TOP 10 zrušené hry podle VisionGame | Visiongame\n→ TOP 10 zrušené hry podle VisionGame\nV historii české a slovenské herní scény se najdou desítky a desítky her, které se nakonec z různých důvodů nedostaly mezi hráče. Jen v našem archivu jich máme víc jak sto (v době psaní článku). Chci také zmínit, že na tomto seznamu jsou jen hry, na kterých se reálně pracovalo a byly i oznámeny, případně se dostaly ven nějaké screenshoty a podobně. Proto zde nenajdete ty, o kterých se dá tušit, že vznikaly, ale nikdy se na veřejnost nedostaly žádné solidní informace.\nToto je deset z nich, které bychom si opravdu rádi zahráli. Hry jsou řazeny, podle plánovaného data vydání od nejnovější po nejstarší.\nLegion 1917: Rise of the Bolsheviks (2017, Svoloch Arts)\nSvoloch Arts bylo podle dostupných informací malé studio z Prahy čítající zhruba deset vývojářů. Jejich první hrou měla být strategie Legion 1917: Rise of the Bolsheviks. Tu chtěli financovat crowdfundingovou platformu Kickstarter. Ale bohužel nedosáhla svého cíle. Poté bylo studio rozpuštěno.\nSamotná hra měla být izometrická strategie založená na příběhu. Měla nás vzít do srdce Ruska v roce 1917, kdy se kdysi mohutná říše rozpadá. To vše v ručně kreslené grafice s animacemi „staré školy“.\nVe stínu Havrana 2 (2008, Cinemax)\nPrvní díl této adventury možná neměl úplně super pozitivní recenze, ale určitě nejsem jediný, kdo na něj vzpomíná s velkou nostalgií. Hlavně díky legendárnímu dabingu Jiřího Lábuse. I proto je škoda, že jsme se nakonec nedočkali pokračování, ve kterém se Severín měl pohybovat mezi dvěma světy.\nElveon (2008, 10tacle Studios Slovakia)\n10tacle Studios Slovakia bylo z velké části složené z vývojářů z bratislavské pobočky Illusion Softworks (Silver Wish Games), která byla uzavřena během dokončování hry Chameleon. Jejich projekt Elveon vypadal jako docela zajímavá hra plná elfů, kteří byli tou dobou docela v kurzu díky filmové trilogii Pán prstenů. Bohužel o hře se po ohlášení postupně přestalo mluvit a nakonec zavřelo i studio 10tacle. Chvíli to ještě vypadalo, že by ji mohl dokončit jiný tým, ale nakonec se vývoj úplně zastavil a tak zbyl jen tento oznamovací teaser.\nMoscow Rhapsody (2007, Illusion Softworks)\nMoscow Rhapsody bohužel nepřežila přerod Illusion Softworks na 2K Czech. Je to škoda, protože se jednalo o velmi slibný titul. Už jsem o této hře mluvil s několika vývojáři, kteří na ní pracovali a čím víc se o ní dozvídám, tím víc je mi líto, že nakonec nevznikla.\nJe velká škoda, že tato hra nikdy nevznikla, ale na druhou stranu, na základě jejího zrušení z 2K Czech odešla spousta vývojářů, kteří založili studia jako Vatra Games, Gamajun Games, WoodDog Games, BadFly Interactive, nebo Madfinger Games. Těžko říct jestli by tyto studia vznikla, kdyby tuto hru mohli dokončit. Na oběti jedné hry tak vyrostla celá řada jiných.\nNíže jsem dal sestřih toho, co nám o Moscow Rhapsody řekli někteří z jejích autorů.\nASHFALL (2007, PROHIBITED)\nStudio PROHIBITED vzniklo ve vší tichosti nad sklenicí piva a skicou polonahé ženy s obrovskou bouchačkou. Hnacím motorem týmu byl odpor k opětovnému zachraňování celého světa a obdiv k originalitě, stylové grafice a poctivému game designu. Tým je složený ze zkušených lidí, kteří se už dříve zabývali jak vývojem her, tak například virtuální realitou, filmovou tvorbou, nebo CG animací. Naším cílem je potřísnit monitory hráčů alespoň kouskem našich chorých mozků. Tak znělo představení týmu od samotných členů.\nTým bohužel nedokončil žádnou hru a je to škoda. Jejich projekt ASHFALL, který původně vznikal pod názvem Sinfull Night, vypadal velmi slibně. Mělo jít o mix adventury a RPG ve filmovém stylu se silným příběhem a rozmanitou hratelností. Zajímavě vypadalo i grafické zpracování.