Bohové Indie\nV indickém panteonu bohů je Brahma stvořitelem. Svou nejdůležitější funkci plnil jako ochránce véd, nejposvátnějších textů brahmánů, a proto je také vždy zobrazován s knihou v jedné ze čtyř rukou. Jeho manželka Sarasvátí se k němu velmi hodí - je totiž bohyní učenosti. Brahmu poznáme podle dvou párů rukou, podle bílé labutě, která je jeho jízdním zvířetem a čtyř hlav s pokojným výrazem, původně měl ještě pátou hlavu, kterou mu Šiva srazil\nV hinduismu může označovat kterékoli ženské božstvo. Slovo déví není žádné vlastní jméno, nýbrž jen znamená "bohyni" a přesně tím i je: samostatně vystupující silou (šakti) Šivovou, bez níž by byl jen prázdnou schránkou a ne mocí, která vše tvoří, zachováná a ničí a zároveň je substancí všeho jsoucího i nejsoucího, Je zároveň božskou matkou - Kálí, věrnou manželkou boha Šivy Parvátí, pannou Kummarí a dítěte, její nejčastější formou je však válečnice, hubitelka démonů a tím je spasitelkou světa a ochránkyní daného místa, které si vybrala i lidí tam žijících\nV překladu znamená "nepřístupná", je jednou z nejslavnějších a nejoblíbenějších forem zjevení Indické déví. Je také jedním z jmen Šivovy manželky Párvátí nebo Umá, a když vystupuje samostatně, pak je neomezenou vládkyní a nepřekonatelnou válečnicí. Má více moci než všichni bohové dohromady, vždyť povstala z koncentrované síly,\nByl stvořen Párvátí - manželkou Šivy ze santalové pasty, z které vytvarovala tlustého chlapečka, kterému vdechla život a do ruky dala kyj a dostal úkol hlídat jezírko, kde se Parvátí koupala. Za tuto drzost mu rozhněvaný bůh usekl hlavu. Parvátí se dala do usedavého pláče a Šiva chtěl dítě oživit, jenže hlava se ztratila a tak bůh ztratil trpělivost a nakázala členům své skupiny zbavit hlavy první zvíře, které jim přeběhne přes cestu - byl to slon. Šiva nasadil jeho hlavu na trup mrtvého chlapce,.oživil ho a uznal za svého syna. Ganéša rád mlsal, a proto v jedné ze svých čtyř rukou drží neustále misku se sladkostmi, z níž si často svým chobotem nabírá. Stal se nejoblíbenějším indickým bohem, Je bohem počátků a odstraňovatelem všech překážek, a proto je také uctívám před začátkem každé důležité události. Vedle toho je rovněž považován za ochránce a podporovatele učenosti a moudrosti, a tak většina hinduistických textů začíná vzýváním Ganéši.\nZnamená v sanskrtu doslova "černá" a to v každém ohledu - tato bohyně je uctívaná nejenom v Indii, ale i v Bengálsku. Stejně jako kdokoliv z lidí nemá jen zářivou tvář,ale skrývá i temné negativní stránky. Je vlastně stínem bohyně Durgá nebo Parvátí. Je představována jako ohavná, krví potřísněná stařena, se strašlivými zuby jako šelma, náhrdelníkem z lebek a suknicí z useknutých ruku nepřátel , má dva páry rukou ve kterých třímá meč. Její vyznavači ji nazývají "matkou", Kálí je totiž,, díváme-li se ze správného pohledu, nejmilosrdnější jevovou formou déví vůbec, neboť co ve svém šíleném krvavém opojení zničí, je zaslepenost - lidská klamná představa, že všemocné a všudypřítomné božstvo by mělo být výlučně dobré, láskyplné , moudré atd.\nIndický bůh bohatství a blahobytu, hlídá poklady pod zemí a je zobrazován jako trpaslík i jejich vládce. Má jedno oko, tlusté břicho, tři nohy a osm zubů, ale protože je nesmírně bohatý je ověšen drahokamy a nosí s sebou pytel zlata - jako ostatně všichni jeho poddaní, jeho jízdním zvířetem je člověk.