Kat in Shanghai: března 2013\nStudenti se baví...\nO víkendu na studentské soutěži, trochu ale i o studentském životě a na závěr trochu víc o wushu...\nČást mě nikdy nevyroste.\nV neděli jsme měli sraz na recepci v 6:20 s tím, že v 6:30 vyrazíme. Dorazila jsem o pár minut později, ale nikdo si toho ani nevšiml, protože byl všude brajgl. Naskočili jsme do minibusu a zjistili, že nám chybí Korejci. Celkem tři. Dva se podařilo Ting Ting najít na koleji, třetího jsme odchytli na blízké křižovatce. Co tam dělal, netuším. Moc se mu ale asi nechtělo, už předtím odmítl sexy obleček, co mu Ting Ting nutila pro jeho vystoupení s naší Tweety (Vietnam) – roztleskávač/ky. Od školy jsme se odpíchli tedy až po 7. hodině ráno. Cesta trvala přibližně hodinu – do obřího zábavního&sportovního areálu u Zhu Jia Jiao. Pěkně pršelo, drobet jsme se ztratili, do haly jsme museli pěšky… ale dorazili jsme stejně příliš brzo. Celá sláva se začala až po 9. hodině.\nJelo celkem deset sportovců: já, Anniesa (Seyšely), Fafa (Madagaskar), tři Korejci, dva Vietnamci, Eric (Ghana), Eiffel (Čína). K tomu samozřejmě Ting Ting, učitelka Li s rybářským kloboučkem (jako náš „trenér“, z čehož jsme si dělali srandu celou dobu :-D), na chvíli šéfka Piao, jeden Číňan (rozhodcoval někde basket) a Číňanka jako podpora a GPS :-). No a řidič…\nPo představení rozhodčích začala první část – tanečky, rozpleskávání apod. Po každém vystoupení následovala dlouhá pauza, než vyhlásili body, takže jsme se šíleně nudili a taky byla pěkná zima. Univerzit se účastnilo celkem 18 (všechny ze Šanghaje), takže bylo všude stádo lidí, hlavně tedy tmavších – takže všude bylo živo a sranda. Naše roztleskávač/ky nastoupili hned jako první, což nás dost znevýhodnilo. Navíc jsme neměli moc info, takže jsme nasadili jen dva lidi a to udělalo také hodně. Bodů jsme dostali malinko, i když se jim to povedlo. Na oběd jsme se dostali až po 11. hodině. Ale stálo to za to – tříhvězdičkový hotel. V Číně je kvalita hotelů většinou o dost vyšší než ve srovnání s našimi stejné kategorie, takže to tam vypadalo prostě krásně. Jídlo formou švédských stolů. Samé čínské jídlo samozřejmě, jedny nudle, které se tvářily italsky a pak různé koláčky a suché dortíky. A croissanty! :-) Stoly jsme neměli rezervované, takže jsme se o ně museli poprat. Fafa chudák skončil vedle učitelky Piao, která mu kladla na srdce, aby jedl pomaličku, že je čas. No tak se do toho položil… jenže za chvíli jsme se už zvedali s tím, že musíme mazat. Prostě to nedojedl. Ani zabalit si to nestihl :-D. Takže další památná věta z výletu: „慢慢吃!“ Ubytovaní jsme byli cca 5 minut od restaurace, což je pěkná procházka – pokud zrovna neprší. Museli jsme si nějakou dobu počkat, než nám uklidí pokoje, takže jsme se přesouvali z jednoho do druhého – podle toho, který byl už uklizený. Chvíli jsme měli klid a pak jsme museli zase vyrazit – na basketbal. Hráli Eric, Korejec a Eiffel. Ze začátku se moc nedařilo, protože byli nervózní a hráli dvě hry bez pauzy. Potom už se výrazně zlepšili a něco i vyhráli. S Fafou jsme to sledovali z tribuny, většinu jsme prokecali… Zjistila jsem, že nejsem jediná, kdo si zapomněl zažádat o nové vízum včas O:-). Na poslední hru jsme sešli dolů. Rozhodčí nedávali pozor a zapomněli nám přičíst body. Říkám jim: „Přičtěte nám bod.“ Fafa na prstech ukazuje „2“ jako že máme mít celkem dva body. Oni to špatně pochopili a přičetli nám rovnou dva, takže jsme měli celkem tři. No, dilema – máme jim říct, že nás špatně pochopili? Chvíli nám trvalo, než jsme se přiznali… :-) Eric si udělal bouli o jednoho Asiata, který ale skončil s rozseknutým retem. Ještě jsme na ně čekali, než se omluvili, poplácali po zádech… no a mohli jsme na večeři. Následoval večerní blok vystoupení, kde jsme měli nasazenou Anniesu a Tweety. Anniesu Ting Ting přivádí k šílenství, takže se posílila vodkou v lahvi od ledového čaje :-D. Ting Ting nakecala, že bude mít pak lepší hlas. Potom už na pokoj. Večer nás čekala porada o tom, co se bude dít druhý den. To byla totiž bojovka na cca 5 km po areálu spojená s řešením různých úkolů a otázek. Mohlo se zúčastnit jen 6 lidí, tak mě ušetřili. Byla jsem ráda, že nemusím běžet, ale byla škoda, že jsem se nemohla přidat, protože to byla sranda.\nPokoje byly pěkné, velká televize i dobrá sprcha. Bydleli jsme po dvou, já s Anniesou – i když ji Eric lákal na jídlo :-). Nemohla usnout, protože vypila celý Redbull, tak jsme ještě kecali, ale pak už jsem byla fakt unavená. Ona zabrala až někdy kolem 4. ráno.\nV pondělí ráno nás Ting Ting telefonem vzbudila v 6:45 a vyrazili jsme na snídani. Z vařených vajec a různých závitků se nám dařilo vytvářet zajímavé tvary v původních čínských rozměrech :-D (viz foto). Fafa si na závěr donesl zmuchlaný croissant. Říkám mu: „Fafa, vyhráls, to vypadá jak hovno…“ No a všichni jsme lehli :-D. Pak už jsme museli na stanoviště. My ostatní jsme po startu mohli na pokoj odpočívat. Pořadatelé dali max 1,5 hodiny, oni to zvládli za 38 minut, ale Fudan je dal o 3 minuty, protože chytrá Číňanka, která nesoutěžila, ale běžela jako doprovod to spletla a nešla postupně po stanovištích, takže se museli vracet. Fafa je fotbalista, takže mu běh nečiní žádné potíže, musel tahat Anniesu, která se courala. První věta, když se vrátila byla: „Fuck man, Fafa is sooo fucking serious about running…!“ :-D Ve dvanáct jsme vyrazili na oběd. Většina z nás už seděla u stolu. Za zády jsme slyšeli jednu učitelku, jak se diví, kde jsou všechna kuřecí stehna. Po chvíli se vynořil Eric a zbořil nás, protože měl na talíři horu kuřecích stehen. A za ním Fafa, který pobral ten zbytek. Vietnamci ujížděli na kukuřici a Anniesa zase miluje vejce. Dělali jsme si srandu, že ve sportu tady sice nevynikáme, ale co se týče jídla, tak to jsme jednoznačně první.\nMěli mít věci na odpolední vystoupení – speciální/zvláštní sporty (1. část – skákání přes švihadlo a další tradiční čínské sporty/hry, 2. část - wushu). Zapsali nás do třetí skupiny. Když byl čas, pěkně jsme se zařadili, já už zahřátá, protažená… A pak vyhlásili pauzu. Půl hodiny. Měla jsme aspoň příležitost vyzkoušet si povrch, protože jsem se k tomu prostě nedostala. Zjistila jsem, že to neklouže a mají to pěkně měkké, tak jsem zařadila i ten překážkový sed, který mě doučila Péťa Kotě – ještě se zvedám moc zeširoka a na koberci mi to klouže. Kdežto tady byla nějaká měkká guma, do které jsem se dobře zapíchla a v pohodě se zvedla. No jo, to jsou triky O:-). Normálně je tenhle pohyb v chen 56 na pravou stranu. Ukázalo se, že mi to celou dobu nešlo proto, že mě stále bolí pravá kyčel. Takže jsem si to v sestavě předělala nalevo a je to – člověk si musí umět pomoct. Jinak tedy ta sestava byla zkrácená, protože jsem nesměla přesáhnout 4 minuty. Když jsem si opakovala sestavu, jedna paní si mě celou natáčela. A pak mě pochválila, ukázalo se, že je to nějaká učitelka wushu, která je tady se svými studenty. V každé skupině byli tři týmy, my jsme byli na řadě poslední. Na švihadlo jsme měli celkem 6 lidí a byli prostě super. Fafa to vyhrál i tady – tentokrát svými skoky :-). Přede mnou byl dračí tanec o devíti lidech a asi šestičlenné družstvo na základní wushu pohyby. Jak naši vyběhli na scénu, tak jsem tam osiřela a byla trochu nervózní. Potom mi ale někdo skočil na záda – Eric. Všichni se za mnou vrátili a povzbuzovali mě, Fafa natáčel zprava, Anniesa zleva :-). Když podruhé a naposledy vyhlásili naši univerzitu, vyběhla jsem na pódium. Pozdravila jsem, přihlásila jsem se, že jsem připravená a spustili hudbu. Vybrala jsem svou oblíbenou, na kterou vystupuje náš taiji tým. Cítila jsem se drobet ztuhle, jak jsem byla trochu nervózní, ale cvičilo se dobře. Občas mi to vyšlo i na hudbu, což jsem se divila, protože jsem to ještě na poslední chvíli musela trochu upravit – když mi konečně řekli přesný časový limit. Trochu jsem to nevychytala s místem, protože jsem začala víc napravo, ale doskočila jsem si tam, tak jsem byla nakonec všude. V rámci mého osobního průzkumu musím přiznat, že jsem se cítila dobře, nepřihodila se mi žádná katastrofa. Normálně se moc netleskalo, pokud nevystupoval tým, který měl větší zázemí. Proto mě strašně zaskočilo, když jsem skončila a ozval se velký potlesk. Jak jsem byla překvapená, tak jsem odbíhala zrovna směrem, kde nebyly žádné schody, seshora prostě nejsou vidět. Jeden z asistentů mě naštěstí včas nasměroval, takže jsem to vytočila správným směrem. Měla jsem co dělat, abych sešla dolů, podlamovaly se mi nohy – nejvíc nervózní jsem totiž vždycky až po vystoupení – to se třesu, ztuhnu a kašlu klidně i hodinu potom. Cestou za našima mi spousta lidí ukazovala vztyčený palec, chválili mě. Z toho jsem byla mimo už úplně, protože jsem nic takového nečekala. Fafa mi pak říkal, že všichni kolem mě říkali, jak jsem dobrá a profi (ono totiž kdybyste viděli, s čím měli možnost srovnávat – ale o tom později). Učitelka Li nadšená, že jsme jasně první, Ting Ting mě objímala. Číňan Eiffel mě taky strašně chválil, ale řekla jsem mu: „Celou dobu, co cvičím v Číně, jsem mezi Číňany a vždycky ta z nejhorších – proto se mi teď špatně chápe, že najednou někdo říká, že to bylo dobré.“ V téhle překvapivé atmosféře se mi lehce podlehlo a na chvíli jsem se opravdu cítila fajn, že jsem odvedla dobrou práci. Navíc jsme tuhle sekci víc jak s přehledem vyhráli. Následovala vyhlášení výsledků – naše univerzita byla po prvním dni 15. z 18. škol, doběhli osmí a celkově jsme to vytáhli na mou šťastnou třináctku. Po tom velkém pondělním úspěchu nás to všechny překvapilo a zklamalo. Ale rychle jsme to zahnali, protože… - pěkný hotel, dobré jídlo, výlet a velká sranda – všechno zadarmo – takže příště jedeme zase. Navíc jsme si usmlouvali i omluvenku do školy – tím se povzbuzovali na startu před během: „Omluvenka! Omluvenka! Na tři dny! Na týden! Na měsíc!“ :-) Všude jsme se fotili. Když nás jedna slečna fotila na telefon jednoho z Korejců, najednou mu začal zvonit! :-D Tak se muselo čekat, než si to vybaví. Chvíli jsme hledali autobus, potom věci… mezitím Anniesa s Fafou zaběhli do restaurace a ukradli tři lahve piva, tak jsem taky jednu dostala. To mi ale neměli dělat, protože jsem to taktak vydržela na kolej, strašně se mi chtělo na záchod… :-D\nCestou jsem se odvážila podívat na video a probralo mě to už úplně. Bylo to velice špatné, až se mi chtělo brečet. Vždycky mě překvapí, jak se osobní pocit liší od reality. Jsem dost sebekritická a když se jednou za uherák fakt pochválím a cítím dobře, tak se prostě netrefím. Chvíli mi trvalo, než jsem se z toho dostala. Jak? Tak jak dělám všechno v Číně. Prostě pokračuju. Člověk má nějakou možnost vždy, „没办法“ až na výjimky neexistuje. Stejně tak já – můžu se na celé cvičení vykašlat a dělat něco pro mě smysluplnějšího. Nebo pokračovat a snažit se to dělat lépe než doposud a doufat, že jednou nebudu litovat, že jsem teď byla tak tvrdohlavá. Abych nelitovala, tak se teď snažím být víc s lidmi a chodit víc ven, protože tohle je to, co mi tady moc chybí. Sice to znamená, že mám méně času a jsem unavenější, když chci všechno stihnout, ale zjistila jsem, že to stojí za to. Beru věci tak, jak přicházejí, to ale neznamená, že mi to musí být příjemné, ve skutečnosti nesnáším změny. Nakonec jsem se podívala na video ještě jednou, abych to zhodnotila už s chladným srdcem. Nebylo špatně úplně všechno, tak nejsem až tak ztracený případ, našla jsem si body a podbody, na kterých musím zapracovat. Prostě jenom musím víc cvičit a víc studovat. No a už prostě nikdy nevěřit lidem, když mě chválí. Rozhodně nejsem expert, ale za tu dobu už prostě poznám, co je dobré a co ne, takže se raději na sebe podívám sama a pak si nechám od někoho poradit.\nVědět nestačí, musíme uplatňovat.\nChtění nestačí, musíme činit.