\nUntil I’m Gone (2007, Faraway Studios)\nFaraway Studios bylo nezávislé uskupení lidí vyvíjejících počítačové hry sídlící v České republice. Fungovalo v podstatě už od začátku roku 2005. Hlavním cílem bylo vytvoření maximální a „věrohodné“ atmosféry, která má hráči pomoci ponořit se do působivého a originálního děje. Důraz na kvalitní grafické zpracování bylo v první řadě. První projekt byl „2.5D“ adventura s hororovými prvky: „Until im gone“.\nUntil I’m Gone měla být 2.5D point-and-click adventura s tématikou psychologického hororu. Hra se měla odehrávat v zasněžené, ospalé horské vesničce Pitfall Mountains v období vánočních svátků. Brzy po příjezdu hlavního hrdiny je vesnička odříznuta od okolního světa díky sněhové vichřici. Před hrdinou se pak začnou odhalovat tajemství této malebné vísky.\nVoodoo Nights (2005, Mindware Studios)\nČeské studio Mindware, které vedl Karel Papík, asi znají skoro všichni. Možná ne všichni si ale budou pamatovat Voodoo Nights. Hra byla ohlášena v roce 2005 hned po dokončení Cold War. Mindware Studios vydalo trailer a screenshoty. Pak bylo poměrně na dlouho ticho a později v nějakém rozhovoru řekl Karel Papík, že se vynořilo až moc projektů, ve kterých můžete najít dva hrdiny ovládané jedním hráčem.\nHra čerpala inspiraci ve filmech jako Smrtonosná zbraň, Mizerové či Starsky a Hutch. Středobodem jsou dva nerozluční blázniví hrdinové, kteří si říkají Jack a Samuel. Úkolem těchto policistů bylo dostat se na kobylku zákeřnému gangu z New Orleans, který používá nejen zbraně, ale i voodoo magii. Měli jste hrát za obě postavy, ale ovládat vždy jen jednu. Ovšem druhá postava by se řídila vámi přikázanými povely jako střílení, běhání a podobně. Hra měla obsahovat DeadTime (tj. bullet-time) a multiplayer. Běžet měla enginu MENG. Ten byl použit i u Cold war.\nHiTech (2005, Illusion Softworks)\nHra byla vyvíjena mezi lety 2004 a 2005. Měla dorazit na platformy PS3, XBOX 360 a PC. Příběh se měl odehrávat v roce 2025, kdy svět ohrožují biotechnologie, nano-stroje, terorismus a globální korporace. Jednou z hlavních výhod mělo být totálně destruktivní okolí. Mohli jste si být jisti, že schovat se za skříň před kulkami není ten nejlepší nápad. Také jste mohli využít 4 typy vidění: normální, noční, termální a UWS. Hitech měla být plná robotů a speciální techniky. Hlavním designérem byl Dan Vávra, který má na svědomí titul Mafia. Bohužel projekt nevygeneroval dostatečné nadšení, a tak byl zrušen vydavatelem Take 2.\nCall Sign: Charlie (2003, Outsider Development)\nSlovenská 3D akce odehrávající se ve vietnamské džungli. V podstatě dost podobná jako český Vietcong. Vývojáři však neměli dostatek financí, a proto byl ukončen vývoj a část týmu přešla ke slovenskému Cauldron.\nZde jsou doplňující informace přímo od Outsider Development, děkujeme za ně:\n„V dobe, keď sme Charlieho začali ponúkať potenciálnym investorom a distributérom (2000 – 2001), nebola na trhu žiadna podobná hra s témou Vietnamskej vojny. Charlie mal tiež unikátne princípy, ktoré možno najlepšie prirovnať ku Brothers in Arms z roku 2005. Vďaka týmto vlastnostiam, ako aj unikátnym technológiám (soft shadows už v roku 2001) sa nám podarilo zaujať všetkých majoritných distributérov.\nBohužiaľ, žánrová inovatívnosť tiež znamená, že nikto nevie, ako sa hra bude predávať. Tiež, väčšina distributérov sa bála investície do hry od neznámeho tímu z východného bloku. Napriek tomu viaceré jednania prebiehali až do jesene 2001, keď došlo k teroristickému útoku v NYC. Tie definitívne pochovali šance na získanie financií – ešte 11.9.2001 sme dostali e-maily aj od zostavajúcich partnerov, ktorí pri daných udalostiach nevideli vhodný čas na vydanie hry o vojne, ktorú Amerika prehrala.