\nJe nazývána též Šrí, manželka Višnuova a indická bohyně štěstí a krásy, je přirozeně mladá a krásná a je považována - vedle nápoje nesmrtelnosti - za to nejdrahocenější co vytrysklo z mléčného oceánu. Pokud právě manželovi nemasíruje chodidla, stojí na lotosu a jeden lotosový květ vždy drží v ruce, krále obdarovává mocí a věhlasem, kupce bohatstvím, ženy krásou, rolníky bohatou sklizní, a proto na venkově je velebena jako bohyně obilí.\nStarý indický bůh Mitra, což znamená "přítel" patří do skupiny bohů védského panteonu. Je strážcem přátelských vztahů, smluv a závazků, čili je ochráncem harmonie Jako bůh světla, pro něž je jakýkoliv chaos velkou hanebností, se hrozí temnoty, v níž se odehrávají nezákonné věci.\nJe nejen manželkou Šivy, ale navzdory svým dětem Ganéšovi a Skandovi také milenkou, s níž se po tisíciletí oddává milostným hrám, ale i chytrou partnerkou, s níž může hrát šachy a vést filosofické hovory, je jeho "lepší polovičkou", totiž jeho silou nebo mocí - šakti - bez níž by nic nedokázal, oba jsou prakticky nerozluční. Má krásnou bílou pleť, a proto ji někdy nazývají Gaurí "Světlá".\nKromě bohyně je to i jméno posvátné řeky v severní Indii. Sarasvátí vyzrála v bohyni učenosti a řečnického umění a byla manželkou Brahmy, Miluje hudbu, a proto se nechává zobrazovat sedící na lotosovém květu a hrající na vínu - hudební nástroj podobný loutně. V dalších svých rukách - má čtyři paže - drží knihu a růženec.\nSyn Šivy má čtyři těla a je zároveň synem Gangy, Párvátí, a boha ohně Agni. Stal se vrchním velitelem božské armády. Jeho jízdní zvíře je páv, Ve svém božském boji zničil démona Taraku.\nJe indické sluneční božstvo, oko Mitry, zamilované do Ušas . jitřenky, bohyně ranních červánků, kterou každé ráno následuje. Má velkou schopnost proměnovat se, může být pták nebo zlatá kobyla, případně vůz nebo kolo od vozu. Lidem přináší štěstí a požehnání. Je zobrazován na voze se čtyřmi nebo sedmi koňmi a v každé ruce lotosový květ. Je mu zasvěcen jen z nejstarších chrámů starověké Indie,\nJe nejvyšším bohem Indie, Je ve všem a vše spočívá v něm. Ve svém vědomí tvoří, zachovává a ničí svět a všechny bytosti včetně ostatních bohů jsou pouze omezené představy, jenž plodí. Ztělesňuje vše co vyvolává děsivé mrazení - anarchista na himalájském trůně, dokonale nespoutaný, povznesený nad morálkou. Nikdy se nemyje a má na hlavě mohutnou hřívu ze zacuchaných kadeří, vyskytuje se na místech, kde se spalují mrtvoly, má pouze bederní zástěrku z tygří kožešiny. Na čele má srpek měsíce, z jeho vlasů tryská pramen Gangy, v rukou drží trojzubec a bubínek a tančí kosmický tanec tvoření, udržování, ničení, vtělování a osvobozování. Šiva je dokonalým manželem , ale zároveň totálním asketou "pánem jogy", kterého nic a nikdo nedokáže vytrhnout z meditativního pohroužení.\nJe symbolem práva a pořádku, ochráncem kastovního řádu a zachovatelem privilegií brahmánů a královské moci -je přesným protikladem Šivy. Stvořil svět, ale není s ním identickým, je vlažným bohem. Jeho manželkou je Lakšmí - bohyně štěstí a krásy, která mu masíruje nohy, jeho syn je Brahma. Poznáme ho podle čtyř rukou, ve kterých drží lasturu, disk, kyj a lotos, vydobyl si zásluhy o lidstvo i o svět bohů, je jejich rádcem. Může sestoupit na zem v podobě Avatára, 10 inkarnací - nejslavnější inkarnací Kršna, královský syn a autor Bhagavadgíty.\n(Dle knihy Ditte a Giovani Bandini Kdo je kdo v nebi aneb o prostopášnosti bohů)