\nCo se týče ostatních wushu vystoupení, byla to katastrofa. Abych to vysvětlila: Nenechala jsem si ujít žádné vystoupení – ať už wushu, tanec, zpěv… Na našem studentském životě v Číně se mi líbí, že děláme věci, které by nás normálně doma nenapadly, které by nám přišly trapné… ale tady je to všechno prostě normální, hlavně že je sranda a lidi se vyřádí, protože i když se jedná o soutěž, celé je to hlavně jedna velká pařba, která spojuje lidi z celého světa. To mi přijde prostě super. Druhou věcí je, že mě jakákoliv vystoupení prostě fascinují. Jednak proto, že si lidi dali tu práci něco nacvičit a pak, že prostě miluju tanec, zpěv atd. – to je jeden z nejlepších vynálezů lidstva. Kolikrát to vibruje celým mým tělem a přistihnu se, že se pohupuju do rytmu, aniž bych to vnímala. No a když vidíte, jak si to na pódiu užívají, je jim jedno, že by je jinde nepřejícní vypískali s tím, že jsou trapáci, tak to prostě nadchne i vás. Jedna slečna byla se švihadlem na jevišti sama, neměla ani hudbu a na začátku působila hodně nervózně, škobrtala. Tak jsme jí prostě všichni udělali hudební doprovod tleskáním a najednou to rozjela a předvedla pěkně těžké věci. Párkrát se stalo, že s vystupujícími tančilo skoro celé hlediště. Takže z tohohle pohledu tyhle akce prostě miluju. Zpět k wushu. Na taiji byli kromě jedné skupiny všichni asi začátečníci, protože cvičili základní sestavy (jedna slečna sama a pak ve skupinách) a měli většinu základních chyb. Jeden černoch vystoupil asi jen proto, aby vystoupil, protože zacvičil tři mabu a hotovo. Ale měl z toho radost a nějak nás tím nakazil, takže nás to těšilo s ním. Dva kluci byli na nan quan a jeden na nan dao. Pohyby si vybrali pěkné, jeden křičel fakt pěkně a tvářil se jako v akčním filmu. Slečna ze Švýcarska vystupovala s chang quan a základním mečem. Záleží, jak dlouho cvičí a v jakém objemu, takže se to hodně špatně posuzuje a hodnotí. Když řeknu, že cvičili jako CIZINCI, tak věřím, že mi někteří z vás rozumí. Jak se dřív čínští wushisté dali poznat podle stylu cvičení, z jaké provincie pochází (tady si neodpustím rýpnutí – po přijetí wushu na OH, se ztratí i ten drobet, co v tom ještě zůstal, ale o tom třeba jindy), u cizinců je to tohle – nulová práce boky a pasem, shrbení, pokrčené nohy a ruce, vytáhnutý krk, stáhnutí do sebe nebo přehnaně „ven“, hledání zlata po zemi, špatná používání síly, mizivé uvolnění, žádný výraz v očích, pérování v postojích, kynklání se, po dopadu poskakují ještě párkrát, než to ustálí, přecenění vlastních možností… Něco z toho (v různých dávkách) skoro každý „normální“ cizinec prostě má. Pak jde o to, jestli si toho jsou vědomi a jestli na tom chtějí pracovat. Samozřejmě že i tady se objevilo pár expertů, kteří o wushu zasvěceně hovořili a učili ostatní – spolu se všemi svými chybami. Tohle všechno je z velké části ale o učiteli. A mít čínského Mistra/šampiona ne vždy znamená výhru. V Čechách jsem cvičila 10 let a říkali, že necvičím špatně. Potom jsem přišla do Číny. Věděla jsem, že necvičím dobře. Ale netušila jsem, že všechny ty „chyby cizinců“, které jsem vyjmenovala před chvílí plus mnoho dalšího mám také a i základní pohyby a postoje mám „nedobře“. Až tady jsem doopravdy začala cvičit wushu. Až tady jsem začala opravdu chápat, o čem wushu je a o čem rozhodně není. Na jednu stranu jsem smutná, že jsem tomu věnovala tolik let a objektivně pro nic za nic a to mi nikdo nevymluví. Samozřejmě jsem vděčná za všechny přátele, které jsem během cvičení potkala atd. ale teď mám na mysli čistě jen wushu. Na jednu stranu je opravdu nesmírně těžké najít dobrého učitele, ale na druhou je to i má chyba, protože jsem až moc dlouho nevěděla, co fakt chci a pak – nechtěla jsem to tak moc, abych si pro to opravdu „došla“. Teď mi je 26 let, opravdu jsem začala cvičit před 3 lety. V Čechách jsem si stačila zničila kyčel a záda a to mě provází i v Číně. Co cvičím tady, tak kromě nějakých těch nehod prostě žádná opravdová zranění. Nejsem už ve věku, kdy by šlo všechno lehce a bez bolesti (ať už fyzické nebo psychické). Pro mě je už pozdě, snad vy budete chytřejší a rozhoupete se dřív.\nProtože wushu prostě za to stojí!\nVystavil Kaťa v 8:34 1 komentář:\nModerna s Du Hui\nVe čtvrtek ráno od 9:00 zase trénuji s Du Hui. Už je trpělivější, nekřičí, neříká mi něco na způsob toho, že jsem neschopná… takže už se mi s ní cvičí zase o poznání lépe. Nedávno na soutěži získala dvě první místa –jedno za dvojité háky a jedno za tong bei quan. To asi vysvětluje, proč její rány teď tak bolí, z tong bei je pěkně omlácená. Jednou mi dala takovou herdu do zad, že jsem se musela rychle nadechnout zpátky :-). Nejvíc dostávám ale na zadek, protože ten mám věčně tam, kde by být neměl :-). Základní pohyby moc necvičíme, protože z nich jsou vlastně sestaveny sestavy, takže se více věnujeme těm a skokům. Tedy, tento týden jsme skákaly 1,5 hodiny a zbytek se posilovalo, sestavu si prý mám doladit s Cai Si Wu. Tím si nejsem moc jistá, protože s ním se ve cvičení v poslední době víc a víc rozcházíme. Spíš to po třech letech vypadá na konec… ale uvidíme.\nDu Hui nemá problém nechat mě mezi skoky „posilovat“. Pokud kopu špatně, nechá mě kopat „na sucho“ třeba 20x na maximum a pak hned pošle skákat, abych ten pocit náhodou nezapomněla. To je i jeden z důvodů, proč nás „mlátí“, někdo zase rád štípe – cítíte pak danou část těla o dost víc, takže se na ni při cvičení víc soustředíte. No a další důvod je, že kolikrát lidi moc zvolní, nesoustředí se a rána je probere = prevence zranění :-). Cizinci strašně sní o tom mít tréninky na čínský styl, ale pochybuji, že kdybych tohle uplatňovala na studentech v cizině, že by se někdo z nich vrátil. V USA bych mohla skončit i za mřížemi. My když jsme unavení, tak si dáme prostě pauzu. Tady když jsou unavení, tak jedou ještě víc. Na Du Hui se mi líbí, že umí pohyb rozpitvat na nejmenší části, které piluji a potom zase skládám dohromady. Musím říct, že si často připadám naprosto marná, když musíme rozpitvávat skoky, které ostatní skáčou úplně normálně, aniž by to nějak zkoumali. Utěšuji se, že na druhou stranu budu mít techniku alespoň nastudovanou do nejmenších detailů :-). Všechno u mě probíhá tak, že první pokus vyjde dobře, další se kazí a až po nějaké době se to zase zlepší – to když nad vším přestanu tolik přemýšlet. Kromě břišních svalů a okolí mám prý síly dost. S mojí výškou v týmu skáčou 900°, takže to také není problém. Můj problém je rychlost, plynulost, správné užití síly a koordinace pohybů – toho se mi nedostává. Jo, a mám těžké nohy, tak mám naordinované běhání – 2x týdně 40 minut. Když jsem pak viděla vedle na koberci Číňany, z nichž už nikdo necvičí každý den, vůbec neposilují, ale stejně létali jako na pérkách, tak jsem si řekla, že to prostě musím zvládnout – základní verze všech skoků, jednou to prostě půjde– jako u všeho je to o správné technice – tu teď znám, párkrát jsem to cítila, už to jen dostat z hlavy do těla.\nJak mě Du Hui tento týden učila nový prvek? Dopadla jsem z motýlka normálně na nohy a říká mi – spadni na zem. Co? „No, lehni si – takhle a takhle. Takhle příště přistaneš.“ To jako hned z letu? „Jo.“ Tak jsem s sebou párkrát prostě tak nějak švihla o zem a že prý tak nějak. „Prostě to dělej, jak říkám, a hlavně se neboj, to je celé.“ V životě jsem to neviděla, tak nějak jsem si to dokázala představit v hlavě, ale stejně mi to v tu chvíli nebylo moc jasné. Večer jsem si to pak trochu promítala v hlavě, tak snad to bude příště už lepší. Ona vždycky přijde s nějakými vychytávkami.\nNa závěr mi prý dá těžké posilování na břicho, protože ho mám slabé. A to jsem si myslela, že kecá a že jí ukážu. Bohužel měla zase pravdu. U prvního cviku po mně chtěla 100 opakování – dala jsem půlku. U druhého 30 a pak vzpory – minuta na každou stranu. Tři kola. A že oni všechno dělají o polovinu víc/delší dobu. Říkám jí, že oni jsou ale profici a ona překvapeně: „A ty ne?“ No, očividně asi ne…\nDnes jsem nestihla cvičit meč, tak jsem šla rovnou na taiji. Většinou přicházím jako první, a to kolikrát chodím tak akorát. Učitel Xie vyzvídal, jak jsem na tom s diplomkou. No, to bych taky ráda věděla. Vedle je prý můj vedoucí, tak bych za ním měla zajít. Jak mě se nechtělo. Ale bylo mi to doporučeno. Tak jo… Jane říkala, že co se Zhu Dong vrátil z Ameriky, tak je o dost jiný, lepší. No a zdá se to být pravda, protože jsme spolu diplomku dnes konzultovali již počtvrté, ale poprvé jsem dostala nějaké užitečné podněty. Tak možná, že ji i dopíšu :-). Dnes mě bolelo celé tělo, protahování bylo za trest. Říkala jsem si, že by bylo fajn, kdybychom dnes nejeli základní pohyby. Samozřejmě že mi nic takového nepoštěstilo. A ještě jsme to k tomu jeli jako v nějakém kungfu filmu. Ve dvou řadách a pěkně synchronně. To je prý jedna z metod výuky a také způsob jak zvýšit úroveň studentů. Projeli jsme všechny základní kopy a pohyby a držela jsem se dobře. Potom jsme přešli na základní taiji kroky a kousky ze sestav. Byla jsem v řadě u učitele, tak mě občas i opravil. Jsem vždycky nadšená, když mi ukazuje takové ty pidi detaily. V půlce nás zastavil a dostali jsme přednášku o tom, co odlišuje profesionály od rekreačních wushistů. Nejde o to, jestli dáte nohu až k hlavě nebo skočíte 900°. Důležitá je preciznost a bezchybnost pohybů. I když jsou 24,40 a 42 yangové sestavy, neznamená to, že jde o stejné pohyby, že mají stejný „pocit“ – liší se od sebe. A my bychom měli vědět čím a být schopní to zacvičit. Kladl nám na srdce, abychom po tréninku studovali v knihách. Myslíte si, že to někdo z nich udělá? Ani náhodou, většině z nich je to srdečně jedno. O to víc mě štve, že většina kvalitní literatury je v čínštině, tudíž pro mě nedostupná. Protože bych si to ráda všechno nastudovala. Ptala jsem se Leviho, aby mi doporučil nějaké knihy v angličtině, protože se v tom vyzná. Jeho odpověď? „V angličtině? Žádná! Ale v čínštině taky najdeš pěkné blbosti.“ Takže nezbývá než to, co dělám teď – cvičím, odkoukávám od učitele, píšu si to a natáčím si videa. Potom 2x 42, 2x wu(吴) a dál každý podle toho, s čím půjde na soutěž. S kamarádkou jsem zacvičila yangovou 40, protože s ní jde na soutěž a nepamatovala si jí. Celé tělo mě bolelo a cvičit se mi vůbec nechtělo, tak jsme povídali s Levim, a když se učitel vrátil, všichni jsme se zase začali tvářit strašně pilně. Zopakovala jsem si všechny sestavy, které jsem se tady naučila a šla jsem si pro jídlo, protože v 18 hodin jsem měla sraz s Robertem v posilovně – nohy. Na leg press jsem dala 130 kg, což je můj rekord, ale byla jsem nějaká slabá, šlo to ztuha. Zakopávání mi dalo ale největší práci, protože levou nohu mám přetaženou a už 14 dní mám něco s pravým lýtkem a začíná mě to omezovat. Jsem nějaká rozbitá a to teprve začínám :-/. No a zítra zase…\nVystavil Kaťa v 8:10 Žádné komentáře:\nKonečně mám vízum\nDnes ráno šlo všechno podle plánu, vstala jsem v 7 hodin, to mám v jiné dny ještě půlnoc. Až v metru jsem zjistila, že si nejsem tak úplně jistá, kde mám vystoupit, ale odhadla jsem to. Přeci jen jsem tam jela už podruhé – tentokrát ale už opravdu pro vízum. Metrem tady moc nejezdím a většinou jsem měla štěstí, že nebylo moc lidí. Ale co jsem zažila dneska, bylo neskutečné. Nával od začátku až do konce. VŠUDE. LIDÉ BYLI VŠUDE. Na každé stanici jsme nabírali nové a nové cestující, i když nikdo nevystoupil. Měla jsem dobré místo, tak mi to bylo celkem jedno, ale ostatní se strašně mačkali, tvářili se, že je všechno bolí. Nikdo ale nevypadal otráveně, nikdo po celou dobu neřekl ani slovo, maximálně si odfoukli. Inteligenti nastupovali s batohy na zádech. Metrem zněly výstrahy a napomínání cestujících, aby dávali pozor na své bezpečí, protože jsme zrovna ve špičce. Od té doby, co jsem viděla videa o tom, co máme dělat, kdyby se s metrem něco stalo, tak se při každé jízdě cítím tak nějak divně. Moc mi nepřidalo, když zase něco hlásili a já rozuměla jen „nebezpečí“. Hlavně klid… Podruhé jsem znervózněla, když se blížila moje výstupní stanice, protože už jsem viděla, jak se všichni připravují, že vypálí. Jakmile se dveře otevřely, vystrčili mě ven. Jenže já netušila, na kterou stranu se vydat a zůstala jsem stát, abych si přečetla ukazatele. Jenže oni by se přese mě přehnali jako tsunami, musela jsem se uklidit na bezpečné místo, počkat, až přejdou a potom jsem si v klidu přečetla, kam se mám vydat. Na úřadě všechno vypadalo jednoduše – vyzvednout si pasy v prvním patře u okénka. Fajn. Cedule v čínštině mě posílala doleva, kde ale byly jen kopírky a nebo úzká místnost s umývárkami, která vedla na další kopírovací stanoviště. Zašla jsem si chytře na infocentrum, jenže mě poslali na místo, odkud jsem přišla. To samé paní od kopírek. Až Číňanka na recepci mi ukázala správný směr – úplně někam jinam, kde byly jen cedule „kavárna“. Asi usoudila, že bych si měla dát kafe… Naštěstí přepážky byly hned naproti, tak jsem to všechno zvládla a na kolej se vrátila v 11 hodin. Takže už mám oficiálně vízum až do příštího února (400 RMB) a nejsem kriminálník :-).\nVystavil Kaťa v 7:39 Žádné komentáře:\nNedávno jsme si zase s Robertem nad kávou povídali o Číňanech. Nadhodila jsem, že jsem fakt ráda, že nejsem Číňanka a on to zazdil: „I am happy too, cuz I don´t want to have a small dick.