\nOutsider teda definitívne zastavil pracú na hre v roku 2002 a začal sa orientovať na outsourcing (spoluprácu na kvalitných tituloch pre väčších partnerov). Nie je teda pravda, že by Cauldron kúpil Outsider alebo došlo k odlivu lúdi do tejto alebo inej firmy. Od roku 2003 sa náš tím stabilne rastie a rozšíril o českých a maďarských spolupracovníkov. Našu pracú možno nájsť v hrach ako Harry Potter and the Goblet of Fire, Totally Spies!, Ghost Rider, ATV Offroad Fury 4, The Elder Scrolls Travels: Oblivion, Painkiller Overdose alebo zmienený Vietcong 2, Cold War a Gene Troopers.\nVision (2003, ALTAR Interactive)\nNa hře Vision pracoval od roku 2001 malý interní tým ALTAR Interactive pod vedením Vladimíra Chvátila. Byla vyvíjena celkem 4 roky a při zrušení byla ve fázi preprodukce. Zajímavostí byl Animační systém real time inverzní kinematika, který ve hře vypadal opravdu úžasně. Díky tomuto systému souboje vypadaly opravdu reálně a postavy se při bitvě chovaly jinak, když hráč bojoval s malým protivníkem a nebo obrem. ALTAR si najal Octagon Entertainment, který měl za úkol najít vydavatele. Octagon Entertainment po 3 měsících, placené preprodukce nebyl schopen najít vydavatele a vývoj byl ukončen.\nKaždopádně tato hra v podstatě stojí za vznikem těchto stránek. Podobnost jména není náhodná. V roce 2003 založil Miroslav Žák tyto stránky pro fanoušky právě této tehdy připravované hry. Když byla hra zrušena, tak je postupně přetvořil v archiv všech Českých a Slovenských her.


Hypertrofie nadledvinek - Infekce June\nJaká je hyperfunkce nadledviny?\nHyperfunkce nadledvinek je poměrně nebezpečná choroba, která může způsobit narušení celého těla. Nadledvinky produkují hormony, které zajišťují lidskou vitalitu.\nHyperfunkce nadledvinek u mužů nebo žen může nastat v různém věku, což způsobuje hypertyreózu. Známky porušení tajemství nebudou patrné bezprostředně po výskytu patologie. Zvýšené hladiny hormonů způsobí narušení různých systémů. Více o tom bude napsáno níže.\nNadledvinky se skládají z několika vrstev, z nichž každá může produkovat určité typy hormonů. Proto může být hyperfunkce kůry nadledvin různých typů. Vše záleží na tom, co hormonu v těle přebytek.\nTyto hormony mohou být zodpovědné za různé procesy v těle. Například regulují hmotnost člověka, růst jeho kostry, sexuální touhu, vlasy a tak dále. Také, některé typy hormonů mohou pomoci osobě vydržet stres.\nCo je to za nemoc? Z „hyper“ konzole lze vyvodit závěr, že s takovou patologií, tajemství začíná tvrdě pracovat a uvolňuje velké množství hormonů do těla. Toto onemocnění může způsobit následující faktory:\nPatologické zvýšení vnější vrstvy tajemství.\nMaligní nebo benigní léze.\nDůvodem projevu hyperkortizolismu je, že buňky vykazují atypickou aktivitu. Zvýšená funkce žláz vede k poruše v různých tělesných systémech.\nKdyž je diagnostikována hyperfunkce nadledvinek v jeho počátečním stadiu symptomů, nemusí být jasně vyjádřena. Člověk nebude pociťovat negativní pocity. Neexistuje také žádná hrozba pro jeho život.\nPokud se nemoc nezačne léčit včas, může to způsobit projev komplikací. Taková patologie v pozdějším stádiu bude obtížnější léčit.\nPřebytek glukokortikoidů: symptomy\nTento typ hormonu je zodpovědný za metabolické procesy, krevní tlak a imunitu. Když je nedostatek tohoto hormonu, vyvíjí se onemocnění, které se nazývá hyperkortikoidismus.\nSymptomy tohoto onemocnění jsou odlišné. Obraz se zhoršuje s postupující patologií. Osoba s tímto onemocněním pociťuje nejčastěji následující příznaky:\nNadbytek mineralokortikoidů: symptomy\nTento typ hormonů je zodpovědný za krevní oběh a poskytuje krev prospěšným prvkům, které dodává do orgánů. Přebytek hormonu ovlivňuje především tlak. Bude to jezdit. Také žádné přípravky nepomohou osobě v tomto stavu stabilizovat tlak.