Přijmeme ihned: Nemocnice České Budějovice - Červen 2021 - Jooble\nPráce Nemocnice České Budějovice\nDo jedné ze sítě lékáren bez vlastní laboratoře hledáme Manažera! Máte-li požadované vzdělání i zkušenosti s vedením menšího týmu lidí, dejte nám o sobě vědět!POPIS POZICE:Hledáme spolehlivého člověka, který se postará o chod provozovny, bude poskytovat poradenství pro...\n...ZÁSTUPCE BUDE: * Pečovat, komunikovat a udržovat dobré/nadstandardní vztahy se zákazníky (zdravotnická zařízení, sociální péče, nemocnice ...)* EMPATICKY komunikovat* Vymýšlet, spoluorganizovat eventy, školení a jiné akce pro své zákazníky s podporou marketingového...\n...projektechBENEFITY:- 13. plat- Stravenky- Zdarma zaručené parkování v centru města- Příspěvek na dopravu- 25denní dovolená za příplatek- 2 nemocné dny / rok- Jazykové kurzy- Flexibilní pracovní dobaPOŽADAVKY:- Titul z financí, ekonomie, managementu nebo účetnictví- Plynulá...\n...nadstandardní platové podmínky, možnost stravování, týden dovolené navíc nad rámec stanovený zákonem, možnost ubytování na ubytovně nemocnice. Kontakt: Jindřiška Šandová, zaměstnanecké oddělení - tel. 387 87 2103, e-mail: ****@*****.*** Písemné žádosti včetně...\n...ZÁSTUPCE BUDE: * Pečovat, komunikovat a udržovat dobré/nadstandardní vztahy se zákazníky (zdravotnická zařízení, sociální péče, nemocnice ...) * EMPATICKY komunikovat * Vymýšlet, spoluorganizovat eventy, školení a jiné akce pro své zákazníky s podporou...\nNa vrátnici hledáme brigádníka na střídání směn a na výpomoc pro vykrývání dovolených, nemocí apod. Občasné noční směny. V případě zájmu zašlete svůj životopis na e-mail ****@*****.*** nebo volejte (***) ***-****.\nADMINISTRATIVNÍ PRACOVNÍK/ICE, OSOBNÍ ASISTENT/KA, SEKRETÁŘ/KA / Všeobecní administrativní pracovníci...\nNáplň práce: administrativní pozice v ordinaci praktického lékaře, zajišťování online i osobní komunikace s klienty, třídění a ukládání písemností, řešení faktur a hlídání plateb. Požadujeme: práce s počítačem, nutná dobrá znalost kancelářských PC programů včetně práce...\nPožadavky: bezúhonnost, spolehlivost, flexibilita; týmový duch. Pracovní doba: převážně ranní směna 7:00 - 15:30, 2 - 3 odpolední směny za měsíc + většinou 2 víkendy za měsíc s následným volnem během pracovního týdne. Plat: 17 070 Kč + příplatky za soboty a neděle, ...\n...dobré podmínky pro odborný růst, nadstandardní finanční ohodnocení, týden dovolené nad zákonný rámec a možnost ubytování na ubytovně nemocnice. Nástup: dle dohody Kontakt: Traplová Daniela, tel: 38 787 2111, zaměstnanecké oddělení, e-mail: ****@*****.***. Žádosti...\n...odborný růst s možností celoživotního vzdělávání, týden dovolené nad zákonný rámec, zvláštní příplatek a možnost ubytování na ubytovně nemocnice. Nástup: dle dohody Kontakt: Traplová Daniela, tel: 38 787 2111, zaměstnanecké oddělení, e-mail: ****@*****.***. Žádosti...\n...osobního a profesního rozvoje, nadstandardní finanční ohodnocení, týden dovolené nad zákonný rámec, možnost ubytování na ubytovně nemocnice, dotované závodní stravování, slevy v nemocniční lékárně, slevy ve sportovním centru "Delfín", možnost bezplatného využívání zaměstnaneckých...


Ostuda na kruhovém objezdu u Billy - Stránky 3 - Diskusní fórum města Nepomuk\nOstuda na kruhovém objezdu u Billy\nRe: Ostuda na kruhovém objezdu u Billy\nPříspěvek od Trapaslík » 14 kvě 2021 15:57\nNepomuk si každý spojuje se sv. Janem Nepomuckým.\nJakým jiným způsobem by mělo být město prezentováno?\nAstronautem? Špuntem? Skříženými meči?\nNebo velkým Trapaslíkem?\nPříspěvek od Luboš » 14 kvě 2021 20:36\nOstuda?Ať tam bude cokoliv, vždy bude někdo nespokojen. Za mě socha ok,podstavec moc hřbitovní ,ale pouze můj názor. Nejde se zavděčit všem.\nPříspěvek od Magda » 15 kvě 2021 10:44\nPodle mne by trpaslík předsravoval současnou radnici trefně.\nPříspěvek od Ondra P » 19 kvě 2021 13:30\nNěco v tuto chvíli změnit na již hotovém díle, to už asi smysl nemá. Hodnotit již hotové, to by se jistě dalo, ale jak již bylo popsáno, tak co člověk, to názor a nikdy se nedá zavděčit všem. Proto následující berte prosím spíš jako prosbu nebo námět do budoucna. Až se něco podobného u nás v budoucnu bude zase jinde řešit. Například na jiné křižovatce. Jsem jednoznačně zastáncem propagace města spojením se symbolikou svátého Jana, ale… Uvědomte si prosím, že střed kruhového objezdu je pozorovatelný z mnoha směrů. Jinde toto chápou. Proto někde korkový špunt, jinde kruhový nápis atd… U nás bohužel socha. Socha, která ať u že jaká je, tak kouká primárně jen jedním směrem. A to pro mě ještě ne úplně tím nejšťastnějším směrem. Očekával bych, když už, že bude čelně vítat přijíždějící do města a ne, že jim bude ukazovat „záda“. Za mě osobně do budoucna tak prosím určitě něco méně „směrově vázaného“.\nPříspěvek od Pavel Karous » 19 kvě 2021 16:11\nOndra P píše: ↑\n19 kvě 2021 13:30\n... proto ta mýtná brána s palmou zvítězily u odborné poroty.\nPříspěvek od Rejpal » 19 kvě 2021 20:59\nPo dlouhe době jsem zas přijel do Nepomuku. Musel jsem se štípnout abych se ujistil že to není sen. Zakladat hřbitov uprostřed kruhového objezdu je sice originání, ale vypadá to divně. Každopádně tam na Dušičky příjdu zapálit svíčku.\nKdo chce, může se připojit.\nPříspěvek od Návštěvník » 24 kvě 2021 20:50\nTys' to zase vymňouk'.\nPříspěvek od Prognostik » 11 čer 2021 21:33\nVeroniko - máš pravdu. Ale za chvíli tě zablokujou. Už si ani neškrtneš. Tedy: neuveřejní ti žádný příspěvek.\nTady můžeš jenom chválit nebo souhlasit. Jinak se ocitneš na černé listině a máš šmitec !\nPříspěvek od Elon » 03 črc 2021 22:35\nRozhodně bych tam postavil maketu takety F9 fy. SpaceX . To jen tak někdo v ČR nemá\nPříspěvek od Martina » 13 srp 2021 13:38\nDobrý den, po delší době jsem projížděla kruhovým objezdem u Billy. To, jak teď vypadá se mi moc líbí. Klasická socha sv. Jana a pěkná květinová výsadba. Důstojné, přirozené, hezké – to dnes není samozřejmost. Mně prostě klasika vyhovuje. Hlavně, aby to pod sochou bylo pořád tak krásně udržované. Plápolající kopřivu bych tady vnímala jako katastrofu ( u palmového lupení by se možná ztratila ), už teď tam totiž vystrkují listy pampelišky. Pěkné léto!


Čáslavské jádro podtrhnou dlažební kostky. Nová kanalizace ale přinesla problémy | ČtiDoma.cz\nčtidoma.cz > Zpravodajství > Čáslavské jádro podtrhnou dlažební kostky. Nová kanalizace ale přinesla problémy\nKompletní změnou povrchu jádra prochází město Čáslav, a to již od letních měsíců. Finišovat se mělo v těchto dnech, ovšem došlo ke komplikacím. Oproti očekáváním totiž dojde i k vybudování nové kanalizace. Kde přesně problém nastal a o jak dlouhou dobu se opravy protáhnou?\n22.11.2017 - 17:15 |\nRekonstrukce čáslavského jádra se protahuje, stihne se vše ještě letos?\nObyvatelé Čáslavi již od letních měsíců sledují rekonstrukci ve Váchově ulici. Původně tu byl položený standardní asfaltový povrch, ten se ale postupně nahrazuje žulovými dlažebními kostkami. Cílem stavebních prací a změny povrchu je především podtrhnout historické centrum města. Právě žulové kostky mají nabídnout větší autentičnost.\nNeopravuje se ale jen v této ulici. Rekonstrukční práce se totiž týkají také spojnice ulic Váchova a Palackého, které v Čáslavi neřeknou jinak než "Masné krámy". Opravy v této lokalitě měly být podle původního plánu hotové již na konci měsíce listopadu, ovšem oproti harmonogramu se nakonec protáhnou.\nOprav se má v budoucnu dočkat také čáslavská ulice Jana Roháče z Dubé, která je spojnicí Komenského náměstí se středem pěší zóny.\nNeočekávané budování nové kanaliace\nBěhem odkrývání původního asfaltového povrchu se objevil neočekávaný problém, odkryta totiž byla revizní šachta, která měla nevyhovující technický stav, který donutil pracovníky k opravě. "Něco podobného jsme neočekávali, když je jasné, že se to předpokládat dalo. Pokud se odkrývá betonový povrch, tak se někdy stane, že jsou šachty poničené," vysvětluje vedoucí provozu kanalizací a čistíren odpadních vod VHS Vrchlice – Maleč Radek Jansa.\nO potřebě rekonstrukce kanalizace nevědělo předem ani město, společnost VHS Vrchlice – Maleč (které vedení patří) na počátku avizovala totiž opravy pouze ve Váchově ulici, potřebu rekonstrukce i v "Masných krámech" zjistila až v průběhu akce\nPodle jeho slov by se ale celá rekonstrukce neměla dramaticky posunout. Během včerejšího dne situaci kontroloval a již dochází k úpravě povrchu a brzy by se mělo dláždit. "Očekáváme, že by mohlo být hotovo do 14 dnů," vysvětluje Jansa, nicméně dodává, že jde o hrubý odhad, ale ujišťuje, že čáslavské jádro bude okostkováno do konce roku, tedy pokud nedojde k extrémnímu přísunu sněhu.\nNeočekávaná rekonstrukce nepřináší komplikace v dopravě. Finále celé rekonstrukce čáslavského jádra se totiž realizuje již pouze v uličce "Masné krámy", která je jenom pro pěší. Zbylá část čáslavského jádra je již kompletně podbetonovaná a připravená.\nMiliony na knihovny, nejvíc půjde na Kladno. Co se za peníze nakoupí?\nRada Středočeského kraje doporučila zastupitelstvu kraje schválit uzavření veřejnoprávních smluv na poskytnutí finančních dotací...


Výrobce: Stiga (13)\nPředpokládaná cena 13 490,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nPředpokládaná cena 19 990,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nPředpokládaná cena 18 990,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nPředpokládaná cena 15 390,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nPředpokládaná cena 21 790,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nMotorová sekačka Stiga Twinclip 955 VE\nPředpokládaná cena 35 690,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nPředpokládaná cena 7 990,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nPředpokládaná cena 8 990,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...\nMotorová sekačka Stiga Twinclip 955 B\nPředpokládaná cena 32 490,-Kč s DPH. Pro termín dodání a potvrzení ceny nás kontaktujte na e-mail...


Naše řeč – Slovníček zábřežské hanáčtiny\nSlovníček zábřežské hanáčtiny\nBrožuru s tímto názvem k vydání připravil a úvodní částí opatřil Slavomír Utěšený (vyšla nákladem Okresního vlastivědného muzea v Šumperku r. 1979 jako 14. svazek Metodických příruček, 8+28 s. osmerkového formátu).\nAutorovi se podařilo promyšleným a vskutku úsporným způsobem spojit tři zdroje sběru a záznamu lidových slov na Zábřežsku v jeden výkladový a dokladový slovník. V plné šíři je v něm využito Příspěvku ku dialektologii moravské bohuslavického rodáka Josefa Neorala (nar. 1852) a Sbírky domácích slov hornohanáckých postřelmovského rodáka Jana Jursy (nar. 1853 — materiál zpracován až v letech třicátých); tyto dva nejstarší prameny jsou pak částečně doplněny a většina jejich položek je blíže charakterizována hodnotícími komentáři Josefa Utěšeného z Úsovska (nar. 1893) a konečně i konfrontačními glosami podle povědomí editorova, obrážejícího vlastně soudobý stav. Studie tak kromě přehledu o slovní zásobě na území hanácké části Zábřežska podává i průřez celým stoletím lexikálního vývoje v tomto prostředí.\nSlovník je výběrový, jednotlivé stati jsou vypracovány co nejúsporněji — s minimem gramatických a stylistických charakteristik. Prakticky byl ponechán stranou zřetel encyklopedický, přesné věcné popisy označovaných skutečností se tudíž vyskytují zřídka, většinou jen u terminologie týkající se zvyklostí a venkovské práce, především někdejšího zpracování lnu, na Zábřežsku dříve hodně rozšířeného. Některá hesla vázaná např. na dětské hry spadají pak přímo do folkloristiky. U řady z nich sběratelé leckdy uváděli obsáhlý kontext, takže příslušné stati vybočovaly ze stručného rámce jazykového vysvětlení, a byly proto při této edici ze slovníku vyřazeny nebo byl jejich výklad náležitě upraven. Z úsporných důvodů je též zachováno — vesměs ve shodě s předlohami — nepravidelné hnízdování příbuzných slov. K dokumentaci se užívá krátkých citátových větiček nebo slovních spojení.\nHeslář obsahuje nejen výrazy typicky zábřežské, ale i četnější slova středomoravská až celomoravská, materiál z Jursova sběru také prvky společné s oblastí východních Čech. Vedle tradičních termínů jsou zde zachycena rovněž tzv. slova bytová a lidová frazeologie — zejména ze sféry citové a volní, v dokladovém aparátu pak i charakteristické jevy hláskové, gramatické a syntaktické. Ze slovníku jsou vyňaty a zvlášť shromážděny jednak výrazy, kterých se podle Jursova upozornění dříve na Zábřežsku vůbec neužívalo (dýmka, hezký, klít, syreček, tvář apod.), jednak „běžná slova“ zaznamenaná Jursou a Neoralem, jejichž výkladem by byl slovník údajně zbytečně přetěžován. Zřejmě nedopatřením jsou však mezi ně zařazeny i takové případy, které třeba Slovník spisovného jazyka českého buď vůbec neuvádí, nebo je kvalifikuje jako zastaralé, oblastní, nebo dokonce nářeční (např. aksend, plantat, kanoutka, špenzr, žvanek, zátěrka).\nK určení různých pramenů, jejich kombinací a komentářů k nim slouží důmyslně uplatněný číselný kód, který sice poněkud znesnadňuje běžné čtení, avšak přesně a stručně odlišuje jednotlivé autorské složky.\nPublikace, ač rozsahem nevelká, představuje cenný a potřebný doplněk Bartošova Dialektického slovníku moravského za centrálně hanáckou jižní půli Zábřežska. Není určena pro knižní trh, ale všem zájemcům o ni správa OVM v Šumperku podle možností jistě vyjde vstříc.\nNaše řeč, ročník 63 (1980), číslo 2, s. 95-96\nPředchozí Jana Hoffmannová-Jiřičková: Syntax a jak jí vyučovat\nNásledující Miloslav Sedláček: Knížka o jazykové kultuře v NDR