“ No, nebylo to zrovna, co jsem v té chvíli měla na mysli :-). Jane se přes velkou snahu nedostala na magisterské studium na SUS, vyhořela na angličtině. Vzali k nám třeba Tang Lin Xiu, která nedá dohromady pořádnou anglickou větu. Jane sem přišla z jednoho z mnoha henanských wushu týmů a to se tady hodně cení. To ale také znamená, že se chudák nezastaví. Neustále ji učitelé posílali učit wushu po celé Šanghaji. V listopadu byla na velkém vystoupení v Koreji, přestože to nejdříve odmítla, protože se to krylo s důležitou soutěží. Nato si ji pozvalo vedení školy do kanceláře a řeklo jí, že nemá jinou možnost. V lednu učila na Taiwanu atd. Neměla tedy moc času soustředit se na učení a nepomohlo jí ani to, že vstávala každý den v 5:30 a chodila spát až po půlnoci. Ke konci vypadala vyloženě nezdravě. Čínští studenti tady prostě nemají svobodu. Kdyby odmítla pomoc učitelům, měla by sice čas na učení, ale stejně by se se vší pravděpodobností na mgr. nedostala, protože… vždyť víte. Neměla na výběr. Dostala nabídku vrátit se na Taiwan, tak teď doufáme, že jí to vyjde a příští rok zkusí přijímačky znovu. Ten rok mi bude fakt strašně chybět… Vyprávěla mi pak dál o zákulisí našeho taiji týmu a řeknu vám, život to není vůbec jednoduchý – od rána do večera soutěž o to, kdo bude vypadat lépe před učitelem, intriky… Všichni se tam baví se všemi, ale tak nějak mají vždy jen jednoho bližšího kamaráda a s ostatními vytváří aliance podle toho, jak se jim to hodí. My jako cizinci stojíme mimo, protože pro ně nepředstavujeme konkurenci. Ale třeba taková YouYou se se mnou ráda poměřuje, i když je samozřejmě velice přátelská. Co odešli starší studenti, tak je náš tým nějak rozdělený, nepůsobí tak pospolitě jako předtím. Možná i to je důvod, proč to učitel vzal teď víc přísně, ale zatím to nefunguje.\nSobota nebyl dobrý den, co se týče cvičení. S trenérem jsme si nějak nesedli. U skoků to šlo, protože jsem se zlepšila – no a nebylo to jeho zásluhou. Co se týče sestavy, tak jsem s ním nesouhlasila, ale samozřejmě jsem nic neřekla a dělala, co řekl. Na konci jsem čekala informace a plán na letní soutěž, protože jsme o tom mluvili už v týdnu. Ale samozřejmě nic. Jen to, že samozřejmě půjdu s taiji, mečem a kopím. Neskutečně mě vytočil. Jak můžu jít s kopím, když jsem ho půl roku necvičila. Navíc to chce trochu upravit i meč. Tohle je další pravidlo v téhle naší malé komplikované společnosti – spoléhat sám na sebe, nikdo jiný vám fakt nepomůže. V téhle náladě jsem přišla na taiji. Po společném začátku jsme se rozdělili, učitel mě nechal vést pár lidí zvenku při opakování yilu. Ti ale pak zmizeli za čínským spolužákem – protože je to přeci Číňan, tak tomu rozumí víc. Zůstali u mě jen dva a ptali se na detaily, tak jsem jim to vysvětlila v praxi a když jsem je pak sledovala s učitelem, tak to tam hned měli, to mi udělalo radost. V sobotu cvičím tuishou s jednou slečnou, protože se v květnu chystá do Hongkongu. Jela bych taky a moc ráda, ale 5000 RMB za celý ten výlet je až moc. To si raději dám víc soutěží na pevnině. Slečna je samozřejmě lehčí a menší než já, alespoň pak nebude mít takovou práci se slečnami v své kategorii. Říkám jí: Nejdříve bychom měly pilovat techniky, protože obě moc nevíme, co dělat. A na závěr si dát pár soutěžních kol. Samozřejmě že to vyznělo do ztracena a jely jsme natvrdo od začátku do konce. Potom jí poradili, že má zrychlit kroky. Tak začala kolem mě hopsat do kruhu. Mám hodně pomalé reakce, takže kdybych ji v tom nechala pokračovat, riskovala bych, že udělá něco, co neuvidím. Tak jsem jí tam zakročila a přehodila. Jenže se mě držela jako klíště, neměla jsem kam dát ruce, tak jsem se musela převalit přes ní. Vůbec jsme s sebou třískaly o zem v jednom kuse. Padat mi nevadí, protože až na jednou, kdy jsem si narazila drobet koleno, mě to nebolí. Učitel k nám raději párkrát přišel a nabádal, abychom to vzali spíš hrou a zkoušely techniky… no jo, jako kdybych to neříkala na začátku. Když tam byl, tak to šlo. Jakmile se vzdálil, tak zase lup o zem. Myslím, že jsem se trochu zlepšila, víc jsem to cítila a dokázala jsem i nějakou tu techniku začít, ale většinou jsem ji nedotáhla, byla moc pomalá, málo razantní atd. Když jí zaháknu levou nohu, tak jde k zemi skoro vždycky. Říkám jí – dělej s tím něco, kdybychom byly na soutěži a já to o tobě věděla, tak nedělám nic jiného. A co myslíte? Správně – jako bych nic neřekla. Jak to stále nemám osahané, tak jsem se snažila zkoušet různé věci, abych věděla, jak fungují, a to samozřejmě vedlo k mnoha hloupým chybám. Ten den mě to párkrát neskutečně vytočilo. Když jsem jí zahákla přední nohu už potřetí, ona se svalila pode mě, takže jsem ji musela přeskočit do kotrmelce, protože mě strhávala na sebe…už jsem to nevydržela a jak jsem se zvedala, česky jsem nahlas zaklela a řekla něco jako: To snad není možný, už potřetí a furt dokola! Jinak mě to s ní ale baví, protože konečně někdo, kdo do toho jde. Když učitel něco ukáže, zkusím to pak na ní, aby si to mohla nacvičit, ona mi také dá příležitost. Příště budeme víc trénovat techniky a pak zápas. Dala jsem jí nějaké tipy na běhání, protože nemá dobrou fyzičku – vydrží míň než já a to už je fakt špatný… :-D Co jsem ten tak vypozorovala je, že potřebuji zrychlit pohyby a zlepšit fali. No ale co myslíte, všichni chodili za ní, jestli je unavená a radili jí. Mě se nezeptal nikdo. Ještě jí radili, jak mi lámat lokty. Ale oni neví, že jsem je slyšela :-P. Jen na konci za mnou učitel přišel s tím, že si mám pořádně protáhnout ramena a ruce. Prostě to nebyl dobrý den. Večer jsem pak neměla co dělat, učit jsem se už nechtěla, na film jsem koukat nechtěla. No tak jsem si cvičila na pokoji, protože venku pršelo. Už druhý den jsem cvičila před spaním a musím říct, že to pomáhá, když mám špatnou náladu nebo se tady cítím sama. Počasí je také lepší, tak prostě budu chodit v noci cvičit. Cítím, že se mi zase zhoršilo spojení mozek-svaly, tak na tom musím zapracovat.\nVystavil Kaťa v 5:01 Žádné komentáře:\nDnes dorazili na trénink noví bc studenti, kteří se teď učí 45 wu(吴) shi. V tělocvičně je moc nevidím, tak není divu, že si sestavu ani po 2 týdnech nepamatují. Mně to vyhovuje, protože jsem kvůli vízu na těch hodinách nebyla a začala jsem vlastně až včera a to rychlokurzem s Jane. V jedné pasáži je učitel káral s tím, že „cizinka si to pamatuje a vy ne?“ Po té době, co s učitelem Xie cvičím, už mi přijdou ty pohyby hodně přirozené a jsem navyklá na jeho rytmus. Navíc tady fakt platí, že každý se dívá, ale ne každý vidí. Potom nás předal Ma Duo Lin, aby nás to naučila a vrátil se ven učit qigong. Doladila jsem si s ní hodně detailů. Přihodila se situace, o které jsem si myslela, že se stává jen mezi cizinci. Ma Duo Lin ukázala pohyb o něco jinak, než učitel Xie a studenti se hned ozvali, že je to špatně. Nakonec se ale ukázalo, že její a učitelův pohyb je totožný, jen rozsah jiný. Studenti jen tupě opakovali pohyby, aby je měli standardní pro soutěž, ale nic v nich neviděli. Stejnou aplikaci, kterou nám u toho ukázala, pak předvedl i učitel. Za cizince jsou kolikrát i samotní Číňané. Když jsme se dostali k první části, učitel nás zastavil s tím, že už toho bylo dost, protože wu je celkem náročný. Jak jsem si včera chválila, že mi to pomáhá na záda, dnes mě z toho záda pěkně bolela, ale ty pohyby jsou prostě příjemné – pokud se v nich nestojí moc dlouho. Přešli jsme na tuishou. To bylo poprvé, co jsem se mohla zúčastnit opravdového tréninku tuishou, protože normálně to cvičí jen kluci a holky vedle sestavy, maximálně nějaký slabší odvar. Jeli jsme ve dvou řadách základní kroky, přísuny… potom ve dvojicích různé základní techniky shozů, strhů, fali… hodně zajímavé, ale některé pohyby pro mě zatím velice nepřirozené. Hlavně držet váhu vepředu… Vím, že už jsem to říkala kolikrát, ale učitel Xie je prostě úžasný. Vše nám ukazoval, pobíhal po koberci jako mladík, nikdo ho nepřetlačil a co dokáže s tělem za pohyby je naprosto neskutečné – chvíli měkký, pružný a přilepený na protivníka jako žvýkačka, jakmile nastane správná chvíle, neskutečně tvrdý a razantní. To se nedá popsat, to se musí vidět. A ani potom člověk prostě nechápe. A vše, co říká, má vyzkoušené. Všechny ty historky nejsou jen odposlechnuté, ale zažité. Rozpovídal se o tuishou v dobách, kdy ještě závodil, používalo se hodně nepříjemných technik, které sice nebyly povolené, ale rozhodčí neměl šanci je vidět a pak to bylo slovo proti slovu a do toho se nikdo nepouštěl, prostě se jen snažil, aby se to příště už nestalo. Štípalo se, tahalo za kůži… no, zkuste se chytit za bůček (kdo ho nemá, tak za kůži :-P) – pevně stisknout a zatáhnout, bolí to jako čert. Spolužák měl po ukázce učitele Xie bok celý rudý, a to ho ještě šetřil. Po tomhle jsme přešli na qinna a různě si kroutili ruce. Učitel přišel k jednomu ze studentů a povídá mu: „Pomůžu ti trochu protáhnout ruce :-),“ a začal si s ním hrát a vodit ho po koberci ze strany na stranu. „Jeho ruka se pak stane vaší vlastní.“ U mě se vyřádil na palci a cítím ho ještě teď a to už je 6 hodin po tréninku. Víte co, studenti se snaží držet, co to jde, protože nechtějí klesnout v učitelových očích. Řekl nám, že on sám nikdy neposiloval v posilovně, takhle udělaný je prostě jen díky wushu – hlavně tuishou. Vždy když někam přijde poprvé učit qigong, tak si ho zkoumavě prohlíží, jestli jako vážně, protože vypadá spíš na zápasníka.\nDnes to byla opravdu výživná hodina. V sobotu mě zase čeká tuishou se slečnou, tak snad se mi na ní něco povede vyzkoušet… :-)\nVystavil Kaťa v 10:13 1 komentář:\nAť už potkáme v životě kohokoliv a na jakkoliv krátkou/dlouho dobu, může nás hodně naučit, i o nás samotných. Pokud tedy chceme… To je po wushu další věc, za kterou jsem tady moc vděčná. Nejsem sice až tak sociální typ, ale i tak jsem poznala pár lidí a od každého jsem se hodně naučila. Víte co, rodiče vám to můžou říkat stokrát, ale pokud to nepřijde ve správný okamžik, ve správném rozpoložení, tak to prostě nepřijmete. Naučila jsem se tady konečně i poslouchat. Myslím, že je velká škoda se držet jen svého, protože takovouhle příležitost člověk podruhé nedostane. Už jen když to vezmu ze cvičebního úhlu: Máme tady dva černé pásy na TKW (USA, Rusko), Rod je výborný i na judo. Společně s Brazílií si dělají výměnné lekce – jednu hodinu TKW, druhou hodinu jiu-jitsu. Ve městě je i černý pás na jiu-jitsu. Brzy na chvíli zase dorazí Florenc (Německo), který byl ve státní reprezentaci v judu. Danny byl zase od wrestlingu, amerického fotbalu, basketu až po posilovnu. Dál tu máme Inda na jógu, pár osobních trenérů, jejichž tělo je důkazem, že v ne/určitých mezích všechno jde – jak jsem zmínila minule toho rotvajlera a ratlíka, víte… :-) Pak tu máme samozřejmě Číňany všeho druhu, od kterých se člověk naučí hlavně to, co se nedělá :-). Každý má také hodně odlišnou životní filosofii, a proto mě hodně baví s nimi povídat a hlavně poslouchat. Takhle nemusím ani nikam jezdit, celý svět mám tak nějak na jednom místě :-). Nejvíce mě změnilo samozřejmě wushu a potom právě lidé tady. Líbilo se mi, co nedávno řekl náš Brazilec: Je jedno, jestli nemáme peníze, nemáme práci, všechno jde do háje, ale vždy když vyjdeme ven, se nejdříve podíváme na neb,e a to nám dá jistotu, že bude všechno dobrý. Američan zase přidává svůj pohled na věc: „Shit happens…“ :-) Zároveň i víc vnímám své přátele z ČR, o to víc si jich cením, protože udržovat kontakty na dálku není jen tak, i když máme Internet a takové vymoženosti.