\nPacient s nadbytkem tohoto hormonu může často trpět hyper aldosteronismem. V důsledku toho bude narušena rovnováha solí a tělních tekutin. To bude doprovázeno nepříjemnými příznaky, včetně:\nTo může také vést k nedostatku draslíku.\nTento hormon je zodpovědný za sexuální vývoj. Obvykle jsou tyto prvky produkovány nadledvinami v malých množstvích. Následující příznaky mohou znamenat zvýšené množství hormonu v těle:\nVčasný sexuální vývoj dítěte.\nPoruchy období menstruace.\nVzhled velkého množství vlasů na těle.\nRedukce vlákniny v těle.\nPřebytek katecholaminů: symptomy\nHyperfunkce nadledviny může být způsobena nadbytkem dopaminu, norepinefrinu nebo adrenalinu. Jsou to všechny hormony. Zvýšené množství těchto hormonů může vyvolat výskyt těchto patologií:\nObvykle se tyto komplikace vyskytují v mladém věku, kdy tělo jen roste.\nLékař nejprve vyšetřuje pacienta, poslouchá jeho stížnosti a sbírá anamnézu. Je také důležité, aby lékař poznal příznaky onemocnění, které pacient zažívá, přítomnost jiných nemocí a vlastnosti pacienta.\nPo shromáždění všech informací lékař předepíše testování. Pacient bude muset darovat krev a moč. Další studium materiálu se provádí v laboratoři. Definují:\nPro potvrzení diagnózy mohou být tyto typy vyšetření předepsány:\nPomocí těchto metod má lékař možnost studovat stav nadledvinek a identifikovat na nich nemoci.\nJe těžší diagnostikovat ty, kteří mají nadváhu. Pro lékaře bude obtížné určit důvod, proč se tuk hromadí v těle. Pokud je obezita způsobena nadbytkem hormonů, pak bude tuk uložen pouze na určitých částech těla. Normální obezita se vyznačuje tím, že tuk v tkáních je rovnoměrně uložen.\nHyperfunkce, kdy bolest nadledvinek může být způsobena různými faktory, a proto se léčba provádí v různých směrech. Vše záleží na příčině projevu patologie. Pokud byla porucha způsobena výskytem nádoru, je obvykle během operace odstraněna. Po vyjmutí již osoba nebude mít negativní příznaky, a proto nebude nutná další léčba.\nKdyž je patologie způsobena medikací, jejich dávka je snížena. Někdy může být nutné tyto léky úplně zrušit a přejít na alternativní terapie, například pomocí tradičních metod.\nČasto s hyperfunkcí jsou předepsány kortikosteroidy. Zpočátku se podávají injekcemi. Pak můžete pít pilulky. Často tyto léky budou muset pít po celý život, aby si zachovaly funkčnost těla.\nKdyž se stav zlepší, mohou existovat jiné léky než kortikosteroidy. Tyto léky by měl předepisovat pouze lékař. To vše závisí na účinnosti léčby a vlastnostech pacienta.\nPokud se v průběhu léčby k jídlu správně, pak se může patologie zbavit rychleji. Musíte jíst trochu, ale často. Potraviny by měly být vyvážené. Měla by obsahovat minerály, vitamíny a živiny. Je nutné odmítnout slanou a smaženou.\nVědci zjistili, že stres je považován za hlavní bod, který může vyvolat hyperfunkci. Proto byste se měli vyvarovat stresových situací, abyste zabránili vzniku takové nemoci. Také osoba musí sledovat nervový systém.\nBude to trvat na posílení a imunitě. K tomu je nutné pravidelně se věnovat sportu. Někdy je třeba použít lití a kalení těla.\nV opatřeních prevence se zřídkakdy uplatňují i lidové prostředky. K tomu byste měli pravidelně používat odvarů bylin, které pomohou posílit imunitní systém.\nNa základě výše uvedeného můžeme konstatovat, že hyperfunkce nadledvinek je poměrně vážné onemocnění, které může u člověka způsobit mnoho nepříjemných symptomů a vést k jeho smrti, pokud se patologie nezačne léčit včas.\nProto lékaři doporučují, aby se při prvních negativních příznacích okamžitě obrátili na kliniku k vyšetření. Bez předchozí konzultace s odborníkem neprovádějte samoléčbu.