Objektiv Primagon 4,5/35 mm Meyer - Optik Gorlitz - PALADIX foto-on-line\n3. 8. 2021 10:59\nObjektiv Primagon 4,5/35 mm Meyer – Optik Gorlitz\nObjektiv je plně funkční, ostření jde plynule, clona není mastná. Krytka je pouze zadní. Přední čočka je bez viditelných škrábanců. Přes redukci je lze použí na digitální fotoaparáty. M 42\nZadavatel Jiří Havelka (všechny inzeráty uživatele)


Léto bez zánětů | Kosmetika & Wellness\nPrázdniny a dovolená jsou za dveřmi. Ovšem místo koupání v teplém moři většinu z nás čekají studené bazény, a ne vždy čisté vodní nádrže či rybníky. Obojí může vést k nepříjemnému pálení a řezání, které tak dobře zná nejedna žena. Letní záněty dokážou pořádně potrápit a zkazit volno. Pokud ucítíte první příznaky, na nic nečekejte a vyzkoušejte novinku Naturevia UroPerfect Manóza Rapid.\nObsahuje účinnou kombinaci silného extraktu ze severoamerických brusinek a D-manózu, které společnými silami brání v usazování bakterií E.coli v močových cestách. Je to výhodná kombinace, protože D-manóza působí rychle a brusinky naopak dlouhodobě. Zlatobýl pak působí močopudně, takže nebezpečné patogeny pomůže z těla vyplavit a tím zabrání jejich množení. Obsažený vitamin D navíc podpoří váš imunitní systém pro případné ohrožení zánětem.


Legenda o "1900" (1998) | ČSFD.cz\nLa leggenda del pianista sull'oceano (více)\nItálie, 1998, 120 min (Special Edition: 165 min)\nGiuseppe Tornatore, Alessandro Baricco (divadelní hra)\nTim Roth, Pruitt Taylor Vince, Mélanie Thierry, Bill Nunn, Peter Vaughan, Niall O'Brien, Gabriele Lavia, Alberto Vazquez, Clarence Williams III, Eamon Geoghegan, Nicola Di Pinto, Heathcote Williams, Kevin McNally, Pierluigi Coppola, Femi Elufowoju Jr., Anita Zagaria, Dmitrij Saranskov, Emanuele Gullotto (více)\nV jednom z prvních dnů nového století nalezl Danny Boodman, pomocník z kotelny, na palubě zámořské lodi Virginian, novorozeně chlapce a rozhodl se dítě skrýt v tajemných prostorách podpalubí. Posádka lodi malého vždy nazývala 1900. Chlapec rostl a již v první třídě v sobě objevil zázračný talent při hře na klavír. Dokázal hrát přirozeně procítěně, fascinoval všechny cestující. Kapitán se proto rozhodl ponechat chlapce na palubě lodi, aby bavil první třídu. O 30 let později se neúspěšný muzikant Max setkává v jednom zaprášeném hudebním obchodě se starou nahrávkou překrásného jazzového piana. Dozvídá se, že to hraje 1900 na palubě lodi Virginian a je rozhodnut stůj co stůj zjistit, jaký byl jeho další osud. Dozvídá se však, že loď Virginian je určena k demolici. Max, jat zvláštní předtuchou, spěchá do přístavu a na poslední chvíli demolici zabrání. Než dojde ke konečnému zničení lodi, chce Max ještě naposledy slyšet tu zázračnou hudbu a setkat se s legendou 1900... (oficiální text distributora)\nNejhorší Tornatore. Jinými slovy snímek, k jehož kvalitám se většina tvůrců za celou kariéru ani vzdáleně nepřiblíží. Jenže stále, je to "pouze" nejhorší Tornatore. Nic víc. Od velikána jeho kvalit očekávám (resp. přímo i žádám) celý snímek tak dokonalý a nápaditý jako je scéna klavírního duelu. A ten lacině uslzený konec také neměl zapotřebí. ( 22.01.2007 )\nVýraz a projevy obou představitelů dvou nejzásadnějších rolí filmu byly v mých očích více než hrozné. Předností filmu je ovšem Tornatore. Pozoruhodný příběh, skvělá režie a brilantní uchopení filmové řeči. Ve filmu je scéna nahrávání improvizované klavírní skladby 1900, který během hraní zasněně hledí ven z okna na oceán, dokud si nepovšimne krásné dívky (Mélanie Thierry). V jednom záběru vidíme jakoby očima našeho hrdiny její krásnou tvář z profilu na pozadí oceánu skrze oválný okenní průzor lodi. Ona odejde a zůstane opět jen výhled na horizont za oceánem, stejně dechberoucí výjev, jako všechna předešlá zobrazení oceánu v tomto filmu, avšak i přes ten úžas se tento výjev zdá svou působivostí náhle zoufale nedostatečný. Něco tam chybí. Všechen úžas se ztratil spolu s neznámou dívkou, k níž se v té chvíli upnuly všechny touhy hrdinova srdce. Ještě jsem neviděl tak krásné filmové vyjádření lásky na první pohled. A v podobném duchu se nese skoro celý film. Proto udělám výjimku, neposlechnu protesty svého svědomí a dávám filmu jednu hvězdu navíc. ( 19.04.2007 )\nScénář: Giuseppe Tornatore .. V momentě klavírního souboje dvou znamenitých pianistů skvostně dokonalé. Tato pasáž byla v podstatě vrchol filmu, no pro mě rozhodně. Klavír, piáno i jazz miluji, v tu chvíli je všeho dostatečně. Neméně v oblibě mám takové sentimentálně stavěné filmy. Prostě poctivý kus filmařiny opřený o retrospektivní vyprávění, výborný scénář i režijní uchopení a slušné herecké obsazení. Jo a ještě excelentní Ennio Morricone. ( 05.08.2008 )\nChvílemi monotónní vyprávění stojí především na výkonu Tima Rotha a na hudbě legendy Ennia Morriconeho. Skvěle natočena je scéna hudebního souboje a scéna s "klavírem na vlnách". Konec je možná až příliš uslzený. Film získal v Itálii 5 Donatellových Davidů (režie, kamera, hudba, výprava a kostýmy) a Zlatý glóbus pro Ennia. ( 03.08.2003 )\nLegenda pro mě tenhle film po shlédnutí určitě je, stejně jako hlavní role pianisty. Kolikrát už jsem si všim, že na dvojce zrovna dávají tento příběh o "1900", ale nikdy jsem se na něj nepodíval, jen jednou jsem si všiml dokonalé scény v půlce filmu, kde soupeří s černochem na piánu a zahraje něco naprosto úchvatného. Mrzelo mě, že jsem neviděl celý film, a tak jsem se rozhodl, že příště ten film prostě musím vidět. Příště se stalo skutečností a já měl opět možnost tento film vidět, a tak jsem koukal, hezky od začátku, bedlivě, až jsem dorazil opět k té scéně, kde se přel on a jakýsi černoch, legenda a spoluzakladatel jazzu. Scéna, na kterou snad nikdy nezapomenu. Krůpěje potu z jeho čela se draly přes obrazovku až ke mně, v rukách jsem cítil křeče, při chvíli, kdy hrál svůj nejlepší výstup. Oněměl jsem, zacož si tento film vysloužil neskutečnou pochvalu. Škoda jen, že ho nemůžu hodnotit pěti hvězdičkami. Čekal jsem trošičku jinačí konec, možná je to všecko logické, ale na druhou stranu také nesmyslné ale očekávatelné. Legenda o "1900" je výborný film, na který se nechá koukat a který má v záloze jednu scénu, na kterou jen tak nezapomenu, při které mi spadne čelist, vypadne z pantu, a kdejaký doktor mi už těžko pomůže. Koukalo se na to hezky, hudba hrála zručně a příjemně a celkově jsem na konci filmu měl opravdu těžký dojem, dobrý, ale přitom smutný. Prostě se to musí vidět, oni to určitě na dvojce zase zopakujou. Tohle se prostě musí vidět. ( 06.08.2008 )\nNa titulní písni "Lost Boys Calling" se kromě Morriconeho podílel i Roger Waters z Pink Floyd. (frashmaker)\nTim Roth trénoval hru na klavír s učitelem šest měsíců, aby to ve filmu vypadalo reálně. Ve filmu pak vidíme jen hru na umělé klávesy, ale sám Morricone uznal, že to vypadalo přesvědčivě. [Zdroj: kniha Ennio Morricone a jeho filmový svět - Jan Šmíd] (major.warren)\nFilm je založen na divadelní hře Alessandra Baricca Novecento (z italštiny Nové století). Hra je zajímavá tím, že je celou dobu na scéně jediný herec, představitel (ve hře nepojmenovaného) Maxe Tooneyho. (gjjm)\nRežie: Frank Cassenti\nHrají: Jean-François Balmer, Archie Shepp\nRežie: Sarah van den Boom\nHrají: Valentine Van den Boom, Eugénie Collet


S Tomášem Klusem na Štěrkovně | Janáčkova filharmonie Ostrava\nJanáčkova filharmonie OstravaNovinkyS Tomášem Klusem na Štěrkovně\nS Tomášem Klusem na Štěrkovně\nKoncert s Klusem na Štěrkovně – to byla pecka (viz fotky Anny Jiráskové níže).\nPo ostravských Colours a trenčínské Pohodě se Janáčkova filharmonie letos chystá na další z „neklasických“ festivalů. Tentokrát to bude v Hlučíně na tamním Štěrkovna Open Music aneb na festivalu netradičních projektů, jak jej organizátoři sami nazývají. A právě jedním ze speciálních projektů bude společné vystoupení písničkáře Tomáše Kluse a jeho kapely Cílová skupina s Janáčkovou filharmonií Ostrava. Uskuteční se druhý festivalový večer v pátek 27. července a na pódiu se při něm setká neuvěřitelných šedesát muzikantů. Kromě tohoto se návštěvníci mohou těšit na dalších šest speciálních projektů (více na http://www.sterkovnamusic.com). Třídenní hudební maraton se koná od 26. do 28. července tradičně na břehu Hlučínského jezera.\n„Několik let jsme usilovali o to, aby na našem festivalu vystoupili Tomáš Klus nebo Jarek Nohavica. Letos se podařilo dohodnout dokonce koncerty obou těchto špičkových umělců z našeho regionu, takže se můžeme těšit na mimořádně silný 14. ročník,“ řekl za pořádající agenturu New Wind Production David Moravec.\nJe přesvědčen, že ochota předních umělců regionu vystoupit na Štěrkovně Open Music je dokladem rostoucích kvalit festivalu, který je největší na Opavsku a patří též k největším v Moravskoslezském kraji.\nKoncert Tomáše Kluse s JFO přinese netradiční průřez zpěvákovou tvorbou. Pod vedením dirigenta Jana Kučery zazní šestnáct Klusových skladeb ve speciálních aranžích pro symfonický orchestr, které připravil baskytarista Cílové skupiny, absolvent skladby na Konzervatoři J. Ježka v Praze, Jan Lstibůrek. „Absolutní volnost, kterou jsem pro tvorbu symfonických aranží od Tomáše dostal, je skvělá a zároveň zavazující. Snažili jsme se na skladby podívat novou optikou. Ne jenom připsat další nástroje, ale většinu písní nově vystavět tak, jako kdyby vznikaly přímo pro setkání Cílové skupiny s Janáčkovou filharmonií,” vysvětlil Jan Lstibůrek.\nS Cílovou skupinou ve složení Jiří Kučerovský, Petr Škoda a Jan Lstibůrek koncertuje Tomáš Klus už od roku 2011. Na myšlenku přenést některý z „gongovských“ crossoverových projektů Janáčkovy filharmonie Ostrava s výraznými zpěváky jiných hudebních žánrů než klasiky přivedl pořadatele festivalu velký zájem posluchačů o tyto koncerty. „Jejich přenesení na letní open air festival jim dodá zase nový rozměr a dynamiku, přiblíží je jinému typu publika,“ doplnil David Moravec.\nNápad se zalíbil i řediteli JFO Jana Žemlu: „Tomáš Klus patří dle mého názoru k nejzajímavějším osobnostem české hudební scény. Loni jsem ho slyšel na festivalu ve Veverské Bítýšce. Musím říct, že to pro mě byla příjemná změna – tedy nevstoupit do koncertního sálu, ale sednout si na trávu, dát si pivo a jen poslouchat. Už se těším, že si takový zážitek na festivalu Štěrkovna Open Music zopakuji.“\nNa festivalu bude mít Janáčkova filharmonie i svůj stánek s tričky (více informací – slogany, velikosti, ceny – o reklamních tričkách najdete zde), programovými katalogy sezóny 2018/2019 a dalšími reklamními předměty. Těšíme se, že nás navštívíte.