Michal Klus - Je psáno... - Články - Evangelium prosperity – má každý věřící garantováno zdraví a bohatství?\nÚvod » Články » Evangelium prosperity – má každý věřící garantováno zdraví a bohatství?\nEvangelium prosperity – má každý věřící garantováno zdraví a bohatství?\nFalešní proroci v Izraeli\nŽijeme v době, kdy snad více než kdy předtím platí, že potřebujeme zkoumat duchy. Apoštol Jan nás upozorňuje: „Milovaní, nevěřte každému vnuknutí, nýbrž zkoumejte duchy, zda jsou z Boha; neboť mnoho falešných proroků vyšlo do světa.“ (1.Jan 4:1) Zde si musíme uvědomit, kdo je falešný prorok. Není to pouze jakýkoli nepřítel Božího díla. Jde o nepřítele, který se prohlašuje za Božího vyslance a tvrdí, že přináší poselství od Hospodina.\nBůh však má pro svůj lid jasné poselství: „Toto praví Hospodin zástupů: "Neposlouchejte slova proroků, kteří vám prorokují, obluzují vás přeludy, ohlašují vám vidění svých srdcí, a ne to, co vyšlo z úst Hospodinových." Stále říkají těm, kteří mě znevažují: "Hospodin promluvil: Budete mít pokoj", a každému, kdo chodí se zarputilým srdcem, slibují: "Nedolehne na vás nic zlého."“ (Jeremjáš 23:16-17) Tento text nás v prvé řadě vyzývá, abychom neposlouchali falešné proroky, ale zároveň nám odhaluje něco z učení těchto falešných proroků. Nejen v tomto, ale i v mnoha dalších biblických textech, které mluví o falešných prorocích, vidíme, že zvěst, kterou tito proroci přinášeli je zvěst o pokoji, bezpečí, stabilitě. Falešní proroci přinášeli falešné jistoty tam, kde je Bůh rozhodně negarantoval. Falešní proroci byli úspěšní, protože lidem zvěstovali to, co lidé chtěli slyšet.\nFalešní proroci dnes\nZa současné následovníky falešných proroků osobně považuji především kazatele, kteří zvěstují evangelium prosperity. Stejně jako u falešných proroků, ani u současných kazatelů evangelia prosperity nevidíme žádné oficiální společné učení nebo snad dokonce oficiální církev. Hnutí, které tito kazatelé vyprovokovali bývá nejčastěji nazýváno Hnutí víry a jeho dopady se šíří napříč církevním spektrem.\nStejně jako každý falešný prorok zvěstoval své specifické poselství, které nebylo Božím slovem, tak i dnešní kazatele evangelia prosperity mají často vlastní osobité učení, které stojí v rozporu s Božím slovem. Nicméně vidíme, že narozdíl od starozákonních falešných proroků udělali kazatelé evangelia prosperity ještě další aktivní krok. Nejenže utvrzují lidi ve falešných nadějích, oni je vedou k tomu, aby aktivně kontrolovali Boha a zajišťovali si prosperitu sami.\nNa základě těchto zmíněných informací můžeme dojít k možné definici Hnutí víry, jak ji definoval Andre Kole: „Tato skupina věří, že lidská mysl má v sobě nadpřirozenou moc vyprodukovat ‘božskou sílu,’ která bude léčit, způsobovat zázraky, shromažďovat peníze nebo činit cokoliv jiného, po čem věřící touží.