\nVystavil Kaťa v 9:01 Žádné komentáře:\nVízum - díl poslední\nV pondělí jsem se pořádně vyspala a kolem poledne si zašla do recepce pro nové potvrzení o tom, že bydlím na koleji, protože to co mám, je prý špatně. Slečna si nebyla jistá, nikam se nedovolala a nakonec mi to vystavila s tím, že když to bude špatně, tak to udělá ještě jednou. Upozornila jsem jí, že bych byla ráda, kdybych o vízum nemusela žádat dvakrát. Ještě jsem poprosila, aby mě navedla jak metrem, protože když mi něco Číňan napíše ručně, tak to většinou nepřečtu, takže si to ani nejsem schopná najít. Nic nehledala, jen řekla, že mám vystoupit tam a tam a zeptat se. Hmm. Raději jsem ještě cestou zaskočila do wushu obchodu, aby mi to našli pořádně. „Jo, tak to musíš na metro číslo 8, potom 9 a potom 6…“ Vytřeštila jsem oči. No, vyhradila jsem si na to celé odpoledne, tak se tam snad dostanu. Řeknu vám, na šestce jezdí divní lidé. Poprvé jsem se v Šanghaji cítila nepříjemně ve smyslu že by mě někdo kuchnul. Přede mnou seděl kluk s černými linkami kolem očí, naprosto bílá tvář. Vedle něj stál chlap co stále chrchlal a měl divné oči. Za mnou se pohupoval další, co mě stále sledoval a nechci vědět, na co myslel. Připadala jsem si jako v nějakém zombie hororu. A to bylo přes den! K tomu v televizi ukazovali, co dělat, když propukne požár, vlak do něčeho narazí… říkala jsem si, že s nimi bych tam rozhodně nechtěla uvíznout. Naštěstí jen dvě zastávky a vystřelila jsem pryč. Minsheng lu byla hned přede mnou, tak super, ještě najít číslo 1500. Přešlo mě nadšení, když jsem zjistila,že jsem na 382… Šanghaj je prostě velké město. Trvalo mi přes 20 minut, než jsem tam někam došla, samozřejmě jsem zjistila, že kdybych nejela šestkou, tak bych byla blíž, takže nakonec měla recepční i pravdu. Je to celé v okolí Century Avenue (世界大道), najdete tam strašně moc obrovských budov – jak firemních, tak policejních a také různé úřady. A je to tu, číslo popisné 1500. Jak jinak – stavba jako kráva. Nějaký úřad národní bezpečnosti nebo tak něco. Naštěstí opět všechno pěkně značené, jak je v Šanghaji zvykem, takže jsem neomylně zamířila do 3. patra a vyzvedla si lísteček s pořadovým číslem. Přede mnou cca 50 lidí,ach jo. Když jsem se rozhlédla kolem, všude byla spousta cizinců a každý měl po ruce svého Číňana/Číňanku. Hmm, tak to asi nebude zase taková sranda, snad to zvládnu… Čekání mi tentokrát nevadilo vůbec, naopak jsem znervózněla, když se to blížilo ke mně, protože jak mám v poslední době tu smůlu, určitě nebudu mít papíry v pořádku. Uklidnila jsem se ale tím, že teď s tím stejně už nic nenadělám a dala jsem paní všechno, co jsem měla. Chtěla jen okopírovat pár papírů a to bylo VŠECHNO! Dostala jsem nějakou stvrzenku, že mají mé pasy, že dostanu vízum na rok (400 RMB) a hotovo. Tak to jsem koukala jako vrána! Konečně je celé to trápení za mnou!\nS Robertem jsme plánovali večer posilovnu, ale když jsou chlapi nemocní, tak všichni umírají, takže nakonec z toho bylo jen dlouhé kafe a relax. Potom jsem pomohla Regisovi trochu s diplomkou – opravdu, nevyplácí se to nechat na poslední chvíli! Aby těch problémů nebylo dost, něco se mi stalo s fleškou, nejde mi otevřít. Tak jsme si s tím hráli 4 (!) hodiny! Naštěstí mi prý všechno zachrání, ale bude to chvíli trvat. Tak jsme mezi tím povídali, dostala jsem přednášku o jiu-jitsu a ving tsun, jak se to teď prý píše, protože se jim nelíbí zkratka „WC“ (wing tsun)… jo, na takovouhle zkratku musí mít člověk koule… :-) Hodně zvláštní je, že Yip Manův hrob v HK je hodně zastrčený a neudržovaný, pustil mi pár svých videí a vypadalo to opravdu jako ze starých filmů. Kdyby to bylo v Číně, tak je z toho putovní místo plné turistů, na kterých se rejžuje :-/. Vlastně nejen v Číně, stále mi přijde na hlavu platit za procházku Zlatou uličkou v Praze… Pro případ, že bych si někdy chtěla pobrečet, jsem dostala několik dokumentárních filmů o brazilských sportovních hrdinech (F1, MMA…), no uvidíme :-).\nKateřina Cajthamlová řekla hezkou věc v jednom článku o tom, jak se lidé až nezdravě snaží vypadat jinak: „Rotvajler nikdy nemůže vypadat jako ratlík.“\nVystavil Kaťa v 23:29 Žádné komentáře:\nV sobotu se mi nic nechtělo, trenér navíc provázel rodiče po Šanghaji, takže jsme zase necvičili. Řekla jsem si ale, že musím být zodpovědná, jsem tady kvůli cvičení, tak aspoň na taiji půjdu. Dorazila jsem dřív, abych se mohla protáhnout a vyzkoušet si, co mi den předtím Péťa ukazovala. V sobotu na trénink chodí i lidé zvenčí. Jeden z nich mě neskutečně irituje. To je ten, co mi řekl, že cvičím yang jako chen. Je to pravda, ale neznamená to, že kvůli tomu přestanu yang cvičit, a on na mě: „Jééé, to necvič, to není yang.“ Říkám mu, že když to nebudu cvičit, tak se to nikdy nezlepší. Jen kroutil hlavou… ukopla bych mu jí, opravdu mám někdy chuť. Samozřejmě ke mně zase přišel a abych ho učila, jak se protahovat. Připomíná mi hodně cizinců svým přístupem – nauč mě, jak teď hned udělám provaz a dám nohu až za krk. Pokud to nepůjde hned teď, tak mě to nezajímá. Naštěstí brzy dorazil učitel Xie a byl klid. My „starší“ jsme si měli zacvičit qigong Ma Wang Dui. Mladší dorazili déle, protahovali se a potom měli normálně základní pohyby. Po qigongu jsem se k nim přidala, protože se také cítím ještě mladá :-P. To už jeli taiji základy. Po nich jsme cvičili yang 24 forem. A potom jsem tam tak různě poletovala podle toho, co mě zaujalo. Pan Arogantní vedl skupinu chen yi lu začátečníků, tak jsem se přidala, připadal si pak ještě důležitější. Ma Duo Lin vedle učila holky yang 24 forem. Pár dvojic trénovalo tuishou. A učitel mezi nimi různě přecházel. Přišlo mi, že také podle toho, co ho víc zaujalo :-D. Pak jsem si s pár lidmi dala celou chen yi lu a nějak jsem to cítila zase úplně jinak. Vůbec se ve svém těle nevyznám. Chápu, že jsem silnější, protože jsem posilovala celou zimu s člověkem, který tomu opravdu rozumí. Ale vnímala jsem daleko lepší propojení celého těla, víc to vycházelo z pasu. Byla jsem i uvolněnější. Na yi lu mě strašně baví, jak si tam člověk může hrát s rytmem a provedením. Některé části mám raději pomaleji, některé se snažím vylepšit podle toho, co vidím u učitele… a některé prostě vyloženě svádí k tomu, aby jimi člověk prosvištěl pěkně rychle. Podruhé si se mnou chtěla zacvičit YouYou, ta je teď za paní Důležitou. Ale čekala na mě, očividně se chtěla podívat, jak cvičím. V jedné části jsem se cítila už unavená, protože to bylo po 2 hodinách tréninku, tak jsem to ošidila. Pak jsem si ale řekla,že takhle ne, vrátila jsem se k té technice, zacvičila ji pořádně a v tom tempu dokončila celou sestavu. Kulturisti chodí s ježky podpaží, hodně wushistů chodí s ježky mezi koleny… :-) Když jsem se pak protahovala, přišla ke mně slečna s tím, že má v květnu soutěž v HK a potřebuje trénovat tuishou. Už předtím jsme spolu občas cvičily. No tak jo, ale opět jsem jí připomněla, že jsem o dost těžší a nic neumím. Po prvním kole byla ona daleko víc unavená. Jak je lehčí, tak pokud dávám pozor, tak všechno ustojím a ona se hodně unaví. V pauze jí tatínek dával rady, mně pochválil, že mám víc síly, ale shodli jsme se na tom, že ji neumím použít. Pak jsme musely přejít na tvrdší koberec, protože vedle se cvičil závěrečný qigong. No a tam už se padalo. Našla jsem techniku, kterou bych jí složila vždycky, ale použila jsem ji jen dvakrát. Jinak jsem nikdy nevěděla co dělat. Jednou jsem ze zvědavosti změnila gard, to jí strašně rozhodilo, začala se mnou zmateně kroužit, stačilo jí jen dát nohu a bylo to. No a po zbytek času jsem šla k zemi já. Trochu padat už umím – pokud padám sama, ale když se mnou jde k zemi někdo jiný, to ještě nevím, co s tím. Hlavně, když ten člověk neumí padat vůbec. Jednou jsem jí musela vzít kolem krku a trochu zvednout hlavu, aby se do ní při pádu nebouchla. Při dalším pádu jsem jí musela přeskočit, protože tam ležela jako placka. No, rozhodně mě to baví, ale potřebuji trénovat samotné techniky, protože potom při zápase prostě netuším, co dělat. Člověk by neřekl, ale je to pěkně vysilující. V týdnu chci něco natrénovat, abych pak v sobotu zase nebyla za joudu :-).\nVystavil Kaťa v 21:58 Žádné komentáře:\nHned jak jsem se v pátek probudila, jsem opět volala do hostelu a měla jsem štěstí, protože to zvedla slečna, která mě hned přepojila. Domluvily jsme se s Péťou, že se sejdeme v centru, kde jsem na ně čekala už den předtím. Všichni byli moc fajn a musím říct, že jsem záviděla to jejich cestování, protože pro mě není důležité kam, ale s kým. A tohle byla skvělá společnost. Péťa mi večer v parku ukázala, jak se zvednout z toho prokletého překážkového sedu. A ukázalo se, téměř jako vždy, že je to krásně jednoduché. Nešlo mi to kvůli bolesti v pravé kyčli nebo kde, protože na druhou stranu to šlo dobře. Pak jsem drobet okoukala, jak se yang cvičí zase jinde. A na závěr na pivo – jak moc nepiju, tak mi stačila jedna láhev a už jsem to cítila v hlavě. Vůbec se mi s nimi nechtělo loučit, ale nebyla jsem si jistá, kdy odjíždí poslední metro. A zdá se, že se všechno pomalu opět obrací, protože jsem stihla to úplně poslední. Došlo mi to, až když jsem viděla pár lidí zmateně pobíhat po zastávce. Tak jsem se přidala a měla to tak akorát, i s návštěvou WC, prostě štěstí neskutečné. To bych pak musela asi pěšky a ani nevím kudy. Taxíkem jsem jela z centra jen jednou, když jsem byla s Angličany v kině, a bylo to pěkně mastné. No, přesně tohle jsem potřebovala, zvedli mi náladu a za to moc DĚKUJU!\nJak už šlo o poslední metro, netroufla jsem si přestoupit, takže jsem zase přijela na WJC, zatímco jsem kolo parkovala u Auchanu, tam jsem si musela dojít pěšky. Na cestě zpátky jsem potkala Regise, který si byl pro večeři (v půl jedné ráno, Brazilci jsou jako netopýři :-) ) a jeho učitel mě prý zve na lekce jiu-jitsu zdarma, no uvidím. Potom jsme na rohu potkali většinu černého osazenstva z naší koleje, kteří se tam připravovali, že vyrazí do klubu. Nalili do mě trochu vodky, dali jsme si trochu barbecue a co zbylo, jsme odnesli Fafovi, který druhý den musel do práce. Usnula jsem jako miminko. Jen doufám, že mi ta dobrá nálada vydrží až do léta, kdy sem zase někdo přijede…\nVystavil Kaťa v 21:25 2 komentáře:\nDalší vtip...ze života\nTomu prostě neuvěříte :-D Dnes jsem dopoledne ještě mluvila s Puťou Kotětem po weixinu. Všechno vypadalo dobře. Tak jsem si šla zaběhat, když mi to den předtím tak strašně nešlo, pak na jídlo, do sprchy… všechno vypadalo dobře. Na cestě do centra mě ještě odchytli v kanceláři, abych jim povyprávěla, jaké to bylo na policejní stanici. Dorazila jsem do centra, cestou jsem ještě komunikovala s Pavelou přes weixin, jestli něco o našich neví… no a také nevěděl. A to měli přistát už ve 14:25. Tak jsem se pokoukala po obchodech, jestli nemají „mou“ jarní bundu (a neměli :-) ) a čekala jsem, až se mi ozvou. No a neozvali. Tak jsem se vydala zpátky. Zastavila jsem se na WJC, abych si koupila kalhoty na cvičení. To bych ale nemohla parkovat kolo před Auchanem, který je na úplně jiné straně :-D, takže jsem si po večeři ještě musela zajít pro kolo, aby mi ho přes noc třeba neukradli :-D.\nTakže jsem se vrátila na pokoj a poslala Pétě zprávu na její telefon, pak email…no a nic nefungovalo. Tak jsem zavolala do hotelu. Slečna mi oznámila, že tam teď nejsou. Nevadí, hlavně že jsem se dovolala. V noci jsem tam zavolala znovu, ale zvedla to nějaká trubka – kluk. Vysvětlila jsem mu to čínsky i anglicky. Rychle i velmi pomalu a polopatě… Poprvé chtěl vyhláskovat její jméno, a že to zařídí… a položil mi to. Podruhé mi říká: „Jasný, vyřídím jim to, nashle,“ a položil. Potřetí: „Jojo, zajdu nahoru,“ a zavěsil. Počtvrté už jsem to prostě nedokázala.\nK tomu ještě musím zajít na Pudong si už konečně opravdu zažádat o vízum, protože ty věci s pokutou už mám za sebou. Teď tady sedím a fakt nevím, co mám zítra dělat. Samozřejmě, že opět zavolám do hotelu – a budu doufat, že tam bude slečna a ne to vejce, co dnes v noci. Prostě začátkem roku hada se nedaří téměř nic. Každý den si teď říkám, co se zase pokazí a už se tomu musím jenom smát…\nVystavil Kaťa v 9:39 1 komentář:\nSamé novinky na taiji!\nKromě té vízové zábavy, které jsem si užívám víc, než bych si přála, se snažím po večerech víc učit a už mi z toho jde hlava kolem. Zvlášť, když se k tomu ještě musím učit anglicky, protože prostě neznám slovíčka jako „naběračka“, „potřísnit“. A někdy se stane, že i když si to přeložím, tak musím hledat na Wikipedii, protože to slovo neznám ani v češtině („kalabasa“, „tomel“ atd.). Obdivuji lidi, kteří sem přišli s žádnou angličtinou. Spolubydlící se mi vrátila v úterý, to znamená, že zase žijeme nočním životem, protože opět rachtá i kolem 4. hodiny ráno.\nZbytek času se snažím cvičit. Moderna mě zatím moc nechytla, ale tělo mám po té zimě v posilovně hodně silné, takže si nemůžu stěžovat. Měsíc jsem nedržela meč v ruce, takže pohyby nejsou zrovna precizní, samozřejmě nic neudýchám, ale to se dalo čekat. V sobotu budu poprvé v tomhle roce cvičit s trenérem, tak mě to snad trošku namotivuje.