Hlavní artikl Vacenovic? V neděli určitě oharky - Hodonínský deník\nHlavní artikl Vacenovic? V neděli určitě oharky\nVacenovice /FOTOGALERIE/ – Ta vůně projíždí nosem každému, kdo vstoupí. Je specifická a jen těžko zaměnitelná. Navíc dokáže zalarmovat chuťové buňky. Košt okurků ve Vacenovicích si během nedělního odpoledne užívají desítky příchozíchlidí.\nTřetí ročník koštu okurků ve Vacenovicích | Foto: Deník/Lukáš Ivánek\n„K ochutnání máme šestapadesát vzorků oharků. Jsou mezi nimi i kvašáky. Navíc je k dispozici dalších dvacet vzorků ostatní zeleniny,“ upřesňuje pořadatel František Ilčík, který stál společně s kamarády u zrodu akce, která se letos uskutečnila už potřetí.\nPůvodně vznikla z recese. Prvotní myšlenka padla během vánočního zpívání. Muži mají od pradávna košty kořalek či vín, řekla si parta okolo Ilčíka. A tak dali možnost pochlubit se i ženám. Na stolech se tak objevily zavařeniny.\n„Jenže lidi k tomu přistoupili hodně zodpovědně, čímž nás donutili pokračovat dál,“ tvrdí organizátor.\nSoutěžící mohou zapomenout na odbornou komisi. Hodnotiteli jsou všichni návštěvníci, kteří vzorky známkují na papír. Ten poté odevzdají.\n„Ještě se nikomu nepodařilo obhájit. To si pečlivě kontrolujeme,“ směje se Ilčík, jenž odmítá slova o favoritech mezi okurky. „Všechny jsou u nás dobré. A ty co jsou špatné, utajíme,“ nechává prostor veselé náladě.\nTa při koštu skutečně panuje. Lidé ochutnávají, hřejí se na sluníčku, popíjí víno a poslouchají cimbálovou hudbu.\nAkce si zatím drží stejný standard s nímž před třemi lety startovala. „Je to hlavně soutěž hospodyněk. Zavarovačky dodaly rovněž ženy z okolí. Nejdál myslím ze Žeravic či Mutěnic,“ vyjmenovává Ilčík.\nKošt doplňují kresby dětí z vacenovické základní školy, které se výtvárně zaměřily, jak jinak, než na okurky.\n„Letos určitě nekončíme. Příští rok degustaci opět zopakujeme,“ dodává pořadatel.\nPřečtěte si také o loňském ročníku: Vítězové koštu se dočkají cen až za rok


Levné lety z Prahy do Cuiabá | (PRG - CGB) - KAYAK\nPRG - CGB\nNajděte levné lety z Prahy do Cuiabá\nVyhledávejte na stovkách stránek pro cestovatele zároveň a najděte nabídky letů do Cuiabá\nPRG — CGB\nKdy rezervovat let z Praha do M. Rondon\nNejčastější dotazy ohledně rezervací letů z Prahy do Cuiabá\nKteré letecké společnosti nabízejí přímé lety Praha – Cuiabá?\nPrahy do Cuiabá nejsou k dispozici žádné přímé lety.\nJaké typy letadel létají z Prahy do Cuiabá nejpravidelněji?\nJak KAYAK dokáže najít tak nízké ceny letů z Prahy do Cuiabá?\nKAYAK je vyhledávač pro cestovatele. To znamená, že prohledáváme web, abychom pro naše uživatele našli ty nejlepší ceny. Zpracováváme více než 2 miliardy vyhledávání letů ročně a jsme tedy schopni zobrazit širokou škálu cen a možností letů z do Cuiabá.\nJak mi funkce Cenová předpověď KAYAK může pomoct vybrat ten správný čas, kdy si koupit letenku z Prahy do Cuiabá?\nCenová předpověď KAYAK používá předchozí data s cílem určit, zda je pravděpodobné, že se cena letu do Cuiabá z Prahy v následujících 7 dnech změní. Uživatelé tak mají lepší představu o tom, zda je lepší s rezervací počkat, nebo rezervaci provést ihned.\nJak je užitečná funkce KAYAK Mix pro let z Prahy do Cuiabá?\nKAYAK Mix vám umožní kombinovat různé jednosměrné letenky, díky kterým oproti tradiční zpáteční letence ušetříte. Můžete tak letět do Cuiabá s jednou leteckou společností a do Prahy s jinou leteckou společností.\nCo je to funkce „flexibilní termín“ KAYAK a proč by mě s ohledem na let z Prahy do Cuiabá měla zajímat?\nTermín cesty není pokaždé fixní. Pokud termín vaší cesty není zcela pevně daný, díky funkci flexibilní termín uvidíte všechny dostupné možnosti letů do Cuiabá z Prahy až tři dny před/po preferovaném termínu. Můžete si tak vybrat let, který vám nejlépe vyhovuje.\nBezpečnostní opatření leteckých společností nabízejících lety z Prahy do Cuiabá\nLetecké společnosti nabízející lety z Prahy do Cuiabá zavedly dodatečná bezpečnostní opatření a upravily své podmínky, aby lépe splňovaly potřeby cestujících. Podmínky se pro každou leteckou společnost liší.\nKaždodenní čištění a instalace palubních HEPA filtrů pro lety z Prahy do Cuiabá\nV letadle jsou povinné roušky. Roušky budou pro lety z Prahy do Cuiabá cestujícím poskytnuty.\nProstřední sedadla nejsou pro lety z Prahy do Cuiabá k dispozici.\nTestování na protilátky a testování na příznaky pro lety z Prahy do Cuiabá\nBez poplatku za změny. Vyhledat flexibilní letenky z Prahy do Cuiabá\nZarezervujte si levný let z Prahy do Cuiabá\nLetenky Praha – Cuiabá\nLety do destinace Cuiabá\nVyhledávejte lety do destinace Cuiabá na stránkách KAYAK. Najděte levné letenky (Praha) do destinace Cuiabá. KAYAK vyhledává na stovkách stránek pro cestovatele a pomůže vám najít levnou letenku a zarezervovat let, který vám nejlépe vyhovuje. Se stránkami KAYAK také můžete porovnávat ceny last minute letenek Praha – Cuiabá.


Co je to BungeeCord a jak funguje - Znalostní báze - Hostify.cz\nCo je to BungeeCord a jak funguje\nCo to BungeeCord je?\nBungeeCord je most mezi klasickými servery, který je umožní propojit tak, abychom se mezi nimi mohli přepojovat bez nutnosti odpojení ze hry.\n🚨 Na BungeeCord serveru se nedá hrát ve smyslu stavět, těžit apod., je to pouze most, který klasické servery propojí. 🚨\nCo je pro fungování BungeeCordu potřeba?\n🚨 Pro fungování BungeeCordu je potřeba minimálně 1 BungeeCord server a dva klasické servery. 🚨\nBungeeCord serveru stačí 1 GB RAM.\nKdy se tedy vyplatí BungeeCord využít?\nV podstatě vždy, kdy chceme mít na serveru více herních módů, ku příkladu: pokud bychom chtěli server, kde bude survival a skyblock, je nejideálnějším řešením koupit 2-3 klasické servery (samostatný server pro survival, skyblock, ideálně i server pro lobby) a 1 BungeeCord server, který tyto servery propojí a umožní se mezi nimi přepojovat.\nMožností využití je více, toto je nejčastější z nich.\nProč BungeeCord používat?\nOdpověď je jednoduchá. Pokud je vše na jednom serveru, je to velice omezující, např.: na většinu věcí byste museli využívat “per world” pluginy (tab, chat, …), kterých moc není (pokud ano, tak většinou pro starší verze a jsou zabugované). Navíc spousta klasických pluginů nemá per world podporu.\nTakových omezení je opravdu velký počet a postupně byste se s nimi setkávali, přičemž na většinu existující plugin na vyřešení nenajdete. Zjednodušeně - plnohodnotný server s více herními módy bez BungeeCordu pravděpodobně neuděláte.\nPokud se tedy BungeeCord rozhodnete využívat, návod, jak ho nastavit naleznete zde: https://help.hostify.cz/d/43-zakladni-nastaveni-bungeecordu\nTaké je důležité Bungee síť řádně zabezpečit: https://help.hostify.cz/d/55-zabezpeceni-bungeecord-site\nHostify.cz • We like cats 🐈


Kripl - kniha | Panta Rhei\nO knihe: Ráno vyjíždějí z Liverpoolu dva tvrdí chlapi, mají za úkol najít jednorukého feťáka a potrestat ho za starý podraz. Jsou to ostří hoši jako vystřižení z filmů Guye Ritchieho, a podle toho jejich cesta do Walesu taky vypadá. Sto mil jižně zatím hrdina příběhu prochází každodenními strastmi obyčejného života vyléčeného alkoholika a narkomana: připraví si snídani, nakrmí králíka Karlíka, navštíví přítele, pracovní úřad a lékaře, nakoupí v supermarketu, projde se po mořském břehu, zaskočí do kavárny a se soumrakem se vrací domů. Vše musí dělat jednou rukou – a nemůže nevzpomínat, jak se žije s oběma, a pochopitelně nemůže zapomenout, jak o ruku přišel. A kapitolu po kapitole přijíždějí ti dva drsní bouchači blíž a blíž. Vše se odehraje během jednoho jarního dne, a jako každý dobrý příběh i tenhle končí smrtí.


U úřadu práce se srazila sanita s osobním vozem - Kolínský deník\nU úřadu práce se srazila sanita s osobním vozem\nKolín – Bez zranění a se škodou do 100 tisíc korun, tedy vyřešením blokovou pokutou na místě, skončila pondělní dopravní nehoda sanity a vozu Kia Ceed na křižovatce u úřadu práce.\n„Slyšeli jsme jen sirénu, pak ránu a pak ticho,“ popsala prodavačka v nedalekém obchodě. | Foto: DENÍK/ Jana Martinková\nSanita mířící od starého mostu nahoru směrem k nemocnici pod majáky vjela na zelenou do křižovatky. Jenže v té chvíli se na semaforu změnily barvy a sedmasedmdesátiletý řidič vozu Kia, který mířil od divadla rovně do centra, vyjel. A došlo ke střetu.\n„Slyšely jsem jen houkání sirén, ránu a pak ticho," popsala prodavačka v nedalekém obchodě. Naštěstí pacient převážený sanitou nebyl ohrožen na životě, ihned pro něj přijela náhradní sanita.\nNehoda skončila pokutou pro řidiče vozu Kia.