\nAdrenální hypertrofie, co to je\nAbstrakt a disertace o medicíně (14.00.23) na téma: Stres adrenální hypertrofie\nAbstrakt disertace o medicíně na téma Hypertrofie adrenálního stresu\n1 1 mm * ^ 96 Jako rukopis\nSTRESNÍ HYPERTROFIE ADRESŮ\n14.00.23 - histologie, cytologie a embryologie\nAbstrakt disertační práce pro doktorát lékařských věd\nPráce byla provedena na Institutu mořské biologie, pobočka Dálného východu Ruské akademie věd.\nOficiální oponenti: lékař lékařských věd, lékař lékařských věd, lékař lékařských věd\nProfesor B.Ya.Ryzhavsky profesor MAAkhasina A.V. Lomakin\nVedoucí organizací je Institut lidské morfologie Ruské akademie lékařských věd\nObhajoba bakalářské práce proběhne v roce 1996.\nna zasedání specializované rady\nD 084.24.01 na Státní lékařské univerzitě ve Vladivostoku (690002, Vladivostok, Ostryakova, 2, tel. 25-17-02).\nDisertaci lze nalézt v knihovně Státní lékařské univerzity ve Vladivostoku.\nAbstrakt publikován "_" _ 1996\nVědecký tajemník specializované rady Ph.D.\nNaléhavost problému. Stresová hypertrofie nadledvinek patří do kategorie fyziologické hypertrofie vnitřních orgánů.\nVýznam studie hypertrofie nadledvinek je dán rostoucím významem chronického stresu v moderním životě. Je to dáno jednak přesunem obyvatelstva směrem k nárůstu podílu chronických onemocnění, jednak postupným šířením chronického stresu u zdravých lidí v důsledku rozšiřování odborných činností, znečištění životního prostředí a odklonu od tradičních životních podmínek (Furdui, 1990; Snapp, 1992; Mausch, 1994).\nHypertrofie nadledvinek je integrována do fázového toku stresu, což implikuje jeho dynamiku. Na rozdíl od stereotypních fluktuací funkčních parametrů je však chronická adrenální hypertrofie charakterizována významnou variabilitou (Se-lye, 1950). Tyto rozdíly mohou být demonstrovány porovnáním účinků takových podnětů, jako je svalová práce (Buuch, Tharp, 1971), hypoxická hypoxie (Medvedev, 1978), hypokinéza (Vorotnikova, Zagorskaya, 198 6), stimulace elektro-bolesti (Basset, Cairneros, 1975), intermitentní imobilizace (Amario et al., 1985) a přeplněný obsah krys (Viveros et al., 1988) Variabilita hypertrofie chronického stresu je určena modifikujícími účinky na specifické rysy poškození nadledvinek (Selye, 1950).\nStresová hypertrofie nadledvinek je způsobena především svalovou zónou. Hypertrofie puchální zóny je způsobena zvýšením velikosti jejích buněk, což je doprovázeno hypertrofií jader, jakož i mitochondriálním kompartmentem a povrchem hladkého endoplastického retikula. Zároveň je třeba poznamenat, že hlavní část informací dostupných v literatuře tvoří výsledky studia\nkrátkodobé zatížení. S ohledem na chronickou hypertrofii nadledvinek je tato práce vzácná (Buuch, Tharp, 1971; Song a kol., 1973; Buuch a kol., 1976; Vorotnikova, Zagorskaya, 1986)..\nNa rozdíl od stresu byly buněčné změny, které poskytují hypertrofii nadledvin při chronickém podávání ACTH, dostatečně studovány. Zejména bylo prokázáno, že faktorem, který omezuje stupeň hypertrofie buněk svalové zóny pod vlivem ACTH, je dosažení úrovně, při které je biosyntéza kortikosteronu na jednotkovou hmotnost tkáně stejná jako kontrola (Nussdorfer, Hazzocchi, 1983; Mazzocchi a kol. 1986; Andreis et al., 1989). Kromě toho, ACTH způsobuje nejen zvýšení objemu buněk v oblasti paprsku, ale také stimulaci proliferačních procesů v ní (Dallman, 1984/1985). Přenos dat do mechanismů hypertrofie adrenálního stresu však vyžaduje opatrnost, protože ACTH pouze částečně moduluje stres.\nKonečně, procesy normalizace změn v nadledvinách v období adaptace po ukončení působení stresorů nejsou prakticky studovány.\nZ výše uvedeného vyplývá, že ve studii hypertrofie nadledvin existují značné mezery.\nÚčel a cíle studie. Cílem práce bylo provést systematické studium hypertrofie nadledvinek jako zvláštního případu fyziologické hypertrofie vnitřních orgánů.\n1. Popis dynamiky vývoje fyziologické hypertrofie nadledvinek v pokračování chronického stresu.