\nS učitelem Xie se ale rozhodně nenudíme. V pondělí jsme měli zkoušky, kterých se cizinci nemuseli účastnit, ale pro srandu jsme do toho také šli. Bodoval se provaz, rozštěp, most, jak vysoko zvedneme nohy… a pak sestavy. A řeknu vám, nebyli jsme s Levim nejhorší :-D. V úterý cvičíme od 19. hodiny večer, ale učitel má hodinu vedle, takže sami. Vždy nás zaúkoluje a odejde: každou sestavu, kterou umíme, 3x. Vždy 3x v kuse bez pauzy. Samozřejmě, že to studenti nedodržovali. Zvládla jsem to až na konec, kdy už mě to po té 1,5 hodině prostě nebavilo a dala jsem si pauzy i mezi tím. Je zvláštní, že na to, že se na tréninku teď víc děje, tak je atmosféra uvolněnější. Zároveň je to i více individualistické, každý se má soustředit hlavně na sebe, rozhodnout si, co a jak. Na začátku tréninku často děláme základní kopy a pohyby, protože už je teplo.\nVe středu jsem byla na hodině qigongu (8:00 – 11:30!) s učitelem Xie, která je pro nové mgr. studenty. Už to mám za sebou, ale s učitelkou Lai a panem Arogantním, takže chodím znovu. Celé to uteklo jako voda, stále jsme něco dělali a za tu dobu jsme se naučili celý Yi Jin Jing. Sice už to cvičím třetím rokem, ale zase jsem se dnes naučila hodně nového. Vedle na koberci probíhala hodina qigongu pro studenty doktorského oboru. Jejich učitelka nic nedbala na to, že tam není sama, zatímco náš učitel byl hodně zdvořilý, neměl hudbu nahlas, nevyřvával… kromě toho, že to jsou všechno Číňané, opravdu záleží i na člověku. Učitel Xie to pojal zajímavě – každou lekci se naučíme jeden qigong a hned potom bude následovat průběžná zkouška. A zkouška se týká i lidí, kteří ten předmět nemají zapsaný a jsou tam jen jako nadšenci :-D. Ještě, že už jsem si tím vším prošla a kromě Liu Zi Jue si je pamatuji O:-).\nUčitel začal učit sestavu wu stylu (吴), který mi celé ty roky, co jsem tady, přijde prostě nejsložitější, zatím jsem se s tím nesrostla. A co myslíte? Dnes jsem propásla první část, protože jsem byla zase kvůli vízu. A zbytek týdne také nebudu, protože přijede Péťa. Prostě se mi daří už druhý týden :-). Jo a učitel nám naplánoval i běhání – 3 km, to je 7 koleček. A že já jsem nějaký běžec… Dnes jsem jela na stanici na kole (20 min tam a 20 min zpátky) a jak je sedačka nízko, tak z toho bolí stehna víc než normálně, a to nemusí být ani kopec. V 16. hodin jsem se přiřítila do tělocvičny, jen hodila věci na lavičku a utíkala se zařadit, abych aspoň něco chytila z té sestavy. Po 5 minutách konec, že se jde běhat. Neuběhla jsem to, tohle bude fakt nadlouho. Pro dnešek mě to celé znechutilo, tak zase až zítra… Už aby byl klid a můj svět byl zase složen jen z jídla, cvičení, spaní a učení. Tenhle rok se zatím moc nepovedl. Ale neztrácím naději, protože je konečně fakt jarní počasí na tričko s krátkým rukávem a po té hnusné zimě, TO JE VĚC! :-)\nVystavil Kaťa v 7:46 Žádné komentáře:\nVízum - díl II\nMá vízová odysea pokračuje. V pondělí jsem zašla do naší kanceláře, aby mi napsali nový průvodní dopis s razítkem školy. TingTing tam nebyla, Učitelka Li si na to netroufala ani po vyčerpávajícím návodu, vše zachránil můj Hrdina, pan Chu. Konečně byl zase jednou užitečný. Pokud nic, tak se mu nedá upřít, že se v těchto věcech fakt vyzná a napsal to jako profík :-). Samozřejmě si nezapomněli udělat legraci z mého červeného oka. Na tajnou policii jsme vyrazili až odpoledne, protože ráno se tam asi nepracuje. Ya Qiang vzal elektrický skútr a to bylo super. Tedy, bylo by, kdybych neměla to oko, do kterého mi foukalo. A nebyl to jen čistý vzduch. V kanceláři jsme strávili hodinu času, během které ten, co mě má na starost, stále někam odbíhal a vždy se vrátil s novými papíry. Ode všeho hned několik kopií. Všechno jsem musela podepsat a připsat datum. Pak to všechno skenoval do PC. Kanceláře a chodby vypadají podobně jako u táty v práci, jen je to takové víc zaprášené. Všude se kouří, popíjí čaje a za celou dobu, co jsem tam seděla, tak ten druhý si stále hrál se zapalovačem a četl si něco na telefonu. Minule hrál nějakou hru. A pak, že jedeme na policejní stanici pro záznam. Konečně nějaké vzrůšo, už jsme na té sedačce usínali.\nMně vzali do auta, stařičké, černé..prostě klasika. Santana – takové tady jezdí taxíky (ale žluté). Ya Qiang jel za námi na skútru, protože už se tam nebudeme vracet. Cestou se mě paní ptala na ČR a na schengenské vízum, protože by ráda na výlet do Evropy. Využila jsem své zkušenosti z loňska, kdy jsem pomáhala trenérovi zažádat právě o tohle vízum, takže jsem oslnila přesnými informacemi (pokud to tedy letos nějak nezměnili). Zaparkovali jsme na vnitřním parkovišti. Všude kolem spousta policejních aut a motorek. Ty obklopovali policisté s cigaretou v ruce a vysmátí. Ať už jste chtěli vstoupit do jakýchkoliv dveří, museli jste buď vyťukat bezpečnostní kód a nebo zavolat někoho s kartou. Procházeli jsme celou budovou, tak jsem měla jedinečnou příležitost si prohlídnout čínskou policejní stanici. Jedna místnost byla plná malých televizí, které přenášely záběry z pouličních kamer. Hromada kanceláří, archivů. Popisky byly i v angličtině, to bylo zajímavé. Došli jsme do jedné kanceláře, kde můj pán naťukal něco do počítače a pak jsme opět sešli dolů do malé místnosti. Nevím jistě, ale asi to byla cela předběžného zadržení. Řekli mi, abych šla dovnitř a posadila se. Trochu jsem zaváhala, před očima mi proběhl scénář, kdy se za mnou zaklapnou ty mříže obalené modrou pěnovou vycpávkou, a už se nikdy nedostanu ven. Podívala jsem se zpátky na pána s pohledem: „To jako vážně?“ A jo, mysleli to vážně. Posadila jsem se na dřevěnou židli. Prvním dobrým znamením bylo, že mi ruce nepřiklopili tou dřevěnou deskou, co tam byla přimontovaná na opěradle židle. A druhým, že nezavřeli ty dveře z mříží. Hned u mříží byl přistrčený stůl s počítačem. Došlo mi, že půjde o výslech, který se bude nahrávat. Zeptali se mě, jestli potřebuji překladatele. Jak jsem zvyklá, odpověděla jsem, že pokud nebudu rozumět, tak ano. Všichni se na sebe podívali jakože „co s tím?“ Očividně žádného překladatele neměli. To bych jim vypálila rybník :-D. A ještě překladatele do češtiny… :-) Tak jsem je uklidnila, že když budou mluvit pomalu, tak porozumím. Spadl jim kámen ze srdce a pokračovalo se. Musela jsem přísahat, že budu mluvit pravdu a nic než pravdu. A pak mi začali pokládat jednoduché otázky ohledně víza a celé té nešťastné situace. Nebyla jsem si jistá, jestli mám říct fakt pravdu, jak jsem před chvílí přísahala a nebo příběh, na kterém jsme se domluvili. Ale zvolila jsem správně. Všemu jsem rozuměla. Na konci se mě ještě zeptali, jestli chci něco dodat. Nechtěla jsem. Začali zase něco ťukat do klávesnice, diskutovat o tom. A pak mě konečně vyzvali, abych vyšla ven. Potom jsme opět vystoupali po schodech a zamířili do jiné kanceláře, kde vytiskli nahrávku s doplňujícími informacemi a já musela na každý papír připsat, že jsem nepotřebovala překladatele a se vším souhlasím. Napsali mi to škrabopisem na papír a já to měla opsat. Kdo studuje čínštinu ví, že se ruční psaní kolikrát nedá identifikovat. Naštěstí jsem s sebou měla slovník na telefonu a Ya Qianga po ruce. Tak nějak jsem rozuměla, co na těch papírech stálo, ale samozřejmě jsem nepřečetla všechno. Vzpomněla jsem si na tátu, jak mi vždy kladl na srdce, abych nepodepisovala nic, čemu nerozumím… :-D Na to jsme se přátelsky rozloučili s tím, že mám čekat na jejich telefonát.\nVystavil Kaťa v 0:13 3 komentáře:\nZase v nemocnici...\nKdyž jsem naposledy odcházela z Changhaiské nemocnice, řekla jsem si: „Už nikdy,“ no a potvrdilo se rčení: „Nikdy neříkej nikdy.“ :-D Netuším, co se stalo a samozřejmě jsem se to nedozvěděla ani po 1,5 hodině čekání a prohlídek. Mám rozhození spaní a někdy se mi prostě nedaří usnout. Stejně tak ve čtvrtek. Nakonec jsem usnula, ale s řasenkou. To se mi nestalo poprvé, takže si nemyslím, že by to byl hlavní problém. A ano, řasenka koupená v Plzni, ne v Číně :-P. Dopoledne jsem se probudila a nemohla jsem rozlepit oči. A i když jsem je rozlepila, tak jsem stejně stále viděla rozmazaně. Po umytí to už šlo, ale vypadala jsem divně. No, nevadí, jak to přišlo, tak to zase odejde, jako vždycky. Vyrazila jsem na taiji trénink, a to už mi oči pěkně slzely… nějaký žlutý hnus. Pak ještě do posilovny na nohy s Robertem. Zvedala jsem normálně své váhy jako vždycky. Na kávě už mi nebylo až tak dobře. V první lékárně mi odmítli prodat kapky s tím, že to nevypadá dobře a mám jít do nemocnice. V devět večer nepůjdu do nemocnice, zvlášť když mi skoro nic není. Tak jsem vyrazila do další, kde jsem dostala kapky a prášky (42 RMB). Musela jsem platit kartou, protože jsem neměla u sebe dost hotovosti, a když jsem se měla podepsat, tak jsem na ten papír prostě neviděla. Koupila jsem si smaženou rýži k večeři, ale snědla jsem jen pár lžic, nebyla dobrá. A nebo jsem už začínala být fakt nemocná. Rychle jsem se umyla, vykapala oči a zalehla. Jenže se mi nedařilo usnout a začínalo mi být hodně špatně. Od žaludku, od hlavy… určitě jsem měla teplotu, ale samozřejmě mi byla i zima. Jako kdybych měla chřipku, bolelo mě v krku a teklo z nosu. Robert mi poradil horký ručník na oči, což mi ulevilo, ale stejně jsem se cítila pod psa. No a hlavně jsem na to byla sama. Kolem jedné ráno jsem to už nevydržela a poprosila Roberta o nějaké prášky na bolest hlavy, protože ty mé nezabíraly. A potom jsme se domluvili, že mi bude dělat společnost a mrkneme na nějaký film. Skočil mi koupit něco k jídlu, protože jsem začala mít hrozný hlad. Dorazila i Debra a Ana (jedna osoba, kdyby se někdo ztrácel :-)) a byla legrace. Deb měla také něco s okem (pink eye) před pár dny, ale prý to nebylo tak hrozné jako to moje :-/. Kolem 4. ráno jsem konečně usnula. Probudila mě až zpráva od Roberta kolem jedenácté, kdy se ptal, jak mi je. Neviděla jsem skoro nic, protože mi nešlo rozlepit oči, tak jsem mu odpověděla, že je mi asi líp, ale moc toho nevidím. Poslepu jsem došla do koupelny a co myslíte? Nějakou chvíli mi netekla voda :-D. A když začala, tak pořádně horká. Jenže jsem ani neviděla, jestli je to dobrá voda nebo špinavá. Tak jsem to riskla, natočila trochu do vandlu, a když vychladla, umyla jsem si oči. Levé nebylo tak strašné, ale pravé bylo pěkně nateklé a rudé. No super. Poslala jsem fotku oka trenérovi, aby mi věřil, že nesimuluju, protože minulou sobotu jsem trénink také odřekla, protože jsem byla nemocná :-D. A že s tím mám jít do nemocnice. Zavolala jsem Ya Qiangovi a vyrazili jsme. „Ty jo, to je zase lidí…“ „Tohle? Dneska je tady prázdno!“ Takže nejdříve zaplatit za to, že se na nás doktor podívá, na recepci změřit teplotu (36,5° jako vždy) a pak do ordinace. Na očním to šlo pěkně rychle. Jak mě lékař uviděl, tak anglicky řekl: „Červené oko.“ Tak výborně, víme, co to je a bude to banalita. No a co to jak mi bylo špatně a cítím se jako během chřípky? „Jo, to nevím, takhle se červené oko neprojevuje. To si zajdi vedle, jestli myslíš, že to není dobré.“ Takže zase zaplatit a pak 30 minut v čekárně. Ordinace vypadala také jako čekárna, kde se kolem stolečků tísnila hromada lidí, vedle ležel nějaký starý pán na kapačkách, spal s otevřenou pusou. Všechno to bylo ve spěchu a člověk si fakt připadal jako hypochondr. Poslali mě na krev, když nemám tu teplotu. Jak se odebírá krev? Zajdete si k okénku, vystojíte si frontu, během čehož si můžete zblízka užívat pohled na ostatní, jak jim berou krev a vedle asi sliny nebo nevím. Všechno to byly studentky a podle toho to u mě také vypadalo. Napřed mi nemohla najít žílu (na té bílé kůži mi fakt svítí), potom mi tedy něco napíchla a různě mi tam jehlou otáčela, aby se trefila. Když zavolali třetí, aby to zkusila, tak mi už došla trpělivost a začala jsem se smát. Konečně ze mě tu krev dostaly a já si odnesla hezkou modřinu. Na druhou stranu se mi líbilo, že člověk dostane čárový kód. Do 10 minut jsme si mohli u čtečky vyzvednout výsledky, které jsme odnesli doktorce. Něco jsem tam měla mírně zvýšené, a protože jsem stále tvrdila, že mi není dobře, a že mi v noci bylo špatně, dostala jsem prášky a uzavřeli to tím, že ta rýže asi nebyla dobrá. Zašli jsme na oběd, protože jsem konečně dostala hlad. Ya Qiang mi řekl, že podle čínské medicíny by spíš řekli, že je to psychického rázu, že jsem v poslední době měla hodně věcí, které se nedařily a necítila jsem se dobře. Po dobrém obědě se mi najednou udělalo o dost lépe, konečně se mi víc otevřelo pravé oko. Vrátila jsem se na pokoj a dospala to. Mám to stále nateklé a cítím se nemocná, ale už ne tolik jako předtím.\nKdyž jsem se zmínila, že jsem si něco udělala s kolenem, Martin mi napsal: „Hlavně, že to nebyla hlava.“ No… :-) Fakt se těším, co mě potká příště, už bylo té smůly víc než dost… Jo a teď se mi ještě zbláznil telefon...