1 – 20 21 – 40 41 – 60 61 – 80 81 – 100 101 – 120 121 – 140 141 – 160 161\nPrvně odpovím na otázky, které si všichni určitě kladete:\nJe Breath of the Wild hodna všech těch obdržených absolutních hodnocení?\nJedná se o nejlepší hru všech dob, jak někteří jedinci prohlašují?\nZnova jedním slovem: Nevím.\nKaždopádně je Zelda parádní open world bez kompromisů. Překvapuje na každém kroku. Nádherný obrovský svět plný tajemství a věcí k objevování, vynalézavé a neopakující se hádanky, jednoduchý a funkční soubojový systém. A hlavně vás v něm nikdo nevodí za ručičku.\nNa mapu dostanete puntík, kam máte jít a tím vše hasne. Pěšky? Na koni? Po skalách? Přeplavat řeku? Nejlepší je si první odhalit mapu okolí. Takže jdeme vylézt na věž. První je snadná. Druhá má kolem sebe jedovatou miasmu. Třetí je zase na mrznoucím vrcholku hory, takže se pořádně najíst a teple obléct. Kolem čtvrté zase neúnosně fouká vichřice. Pátá je uprostřed nepřátelské základny atd. Už tak žánrově unavená záležitost je v Zeldě vyšperkovaná a zábavná. A navíc opravdu jenom odhalí mapu. Chcete najít svatyně? Tak to z věže musíte pěkně rozhlédnout a na mapě si je označit sami.\nVidím skupinu skřetů sedících u ohně. Jak na ně? Mám dva meče, štít a pár šípů. Mohl bych mezi ně vběhnou a jednoduše zabíjet, jenže to si zničím všechny zbraně. Rozdělám oheň a z obyčejných šípů si udělám zápalné, ovšem za chvíli má začít pršet a pak mi budou k ničemu. Připlížím se tiše k jejich zbraním a naházím je vedle do řeky, ale ta stráž na věži mě určitě uvidí. Posekám strom a kládu spustím z kopce. Nebo prostě přelezu vedlejší kopec a zapomenu na zatracený skřety. Vlastně bude pršet, takže nikam nevylezu.\nMožností je přehršel, a hlavně si na většinu musíte přijít sami. Všude jinde fungující herní logika tady neplatí. Kovový štít v bouři z Linka udělá hromosvod (na jedno použití). Postávat u ohně s dřevěným kopím se taky nevyplácí. V poušti je ve dne šílené horko a v noci vražedná zima, tak si připravte správně oblečení.\nKvalita téhle hry je natolik vysoká, že i těch pár horších věcí (jednoduchý příběh, skromný, a ne moc povedený dabing, krátká výdrž zbraní) prostě nehraje roli. Jestli máte WiiU nebo Switch, tak si okamžitě běžte tuhle Zeldu koupit. Že jste ještě nikdy žádný jiný díl v sérii nehráli? Já taky ne.\n09.11.2019 16:26 (poslední úprava 12.04.2022 19:47)\nHerní doba: 4 hodiny.\n25.03.2019 13:31 (poslední úprava 12.04.2022 19:29)\nHerní doba včetně všech DLC: 295 hodin.\nRasa: Jožin z Bažin (Argonian)\n25.03.2021 22:36 (poslední úprava 12.04.2022 19:01)\nCesta do hlubin študákova pokoje se českým tvůrcům vydařila, a tak jsem si na chvilku opět odskočil do světa Amanity díky vydání hry na Switch z edice Super Rare Games. Musím podotknout, že hra se velmi hodí k cestování ve vlaku, kde zvukový podkres z okolí docela dobře doplňuje zvukomalbu hry, takže k různým creaks se přidává rytmické drncání ztichlého vagonu a občasné (možná covidové) pokašlávání spolucestujících. Škoda, že hra se nejmenuje dle původního záměru Blik, protože v Japonsku by určitě svým překladem slavila velké úspěchy. Pika pika!\nPříběh hry je v principu jednoduchý. Je lockdown, takže chudý student se snaží učit (tedy, PC jsem nikde v jeho pokoji neviděl), ale cosi mu v tom brání. A tak se vydává na průzkum do útrob světa, o kterém doposud neměl ani tušení. Tento svět se rozkládá hlavně do hloubky a je plný chodeb, sklepení, hádanek, monster a nepoužitých pák a tlačítek. Hráčovým úkolem je tlačítka mačkat a neumřít při tom. Kromě monster, které se při styku se světlem mění v kusy bazarového nábytku, se v přítmí dungeonu pohybuje několik ptáků, čímž mi příhodně evokuje nesmrtelnou sérii Donžon. Ale zpět ke hře. Světu dole hrozí zánik, protože něco se vymklo kontrole. A chudák študák s tím nejspíš bude muset něco udělat. Takže na řadu přichází hromada hádanek - nicméně hádanky jsou opravdu skvěle navržené. Normálně logické hry nemám moc rád, ale kupodivu i přes četná trápení se mi podařilo všechny do jedné vyřešit vlastní hlavou, za což sobě i tvůrcům musím pogratulovat. No a po cestě je možno objevovat ukryté interaktivní malby. Některé jsou ve formě miniher, jiné jsou jen na kochání s hudebním doprovodem.\nCelý svět je velmi bohatě prokreslený poctivou ruční kresbou, která opravdu ctí klasický vizuální styl Amanity. V závěru se mi líbilo propojení celého komplexu, ale připadalo mi, že cestování je nekonečné.\nPochválit musím i systém autosavů, který se chová velmi inteligentně a ukládá vždy, když se něco zadaří. Je to snad vůbec poprvé, co jsem viděl opravdu bryskně navržený autosave. Vážně, z Amanity by si měla jiná studia vzít příklad. V kombinaci s mazaným level designem a pěknou hudbou byla radost hru hrát.\nJen škoda, že nevydrží na moc dlouho a ve výsledku mi tam chybělo něco, co by povýšilo příběh na vyšší úroveň. Ale jako logická hra funguje skvěle a určitě nelituju, že mám tuhle jednohubku ve sbírce.\nPro: Amanita; Floex; autosave; vyřešitelné hádanky; detailně prokreslené.\nProti: Moc krátké; příběh někoho možná neosloví.\n03.05.2020 15:23 (poslední úprava 03.05.2020 15:24)\nTahle hra mě fakt bavila, a i když to není MUST PLAY titul, už kvůli vizuálu a zvukové stránce si doporučení zaslouží.\nKdo by čekal po takovém úvodu pozitivní komentář, bude zklamán. Hra má přehršel neduhů. Hned od začátku jsem bojoval s pohybem. Ten není zcela intuitivní a dlouho, předlouho jsem se učil odhadovat, kdy na různé plošinky doskočím a kde jsou hranice hitboxů. Kapitolou sama o sobě je pak animace pohybů. Prostě jednou švihnete mečem a než těch pár framů uteče, neuděláte nic jiného. Takže častokrát je efektivnější bezmyšlenkovitě nepřítele umlátit. Utéct v polovině bez předchozího plánu se nevyplácí. S tím souvisí i dosah zbraně, kdy často jde nepřítele zasáhnout, aniž by na vás dosáhnul. Management teploty a chladící tekutiny jsou pak skvělý nápad, avšak trestuhodně nevyužitý a těch několik lokací s vysokou teplotou, kde je jejich použití nutností, působí jako snaha obhájit existenci této mechaniky ve hře. Stejně tak využití různých výbušnin, energií atd. Často působí spíše jako snaha celou hru trochu natáhnout – tomu ostatně napovídá i design jednotlivých oblastí, kdy poslední mapy jsou oproti počátečním notně schématičtější. Což nevím, zda je plus nebo mínus. Přehlednosti hry to spíše prospívá.\nObecně, v téhle hře skvělé nápady a kreativita, kterých bylo autorům dáno do vínku opravdu hodně, vítězí nad provedením. To se ale u prvotiny studia dá prominout, a tak se těším s čím nás autoři překvapí příště.\nPro: Nápadité prostředí, vizuálně překrásné\nProti: Kostrbatější ovládání, nápady často nedotažené\n19.10.2019 23:29 (poslední úprava 12.04.2022 19:03)\nPředně musím konstatovat, že nejsem nijak extra velký fanoušek Diabla, ale hrál jsem zatím všechny díly, i když na multiplayer jsem nikdy nesáhl. Nejspíš nebylo s kým, a v RPG si zpravidla raději užívám hru pro jednoho hráče (až na jednu výjimku, DDO). PC verze se mi do rukou předtím také nedostala, takže když jsem si pořídil Switch, padlo mé oko na pokračování známé značky a aniž bych o tom něco víc věděl, pustil jsem se do toho. Tento komentář tedy píšu především z pozice laika, který si prošel jeden příběh na normální obtížnost s postavou Crusadera.\nHned v začátku jsem byl překvapen možnostmi edice Eternal collection. Dostal jsem se k truhle se skinem Ganondorfova Transmog brnění, ale na začátku to chtělo hodně zlaťáků pro aktivaci (každý kousek brnění se musí za peníze "nalepit" na každou nositelnou část), které jsem neměl, takže jsem to odložil na později a pak jsem na něj již zapomněl. Další nabídka obsahuje nějaká křidélka, takže můj Crusader svítil jako radioaktivní Královna čepelí. A nakonec jsem do družiny přibral slepici Cucco, kterou nejde zabít a která pro mě sbírá peníze ze zabitých nepřátel. Crusader je prý sám o sobě postava z rozšíření, ale pro mě to bylo všechno nové jako celek.\nNejvíc jsem se stejně těšil na blizzardí filmečky, ačkoliv jsem tušil, že příběh už z principu nemůže být nic moc. Ale vlastně mi to přišlo ve výsledku ještě horší a ještě méně nápadité, než jsem čekal. Co taky vymýšlet na hře, v níž je hlavní záporák tak těžko zabitelná osina (chvíli po Diablu jsem si zas zahrál Starcraft 2 a ty příběhové zápletky od Blizzardu mi teď přijdou jedna jako druhá. Včetně těch z Warcraftu 3). Vizuálně jsou však filmečky pořád velmi atraktivní, takže mě dokážou udržet u displeje a myslím, že se jim daří dobře budovat atmosféru. Ta se ovšem vytratí, jakmile se začne opravdu hrát, protože v tu chvíli hra změní podobu do jakéhokoli generického RPG a veškerá snaha je pryč. Nejvíc si pamatuju dvojku právě pro svoji tísnivou atmosféru světa, jenž byl zahalen do temnoty, mně přitom běhal mráz po zádech a dodneška mám v hlavě ten ikonický zvuk, když se otevře truhla či zabije monstrum a ven "zasviští" odměna. Tady je sice prostředí hezky namalováno, ale přijde mi bez osobnosti a bez invence.\nK oněm aukcím, které všichni hejtují, se vyjadřovat nebudu, protože jsem je osobně nezažil. Stejně jako ony seasons, jdoucí mimo mne.\nPřekvapila mě tu obtížnost. Zvolil jsem normální, ale působí na mě jako casual. Za celou hru jsem umřel jen jednou (v boss fightu), ale jen proto, že jsem už byl prostě navyklý nehlídat si zdraví a taky jsem byl trošku unavený. Ale v kombinaci se vším, co jsem zmínil výše, mě ani moc nebavilo prosekávat se těmi tunami potvor v každé mapě. Ve dvojce jsem procházel a vymydlil každý kout, ale tady jsem už od půlky prostě jen běžel, co se dalo a za mnou armáda potvor; hlavně abych byl už co nejdřív na konci.\nMožná je to dáno i tím, že na Switchi jsem si nedokázal užít ty detaily, které hra zřejmě má. Což mě přivádí na myšlenku, že ne každá hra se hodí na Switch. Protože na obrazovce se toho dost často hemží opravdu hodně, ale já nejsem schopen pořádně rozeznat, co je co. Všechno je tam prostě až moc titěrné. I z toho mého Crusadera jsem viděl jen to hlavní (křídla). Další problém, který mi hodně ztěžoval hraní, byl poškozený Joy-con. Během hraní jsem zřejmě jeden úplně oddělal a on pořád driftoval do strany, takže Crusader dělal pořád kotrmelce do stran, i když neměl. Nejhorší to bylo, když jsem s ním potřeboval běžet opačným směrem. Po nějaké době to vypadalo, že začne blbnout i druhý joy-con, takže nakonec jsem si na ebayi objednal nějaký repair set za 200 kč a když to přišlo, oba dva jsem cca za 20 minut opravil a teď jsou zas jako nové. Viděl jsem, že většina lidí tento problém řeší spíše koupením nových, což mi přijde divné vzhledem k jejich ceně. Ale to není moje věc. Takže po opravě jsem vesele doběhl do finále a hru jsem dohrál bez nějakého většího zájmu. Datadisk mi upřímně přišel o trošku lepší, ale stejně mám pocit, že tvůrci mohli přijít s něčím originálnějším.\nCo se týče humoru obsaženého ve hře, zase tolik mi to nevadilo jako jiným hráčům. Přece jen se odehrával především v konverzacích s dalšími postavami, jež se obvykle vyskytovaly v bezpečné zóně, takže proč ne. Vlastně mě tam zaujala postava Covetous Shena, která mi přišla skvěle napsaná a ještě navíc perfektně nadabovaná. Vždy jsem se k ní vracel si pokecat. Trošku jsem hledal po netu a ten mi prozradil, že ji namluvil James Hong. Podle mě by z Shena měli udělat hratelnou postavu, ehm.\nTakže pokud jde o nějaké shrnutí, k Diablu trojce se na rozdíl od dvojky patrně už nevrátím. Pokud ano, tak zkusím raději PC verzi, abych měl srovnání. Na Switch se dle mého názoru hodí mnohem více jiné hry, ale to je jen můj silně subjektivní dojem.\nPro: Filmečky; slepice; Covetous Shen.\nProti: Slabý příběh; motivy se stále opakují; na Switchi je vše moc drobné.\n06.12.2019 22:41 (poslední úprava 06.12.2019 22:43)\nJe znát, že Machinárium na Switch nevznikalo. Samotná hra, ta je stejně úžasná, jako když jsem ji hrál naposledy a znovu jsem si ji užil. Jen to prokleté ovládání. Nepředstavujte si nehratelný odpad. Lze sice používat dotykovou obrazovku nebo ovládat kurzor pomocí JoyConu, ale nebudeme si lhát – myš je u téhle hry k nezaplacení. Ve spoustě věcí se autoři s omezeními platformy vypořádali skvěle, například jde na dotykové obrazovce manipulovat s nejrůznějšími hejbátky. Ani malá obrazovka nepředstavovala problém, taky díky absenci textů. Jen… jen je cítit, že to není ono. Snad to u dalších kousků (a tím nemyslím jen Creaks, ale dovedu si na Switchi představit i Pilgrims) bude lepší.\nPro: Skvělá hra,\nProti: ... ale raději na PC.\n10.02.2022 04:34 (poslední úprava 19.06.2022 14:00)\nHerní výzva 2022 - 10. Vzhůru do oblak (normál)\nČtvrtá generace Pokémonů má z hlediska celé série jednu obrovskou přednost. Její legendární a mýtičtí představitelé mohou zacházet s časem a prostorem, díky čemuž se otevírá řada příběhových možností, a stejně jako v každém nabobtnalém universu, i tady si tvůrci vytvořili zadní vrátka pro všeprotínající multivesmír. Naštěstí se to neděje nijak přehnaným způsobem. Navíc v Pokémonech se leckdy v mnohém naznačuje, ale nikdy se nic pořádně nevysvětluje. Pokémon Legends Arceus tak dovede zacházet s prvky tajemna a spolu s novou hrou představuje i návrat do minulosti v pokémoním světě Hisui – budoucím Sinnoh. Jak se mi hra hrála, jak vypadá a jak dopadla?\nÚplně nejdřív musím krátce pohovořit o grafickém stylu hry. To je zároveň taky to první, co člověka zaujme a už z prvních trailerů se dalo tušit, že to graficky nebude příliš velká sláva. Ale taky to není zas takový průšvih. Za prvé, hra byla celkovým vyzněním prostoru a stylem mobility i možností v semi-otevřeném světě přirovnávána k BOTW. Z ní si Pokémon bere i do jisté míry cell shadingovou inspiraci (samozřejmě, údělem každého vývojáře je vyvarovat se toho, aby nestvořil laciný vizuální klon, ale snažit se o nějakou změnu) a poprvé podbarvuje svoje postavy odstíny vytvářející dojem 3D efektu v ploškách. V 2D anime prostředí celkem banální záležitost. Ve hrách už je o něco těžší takovou techniku aplikovat vzhledem ke změnám v úhlech kamery a nasvícení objektů. Přestože většinou působí dobře, dají se občas najít zajímavé kreace vytvořené vlivem okolního prostředí – například z určitého úhlu ve svitu slunečních paprsků se zdá, že holčička má vousy. V herním pokémoním prostředí cell shading působí nezvykle a čerstvě, ale jako větší problém bych viděl omezení v saturaci barev světa Hisui. Měl jsem – a stále mám pocit, že svět vypadá místy poněkud nostalgicky depresivně až odumřele (nikoliv mrtvě). To je způsobeno tlumenou paletou barev vytvářející jakýsi pomyslný dobový filtr, jenž je navíc podpořen tesknými tóny v celkově tíživé atmosféře, ale zase ne vždy. Je zvláštní, že takto popisuji hru, i když si zcela vědomě vybavuji mnoho veselých okamžiků s pozitivní hudbou a sluníčkem nad hlavou. Takže asi jak kdy. Hra umí být depresivní a stejně tak i veselá, ale prostě mi víc v hlavě utkvěla ta tíživost minulosti, dost možná podpořena nehostinnými výšinami a dávno rozbořenými chrámy, které znovu čekají na objevení „novými“ osadníky ostrova Hisui; zároveň se cítím při takovém popisu pokémoní hry nepatřičně, jelikož poké-hry jsou pro mě téměř synonymem dobré nálady s veselou nebo přímo epickou hudbou a hravým vizuálním světem. Zatímco zvolená forma vizuálu může být vnímána čistě subjektivně, technická stránka grafiky objektivně nedopadla úplně nejlépe. Jedním z největších problémů obecně je vykreslování prostředí. S tím má problémy snad každá větší hra na Switch, jenom ty od zkušených vývojářů dokážou tuto vadu víceméně zamaskovat, třeba zrovna BOTW nebo série Xenoblade Chronicles. Jim pomáhá i fakt, že dokáží pracovat s přemírou vertikálních objektů, zatímco Legends Arceus je v tomto daleko umírněnější a je nucen pracovat více s plochou, kde nedostatek ve vykreslování prvků na větší vzdálenost prostě více vynikne a vypadá nedobře. Také dojem pohybující se vody na mě nepůsobil nejlépe a v celkově plasticky působícím prostředí jsem měl velké problémy uvidět na hladině něco jiného než bílé odlesky. Navíc cokoliv, co se nachází pod hladinou vody, je jaksi rozpixelované a při statickém pohledu ve vodě se kolem postavy nebo Pokémona vytvářejí rušivé bílé kontury – občas i v temném tunelu, čemuž nerozumím. Na druhou stranu hra předvádí tak zábavnou herní zkušenost, že mi tyto nedostatky přijdou jako nicotné a vlastně mi při hraní vůbec nevadily. Koneckonců, Pokémoni nikdy nebyli o grafice, ale o zábavě. Čímž ale tvůrce nijak neomlouvám a pořád jsem si vědom toho, že mají prostředky na to pořádně zamakat na estetice; a taky že by měli. Jen jsem prostě fascinován tím, jak dokáží skloubit dva tak protikladné aspekty (grafický styl vs. gameplay) do jedné hry způsobem, aby z toho vyvázla ještě docela dobře u veřejného mínění. A to nejen u dlouhodobých fanoušků série, ale i u úplných nováčků. Těm dlouhodobým fanouškům pak servíruje i další přidané hodnoty ve formě světa, který mohou srovnávat s časy budoucími (hry Diamond, Pearl, Platinum a jejich remaky Brilliant Diamond a Shining Pearl); a také v mnoha odkazech využívající bohatou škálu easter eggů i reference na jiné regiony v době hisuiské éry.\nTy začínají už během prvních momentů ve hře, kdy je hráčova postava poslána z budoucnosti do dávné minulosti. Akari má na sobě tričko z Aloly a Rei zase z Kalosu. Obě trička si hráči mohli v daných hrách koupit pro svoji postavu. Postava se probouzí na pláži u vesnice Jubilife, kde je objevena profesorem Laventonem. Tomu zrovna utekli pokémoní startéři, takže hráč má příležitost udělat se užitečným. Výsledek ohromí i osazenstvo vesnice včetně expedičního týmu Galaxy, samozřejmě proběhne naverbování a už jste v tom až po uši - máte potenciál, tak se snažte. Musíte si vydělat na živobytí průzkumem a sběrem informací o místních Pokémonech, kteří mohou ohrožovat vesničku. A jakoby toho nebylo málo, cítíte, že ve vzduchu je něco dalšího. Třeba obrovská časoprostorová trhlina nad horou Coronet. O jejím původu nikdo nic neví - snad jen to, že vy jste odtamtud spadli. A taky, že kvůli ní šílí někteří Pokémoni, což je třeba zastavit. Největší překážka ve hře je však hned na začátku; a sice úvodní tutoriál, který je snad delší s každou novou pokémoní hrou. Ale to překonáte a můžete se směle pustit za hranice vesnice.\nZa hranicemi vesnice se rozkládá širý svět ostrovního regionu Hisui. Pro jakéhokoliv zelenáče zóna okamžité smrti, ale pro hráče nové hřiště. I když, pravda, poněkud nebezpečné. Vyzbrojeni jedním startérem z tria Rowlet, Cyndaquil a Oshawott, vydáváte se plnit úkoly hlavní příběhové linie s cílem uklidnit ostrovní pokémoní strážce, odhalit tajemství riftu, chytat a bojovat s Pokémony a cestou nejspíš potkat i nějaké ty legendy. Anebo se na to můžete vykašlat a jít na průzkum okolí a užít si volnost, kterou hra nabízí, podobně jako v BOTW. A stejně tak můžete začít sbírat materiál za pomoci Pokémonů (jejich používáním ke sběru se zároveň zvyšuje jejich hodnota přátelství), craftit předměty – hlavně parní pokébally (postupně se odemykají další typy, jako třeba těžké, nebo lehké a oba hráč musí umět správně používat při házení), a přemýšlet o tom, jak se asi dostat támhle na druhou stranu řeky, když se sami utopíte i v mělkém potůčku. Ano, je to tak. Hráčova postava neumí plavat. Taky neumí jakkoliv skákat. Navyklý ze všech ostatních her, stisknutím tlačítka B jsem neskákal, ale plížil se. Měl bych dodat, že i na konci hry jsem pořád měl nutkání stisknout B pro skok. A pokaždé přišlo poznání, že i opakovaným stisknutím se v rámci pohybu vůbec nic nezměnilo. Hisui je totiž prošpikovaný políčky vysoké trávy, jejíž funkce je ukrýt postavu před nebezpečnými Pokémony, a v tom případě se vyplatí aplikovat plížení a moc si nevyskakovat.\nA když už mluvíme o Pokémonech (protože ti jsou ústřední náplní hry), je třeba mít se na pozoru. Každý Pokémon vás může zmerčit. A taky útočit. Útočení bolí. Útočení vás taky může zabít. Když si nedáte pozor nebo když zrovna ve zmatku stisknete nesprávná tlačítka, může to být osudová chyba, za kterou si můžete sami. A tahle hra žádnou chybu neodpouští. Aby to bylo zcela fér, tak vy sami útočit nemůžete, můžete jenom zdrhat. Anebo poslat do boje místo sebe svého Pokémona. Taky můžete ty zběsilé potvory chytat do pokéballů, ale to jde jenom v případě, že o vás nevědí. Ale jakmile se jim nad hlavou objeví výstražný vykřičník, znamená to boj anebo útěk. U řadových Pokémonů to ještě jde, ale pak jsou tu taky trošku vzácnější alfa Pokémoni. To jsou krvelačné bestie, jejichž jediným cílem je uchovat si své teritorium bez vaší přítomnosti. Alfové jsou silnější, agresivnější, rudě jim svítí oči a jsou vždy největší svého druhu - ano, další přednost hry totiž spočívá ve vizuální variabilitě druhové velikosti. To znamená, že každého Pokémona můžete vidět přímo před sebou jako malého i velkého podle pravidel druhu zaznamenaného v pokédexu. Největší Pokémoni jsou i několikrát větší než hráčova postava a je to poměrně majestátní pohled. Ale zpět k alfům. Alfové mají obvykle vyšší level než jeho obyčejní kamarádi. Někteří alfové mají fixní polohu a jsou na tom místě vždy, ale také platí, že jakýkoliv Pokémon v lokaci má malou šanci na to, aby z něj byl zrovna alfa. Takže člověk dopředu nikdy neví, co konkrétně ho na cestě potká (a to ani nezmiňuji shiny). Alfa je sice nebezpečnější, ale taky je o dost výhodnější ho chytit. Pokud se to nepovede házením pokéballů z venku, pak je další možnost zkusit to ze soubojové obrazovky třeba tím, že ho mlácením nejdřív trošku oslabíte. Prostě jako již v klasických pokémoních hrách. Ale když píšu, že je alfa nebezpečnější, tak to může znamenat, že vám na jeden-dva údery zničí Pokémona a zakrátko třeba i celou partu, pokud nejste dostatečně připraveni. V damage dealingu spatřuji poněkud hardcore obtížnost. Snad po celou dobu hry jsem měl pocit, že protivník vždy sází silnější údery než můj Pokémon, takže moje klasická taktika projít celou hru s vodním pokešem startérem tady narazila. Což je ale dobře, protože mě to přimělo malinko víc taktizovat, promýšlet si moje akce a zbytečně neriskovat. Dobře, to poslední tvrzení o neriskování odvolávám, protože tahle celá tahle hra je o riskování. Risk je zisk. Buď pochodíte, nebo pohoříte. A když pohoříte, umřete a objevíte se v bezpečném místě, jenom ztratíte část věcí z inventáře.\nTyto věci zůstanou kdesi na místě smrti ve vašem báglíku, ovšem vlivem riftu někde ve hře jiného hráče. Tento hráč báglík může najít třeba podle ikonky na mapě a sebráním poslat věci zpátky, což se mi velmi líbí. Když jsem zrovna neměl nic urgentního na programu, tak jsem vždy šel vysbírat báglíky na mapě a posílal jsem je zpět hráčům. Sám jsem za to pak dostal odměnu ve formě pointů, které lze směnit ve vesnici za jiné užitečné předměty potřebné k vývinu Pokémonů.\nAsi vůbec nejhezčím zážitkem ve hře je pro mě mobilita, která je základem všeho. Nejprve musíte běhat po svých, ale postupem ve hře odemykáte další způsoby přesunu a všechny jsou spjaté s novými Pokémony nebo novými formami. Wyrdeer zajišťuje pozemní rychlé přesuny, ve vodě se plavíte na Basculegionovi, šplháte ukrytí v sudu na zádech Sneaslera, nebo třeba plachtíte v závěsu pod Braviarym, jenž bohužel neumí létat směrem nahoru, ale i tak si budete let užívat. A další. V každé lokaci pak můžete mít k dispozici až dva základní kempy, kam se lze odkudkoli v oblasti teleportovat a vyléčit Pokémony, nakoupit nebo použít úložiště. Lokací je v Hisui několik a fungují na principu instance. Hlavním hubem se stává vesnice Jubilife. Odtamtud se vydáváte do zvolené oblasti a do ní se zase musíte vrátit, protože bohužel přes jiné oblasti cesta nevede. Je to zřejmě kvůli faktu, že profesor Laventon vás musí při každém návratu vyzpovídat a zanést nové poznatky o Pokémonech do hisuiského pokédexu, který má mimochodem v tuto chvíli místo až na 242 Pokémonů.\nTakže chytáte Pokémony. Po chycení 239 si odemknete možnost potkat toho ultimátního Pokémona, ale to až v rámci post game. Hlavní příběhová linka se dá dohrát mnohem dříve. Každý Pokémon pak má u svého záznamu několik volitelných tasků, které se dají dále plnit jako vedlejší miniúkoly. Výhodou toho je, že v boji si vyzkoušíte skoro každého Pokémona a odměnou za celé snažení je známý předmět shiny charm, jehož vlastnictví zajišťuje významně vyšší šanci na shiny Pokémony. Navíc každý malinký postup v tascích znamená i pokrok v rámci ranku u týmu Galaxy. Ranky mají celkem 10 hvězdiček a za každý takový rank dostanete zase nějakou další odměnu v podobě lepších pokéballů, odemčené oblasti nebo materiálu na vylepšení pokémoních statů.\nKdyž už jsem zmínil shiny, tak je trochu rozvedu. Legends Arceus podle mě asi zatím nejlépe pracuje se systémem získávání shiny Pokémonů. Respektive, dříve jsem se nikdy shiny huntingu nevěnoval, protože to pro mě nebyla dostatečná odměna za přílišné úsilí, ale zde je tomu úplně naopak. Shiny hunting mě baví z několika důvodů. Za prvé, hra vás aktivně upozorní, když máte někde v zorném poli shiny. Ozve se vysoké cinknutí a vyskočí hvězdičky. Za normálních okolností byste si shiny těžko všimli. Ale to si třeba plachtíte vysoko nad zemí nebo nad vodou, kam ani není přes odlesky vidět, a najednou cink! a vy pak kroužíte okolo a snažíte se identifikovat původce ruchu, abyste si tu vzácnost chytli. To se může stát při běžném pohybu venku. A pak se v oblastech náhodně objevují outbreaky – přemnožení Pokémoni jednoho druhu vždy po čtyřech najednou, ale v několika vlnách po sobě. V těchto outbreacích je zase o trochu vyšší šance na získání shiny. A další bonus existuje při dosažení research levelu 10 konkrétního Pokémona v pokédexu plněním tasků. Což není moc složité. No a vidět shiny takhle volně se pohybovat mi dělalo velkou radost, tím spíš, že v minulých hrách bylo pro mě prakticky nemožné na jakéhokoliv shiny narazit. A pokud náhodou tady na žádného venku nenarazíte, pak nemusíte zoufat, protože jeden z vedlejších úkolů jednoho shiny zajistí.\nVedlejší úkoly ve hře existují a je jich poměrně mnoho, ačkoliv se dají taky velmi snadno plnit. Samozřejmě, většina jich je o tom - dojdi, chyť, přines. Ale jsou i takové, kde se musíte snažit víc (třeba Mr. Mime a jeho neviditelné zdi nebo záhada legendy moře). A pak jsou i ty, které zasvěceným mohou vykouzlit úsměv na tváři – třeba úkol hledání Keokeo. Jestli nevíte, co je Keokeo a chcete to vědět, pak hledejte v pokédexu Sun a Moon. Asi jste správně pochopili, že se jedná o jednu z dalších narážek na jiné regiony, a to takovým tím milým způsobem – zde pro ty, co hráli sedmou generaci. Prostě detail, co potěší. A některé vedlejší úkoly vydrží na celou hru, jako hledání dušičkových plamínků rozesetých po mapě.\nBěhem svých cest hráč čas od času uvidí časoprostorové rifty – obří bubliny, kde se prolíná minulost s budoucností. V takových riftech se na chvilku objevují vzácné předměty a taky vzácní Pokémoni, zejména ti z budoucnosti (a pár fosilií dob minulých). Výhoda je, že si v nich můžete významně rozšířit pokédex - mimo jiné i o další startéry hry. Nevýhoda je, že nikdy dopředu nevíte, kdy se bublina objeví. Někdy jsem je potkával každou chvíli a jindy jsem po tři dny neviděl ani jednu. Vůbec netuším, co způsobuje jejich trigger. Co už tak pěkné není, je fakt, že všechno uvnitř vás chce okamžitě zabít, takže se musíte celkem ohánět. Nic pro slabší povahy. Rift po čase zase zmizí a zanechá naživu to, co zbylo z hráčova týmu (samozřejmě přeháním, protože kdo nechce, ten se nedá).\nA co bych taky měl určitě zmínit, je úplně nevídaná věc – poprvé v pokémoní hře není nutné tradovat, aby si hráč zkompletoval pokédex. Všechno jde chytit a vyvinout přímo ve hře. Wow. To bych nikdy nečekal. Ale když už budete chtít tradovat, tak ve vesnici s pěknou animací pokéballů na raketový pohon (mimochodem, ve vesničce se samozřejmě odehrává většina lidské působnosti, takže v obchůdkách můžete vesele nakupovat všechno možné jako v normálních pokémoních hrách včetně oblečení a během vedlejších úkolů dokonce rozšiřovat jejich sortiment). Spárování hráčů na trade pak trvá jen chvilku oproti Sword a Shield. Navíc s tak malým pokédexem ani není moc velká práce jej zkompletovat. Ve výsledku jde hlavně o štěstí na rifty, protože tam se to může někdy zaseknout. Na vývin je potřeba spousta různých předmětů, ale to jde. Co se nesežene, to se dá případně pořídit za pointy z nalezených báglíků. Horší je to s místem v inventáři postavy. Vlastně to je asi to nejhorší, co mě ve hře osobně potkalo. Inventář má strašně malou kapacitu. Kapacita se dá rozšiřovat po jednom v základně Galaxy týmu, ale chce to peníze a chce to časem fakt hodně. Takže je lepší naučit se ukládat nepotřebné předměty ve své bedně nebo stále craftit jiné použitelné předměty, jinak skončíte tím, že budete každou chvíli přemýšlet o tom, co vyhodit ven.\nTakže co ještě? Průzkum pokémoního světa je tedy pro mě na jedničku. Bavilo mě prolézat každý kout a všude nacházet něco nového. Líbila se mi volnost pohybu. New Pokémon Snap je sice lépe vypadající a působí živěji, ale zato se ani nehnete z jednokolejky pryč ani o krok. Legends Arceus tedy nabízí pro pokémoní fanoušky zcela novou zkušenost obohacenou o atraktivní mounty. Já osobně se těším, až jednou budu moct konečně cestovat na jakémkoliv Pokémonovi volně po krajině a třeba z Blastoisova krunýře chytat pokeše na udici uprostřed mořské laguny. Myslím, že od prvních krůčků v Let’s Go bychom se k tomu jednou mohli dopracovat. Pokémoni v této hře vypadají podle mě hodně dobře, a hlavně mají zcela nové modely i animace. Sice pořád působí lehce plasticky – to už asi jiné nebude; ale dostatečně reprezentativně, abych se pak jimi mohl chlubit na internetu. Jenom Pokémon Enamorus se mi nelíbí ani trochu.\nVzhledem k zaměření hry také zcela odpadá pvp. Což je škoda, ale třeba ještě něco přinese DLC… nebo možná ne… no nevadí. Abych ale trošku více rozebral souboje, tak ty přinášejí i možnost změny bojového stylu. Možné je bojovat klasickým standardním způsobem, ale také agile a strong stylem při volbě následujícího útoku. Strong jede na intenzitu úderu a agile zase na slabší, zato rychlejší (v závislosti na kalkulaci statů třeba četnější), a každý spotřebuje útok z nabídky v dvojnásobné dávce, takže je třeba si rozmyslet, zda je opravdu vhodné je použít. Během souboje jde mrknout na pořadí tahů a trošku si rozplánovat postup. Před potvrzením útoků se ukáže jejich řazení. Stejně tak při výměně Pokémona během souboje se nemusí nutně ztratit drahocenný tah, zase jde o kalkul. A skvělá možnost je během souboje se volně pohybovat s postavou po bojišti, případně se vzdálit tak moc, že se souboj ukončí. Tím si však můžete připravit i pěknou scénu třeba na screenshoty. Pak jsou tady jiné souboje se strážcem každé lokace, a ty zase probíhají formou živé akce, kdy jako hráč musíte reagovat ihned, uskakovat útokům a naopak zase házet uklidňující potravinové doplňky. Strážci lokací de facto nahrazují stadiony z předešlých her a působí jako místní bossové. Zahrávat si s nimi se nevyplácí.\nTady už to pomalu zakončím a jen napíšu, že jsem u hry strávil mnoho zábavných chvil, a určitě mě jich ještě mnoho čeká. Legends Arceus se mi strefil do noty. Pořád má ještě co pilovat, ale určitě vykročil tím správným směrem a taky správnou nohou. Doufám, že bude DLC s novými lokacemi, protože ty stávající mi ve výsledku přišly moc malé. Malé a přerušované neustálým cestováním přes vesnici. Lokace se mi nejvíc líbily ty horské, kde jsem mohl létat a mít pod sebou výhled do krajiny. Do budoucna bych uvítal více vertikálních uskupení. Chrám na zasněžené hoře, paráda. Z létání jsem měl vůbec pěkný zážitek. Bavilo mě to chytání, objevování vzácnějších Pokémonů i plnění tasků. Nakonec jsem si oblíbil i finální evo tří startérů. A bavilo mě hledat alfy, z nichž jsem si skládal tým. Vyšší náročnost hry jí určitě prospěla, ale zároveň nenastal žádný zásek. Spousta věcí byla odvedena dobře a vlastně mě bavilo i střídání dne a noci, které jsem zatím nezmínil, případně změny počasí. Každá taková změna může ovlivnit výskyt Pokémonů v přírodě. Rovněž mě bavilo hledat rozeseté Unowny, někteří mě rozesmáli svým umístěním. A spoustu času jsem proběhal venku mimo hlavní dějovou linku a jen si užíval tu volnost nebo shiny hunting. Takže asi tak. Hru bych možná doporučil těm, kteří by chtěli zkusit Pokémony, ale trochu jinak podle živějších aspektů JRPG. A samozřejmě každému fanouškovi pokémoních her.\nHerní doba: 110+ hodin včetně post game\nPokédex 242/242 včetně research level 10\nUnown dex komplet\nVšechny vedlejší úkoly splněny 94/94\nVšechny vedlejší úkoly (s free updatem) splněny 122/122\nRank level 10\nZajímavosti a detailní historii o vydání prvních Pokémonů najdete v mém komentáři k Pokémon Green .\nPro: Živý svět minulosti; noví Pokémoni; mobilita; alfy; shiny hunting; odměny; nalézání báglíků jiných hráčů.\nProti: Inventář se musí platit; Braviary nedokáže lítat nahoru; není pvp; relativně malé území a krátká herní doba.\n30.06.2020 02:51 (poslední úprava 12.04.2022 00:41)\nHodnotím verzi Definitive Edition na Switch.\nBudu zcela upřímný a rovnou řeknu, že s Xenoblady nemám prakticky žádné zkušenosti, od hry jsem proto nic moc neočekával a do prvního spuštění jsem disponoval pouze nejnutnějším množstvím informací. Proto mě zcela minul potřebný nakopávací hype; ale jelikož jsem kdysi sehnal druhý díl XC2 (rozehraný cca na 2 hodiny), přišlo mi vhodné nejdříve odehrát první díl, nyní příhodně vydaný jako něco mezi remasterem a remakem (ovšem zapnout XC2 na Switchi před XC1 se ukázalo být dobrým tahem, protože hned po zapnutí jedničky díky tomu dostanete 100,000 peněz). Po zapnutí hry jsem nijak přílišně oslněn nebyl, ale moje zkušenosti s JRPG mi říkají, že na první vlažný dojem nemám nikdy dát, protože hráč je do hry vtahován nenápadně, postupně a nakonec se do něj potopí až po špičku nejdelšího vlasu. Mám dojem, že zrovna u XC1 to platí dvojnásob.\nÚvod nám nejdříve představí legendu o světě, který je originálně složený jen z nedozírného moře a ze dvou obrovitánských titánů Bionise a Mechonise, jejichž schránky jsou posmrtně zaklesnuté do sebe, spojené pouze zabodnutým mečem v důsledku pradávného boje. Nyní jsou zdrojem života a domovem mnoha nejrůznějších forem.\nVzápětí vidíme hrdinu Dunbana, jenž díky speciálnímu meči Monadu kosí útočné mechanické nepřátele mechony a snaží se ochránit kolonii před vyhlazením. Zrovna boje proti strojům mě moc nebaví, protože mi tam z jejich strany chybí jakýsi osobní impuls k tomu, abych dokázal bitvu prožívat. To se naštěstí velmi brzy změní. Příběh se přesune o rok později, kde poznáváme Shulka, hlavního hrdinu. Celou první kapitolu ze sedmnácti díky němu objevujeme prostředí kolonie a jeho dva nejbližší přátele Reina a Fiorung. Ale co se nestane, kolonie se ocitá pod nenadálým útokem mechonů. A co je ještě divnější, jejich šéf má tvář. Nebo spíš masku. Sice kovovou, ale je tam. A navíc se nedá zničit protimechonskými zbraněmi. Vlivem vypjatých událostí se Shulk zmocňuje Monada a vrhá se s úspěchem do boje. Zjišťuje, že dokáže vidět věci, které se mají teprve stát včetně bojových pohybů nepřátel. Dokáže Shulk ochránit všechny blízké a s nimi i obyvatele kolonie? To teprve zjistíme, jelikož Shulkův příběh právě doopravdy začíná.\nPo citlivé situaci se hrdinové vydávají na dalekou cestu z chodidel Bionise až na vršek jeho hlavy, aby poznali ostatní obyvatele rozsáhlého světa, rozšířili partu s několika dalšími bojovníky, svedli osudový boj o jejich budoucnost a odhalili opravdové tajemství meče. A jak už to tak bývá, vždy se toho stane ještě mnohem více a hrozba je nakonec mnohonásobně větší, než se původně zdála být…\nAle zpět na začátek. V prvé řadě je hráč vtáhnut do bohatého světa Bionise. Všude je tráva a stromy, všelijaká skaliska; o jezera a jezírka také není nouze. Kolem běhají a létají nejrůznější potvůrky. Grafický háv je ve srovnání s původní verzí úplně jinde. Modely působí živěji, textury jsou nově předělané. Vlivem střídání dne a noci vznikají různě zbarvené scenérie a nádherné výhledy do krajiny nebo na moře. Tady musím vyzdvihnout um autorů, s nímž vykouzlili především vertikální členění a směřování celého prostoru, ačkoliv v začátku jsem měl docela problém se v něm orientovat. V souvislosti se střídáním různých prostředí a biomů je poznat, ve které části se hráč zrovna nachází, takže zdola je vidět kamsi na mizející siluetu obra v oblačných výšinách a při pohledu shora se v hloubce třeba leskne mořská hladina. O spektakulární zážitky tu vskutku není nouze a vlastně patří mezi to nejlepší, co mám ve hrách obecně velmi rád. Jen škoda, že jsem nemohl volně šplhat po skalách jako v Breath of the Wild.\nNež se pustím do výčtu dalších mechanik, je třeba představit další členy party mimo Dunbana, Shulka a jeho přátel. K výpravě se postupně přidává uprchlice Carna; pak údajně roztomilá koule z rasy Nopon jménem Riki a také Melia, tzv. High Entia, noblesní obyvatelka z nejvyšších míst. V partě zůstávají aktivní pouze tři členové a vy si můžete zvolit, koho chcete.\nZajímavostí může být fakt, že mezi postavami je možno stupňovitě rozvíjet intenzitu jejich vztahů. To se děje během vzájemné pomoci v boji nebo darováním všelijakých drobností mezi postavami. Pokaždé, když se jeden takový stupínek povede (změní se obličejíček v jejich vztahové vazbě), odemkne se daným postavám někde ve světě animovaný dialog zároveň sloužící jako přídavek do soukromé sbírky vztahové kolekce. Ale hlavně jde o příjemné zpestření vzájemnou interakcí.\nInventář a sbírání předmětů je v XC1 vůbec hojně zastoupeno přímo myriádou všech nejrůznějších radůstek od pouhých kytiček a mrtvých zviřátek až po užitečné krystaly ke craftění, výzbroj nebo posilování skillů. Ve výsledku jsem byl potěšen jeho velkým objemem, ale i tak jsem musel časem promazávat celkový obsah. Hezká je přítomnost Collectopedie, jakéhosi skenovacího deníku, jenž nosíte stále s sebou a když najdete nový předmět v dané lokaci, vložíte ho k registraci a po nasbírání všech jeho částí dostáváte pěkné odměny.\nCo se mi hodně líbí, je systém získávání zkušeností. Ty hráč dostává za zabité potvory, odkrývání míst v mapce nebo za plnění úkolů. A vývojáři mají celý systém plnění vedlejších úkolů pod palcem, protože jsem vždy byl zhruba na tom levelu, kdy jsem stačil procházet hrou, aniž bych zbytečně umíral v soubojích, a zároveň jsem se nijak moc nezasekával na jednotlivých minibossech jako třeba v jiných podobných hrách, kde je potřeba grindovat, aby se neustále dorovnával level celé party. Stačí jenom průběžně plnit vedlejší úkoly, což sice někdy trošku zdržuje, ale napomáhá plynulosti příběhu. Je také fajn, že zkušenosti se rozdávají celé partě, takže všichni mají zhruba stejný level.\nCo se mi moc nelíbilo, je typická repetitivnost těchto úkolů, které jsou ve většině podle stejného mustru dojdi/zabij/přines, nicméně alespoň velká část z nich vás odmění ve chvíli, kdy dosáhnete požadovaného cíle, takže se často nemusíte vracet kvůli odměně. Ale zase je dobré se k těm zadavatelům vracet a promluvit s nimi (to ostatně s každým, kdo je na mapce označen zelenou tečkou), jelikož se stává, že se poté odemknou další úkoly, byť třeba u nějaké jiné postavy. A čím víc úkolů v dané oblasti splníte, tím víc stoupá prestiž formou hvězdiček, což zase přináší další výhody hlavně v závěrečné části hry.\nMusím říct, že všechny tyto oblasti jsou velmi nápaditě zpracované a některé vskutku vyčnívají nad design lokací v jiných hrách, ať už se jedná o obydlená centra nebo ta přírodní. Např. noponí vesnička uvnitř obrovského stromu, dinosauří prales Makna s obřími vodopády, mořská plošina Eryth se vznášejícími se ostrůvky, zasněžená hora Valak se skluzavkami nebo skrytá vesnice v rozevřené dlani. Při prozkoumávání odkrýváte černá místa na mapě a objevujete různá zákoutí s landmarky, kam se můžete potom kdykoliv teleportovat v rámci fast travel. Na mapce se také nikdy neztratíte, protože vždy ukazuje správnou cestu k dalšímu cíli a vůbec všechny plnitelné body zájmu. Osobně bych uvítal trošku víc těch landmarků, zejména na konkrétních místech kvůli přemíře běhání za úkoly, ale to je otázka osobního vkusu.\nMimo landmarky jsou tu k objevování také uskupení různých krystalů, které lze okamžitě vytěžit (po nějaké době se zase obnoví) a vyrábět z nich gemy jako užitečný doplněk pro svoji výbavu. Systém vyrábění gemů tu raději rozepisovat nebudu, protože jsem se mu věnoval až v závěru hry a nemůžu říct, že bych v něm všechno pochopil; a je to taky vůbec poprvé, co jsem se s touto konkrétní metodou setkal. Ale v podstatě jde o to použít dva členy party, aby dmýchali oheň a vyráběli procentuálně co nejlepší možné gemy; ty se pak dle úspěšnosti výsledku mohou zkvalitnit nebo i dokonce zduplikovat. Záleží hlavně na rozdílných schopnostech postav, jejich funkci během procesu a také na intenzitě vztahu mezi danou dvojicí.\nPostavy jsou jinak velmi pěkně namluvené. Hrál jsem tedy s japonským dabingem, jelikož je mi blízký, a s anglickými titulky. Nejotravnější z postav jsou tradičně Noponi mluvící všichni hláskem pětiletého dítěte. Dunban je takový cool starší brácha, Fiorung sympaticky roztomilá a Shulk je ten typ, co by s ním chtěl každý kámošit. Během bojů pak všichni správně řvou nebo hekají, ale hlášky si při nich více užijete v angličtině.\nSoubojový systém je zatím možná ten nejzajímavější, co jsem doposud zažil. Každá z postav má svůj výčet bitevních skillů (artů), které může používat a samotné zaměření na způsob boje se také liší. Shulk se svým Monadem primárně útočí a taky jako jediný má výhodu proti Mechonům. Rein zastává funkci tanka, Dunban je damage dealer, Carna je super supporter a healer s velkou puškou, Melia zastává spíš elementální boj na dálku… Jak jsem psal výše, v boji používáte až tři postavy. Arty se jim dají libovolně měnit, omezený je jenom jejich počet pro aktivní boj. Každý art má svůj cooldown a intenzitu podle síly aktuální úrovně – ty se totiž dají postupně zvyšovat s nabývajícími body a s jejich odemčeným potenciálem, který se děje skrze artové knihy (artbooky, heh); ty se dají získat buď koupí nebo dropem z monster. Používáním artů v souboji se navyšuje zároveň nějaká centrální schopnost postavy, a v okamžiku maxima proto lze použít speciální útok/schopnost. V případě Shulka je na výběr nějaký další art z nabídky Monada, v případě Rikiho třeba loupež předmětu/expů. Naopak v případě Carny se při maximu zahřeje puška natolik, že se nedá použít, a musí ji pak chvilku chladit, čímž se ale stane zranitelnou a není zrovna bojeschopná. Arty jsou použitelné i v rámci plánovaných útoků – např. Shulk použije jeden konkrétní úder, aby na něj vzápětí někdo jiný navázal speciálním úderem způsobující znehybnění monstra, takže v těžších soubojích je dobré tyto možnosti plánovat. Pak také jejich používáním naběhává míra „napětí.“ Ta má až tři dílky a plní různé funkce. Pokud postava během boje zemdlí následkem smrtícího úderu, jiná postava ji může ještě vzkřísit a jede se dál. Anebo lze dosáhnout řetězového útoku. Při jeho aktivaci volíte útok u každé postavy, dokud tato možnost nezmizí, čímž můžete využívat plánování různých efektů na znevýhodnění nepřítele nebo si zajistit přežití. A abych nezapomněl, zajímavou schopností Shulka je předvídat smrtící údery automaticky dopředu, takže vždy máte k dispozici několik vteřin na to, abyste mohli změnit průběh boje. Ale přiznám se, že někdy je to až otravné a chtělo by to ještě mít nějakou vypínací funkci, protože se přitom přehrává pomalá animace, kde je vidět konkrétní útok, co to udělá a kolik zranění dá.\nLikvidace nepřátel je na denním i nočním pořádku, nicméně hra nabízí rovněž budovatelský prvek podobný jiným hrám, třeba sérii Bravely Default (vesnička Norende nebo oprava Měsíce). Kolonie 6 to pořádně odnesla, a tak je potřeba ji znovu postavit a nechat ji obydlet. Hráč zajišťuje pouze sběr mnohočetných surovin na stavbu, osobně ji stavět naštěstí nemusí. Dají se vylepšovat čtyři různé typy stavebních úprav až do úrovně 5 a děje se tak v průběhu hry podle toho, k jakým zdrojům je zrovna přístup. Některé ingredience jsou poměrně obtížné k sehnání, a tak je potřeba se obrnit trpělivostí. Buď padají z okolních potvor nebo se dají sehnat během sbírání předmětů na zemi ve formě malých barevných kuliček. Ty se povalují všude možně a neustále se někde náhodně objevují a obsahují náhodný předmět. Některé z nich najdete jen za určitých podmínek, třeba v noci.\nPěkné vylepšení se týká nasbíraných zbraní a brnění. Je jich celá řádka a na každém vypadá trochu jinak. Ale pokud chcete, můžete postavám nastavit pevně daný kosmetický styl dle vašeho módního vkusu či nevkusu; stačí mít jen v nabídce skinů odemčené patřičné možnosti. Takže můžete ze všech udělat plážové povaleče nebo těla zabalená téměř do mecha obleku.\nMimo jiné i kosmetickým úpravám je nakloněn noponí Archsage. Jeho přítomnost lze vypátrat v jakési jediovské svatyni, k níž je přístup z každé důležitější lokace skrze svítící oranžový portál. Uvnitř nejde hru ukládat a pro Nopona lze plnit časované souboje, za které dostáváte různé další odměny. Pokud se výzvu nepodaří splnit, nic se neděje.\nObecně je velmi příjemné, že za smrt nebo wipe ve hře nedostanete žádný postih, jako to bývá v jiných hrách. Prostě se objevíte na posledním možném landmarku a můžete běžet dál nebo znovu vesele hupsnout do boje. Příjemné je to i proto, že jsem asi tak tisíckrát umřel při pádu do nějaké propasti nebo hlubiny. Pokud pád přežijete, pouze se postavám sníží HP, ale to se jim okamžitě rychle vyléčí, jakmile jsou opět v bezpečí. Nejvtipnější pády jsou vidět při hraní za Rikiho.\nCelkově jsou ale animace postav lehce toporné a někdy vyloženě úsměvné (třeba Melia má trošku problém s chůzí, Shulk plave s mečem na zádech jako s kormidlem apod.), patrně je to pozůstatek původní verze. Není to však nic, co by mě vyloženě trápilo.\nNuže, po dohrání překvapivého příběhu se můžete vrátit k poslední uložené pozici a ještě se věnovat všem možným dodělávkám, co jste do té doby nestihli. Mým cílem bylo splnit všechny ty hromady vedlejších úkolů (což se mi doopravdy nepodařilo minimálně kvůli jednomu úkolu, ke kterému mi hra v jednu chvíli uzavřela přístup), ale všechny obydlené lokace jsem si spřátelil až na maximum. Dosáhl jsem maximálního levelu u všech postav, posbíral jsem vše potřebné… takže jsem mohl vyrazit na superbosse, unikátní silná monstra s vyššími levely. Zatímco parta je na 99, monstra jdou mnohem výš a už 5 levelů rozdíl je docela znát. A to nemluvím o spike damage – což některé potvory mají jako pasivní obranu. Vy je udeříte a o jejich bodáky se do jisté míry zraníte. Čím silnější rána, tím větší zranění. Nejhorší takový damage má poslední superboss, který nedává fyzické zranění, ale okamžitou smrt. Je potřeba si na něj sehnat potřebnou výbavu, aby se do něj vůbec dalo beztrestně mlátit. A samozřejmě výbavu na nemíjení zásahů.\nInu, zadařilo se; za každého takového superbosse jsem byl odměněn vskutku blaženým pocitem úspěchu a pěknou odměnou. V odměňování hráčů se dle mého názoru XC1 velmi snaží a jde mu to, přestože mnohokrát musím hledat pomoc na internetu. Bez něj bych toho holt moc nedokázal, a to i se všemi aktuálními vychytávkami.\nZajímavým přídavkem v edici je Extra Story – Future Connected. Separátní příběh uhratelný cca do 15 hodin, odehrávající se po hlavních událostech. Hlavními hrdiny jsou Shulk, Melia a dva noponí sourozenci, všichni na levelu 60. Jejich cesta na Bionisovo rameno se nedobrovolně protáhne, protože se vyskytne problém, jenž nikdo nečekal a musí se s tím něco udělat. Pro mě osobně zde tvůrci předvedli tu nejhezčí lokaci ve hře (parádní výhledy), rozsáhlá oblast plná zeleně, i pár zlepšení – třeba sběratelské dialogy jsou teď v plně mluvené animaci a více se týkají příběhu. Objevila se tu tlupa noponích ponspektorů, které je třeba vzít pod svá ochranná křídla, najít jich po mapě co nejvíc a oni zas na oplátku pomáhají v boji (nicméně v řetězových útocích mi strašně lezli na nervy jejich hulákáním – aspoň v té japonštině). Jinak jsem si závěrečnou kapitolu velmi užil a po celé hře to byla příjemná tečka. Jejím ukončením se pak v původní hře zase odemknou nějaké další zajímavé bonusy. Po ukončení všeho vám XC1 odemkne New game + s nabídkou rozehráním nové hry s výhodami, ale to je jen na hráčovi. Já jsem hrál hru především kvůli příběhu, a tím jsem rozhodně nebyl zklamán, ačkoliv naskočit do hry pro mě nebylo ze začátku snadné kvůli rozlehlosti, vertikalitě a přemíře různých mechanik, na které bylo nutno si zvyknout a zvykal jsem si docela dost dlouho. A vlastně až někde v prostředku mě začal doopravdy bavit příběh, když mě dokázal překvapit a vyvolat první silnější emoce. Ale čekání za to opravdu stálo a hra mě vtáhla.\nZbývá tedy snad jen ohodnotit hudbu. Abych se přiznal, hudba v XC1:DE mne moc nenadchla. Tedy několik skladeb mi přišlo pěkných, melodických, ale celkově jsem z toho měl příliš moderní ztechnizovaný pocit a často jsem měl dojem, že zvolený styl se k tomu prostě vůbec nehodí. Po dohrání jsem si na zkoušku pustil hudbu z původní verze a z ní jsem měl naopak harmoničtější dojem. Prozatím ale mám v rámci JRPG hudby svého favorita v Octopath Traveler, k jehož poslechu se občas vracím.\nTakže co říct na závěr? XC1 má sice pár mušek na kráse, ale rozhodně rozumím tomu, proč schytává jen ta nejlepší hodnocení. I přes možný rozpačitý začátek a některé nejasnosti (Monado a jeho schopnost neublížit tvorům z Bionise, přitom jsem tam s ním všechno vymlátil, apod.) je dobré dát mu šanci, protože se svými mechanikami pracuje správně a s opravdovou péčí o hráče. V samotné finální části hry tvůrci ukazují, že také ty nejhrozivější výzvy dokáže zdolat i taková herní lama jako jsem já, což opravdu cením (nikdy jsem neupravoval obtížnost). Takže směle do toho. Já děkuji místním za to, že mě také nalákali k zahrání.\n„The future is ours to decide!“\nVšechny postavy lv 99\nVšechny vedlejší úkoly XC1 480/480, Future Connected 43/43\nColony 6 Reconstruction vše lv 5\nSuperbossové udoláni 5/5\nHerní doba: 142 hodin\nPro: Rozlehlý vertikální svět ke zkoumání; výhledy; systém expování; mnoho živočišných forem; poutavý příběh; pocit úspěchu a odměny; originální svět; Extra story (DE); postavy; Monado; japonský dabing.\nProti: Hra si spoustu věcí nechává pro sebe a nutí interakci s internetem; v začátku rozvleklý příběh a generický dojem; příliš běhání; v závěru je hráč bez varování odříznut od některých lokací; většina úkolů podle stejného mustru.