“ (KOLE, Andre. Mind Games. Eugene: Harvest House Publisher, 1998, s.268)\nVidíme, že stejně jako falešní proroci biblické doby, tak i dnešní kazatelé Hnutí víry kážou to, co lidé chtějí slyšet. Hlásají zdraví, bohatství, úspěch a pohodový život. Nicméně už z výše citované definice můžeme poměrně lehce vidět základní rozdíl mezi evangeliem Božího slova a evangeliem prosperity. Nejde jen o rozdíly v oblasti nějakých ‘okrajových doktrín.’ Nejde jen o to, že kazatelé Hnutí víry nabízejí zdraví a bohatství. Jde o to, že hrozivým způsobem rozbíjejí Biblické učení o Bohu, člověku a jejich vzájemném vztahu.\nZáklady učení stoupenců Hnutí víry\nObraz, který vykreslují kazatelé Hnutí víry je obraz slabého boha, který dělá vše, co si v mysli přivlastňuje silný člověk. Člověk je vyvýšen do pozice boha a je jen nepatrně nižší než Bůh Stvořitel. Okamžik, kdy se člověk obrátí k Bohu a uvěří, je chápán jako okamžik, kdy se člověk zbavuje své satanské podstaty a přijímá podstatu božskou. Jako bůh potom člověk může dosáhnout čehokoli prostě tím, že to bude vyžadovat a vírou to přijme jako realitu. Při tom všem se nesmí nechat zviklat tím, že se jisté věci jako realita jevit nebudou. Takže například, když vyznává, že je naprosto zdravý, nesmí se nechat zmást příznaky nemoci, protože ty nejsou realitou, ale jen satanickým přeludem, který má zhatit víru jednotlivce.\nS lítostí musíme konstatovat, že jisté projevy charakteristické pro Hnutí víry se derou i do mnohých církví a to i v naší zemi. Nemusí jít nezbytně o nejagresivnější formy, ale i tak zde hrozí nemalé nebezpečí. Občas slýcháváme svědectví o tom, jak se musíme „opravdově“ modlit a pokud budeme „opravdově“ věřit, Bůh nás vyléčí nebo vyřeší náš problém. Toto je jen jeden příklad velmi nebezpečného projevu, který se vtírá do našich církví.\nSlovo evangelium znamená dobrá zpráva. Tento svět opravdu dobrou zprávu potřebuje. Hlavním důvodem této potřeby je fakt, že nejsme bohy, ale hříšnými lidmi. Jako hříšníci přicházíme na tento svět a za svůj hřích zasloužíme věčné zatracení. Bible hovoří naprosto jasně: „Všichni zhřešili a jsou daleko od Boží slávy.“ (Rom 3:23) Co vlastně tento verš říká? Říká, že každý člověk, každý z nás, porušil dokonalý Boží zákon. Všichni jsem se ve vztahu k Bohu provinili. Toto provinění znamená, že se člověk postavil proti Bohu, stal se Božím nepřítelem a zaslouží si hrozivý trest. Tím trestem je naprosté odloučení od Boží milosti, což Bible nazývá peklem.\nPokud ovšem žijeme, nejsme od této milosti ještě odděleni. Naopak, z Boží milosti zde zaznívá pravé evangelium: „Chci vám připomenout, bratří, evangelium, které jsem vám zvěstoval, které jste přijali, které je základem, na němž stojíte, a skrze něž docházíte spásy, držíte-li se ho tak, jak jsem vám je zvěstoval - vždyť jste přece neuvěřili nadarmo. Odevzdal jsem vám především, co jsem sám přijal, že Kristus zemřel za naše hříchy podle Písem.“ (1.Kor 15:1-3) Tady přichází ta dobrá zpráva. Apoštol Pavel zde vysvětluje, co je tím evangeliem. Dobrou zprávou je to, že Kristus zemřel za naše hříchy. Co to znamená? Znamená to, že je tady Ježíš Kristus, Boží Syn, který vzal na sebe odsouzení, které jsme měli přijmout my za náš hřích. Apoštol Petr vysvětluje: „On 'na svém těle vzal naše hříchy' na kříž.