Trailer #1: Miluji tě modře (2017) - Nová česká romantika\nTrailer #1: Miluji tě modře (2017) – Nová česká romantika\nMiluji tě modře je nová česká romantická komedie režírovaná Jiřím Šmidmajerem (Probudím se včera) podle scénáře Jaroslava Papouška, který je podepsaný pod hity jako Hoří, má panenko, Lásky jedné plavovlásky nebo filmy o rodině Homolkových.\nDavidovi je už přes třicet, ale stále nemá svůj život pevně pod kontrolou. Ba naopak – zrovna ho vyhodili z práce v Národní galerii, je stále single, žije se svou potrhlou jogínskou matkou a ani jeho nový společný projekt s otcem nejde přesně podle plánů. Zlomem je setkání s krásnou Terezou, která Davidovi imponuje (nejen) svými výtvarnými nápady. Ačkoli je Tereza zadaná, je očividné, že vztah není ideální a pravděpodobně už dlouho nevydrží a David vycítí svou příležitost.\nVe filmu se představí Taťjana Medvecká, Oldřich Vlach, Miroslav Táborský, Marek Vašut, Václav Jílek nebo Denisa Nesvačilová. Hudbu k filmu složila a i nazpívala držitelka Oscara za píseň Falling Slowly Markéta Irglová. Film vstoupí do českých kin 26. ledna.\nPředchozí článekTrailer #1: Všechno nebo nic (2017) – Jak najít lásku na celý život?\nDalší článekMortal Kombat má režiséra\nCasting na lásku: Komedie o tom, jak pořádní chlapi vymřeli\nTrailery Jan Barvíř - 25. 7. 2020\nČeští tvůrci se předhání, kdo v nejbližší době uvede do kin horší film. Po představení Ženské pomsty dostává slovo Casting na lásku. Ústřední postavou romantické...\nŽenská pomsta: Rozbolel hlavu drakovi, přesto dál pokouší českého diváka\nTrailery Jan Barvíř - 22. 7. 2020\nŽenská pomsta, snímek, kvůli kterému by kina měla možná zůstat zavřená i přes září, se představuje v upoutávce. Filmová komedie o podvedených ženách, které spojila...\nFilmové recenze Tomáš Lesk - 10. 6. 2020\nOndřej Trojan patří mezi naše bezesporu nejvýraznější filmové tvůrce. Na svém kontě má kupříkladu na Oscara nominované Želary, historické drama Toman, nebo výborný snímek...\nNepřehlédněte Jan Barvíř - 4. 6. 2020\nTalentovaného herce Kryštofa Hádka už brzy uvidíme v odložených 3Bobulích. Než snímek dorazí do kin, můžete si připomenout hercovy nejlepší filmy napříč kariérou. 3 sezóny...


Aktuální nabídka pozemky Dolní Lánov denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pozemky Dolní Lánov než Vás někdo předběhne.\nKategorie pozemky Dolní Lánov se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pozemky Dolní Lánov neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pozemky Dolní Lánov právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pozemky Dolní Lánov\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pozemky Dolní Lánov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující pozemky Dolní Lánov, a to pozemky na prodej Dolní Lánov, pronájem pozemku Dolní Lánov, dražby pozemků Dolní Lánov.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pozemky Dolní Lánov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pozemky Dolní Lánov, pozemky na prodej Dolní Lánov, pronájem pozemku Dolní Lánov, dražby pozemků Dolní Lánov.\nstavební pozemky k prodeji Dolní Lánov\nkomerční pozemky k prodeji Dolní Lánov\nzahrady k prodeji Dolní Lánov\nzemědělské půdy k prodeji Dolní Lánov\nlouky k prodeji Dolní Lánov\nlesy k prodeji Dolní Lánov\nrybníky k prodeji Dolní Lánov\nSady, vinice k prodeji Dolní Lánov\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v pozemky Dolní Lánov, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro pozemky Dolní Lánov, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte pozemky Dolní Lánov ?\nPokud jste v této kategorii pozemky Dolní Lánov omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pozemky Dolní Lánov\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pozemky Dolní Lánov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pozemky Dolní Lánov. Určitě lépe naleznete pozemky Dolní Lánov, který hledáte.


Prvoligové volejbalistky přivezly body ze Šternberka - Přerovský deník\nPrvoligové volejbalistky přivezly body ze Šternberka\nPřerov -V šestém kole finálové skupina první volejbalové ligy žen přivítal Šternberk (farma extraligové Olomouce) lídra soutěže PVK Přerov Precheza B.\nDomácí nastoupili do utkání jen s šesti hráčkami a zbytek s trenérem Teplým přijel až v průběhu střetnutí, jelikož hrál v Olomouci extraligové utkání proti přerovskému áčku, které porazil 3:1.\nV tomto měření sil se však stejným poměrem radoval rezervní tým PVK, který tak alespoň z části pomstil porážku prvního přerovského celku.\nHosté přijeli do Šternberka s cílem pokusit se uhrát dva body a napravit si tím reputaci po nevydařeném utkání na Žižkově.\n„Celý týden jsme zodpovědně trénovali přihrávku, která se nám v Praze vůbec nedařila, ostatní herní činnosti šly úplně stranou,“ prozradil Peter Birčák, kouč přerovského celku.\nTJ Sokol Šternberk - PVK Přerov Precheza 1:3 (-14, -23, 17, -22)\nDo utkání nastoupila už i kapitánka Hrudíková a svoji premiéru v základní sestavě si odbyla Dvořáková, která nastoupila místo Masné (ta byla po lyžařském kurzu, ze kterého se vrátila až v den utkání, ale do Šternberka jela s družstvem).\n„Po poradě s asistentem Šponarem jsem se rozhodl hrát s liberem, které ale nechodilo do utkání za konkrétní hráčky pravidelně, ale pouze v některých případech, kdy jsme potřebovali výborný příjem. Tato činnost je velmi psychicky náročná, ale výborně se toho zhostila D. Lehnertová a ve všech případech její přítomnosti na palubovce se nám podařilo bodovat, čímž splnila svůj úkol na sto procent,“ pochvaloval si trenér.\nDružstvo Šternberka do utkání nastoupilo pouze s šesti hráčkami, protože další se účastnily v Olomouci extraligového zápasu proti přerovskému áčku.\nRezervní tým se ve Šternberku velmi rychle ujal vedení. Dařil se mu hlavně servis, ze kterého zaznamenal šest přímých bodů, a soupeř uhrál v prvním setu pouze 14 bodů.\nV průběhu druhé části hry přijel trenér Teplý (v tomto utkání ve funkci asistenta trenéra) a dovezl si z Olomouce dalších šest hráček, které vystřídaly družstvo Šternberka. Velmi vyrovnaný set v koncovce uhráli nakonec hosté a ujali se vedení 2:0 na sety.\nVe třetím dějství se soupeř rozjel, když výborně servíroval a tvrdě útočil, na což se přerovským volejbalistkám nepodařilo zareagovat. Nepomohlo ani střídání ve snaze zabránit soupeři uhrávat několik bodů v řadě. Do čtvrtého setu šli hosté s tím, že budou maximálně riskovat všechny činnosti, a to se jim také vyplatilo.\nNěkolik velmi dobrých zákroků na síti, ale i v poli, vedlo k tomu, že soupeř znejistěl a pod tlakem dělal více nevynucených chyb. Precheza si vypracovala několikabodové vedení, které udržela až do konce a mohla se radovat z pátého vítězství ve finálové skupině.\n„Pokud mám zhodnotit celý zápas, tak z naší strany šlo o velmi slušné utkání, ve kterém nám výborně vyšla taktika s liberem. Navíc kapitánka Lenka Hrudíková předvedla, že ještě pořád umí a je tahounem celého družstva. Snažím se z každé hráčky dostat to nejlepší, co umí, a naopak minimalizovat její nedostatky. Ne vždy se to povede podle mých představ, ale i tak máme celkem stabilní výkon a v případě potřeby umíme i velmi dobrý týmový volejbal,“ dodal po utkání trenér vítězného celku.\nPřed svými příznivci se přerovské prvoligové volejbalistky představí již tuto sobotu, kdy v 16 hodin přivítají celek Univerzity Brno. Utkání se hraje ve sportovní hale v Předmostí.


Levné lety Brusel – Porto\nLevné lety Brusel – Porto\nVyberte si mezi společnostmi Ryanair, TUI fly Belgium, nebo Brussels Airlines a najděte ty nejlevnější nabídky\n1821 Kč – 7771 Kč\nOd 1538 Kč do 1821 Kč\nOd 1821 Kč do 2282 Kč\nOd 2282 Kč do 2718 Kč\nBrusel CRLPorto OPO\nBrusel BRUPorto OPO\nVětšina lidí, kteří cestují z města Brusel do města Porto, odjíždějí ze stanice Letiště Brusel, Brussels South Charleroi, Brussels-South railway station, Antwerp International nebo Brussels - Congres. Zarezervujte si cestu a přijeďte do stanice Porto, Porto - Campanha, Porto - São João Hospital, Porto - Garagem Atlântico, nebo Porto - Campo 24 Agosto. Vzdálenost mezi městy Brusel a Porto je 1441 km. Nejoblíbenějšími leteckými společnostmi na této trase jsou Ryanair, TUI fly Belgium, Brussels Airlines, Vueling a TAP Portugal. Počet přímých letů společností Brusel a Porto za týden: 315 Až dorazíte do města Porto, doporučujeme vám navštívit tyto zajímavosti: Santiago De Compostela, Bairro of Ribeira, Portugal.\nPočet letů 64 54 48 58 - 38 53\nOdbavení pro let Brusel – Porto\nJak dlouho trvá cesta mezi městy Brusel a Porto?\nJednosměrný přímý let mezi městy Brusel a Porto trvá přibližně 2.5 hod.\nJaká je vzdálenost letu Brusel – Porto?\nLetecká vzdálenost mezi městy Brusel – Porto je 1441 km.\nKteré letecké společnosti nabízejí přímé lety mezi městy Brusel a Porto?\nLety mezi městy Brusel a Porto provozuje několik dopravců. Mezi letecké společnosti nabízející přímé lety patří Brussels Airlines, Ryanair.\nCestovatelé často vyhledávají kombinace tras, jako je Porto a Praha, Vídeň, Katovice, Krakov, Milán, Brno, Budapešť, Lisabon, Berlín, Bratislava, Norimberk, Kaunas, New York, Korfu, Malta, Palermo, Vratislav, Bologna, Faro, Liverpool.\nJe pro cestu mezi městy Brusel a Porto možné kombinovat lety, autobusy a vlaky do jednoho itineráře?\nKteré letecké společnosti létají na trase Brusel – Porto?\nKdy je nejlepší doba pro cestování mezi městy Brusel a Porto?\nJaké lety jsou k dispozici mezi městy Brusel a Porto?\nV kolik hodin odlétají přímé lety na trase Brusel – Porto?\nV kolik hodin přilétají přímé lety Brusel – Porto?\nV kolik hodin odlétají lety Brusel – Porto?\nV kolik hodin přilétají lety Brusel – Porto?\nLety Leeds – Londýn\nLety Chabarovsk – Moskva\nNajděte nejlepší spojení mezi městy Brusel a Porto


Na jedno volné místo připadá čtrnáct nezaměstnaných - Aktuálně.cz\nNa jedno volné místo připadá čtrnáct nezaměstnaných\nAktualizováno 8. 11. 2013 9:50\nÜřady práce: Říjnová nezaměstnanost se oproti září prakticky nezměnila.\nPraha - Podíl nezaměstnaných osob v Česku zůstal ke konci října na 7,6 procenta, oproti září se prakticky nezměnil. Úřady práce evidovaly 556 681 uchazečů o zaměstnání, což je o 377 lidí více než ke konci předchozího měsíce. Oproti loňskému říjnu je to ale uchazečů o téměř 60 tisíc více.\nVyplývá to z nejnovějších statistik ministerstva práce a sociálních věcí.\nNa podporu v nezaměstnanosti má nárok necelá pětina (18,7 procenta) uchazečů, celkem 103 838 lidí. Před rokem to bylo 18,6 procenta uchazečů.\nPočet volných pracovních míst ohlášených úřadům práce klesl na 39 137, což je o 2285 méně než v září a o 1592 méně než loni v říjnu.\nNa jedno volné pracovní místo připadalo ke konci října v průměru 14,2 uchazeče. Největší "přetlak" je v okresech Karviná (56,7), Bruntál (51,9) a Jeseník (44,7).\nNejvyšší podíl nezaměstnaných hlásí okresy Most (13,5 %), Bruntál, Ústí nad Labem (shodně 12,5 %) a Karviná (12,1 %). Naopak nejnižší nezaměstnanost je v okresech Praha-východ (3,4 %), Praha-západ (4,3 %), Pelhřimov (4,5 %), Mladá Boleslav a Prachatice (shodně 4,6 %).\nMezi nezaměstnanými je 41 453 absolventů škol a mladistvých. Na celkové nezaměstnanosti se tato skupina uchazečů podílí 7,4 procenta.\nVíce než desetinu uchazečů (11 procent, tedy 61 286 lidí) tvoří osoby se zdravotním postižením.\nŽeny se na celkovém počtu nezaměstnaných podílejí 50,8 procenta.\nMíra nezaměstnanosti podle jednotné metodiky Eurostatu činí v Česku 6,9 procenta. Lépe na tom jsou Rakousko (4,7 %), Německo (5,1 %) a Lucembursko (5,7 %).\n„Bylo by chybou interpretovat říjnový pokles jako obrat k lepšímu na trhu práce. Nesouvisí totiž s vyšší tvorbou pracovních míst, ale s tím, že nejsou odchody lidí do důchodového věku plně kompenzovány přílivem mladších ročníků na trh práce," říká hlavní ekonom UniCredit Bank Pavel Sobíšek.\nO váhavém postoji firem k vytváření nových míst podle něj svědčí i pokles volných pracovních míst pod úroveň loňského října. „Ekonomika zřejmě zvolna nabírá na tempu, podniky jsou ale zatím schopné krýt zvýšenou poptávku po pracovní síle z vnitřních zdrojů. Nezaměstnanost může začít viditelně klesat až v příštím roce, pokud se příznivé poptávkové trendy v ekonomice udrží," očekává Sobíšek.\n"Čtvrteční rozhodnutí České národní banky oslabit korunu na 27 za euro nepřinese v nejbližších měsících viditelnou úlevu trhu práce. K tomu by bylo zapotřebí nejen dlouhodoběji slabší kurz, ale také stabilnější příliv zakázek," podotýká hlavní ekonomka Raiffeisenbank Helena Horká.\n"A ačkoliv některá odvětví se těší z růstu zahraničních zakázek, je z dnešní zprávy o nezaměstnanosti jasné, že zatím k uspokojení zakázek větší počet zaměstnanců nepotřebují. Až přelom jara léta ukáže, jak koruna pomáhá trhu práce," dodává Horská.\nECB překvapivě snížila úrok na nové minimum\nIrsko je z nejhoršího venku, opustí záchranný program\nČechy vrací do lepších časů práce pro cizí kapitál\nekonomika Aktuálně.cz nezaměstnanost zaměstnanec zaměstnavatel práce úřad práce pracovní síla pracovní místa trh práce krize domácí


Nejlepší nabídky: Life B&B – Sutri | Hotels.com\nPenzion ve městě Sutri\nVia Cassia KM 44.900, Sutri, 1015, Itálie\nOkruh Vallelunga – 12,8 km\nMuzeum Palazzo Doebbing – 5 km\nKostel Santa Maria della Pace – 11,4 km\nCentrum dravého ptactva Centro Volo Rapaci – 11,9 km\nRadnice v Ronciglione – 12,1 km\nDóm sv. Petra a Kateřiny – 12,1 km\nZvonice sv. Ondřeje – 13,9 km\nKostel Panny Marie z Provvidenzy – 14,2 km\nAncient and Primeval Beech Forests of the Carpathians and Other Regions of Europe – 14,7 km\nVodopády Monte Gelato – 14,8 km\nŘím (FCO-Fiumicino-Mezinárodní letiště Leonarda da Vinciho) – 52 min. autem\nŽelezniční stanice Capranica Sutri – 13 min. autem\nŽelezniční stanice Oriolo – 18 min. autem\nŽelezniční stanice Vetralla – 19 min. autem\nUmožňuje Life B&B zrušení rezervace s vrácením celé zaplacené částky?\nAno, Life B&B nabízí na našem webu pokoje s vratnými cenami v plné výši. Tyto rezervace lze zrušit až do termínu několika dnů před začátkem pobytu. Nezapomeňte si vždy prostudovat přesné storno podmínky, které si stanovilo každé ubytovací zařízení.\nJaká hygienická a úklidová opatření dodržuje Life B&B?\nNabízí Life B&B možnost parkování v areálu?\nUmožňuje Life B&B pobyt s domácím mazlíčkem?\nAno, mohou zde pobývat domácí zvířata, do počtu 1 na pokoj. Maximální hmotnost jednoho zvířete je 8 kg. Platí se poplatek 5 EUR za zvíře za noc.\nKdy mohou hosté přicestovat do zařízení Life B&B a odcestovat z něj?\nPřicestovat můžete od 12:30 do 18:00. V den odjezdu je nutné uvolnit pokoj do 11:00.\nJsou v zařízení Life B&B nebo v okolí nějaké restaurace?\nAno. Z okolních restaurací stojí za zmínku například Gorgeous bar (4,2 km), Il Casale dei buoni sapori (4,6 km) nebo Pizzeria Il Localetto (5,1 km).\nNabízí Life B&B dopravu na letiště?\nJaké aktivity nabízí ubytovací zařízení Life B&B a jeho okolí?\nLife B&B nabízí zahradu.