HK Ivančice | Poslední utkání...poslední vteřina\n19.05.2019 | Jiří Obršlík\nHK Ivančice : Házená Jindřichův Hradec 29:28 (12:10)\nJiž dvě kola před koncem bylo všejasné, a tak se tým v poklidu připravoval dohrát i poslední zápas. Domněnka že Hradec přetlačíme už jen postavením v tabulce vzala brzo za své.\nJistý držitel bronzových medailí nám chtěl ukázat, že vše mělo být opačně. Domácí tedy museli zapnout zápasovou rychlost a začít pracovat na plné obrátky. Slavnostně připravená hala na dekorování tří sad zlatých a stříbrných medailí ivančickým týmům, by asi nerada viděla poražené ivančické dorostenky. A taktéž po mnoha letech na správně straně haly seděl i pan Zdeněk Missbach, trenér, který přivedl ivančické „A“ mužstvo mužů až do nejvyšší republikové soutěže – 1. ligy (1995-1996 a 1996-1997). V letošní sezóně také jako trenér středoškolského týmu ivančického GJB, se kterým získal středoškolský titul Mistr České republiky. I tyto důvody byly motorem, který vteřinu před koncem otočil vítěznou brankou zápas ve prospěch domácích.\nČekali jsme jednodušší průběh. Jsem rád, že se ukázala velikost tohoto skvělého týmu právě v tomto symbolicky posledním zápase dvoutisícovkových dorostenek. Zcela zlomit soupeře vteřinu před koncem zápasu …. Děkuji dámy za skvělých a nezapomenutelných 10let!\nSestava: brankářka Petra Šiplová,Simona Fraňková 1/1, Bára Krejčíková 7, Barbora Olšová 5, Kateřina Haladová, Karolína Dužíková, Veronika Studená 1, Martina Rechová, Marika Kocábová 1, Tereza Bučková 2, Barbora Vavroušková 6, Lucie Krejčíková4, Veronika Velebová2. Trenéři Vavroušek Pavel, Marek Krejčík a Zdeněk Missbach.