“ (1.Petr 2:24) Ježíš Kristus zemřel za všechna naše provinění. Tím už vytrpěl trest s tímto proviněním spojený a pokud to člověk přijme vírou, jeho hřích bude odpuštěn a on už nebude daleko od Boží slávy. O těch, kteří z Boží milosti vírou přijali oběť Ježíše Krista, evangelista Jan říká: „Těm pak, kteří ho přijali a věří v jeho jméno, dal moc stát se Božími dětmi. Ti se nenarodili, jen jako se rodí lidé, jako děti pozemských otců, nýbrž se narodili z Boha.“ (Jan 1:12-13)\nZbývá už jen jedna otázka. Jak člověk může přijmout takového Ježíše? Apoštol Pavel napsal: „Vyznáš-li svými ústy Ježíše jako Pána a uvěříš-li ve svém srdci, že ho Bůh vzkřísil z mrtvých, budeš spasen.“ Boží slovo nám říká, že Bůh nabízí záchranu od odsouzení a že ji můžeme přijmout tím, že vyznáme, že Ježíš je nejvyšší autoritou našeho života a že vírou přijmeme, že Jeho smrt na kříži je důvodem, proč naše hříchy mohou být odpuštěny. Pokud teda člověk věří, že Ježíš Kristus je nejvyšší autoritou a věří, že svou smrtí na kříži odpustil každý hřích, pak od Boha může s pokojem přijmout ujištění o tom, že ho nečeká věčné zatracení, ale věčný život s Bohem v nebi.\nTuto popsanou víru nelze získat žádnými lidskými postupy. Nejde ji nahromadit ani pozitivním vyznáváním, ani žádným jiným lidským úsilím. Víra je darem od Boha, který On dává skrze své Slovo.\nMá každý věřící garantováno zdraví a bohatství?\nTo, že se člověk stane křesťanem, rozhodně neznamená, že ho v tomto životě čeká méně těžkostí a problémů. Často je tomu naopak. Náš Bůh nemá malé cíle. Bůh používá právě lidskou slabost jako nástroj, kterým chce lidi přivést k sobě. Bůh dovolí, aby člověk padl úplně na dno, aby si uvědomil, že není pánem svého života a že potřebuje Boha. Pro Boha je naše věčnost důležitější než zdraví a pohodlí tady na této zemi.\nBohu jde také o náš charakter. Právě proto Bůh používá třeba i nemoci a finanční těžkosti, aby křesťany učil a formoval, aby nám připomínal, že On je Bohem a my jsme příjemci Jeho milosti. Pro Boha je náš charakter důležitější než zdraví a pohodlí tady na této zemi.\nPřesto vše můžeme říci, že Bůh každému věřícímu garantuje mnohem více než jen zdraví a bohatství. Bůh garantuje, že nás neopustí v žádné situaci a v nejrůznějších těžkostech bude s námi. Co víc, Bůh každému věřícímu slibuje věčný život. Věčný život je darem naprosto nesrovnatelným se zdravím a bohatstvím zde na zemi. Věčný život je něco tak dokonalého a krásného, co ani pisatele Bible nedokázali popsat. Řekli pouze: „Co oko nevidělo a ucho neslyšelo, co ani člověku na mysl nepřišlo, připravil Bůh těm, kdo ho milují.“ (1Korintským 2:9)\n(Jiří, 6. 4. 2014 22:30)\nVždyť základní modlitba Otčenáš, kterou určil Ježíš, je esencí proseb o "prosperitu". Už jen to oslovení, taťko. A pak chléb náš dnes, dej nám dnes, zbav nás od zlého, neuveď nás v pokušení, atd. A proč by Otec nepřál svým dětem dobré?\n(Michal, 8. 4. 2014 19:00)\nMoudrý taťka také svým dětem nedá vše, o co si řeknou. To by to dopadlo. :)\n(Ivan, 30. 7. 2012 15:03)\nnerad bych Vám něco podsouval, ale celé se mi to jeví jako křečovitý pokus vysvětlit, proč je OK, že Bůh neřeší nemoc ani finanční nouzi. S vděčností mohu svědčit, že Bůh mě i moji rodinu zaopatřil vším potřebným z materiální oblasti i dostatečným zdravím k tomu, abychom mu beze strachu, vysvobozeni z ruky našich nepřátel, mohli sloužit. Kdyby to nedělal, nedalo by se mu věřit ani ve věcech neviditelných (Lk16,10, 1J3,18 aj.)Bůh, který je pasivně s námi a nezasáhne v náš prospěch, je mrtvá modla. Uvažujte o tom.