V Třinci u nádraží otevřeli cyklověž. Je první v Moravskoslezském kraji | Zprávy ze severní Moravy a Slezska\nZprávy ze severní Moravy a Slezska13. října 2017 v 06:23\nV Třinci slavnostně zahájili provoz cyklověžeFoto: Iva Havlíčková\nCyklisté, kteří přijedou do centra Třince na kole, se už o něj nemusejí bát. Radnice tam totiž postavila 11 metrů vysokou prosklenou věž, kde si mohou kolo za pět korun na den nechat. Novinka má přilákat více cyklistů a tím přispět k lepšímu ovzduší. První cyklisté už si parkovací věž vyzkoušeli.\nPan Ivan je jedním z prvních cyklistů, který do cyklověže kolo parkuje. „Zajdu na kafe a pak zpátky pro kolo. Tady se nebojím, že mi ho někdo ukrade. Vím, že je tady bezpečně uložené,“ říká.\nObsluha cyklověže je poměrně jednoduchá, radí a napovídá automat. Na obrazovce se dá sledovat, co přesně se s kolem děje. „To je důležité pro lidi, co tam mají hodnotné kolo a chtějí vědět, jak je s ním zacházeno. Takže vidí, že opravdu jsme k tomu kolu šetrní,“ vysvětluje autor patentu cyklověže Rudolf Bernard.\nParkovací věž na kola, kterou obsluhuje automat, teď mají v Třinci. Radnice tak chce přilákat více lidí k ekologické dopravě. V Třinci natáčela redaktorka Iva Havlíčková.\nZaparkování kola zabere jen pár sekund a cyklista si na něm může nechat i helmu nebo batoh. „Věřím, že to ovlivní ty lidi, kteří stojí doma u garáže a přemýšlejí, jestli mají jet na kole nebo autem. Pak pojedou vlakem do Prahy a přijedou na kole, protože budou vědět, že si ho mohou bezpečně uložit. A to je základ té myšlenky,“ dodává Bernard.\nŽe věž pomůže dalšími rozvoji cyklistiky, v to doufá i starostka Věra Palkovská (Osobnosti pro Třinec). Jde o pátou takovou stavbu v Česku, v Moravskoslezském kraji je ale zatím jen v Třinci.\n„Sice jsme první, ale hlavně nechceme být jediní. Přála bych si, aby těch cyklověží bylo v kraji co nejvíce, protože pak to bude mnohem efektivnější. A navíc začíná i přibývat různých aplikací, které se dají využít – třeba zabukovat si místo v té cyklověži, protože do budoucna očekáváme, že bude plná,“ věří starostka.\nCelkem se do cyklověže vejde 118 kol. Jsou nejen pojištěná, ale stavbu chrání i kamerový systém.\nV Třinci začala stavba cyklověže. Parkovací dům pojme stovku kol\nNa cyklisty čekají v Ostravici nová odpočívadla s pumpičkami i vodou\nV Pardubicích začala fungovat cyklověž


Ověřeno 15% Off - Baukjen Kupony a slevové kódy Květen 2022\nBaukjen Kupony s kódy a slevy Květen 2022\nAktivní Baukjen Promo, slevové a kupony pro Květen 2022\nBaukjen: Ověřeno 15% Sleva na první objednávku\nPoužijte kód a získejte 15% slevu na první objednávku na Baukjen.\n* Platí v prodejních stylech. * K dispozici, dokud zásoby vydrží. * Použijte kód k uplatnění nabídky. * Úplné smluvní podmínky naleznete na Baukjen webových stránkách.\nBaukjen: 74% sleva na organickou džínovou bundu\nNakupujte a získejte 74% slevu na organickou džínovou bundu Baukjen.\n* Nabídka platí po omezenou dobu. * Pouze vybrané položky. * K dispozici do vyprodání zásob. * Úplné podmínky naleznete na Baukjen webových stránkách.\nNikdy nezmeškáte Baukjen kupon s kódem\nZaregistrujte se na LoveCoupons.cz emailový newsletter, abyste získali nejnovější a nejlepší Baukjen slevové kódy přímo do vaší schránky.\nBaukjen: 75% sleva na Tate Organic Slim Chino\nNakupujte a získejte 75% off tate organic slim chino na Baukjen.\nBaukjen: 73% sleva na konopí Guinevere & Top z organické bavlny\nNakupujte a získejte 73% off guinevere konopí & top z organické bavlny na Baukjen.\nBaukjen: 10% Off Navržený styl zdarma £59\nNakupujte a získejte 10% slevu na navržený styl Baukjen.\n* Pouze omezený čas. * Pouze vybrané styly. * Úplné Podmínky & Podmínky Baukjen laskavě navštivte webové stránky.\nBaukjen: Až 50% Sleva na prodej v polovině sezóny\nNakupujte a ušetřete až 50% při prodeji v polovině sezóny na Baukjen.\n* Nabídka platí po omezenou dobu. * Pouze vybrané položky. * K dispozici, dokud zásoby vydrží. * Úplné smluvní podmínky naleznete na Baukjen webových stránkách.\nBaukjen: Snížení konečného prodeje až o 70%\nNakupujte a ušetřete až 70% na konečné snížení prodeje na Baukjen.\nBaukjen: Až 60% sleva na skříně Heroes\nNakupujte a ušetřete až 60% na skříně hrdinů Baukjen.\nBaukjen: Až 60% sleva na nové linky\nNakupujte a ušetřete až 60% na nových linkách přidaných na Baukjen.\nBaukjen •Přihláška •Sitewide\nBaukjen: Ověřeno 15% sleva na další objednávku, když se zaregistujete k e-mailům\nZískejte nejnovější oznámení zadáním vašich údajů na Baukjen.\nBaukjen vypršela nabídky - mohou stále fungovat\nBaukjen: 40% sleva na vybrané sbírky\nPoužijte kód a získejte 40% slevu na vybrané sbírky na Baukjen.\n* Pouze omezený čas. * Pouze vybrané položky. * V závislosti na dostupnosti.\nBaukjen: 20% Off šaty\nPoužijte kód a získejte 20% off šaty na Baukjen.\n* Nabídka platí po omezenou dobu. * Pouze vybrané položky. * K dispozici, dokud zásoby vydrží. * Použijte kód k uplatnění nabídky. * Úplné smluvní podmínky naleznete na Baukjen webových stránkách.\nBaukjen: Extra 20% Off Outlet\nPoužijte kód a získejte extra 20% mimo zásuvku na Baukjen.\n* Platí v prodejních stylech. * Pouze vybrané položky. * K dispozici, dokud zásoby vydrží. * Použijte kód k uplatnění nabídky. * Úplné smluvní podmínky naleznete na Baukjen webových stránkách.\nBaukjen: 20% Off Topy\nPoužijte kód a získejte 20% off topy na Baukjen.\n* Tato nabídka není platná ve spojení s jakoukoli jinou nabídkou Baukjen, internet ovou nabídkou nebo nabídkou dodávek, pokud není výslovně uvedeno. * Prodej & Outlet položky, Půjčovna kolekce, Pre-miloval kolekce, Produkty třetích stran a dárkové poukázky jsou vyloučeny z nabídky. * Všechny objednávky podléhají přijetí podle propagačních podmínek Baukjen.\n⏰ Platnost vypršela 21 Únor 2022\nBaukjen Oficiální webové stránky\nJak mohu použít kód Baukjen kupónu?\nZvolte výše uvedený kód kupónu, který chcete použít. Například, pokud hledáte 10% slevu na objednávky na Baukjen pak najděte kód kupónu z našich webových stránek a klikněte na Získat kupón pro odhalení kódu.\nZkopírujte kód kupónu, který se vám zobrazí. Potřebujete tento kód a přidejte jej do nákupního košíku, Baukjen abyste odstranili část nákladů na vaši celkovou objednávku a získejte slevu.\nNajděte položky, které chcete zakoupit, Baukjen a stačí je přidat do nákupního košíku. Jakmile budete hotovi s procházením a připraveni k nákupu, přejděte ke kroku 4 a získejte slevu.\nKrok 4: Zadejte kód na Baukjen pokladně\nNyní, když máte kód kupónu zkopírován, jednoduše vložte jej do pole na Baukjen webové stránce, která říká, že sleva, promo, kupón nebo propagační kód v pokladně.\nBaukjen Tipy na úsporu peněz\nZde je několik skvělých tipů a triků pro další úspory na adrese Baukjen:\nVždy navštivte a zkontrolujte LoveCoupons.cz nejnovější peněžní kupónové kódy a nabídky Baukjen před dokončením nákupu.\nPřipojte se k Baukjen newsletteru a získejte ty nejlepší nabídky, akční akce šetřící peníze a exkluzivní nabídky zaslané přímo do vaší schránky.\nUjistěte se, že se podívejte na prodejní nabídky a slevovou sekci na Baukjen webových stránkách pro nejnovější propagační a slevové nabídky.\nSledujte Baukjen na sociálních médiích, abyste zůstali informováni o svých nových příchozích a nabídkách.\nPřihlaste se k LoveCoupons.cz odběru novinek pro naše nejnovější týdenní kupóny pro značky jako Baukjen a mnoho dalších.\nJak mohu získat kuponový kód pro Baukjen?\nNáš tým zde LoveCoupons.cz tráví hodiny každý den hledá nejlepší Baukjen kupónové kódy. To znamená, že pokud je k dispozici Baukjen kuponový kód, je tu velká šance, že se LoveCoupons.cz tým bude snažit, aby jej seznam zde pro vás použít. Podívejte se na náš seznam nabídek výše pro nejlepší Baukjen kuponové kódy, které jsme našli.\nJak mohu uplatnit svůj Baukjen slevový kód?\nNaskenujte náš seznam kuponových kódů a klikněte na tlačítko „Získat kód“. Na obrazovce se zobrazí kód a Baukjen webová stránka se otevře v nové záložce. Zadejte kupon s kódem u Baukjen pokladny a vaše sleva bude automaticky uplatněna.\nJak mohu použít kuponový kód na Baukjen?\nLoveCoupons.cz Tým tráví spoustu času sbíráním nejlepších a nejnovějších Baukjen kupónových kódů. Tým se také pokusí uvést, jak používat kódy Baukjen kupónů. Více podrobností si přečtěte obsah, který náš tým píše.\nJak často Baukjen vydávají propagační kódy?\nDěkujeme, že jste navštívili LoveCoupons.cz na svém honu kuponové a Baukjen kupónové kódy a další nabídky na úsporu peněz. Doufáme, že jeden z našich 10 Baukjen kupónů a nabízí Květen 2022 pomoc vám ušetřit peníze na další nákup. Když LoveCoupons.cz navštívíte, můžete si být jisti, že náš tým hledal vysoké a nízké najít všechny dostupné Baukjen nabídky. To zahrnuje kontrolu Baukjen sociálních účtů, jako je Facebook, Twitter a Instagram, návštěva blogů a fór souvisejících Baukjens a dokonce i kontrolu dalších špičkových kupónových stránek pro nejnovější Baukjen kuponové kódy.\nPři nakupování online Baukjen, to je dobrý nápad, aby nás vždy navštívit zde na LoveCoupons.cz před dokončením objednávky. LoveCoupons.cz Tým ušetří našim návštěvníkům tisíce liber každý měsíc, z nichž mnohé nikdy nevěděli, že Baukjen slevové kódy jsou k dispozici až do návštěvy našich stránek. Nyní, když víte, jak snadné je ušetřit Baukjen u našich promo a kupónových kódů, záložky LoveCoupons.cz a vždy se na nás podívat před pokladnou.\nPokud hledáte více než jen Baukjen kuponové kódy, zde na LoveCoupons.cz poskytujeme kupóny a slevy pro tisíce dalších populárních značek a prodejců. Podívejte se na naše Baukjen související obchody nebo navštivte naši domovskou stránku a prohledejte naši databázi tisíců kuponových kódů.\nBaukjen Informace o přepravě\nBaukjen lodě po celém světě\nBaukjen Značka je osobní záležitost. Zakladatel Baukjen de Swaan Arons, narozený v Amsterdamu a vyrostl v Londýně, přináší holandský i londýnský vliv do sbírky.\nBaukjen má širokou škálu produktů, které nabízejí z jejich velkého inventáře, který jistě splní vaše očekávání a styl.\nTady na LoveCoupons.cz , rádi vám ušetříme peníze, ať už je to možné. Proto hledáme a shromažďujeme nejnovější peněžní poukázky, propagační kódy, slevové kódy a nabídky Baukjen můžeme najít.\nLoveCoupons.cz jsou tu, aby vám pomohli natáhnout peníze o něco dále. Takže předtím, než se vydáte na Baukjen , podívejte se na všechny naše nabídky na úsporu peněz a zjistěte, co můžete ušetřit.\nBaukjen Odkazy na sociální média\nNabídky pro Baukjen byly naposledy aktualizovány: 20 květen 2022\nKategorie vztahující se k Baukjen\nPodobně jako Baukjen\nNejlepší Baukjen Kupon s kódy, Slevy kódy, Promo kódy, Nabídky a nabídky najdete na LoveCoupons.cz


Lufthansa je po katastrofě v Alpách ve třech ohních naráz – Novinky.cz\nLufthansa je po katastrofě v Alpách ve třech ohních naráz\nTragédie airbusu Germanwings přišla nejen neočekávaně, ale zároveň i v nejhorší možnou dobu pro mateřský koncern Lufthansa. Její šéf Carsten Spohr (48) právě v těchto dnech končí první rok ve funkci. Lufthansa totiž bojuje na třech frontách zároveň – zůstává pod konkurenčním tlakem jiných leteckých gigantů, prochází hlubokou přestavbou a pod krkem ji drží trvalá hrozba stávek pilotů.\nFOTO: Christoph Schmidt, ČTK/AP\nčtvrtek 26. března 2015, 6:12\nKoncern se 120 tisíci zaměstnanci už v roce 1991 procházel těžkou krizí, napsal ve středu list Süddeutsche Zeitung (SZ) s tím, že tehdejšímu šéfovi Jürgenu Weberovi se však podařilo prosadit tvrdou ozdravovací kúru, která zabránila bankrotu. Tehdy mu pomohli i piloti tím, že se vzdali některých výhod, jejichž část však o deset let později získali znovu.\nOdborová organizace Cockpit, jež sdružuje na 5400 majitelů pilotní licence, dělá starosti Spohrovi. Od loňského dubna vyvolali 13 stávek, které způsobily firmě škody v celkové výši 220 miliónů eur (asi šest miliard korun), kvůli nim odpadlo více než 7700 letů, což postihlo 880 tisíc cestujících.\nDůvodem stávky zůstává zvýšení platů o 10 procent (u začínajícího pilota Lufthansy zatím činí 5250 eur – asi 140 tisíc Kč – a nejvyšší plat kapitána je 18 750 eur – asi 500 tisíc Kč) a rozhodnutí koncernu jednostranně zrušit tzv. přechodný důchod. Ten umožnil pilotům předčasný odchod do penze už v 55 letech a pobírat přitom kolem 60 procent posledního hrubého platu (124 tisíc eur ročně – 3,3 miliónu Kč).\nNejvětší neštěstí koncernu\nLeden 1959 – 36 obětí pádu letadla v brazilském Rio de Janeiru\nLeden 1966 – 46 mrtvých při havárii stroje na letišti v Brémách\nListopad 1974 – 59 obětí při neštěstí po startu v keňském Nairobi\nLeden 1988 – 16 mrtvých při havárii u tureckého Izmiru\nČervenec 1999 – pět obětí po startu v nepálském Káthmándú\nBřezen 2015 – 150 mrtvých při pádu stroje ve Francouzských Alpách\nJako důchodci potom pobírají kolem 54 tisíc eur firemní penze (1,4 miliónu Kč) a k tomu až 23 tisíc (615 tisíc Kč) zákonného důchodu ročně. Vedení Lufthansy na svých pozicích trvá s poukazem, že jinak by těžko mohla konkurovat společnostem Emirates, Qatar Airways či Etihad, které poskytují částečně lepší servis při nižších cenách.\nLufthansa či Air France-KLM už podle SZ nedominují na trhu, ačkoliv například Němci během posledních let koupili Swiss, Austrian a část Brussels Airlines. Proto deník považuje za sečtené také dny nízkonákladových Germanwings, které už stěží konkurují podobným firmám, například Ryanairu či Easyjetu.