Koule rodiny Betzových - Blog iDNES.cz\n13. 01. 2017 19:31:57\nJerri Betz s manželem\nV neděli 26. května 1974 zjišťovala rodina Betzových rozsah zvláštního požáru, který zničil 88 akrů jejich lesa. Učinili zvláštní objev, našli stříbrnou kouli o průměru asi 20 cm, úplně hladkou až na zvláštní symbol protáhlého trojúhelníku. Nejdříve si mysleli, že je to něco z NASA nebo ruský špionážní satelit, ale po chvíli dospěli k názoru, že to nic takového být nemůže a kouli si prostě odnesli domů jako suvenýr. O dva týdny později si jejich syn hrál na kytaru ve stejné místnosti, jako byla koule, tato koule začala na tóny reagovat zvláštním pulzujícím zvukem a vibracemi, což velmi rozrušovalo jejich psa. Betzovi brzy přišli na to, že koule má další zvláštní vlastnosti, dokázala zastavovat a měnit směr když ji šťouchli po podlaze, nebo se vracet k osobě, která ji šťouchla.\nKoule zjevně fungovala na solární energii, protože byla více aktivní za jasných dní. Chvílemi to vypadalo, že něco (nebo někdo) tuto kouli ovládá, občas vydala hluboký tón a zavibrovala, jako by uvnitř byl motor. Koule se snažila vyhnout pádům a nárazům do překážek, jako by se inteligentně bránila. Dokázala dokonce jet do mírného svahu. Díky kouli vypuklo mediální šílenství, New York Times a London Daily poslali reportéry, aby kouli osobně prozkoumali, koule opakovaně předváděla svoje triky před mnoha svědky. Přijeli se podívat i vědci a zástupci armády, ale rodina Betzových jim nedovolila kouli odvézt, aby ji podrobně prozkoumali.\nJeden z mnoha dobových článků.\nTo se ovšem změnilo po tom, co se soužití s koulí zhoršilo. Vypadalo to, jakoby Betzovi měli v domě poltergeista, dveře se samy zabouchávaly bez zjevného důvodu, domem zněla hudba podobná varhanám a podobně. Tehdy se Betzovi rozhodli zjistit, co to vlastně doopravdy mají. Armádní rentgen ukázal, že v kouli jsou další tři nebo čtyři soustředné koule obklopené „září“, které jsou vyrobené z materiálu neobvyklé hustoty. Zjistili také, že koule má čtyři různé magnetické póly, dva pozitivní a dva negativní, které nejsou soustředné. Armáda navrhnula rozříznout kouli, ale to Terry Betz vytrvale odmítal, do tisku tehdy prohlásil: „Řekl jsem jim, že do dvou týdnů očekáváme kompletní zprávu a pokud se ukáže, že koule není majetkem státu, měla by nám být vrácena.“\nArmáda dostála svému slibu a kouli vrátila, ale otázky zůstaly, například původ a identita tohoto zvláštního objektu. V této chvíli začali Betzovi vážně uvažovat o tom, že vlastní nějakou opravdovou mimozemskou technologii nebo cizí odposlouchávací zařízení (podle svědectví jejich sousedů).\nČili co přesně je tato koule? Může to být opravdová mimozemská technologie z jiného světa, které my lidé dosud úplně nerozumíme? Může to být nějaké sledovací zařízení na průzkum naší Země (jak mnozí lidé tvrdí), od mimozemské civilizace, která tu přišla a opět nás opustila a velmi pravděpodobně mluvila s našimi dávnými předky? Podporují to malby a rytiny v některých jeskyních, megalitické struktury, které popírají možnosti tehdejších technologií. Ať je to jak chce, nikdo nemůže vysvětlit kouli, kterou Betzovi měli. Je odpověď někde v mezihvězdném prostoru a bohové se jednoho dne vrátí na Zemi, jak ostatně tvrdí bezpočet kultur a systémů víry po celém světě?\nPokud je odpověď na všechny tyto otázky „ano“, tak se musíme ptát sami sebe, zda tvůrci a majitelé koule ji zde zanechali schválně, s tím že ji eventuálně někdo najde nebo ji prostě ztratili, když odlétali? Celý tento případ je opravdu fascinující.\nPoznámka překladatele 1: To, že se koule dokáže „sama“ pohybovat je lidstvu známá technologie, jmenuje se to Sphero, můžete si ji koupit za 3300 Kč a ovládáte ji přes bluetooth třeba telefonem. Na YouTube je se Spherem spousta videí.\nPoznámka překladatele 2: Pokud se ptáte, co se stalo s Betzovými a jejich koulí, tak se prostě ztratili. Podle mě jim vláda USA nabídla neodmítnutelnou částku a změnu identity. Koule je dodnes zavřená v tajných laboratořích, možná už dávno rozříznutá a prozkoumaná, možná ještě dosud zkoumaná. Naprosto chápu rozhodnutí vlády USA a souhlasím s ním, naprosto chápu rozhodnutí Betzových a souhlasím s ním.\nVýzva do diskuze: Podle mě je jasné a prokázané dobovým tiskem, že koule existovala. Také je naprosto jasné, že žádný stát v roce 1974 neměl technologii na to, aby cokoliv jen vzdáleně podobného vyrobil. Takže co to je a kde se to tady (na Zemi) vzalo?\nAutor: Roman Baroš | pátek 13.1.2017 19:31 | karma článku: 19.28 | přečteno: 887x