\n(Michal, 1. 8. 2012 14:20)\nZdravím Vás Ivane,\nděkuji za reakci a hodnocení. Osobně také mohu vyznat, že Bůh mne, moji manželku i děti zaopatřuje vším potřebný v materiální oblasti a dostatečným zdravím, abychom Mu i my mohli sloužit. V tom se teda shodneme. Někdy si říká, že nám žehná až příliš. Otázkou je vždy samozřejmě, kolik toho potřebujeme, abychom mohli říct, že máme vše potřebné. Kolik je dostatečné zdraví. Jezdívám do Afriky. Co mám říct jim. Mám jim říct, že jejich Bůh je mrtvá modla, protože zažívají chudobu a umírají jim děti? A co by řekl apoštol Pavel při tolika tragédiích a nemocích, co zažil. A co by řekly další osoby z Bible. Jednoznačně, nechci říct, že Bůh nejedná. Jednoznačně nechci říct, že Bůh je vůči nám pasivní. Zažívám, že On uzdravuje, že žehná. To je jasné. Ale tvrdím, že to nedělá vždy a hlavně, že to není Jeho cíl. Cílem totiž není náš prospěch, ale Jeho sláva. A tak věřící člověk může být celoživotně upoután na lůžku nebo žít v Africe na pokraji hladomoru a tento fakt neříká nic o jeho víře. Naopak, v tomto utrpení je opravdu vidět, kdo věří a kdo ne. Také vy o tom uvažujte. :) Michal\n(Michal Klus, 30. 4. 2008 11:30)\nMilý Tobiáši, děkuji za reakci a přeji ti spoustu radosti v následování Ježíše Krista. Kéž On sám posiluje tvou víru a ukazuje Ti, jak si Tě chce použít ke své slávě.\nMám radost z tohoto článku\n(Tobiáš Balanda, 23. 4. 2008 17:12)\nJsem rád, že jste napsal tento článek. Mám radost z toho, že vám záleží na Božích věcech. Mě také na nich velmi záleží. Evangelium jste zde napsal velmi dobře. Ale já bych ještě doplnil, že každý kdo v Krista nevěří, bude odsouzen do ohnivého jezera.\nJá jsem uvěřil, když mi bylo 18 let. Teď je mi 23 let. Jak jsem uvěřil, to je na delší povídání. Ale nejpodstatnější je, že jsem si nejdřív uvědomil, že mám ten nejzávažnější hřích, že nevěřím v Ježíše Krista.\nJá čtu starý kralický překlad Bible. Mám za to, že je dost dobrý.\n(Michal Klus, 25. 10. 2007 18:06)\nDěkuji za komentář a pozorné čtení. Myslím, že si naše názory neodporují. Kdyř jsem použil spojení o tom, že Bůh buduje náš charakter, tak jsem tím nemyslel naši starou přirozenost. Měl jsem na mysli to, že Bůh posiluje toho důchovního člověka v nás na úkor toho přirozeného, jak o tom mluví apoštol Pavel v listu Římanům. Ale rozhodně děkuji, že jsi to zmínil. Je třeba se vyjadřovat jasněji a srozumitelněji. Dík. MK\nCharakter? Nežiji už, žije ve mně Ježíš\n(Jiří Vašut, 25. 10. 2007 16:56)\nSouhlasím s tebou v tom, že nemůžeme Boha vodit na vodítku, jako nějakého pejska, i kdyby to mělo být podle Bible. Jsme přece vedeni Duchm Božím, né naopak.Bibli máme proto, aby nás Bůh měl jak vést.\nKdo používá Bibli vlastním rozumem, ten je sektář.\nV tom, že Bůh buduje náš charakter s tebou nesouhlasím. Myslím si, že Bůh chce zaplnit naše srdce-mysl, city a rozum, svým charakterem. Záleží na každém, jestli to chce.\nA nakonec to, co oko nevidělo a ucho neslyšelo, co člověku ani na mysl nepřišlo, to nám Bůh zjevuje skrze Ducha svatého, skrze jeho dary.