Jeden den ve Volendamu – Jsem smutná, jsem veselá, jsem Verča, jsem v Holandsku…\n1.11.2020 8.1.2021 Posted in Jeden den v ...Tagged cestování, cestování po Holandsku, holandsko, nizozemsko, tip na výlet, volendam, život v holandsku, život v zahraničí\nMy jsme se na tohle dobrodružství stihli vydat ještě v létě a tenhle prázdninový víkend nám v paměti utkvěl dodnes. Volendam totiž ví, jak si získat vaše srdce.\nPo vašem příjezdu již z dálky uvidíte typickou holandskou architekturu, kterou se toto městečko pyšní. Dobová atmosféra na vás ale nedýchne jen při procházce romantickými uličkami. Právě tady máte totiž možnost vyzkoušet si holandský dobový kroj místních obyvatel, což je jedna z nejoblíbenějších turistických atrakcí. Fotografických koutů, které tuto vychytávku nabízí je tu hned několik. Místní vám také pomůžou se do kroje obléct a vyfotí sérii fotek, které si pak můžete odnést buď v tištěné nebo elektronické podobě domů na památku. My jsme si to nenechali ujít a na vlastní kůži vyzkoušeli jaké to v dobovém kroji je a kromě fotek jsme také bohatší o jeden dřevákový zážitek. A jak nám to sluší můžete posoudit sami.\nVolendam je také proslulý jako město rybářů, což vám bude zřejmé na první pohled, jakmile uvidíte přístav plný rybářských lodí. Samozřejmostí jsou pak rybí pokrmy, které v tomto městě máte možnost ochutnat. Právem jsou totiž vyhlášené široko daleko. Žádný turista by neměl opustit toto město bez toho, aby ochutnal třeba právě pravý holandský kibbeling. Stánky s rybími pochoutkami na všechny způsoby najdete na každém rohu, stačí si jen vybrat.\nPo jídle si pak můžete odpočinout v jednom z mnoha barů, které v centru města najdete. Za zmínku rozhodně stojí bar Café Lennon’s, které je naprostým rájem pro fanoušky Beatles. Na tenhle bar jsme narazili náhodou, byla to pro mě jasná volba a láska na první pohled. Během okamžiku jako byste se ocitli o několik desítek let nazpět, ze zdí na vás koukají plakáty brouků, jejich fotografie a desky. V uších vám zní pohodová hudba a vy si tak můžete užívat posezení v úžasné atmosféře.\nPři procházce po tomto kouzelném městečku narazíte na další typicky holandské perly jako je třeba výrobna sýrů nebo dřeváků. Z oblíbených sladkých pokrmů máte samozřejmě i tady možnost ochutnat typické holandské karamelové vafle, které najdete pod jménem stroopwafels nebo mini lívanečky zvané poffertjes.\nPokud si myslíte, že už jste ve Volendamu již viděli vše, neváhejte se vydat na výlet lodí na protější ostrov, kde leží malebná vesnička Marken. Nejen, že si cestou můžete užít půlhodinovou plavbu lodí, ale hlavně vás na jejím konci čeká pohádková vesnička plná barevných dřevěných domečků. A když budete mít štěstí, třeba potkáte i nějakého místního Holanďana v dobovém kroji.\nVolendam a Marken jsou ideální místa, kde se vám podaří nasát tu pravou dobovou atmosféru typického holandského města. Samozřejmě zde máte možnosti poučit se o holandské historii návštěvou muzeí či výroben dřeváků nebo sýra anebo se jen procházet mezi dobovými domky. Tahle města jsou pro výlet jako stvořená a my si to tu opravdu užili.\nPlánujete výlet do Holandska? Jaké město byste si přáli navštívit vy?


Kancelářská křesla, která vám změní kancelář – Klub-azyl\nKancelářská křesla, která vám změní kancelář\nPosezení, na které jste čekali\nNa výběr je momentálně na trhu celá řada super unikátních a ergonomicky tvarovaných křesel, vyplněných kvalitním materiálem, která jsou polohovací, ovladatelná, vyhřívaná a kdovíjaká ještě. Kancelářská křesla totiž prošla obrovskou proměnou.\nPokud chcete křesla, tak právě ty naše\nZe všech vlastností by měla vítězit jediná, a to aby se na něm dobře a pohodlně sedělo, i při dlouhodobé práci. Na některá kancelářská křesla je také poměrně dlouhá záruka, což tak trochu záleží i na vás.\nVybírání vám usnadní znalost všech předpokládaných parametrů, včetně hloubky sedu, výšky opěráku, barvy křesla a koleček na popojíždění. Kancelářská křesla si můžete také objednat, pokud máte ještě zájem, a pokud i nosnost splňuje vaše požadavky. Takže dávejte do košíku a objednávejte ještě dnes. Jsme tu pro vás.\nPrevious Post Previous post: Navrhneme a namontujeme kompletní elektroinstalaci\nNext Post Next post: Kvalita, kterou máte navždy


Navýšení PHP upload limitu – WordPress česky\nNavýšení PHP upload limitu\n16. 4. 2018 21. 5. 2018 Johnny 0 Comments min read\nNahráváte na web velké soubory? Někdy výchozí limit velikosti nahrávaného souboru nestačí a je třeba jej zvýšit. Tento návod vám poradí pár triků.\nZjištění maximálního limitu pro upload\nAbychom vyloučili jiný důvod případné chyby při nahrávání souboru, je dobré si zjistit ten aktuální. Může se totiž lišit hosting od hostingu. K zobrazení vašeho aktuálního limitu stačí kliknout ve WordPressové administraci na Média a Nahrát soubor. V našem případě je limit 256 MB.\nZvýšení maximálního PHP upload limitu\nJe několik způsobů jak PHP upload limit navýšit. Všechny ale nemusí fungovat u každého hostingu. Následující způsob pomocí úpravy souboru .htaccess by měl fungovat u většiny hostingů.\nPrvní krok je připojení se k serveru pomocí FTP klienta a přístupových údajů k vašemu hostingu. V základním adresáři webu se nachází soubor .htaccess, který je ale v některých programech skrytý. Informace o zobrazení .htaccess zde.\nV dalším kroku už stačí soubor .htaccess editovat a přidat do něj následující řádky. První dvě řádky zvyšují velikost nahrávaného souboru na 64 MB. Další dva řádky nastavují maximální dobu běhu PHP kódu na 300 sekund. Pokud potřebujete vyšší hodnoty, přepište 64 na požadovanou hodnotu.\nNavýšení limitu pomocí PHP.ini\nV případě že nemáte přístup k souboru .htaccess, můžete zkusit editovat soubor php.ini. Pokud neexistuje, vytvořte ho v základní složce hostingu. Do souboru vložte následující řádky.\nUpraveno: 21. 5. 2018


V Česku dramaticky chybějí kliničtí psychologové | Týden.cz\n13.07.2018 13:17 Původní zpráva\nV Česku dramaticky chybějí kliničtí psychologové, dětští kliničtí psychologové a psychoterapeuti, zdravotní pojišťovny je nechtějí platit - vymlouvají se na dojezdovou vzdálenost, neřeší ale kapacitu. Na první návštěvu si tak lidé počkají až půl roku.\nKaždý rok postihne duševní onemocnění přes 650 tisíc lidí, roste spotřeba antidepresiv. Na pomoc klinického psychologa však zájemci čekají dlouhé měsíce, někdy půl roku. Krizový stav se týká i dětí, které trpí řadou různých poruch a psychických onemocnění, například syndromem ADHD, akutní reakcí na stres, poruchami příjmu potravy, depresemi, agresivitou, týráním a zneužíváním. Opoždění léčby těchto poruch a nemocí může vážně ohrozit zdravotní stav a psychický vývoj dětí.\nTématu se věnovala TV Barrandov v rámci relace Naše zprávy.\nPR sděleníTrendem současnosti je minimalismus, přirozenost, návrat k přírodě a snaha dělat pro sebe to nejlepší. Dáváme zkrátka přednost kvalitě, ať už jde o jídlo, péči... více\nJemen žádá OSN o pomoc pro čtrnáctidenní siamská dvojčata\nLékaři z nemocnice v Saná požádali OSN a humanitární organizace o pomoc v případě záchrany života siamských dvojčat. Mají v péči čtrnáctidenní chlapce, kteří... více


Zkuste své štěstí v zahraničí - Povídka\nZkuste své štěstí v zahraničí\nPublished on Únor 14, 2019 Únor 15, 2019 by admin\nČeská republika je sice krásnou zemí, ovšem podnikání zde rozhodně není jednoduché. Ve světě se nachází plno států, které jsou pro podnikání daleko přívětivější. Na základě těchto skutečností proto dnes máte možnost založit společnost i jinde. Že nevíte, jak na to? S profesionální pomocí, kterou nabízí offshore, se vám potřebných informací dostane a sen o absolutní svobodě podnikání se rázem začne stávat skutečností.\nHlavní důvody, proč založit offshore společnost\nanonymita vlastnictví a ochrana majetku\nVe vyspělých státech, mezi které se počítá i Česká republika, bohužel často dochází k neúměrnému zvyšování daní. Tomu se můžete vyhnout tak, že si založíte offshore společnost, která zajistí optimalizace daňového zatížení. Státy, které se považují za daňové ráje, totiž neukládají podnikatelům povinnost vést účetnictví. Daně jsou pak výrazně nižší. Všechno musí samozřejmě probíhat podle platných zákonů, aby nedocházelo k daňovým únikům. Toho se však s využitím profesionální pomoci nemusíte vůbec obávat.\nKaždý vlastník firmy má právo na své soukromí. Proto je skvělým benefitem tohoto způsobu podnikání i anonymita vlastnictví. Zbavíte se tak přílišné pozornosti, která by mohla vést k vyššímu zájmu zločinců. Offshore společnost se navíc může stát i vlastníkem nemovitosti, čímž se bezpečí vašich majetků ještě znásobí.\nObchodní vztahy se zahraničními partnery prohloubí i mezinárodní image ve spojení se zvučným názvem společnosti, což je od běžným českých společností příjemná změna.\nPodnikání v České republice přináší řadu zásadních nevýhod a prakticky se dá říci, že se vám na něm nijak zásadně zbohatnout nepodaří. Na iOffshore.cz se vám dostane pomoci, díky které se můžete stát se mezinárodně uznávanou společností, která má šanci ve světě něco dokázat a uskutečnit s tím své dosavadní plány, které se v rámci České republiky výrazně vzdalují.\nPředchozí Předchozí článek: Propagace a výhodný tisk: Jak na něj?\nDalší Další článek Erotické hračky? Vyberte si z široké škály!