Jak rozpoznat chuť a hlad? Pro správné stravování zásadní otázka - AAzdraví.cz\nPosted on 6. 5. 2019 6. 5. 2019 Author Kateřina Lulková\nChuť se od hladu liší, přestože tyto dva podněty jsou propojené a hranice mezi nimi je velmi tenká. Stejně tak tyto signály bývají zaměňovány. Kdy vás přepadá opravdový hlad a kdy se jedná pouze o chuť? Jak je od sebe rozeznat?\nHladu neodolávejte, chuti však ano\nHladovět rozhodně není zdravé a nepomůže to ani v případě redukce váhy. Pokud odoláte chuti, kromě skvělého pocitu, že jste zvládli kontrolu sami nad sebou, děláte mnoho pro své tělo a své zdraví.\nNerozeznání hladu a chuti je u mnohých osob hlavním důvodem vzniku nadváhy či dokonce obezity. Převážně se jedná o ztrátu kontroly nad jídlem, což je způsobeno nedostatečně vyváženou stravou a špatnými stravovacími návyky. Vše může být doplněno emociálním vypětím nebo stresem.\nJak se spouští hlad?\nZde jsou v hlavní roli dva hormony, hormon hladu ghrelin a hormon sytosti leptin. V případě, že obsah žaludku je prázdný zhruba dvě hodiny a svaly z něj vytlačí poslední zbytky potravy, nízká hladina cukru navýší hladinu ghrelinu a pociťujeme hlad. Známé kručení v břiše vzniká stažením svalů žaludku, které pracují ustavičně. Když není co stlačovat, zvuk není ničím tlumen a tímto je tak slyšitelný. Po konzumaci jídla dochází k vyloučení většího množství leptinu, tím se dostaví pocit plnosti.\nEmoční versus fyzický hlad\nEmoční hlad vás přepadne nečekaně, kdy v jednu chvíli ani na jídlo nepomýšlíte a vzápětí pociťujete neskutečný hlad. Vše se však odehrává v mysli a v ústech. V tomto případě se o pocit prázdného žaludku rozhodně nejedná. Jde o důsledek vyvolaný nepříjemnými emocemi, kdy tak prostřednictvím jídla se snažíte zmírnit konkrétní psychickou bolest. Typické bývá i to, že ani po konzumaci jídla se necítíte nasyceni, jen se dostaví o to silnější výčitky svědomí.\nOproti tomu fyzický hlad přichází postupně, kdy dochází ke kručení v břiše. Tělo by rádo, kdybyste se najedli co nejdříve, ale nepřikazuje vám, že to musíte udělat hned teď. Výsledkem je, že víte, co jíte, co máte na talíři, v ústech a posléze i v žaludku. Zde se dostaví i pocit nasycení. Stejně tak poznáte, kdy máte dost a přestanete jíst. Jedná se o přirozenou potřebu, kdy je nutné tělu doplnit energii, dodat živiny, vitamíny. Po najedení vás nepřepadají a netrápí výčitky svědomí.\nPodstata spočívá ve správném a vyváženém jídelníčku\nI když se říká, že je hlad převlečená žízeň, jen o vodě určitě nelze být. Důležité je, aby tělu nic nescházelo, to zajistíte vyváženým příjmem základních živin, tj. bílkoviny, které ovlivňují vyplavování hormonů usměrňující chuť k jídlu, jako je právě hormon leptin a zvyšují tak pocit nasycenosti, dále se jedná o tuky a sacharidy.\nNezbytné je zajistit častým střídáním i příjem mikroživin, vitamíny, minerální a stopové prvky apod. Pokud vašemu tělu bude chybět některá ze základních složek, projeví se to nezvladatelnými chutěmi a nadměrnou konzumací, v horším případě volbou nezdravých pochutin. Interval mezi jídly by měl být ideálně tři až pět hodin. Je důležité mít ve svém jídelníčku pravidelnost a řád. Dodržujte tři větší jídla denně, která můžete doplnit v případě hladu menší a zdravou svačinou, která by měla být složena pokud možno ze sacharidů či bílkovin.\nRubrika Tipy•Tagy chuť, Hlad, Zdravá strava, zdravé stravování•Napiš komentář on Jak rozpoznat chuť a hlad? Pro správné stravování zásadní otázka


Služby v oblasti IT poskytuje SODAT již od roku 1993. Našim zákazníkům poskytneme veškeré dostupné HW a SW vybavení, stejně tak jako následné odborné zázemí po celou dobu trvání naší spolupráce. Na všechny naše výrobky a služby garantujeme záruční i pozáruční servis. Veškeré námi dodávané komponenty jsou důsledně prověřovány podle platných norem.\nV oblasti servisu nabízíme smluvní správu Vaší výpočetní techniky včetně software a okamžité řešení krizových situací. V rámci takové smlouvy poskytujeme zákazníkovi základní informace o vývoji a trendech v oboru informačních technologií, případně efektivitě jeho dalších investic tímto směrem.\nNaším cílem je poskytovat ucelené a ekonomicky výhodné řešení založené hlavně na produktech společnosti Microsoft, případně doplňkově pomocí volně šiřitelných systémů na bázi Linux a tím kvalitně uspokojit potřeby našich klientů.


Kränzle náhradní sítko pro rychlospojku gardena - Jiří Drda\nKód zboží: 410462\nStroj může být napojen podle volby na vodovodní tlakové vedení se studenou vodou nebo horkou vodou až do 60°C. Při nasávání zvenčí dbejte, aby voda byla čistá. Průměr hadice musí být alespoň 1/2“ = 12,7 mm (volný průchod). Síto musí být vždy čisté! Přezkoušejte před každým uvedením do provozu, zda je síto čisté! Přípojku hadice odšroubujte ručně. Prostřednictvím kleští se zúženými konci vyjměte sériově vyráběný vstupní vodní filtr a v případě jeho znečištění jej vyčistěte, v případě poškození vyměňtě za nový.\nKód zboží: 13304\nKód zboží: 13302\nKód zboží: 133003\nPředřadný nízkotlaký filtr, určený pro ochranu vysokotlakého...\nKód zboží: 13311\nNáhradní předřadný nízkotlaký základní filtr, určený pro oc...\nKód zboží: 13303\nZpět na filtry


BISOU - Ultra Hydratační Šampon - Aqua Lirica - suché a unavené vlasy, 250 ml | SIBERICA.CZ\nDomů / Novinky / BISOU - Ultra Hydratační Šampon - Aqua Lirica - suché a unavené vlasy, 250 ml\nBISOU - Ultra Hydratační Šampon - Aqua Lirica - suché a unavené vlasy, 250 ml\nHydratační šampon obsahuje 98% přírodních složek rostlinného původu. Šampon jemně myje a čistí vlasy a pokožku hlavy. Dokonale vyživuje a zvlhčuje. Obnovuje přirozený lesk suchých a matných vlasů. Obnovuje strukturu vlasů a uhlazuje je od kořínků ke konečkům. Může být použit pro všechny typy vlasů.\n157 Kč / ks 130 Kč bez DPH 13 Kč / 1 ks\nHydratační šampon obsahuje 98% přírodních složek rostlinného původu. Šampon jemně myje a čistí vlasy a pokožku hlavy. Dokonale vyživuje a zvlhčuje. Obnovuje přirozený lesk suchých a matných vlasů. Opravuje strukturu vlasů a uhlazuje je od kořínků ke konečkům. Pro všechny typy vlasů. Aloe šťáva má léčivé vlastnosti. Hluboce zvlhčuje pokožku hlavy a zklidňuje podráždění a záněty. Chrání pokožku před škodlivými účinky volných radikálů. Poskytuje vlasové pokožce a vlasům základní vitamíny a minerály. Stimuluje růst nových vlasů a zlepšuje jejich pružnost. Chrání konečky vlasů před lámáním. Čaj Matcha působí protizánětlivě a zklidňuje podráždění. Má silné antioxidační vlastnosti. Eliminuje nepříjemné svědění a podráždění pokožky hlavy. Dodává vlasům lesk a zlepšuje jejich pružnost od kořínků ke konečkům. Extrakt z moringa oleifera poskytuje vlasové pokožce a vlasům základní živiny, vitamíny a antioxidanty. Má protizánětlivé vlastnosti. Hluboce vyživuje pokožku a vlasy. Má silný zvlhčující účinek a podporuje ochrannou bariéru. Má zjemňující účinek a navrací vlasům přirozený lesk. Rýžové proteiny chrání pokožku hlavy před různými nemocemi a lupy. Hluboce zvlhčují vlasy i pokožku. Má silný zvlhčující účinek a podporuje ochrannou bariéru. Má zjemňující účinek a navrací vlasům přirozený lesk. Rýžové proteiny chrání pokožku hlavy před různými nemocemi a lupy. Hluboce zvlhčují vlasy i pokožku. Má silný zvlhčující účinek a podporuje ochrannou bariéru. Má zjemňující účinek a navrací vlasům přirozený lesk. Rýžové proteiny chrání pokožku hlavy před různými nemocemi a lupy.\nŠampon naneste na vlhké vlasy, masírujte asi 2 minuty, opláchněte vodou. Opakujte podle potřeby.\nBISOU - Professional - Šampon FIX YOUR COLOR barvené a poškozené vlasy, 300ml\nBISOU - Professional - Kondicionér - ANTIGRAVITIC VOLUME - větší objem a vzdušné vlasy bez zátěže, 285 ml