\n2. Analýza buněčných mechanismů hypertrofie nadledvinek.\n3. Charakteristika procesu normalizace funkčních změn v nadledvinách v období rehabilitace po ukončení poškození.\nNovost studie. Bylo prokázáno, že v podmínkách opakovaného plavání, prodloužené hypokineze a přeplněného obsahu potkanů jsou pozorovány změny v aktivitě sekrece nadledvin ve fázi jednoho typu.\nvývoj hypertrofie stresu žláz s těmito účinky má značné rozdíly. V dalších experimentech, ve kterých byly studovány pouze strukturální změny (běh na běžeckém pásu, udržování potkanů v uzavřeném prostoru, stimulace elektro-bolesti, hlad), byla také pozorována závislost vývoje chronické stresové hypertrofie nadledvinek na specifických vlastnostech poškození.\nBylo zjištěno, že podle kombinace příznaků charakterizujících stav sekrece nadledvin může být chronický stres rozdělen do tří, jak je obvyklé, ale do pěti fází: úzkost, rezistence, rovnováha, subkompenzace a vyčerpání. Dvě další fáze (rovnováha a subkompenzace) odrážejí odstupňování přechodu od rezistence k depleci.\nPoprvé je doloženo, že odchylky od normy, které určují variabilitu chronické hypertrofie nadledvinek, jsou spojeny s potlačením jejich růstu věku. Podle počtu kombinací, které může mít vztah mezi dvěma gradacemi (vysokou a nízkou) vypočtených hodnot stupně hypertrofie stresu a rychlostí růstu věku, mohou být všechny variace v hmotnosti nadledvinek seskupeny do čtyř hlavních typů: absolutní, relativní, redukovaná a latentní hypertrofie.\nBylo navrženo zobecněné schéma pro standardní vývoj hypertrofie nadledvinek. Zvýšení hmotnosti žláz je způsobeno všemi zónami kortikální substance, avšak následné udržování nadledvinek v hypertrofovaném stavu závisí především na velikosti zóny paprsku, zatímco objem retikulární zóny, která je součástí androgenního systému, se snižuje. Tento pokles z určitého bodu vede ke snížení hypertrofie nadledvinek, která, jak jsou zásoby vyčerpány, je zhoršena zpomalením růstu věku a pak oslabením hypertrofie stresu v oblasti paprsku.\nByla zjištěna úzká korelace mezi změnou objemu puchální zóny a jejích buněk v různých stadiích hypertrofie nadledvinek. Poprvé bylo prokázáno, že mitotické dělení buněk v zóně paprsku v pokračování chronického stresu prochází fázovými výkyvy: je inhibováno během poplašné reakce, která se zvyšuje\nale nad normálem ve stádiu rezistence a podstoupit opakovanou depresi v pozdnějších stádiích.\nBylo prokázáno, že hypertrofie zóny paprsku, způsobená opakovaným podáním ACTH, je také určena zvýšením objemu buněk, následovaným zvýšením hladiny mitotického dělení, ale na rozdíl od stresu dochází ke stimulaci mitózy pouze tehdy, když celková hmotnost hypertrofovaných buněk dosáhne kritické hodnoty. Kompenzační růst nadledvinek po unilaterální adrenalektomii je způsoben současným zvýšením objemu a proliferační aktivity buněk.\nPoprvé bylo zjištěno, že existují znaky (poměr zón, konfigurace variačních křivek objemu jader, mitotický index buněk svalové zóny), jejichž změny jsou relativně nezávislé na rozdílech v povaze nárůstu žlázové hmoty a odrážejí průběh stresu. Na základě odstupňování těchto znaků je vývoj všech typů stresové hypertrofie nadledvinek rozdělen do fází synchronizovaných s fázemi stresu.\nPoprvé je popsána dynamika normalizace funkčních a strukturálních změn v nadledvinách po přerušení poškození (plavání a hypokinéza), vracení krys do normálních podmínek detence způsobuje opakovanou stimulaci nadledvinek, po které se sekreční aktivita žláz nevrátí do normálu, ale klesá pod kontrolu, přizpůsobuje se stavu podřízených struktur (proces regenerace) a pouze z této pozice začíná oživení.\nPoprvé charakterizoval proces reverzního vývoje hypertrofie nadledvinek. Vzhledem k tomu, že v pokračování hlavního stresu je potlačován adrenální růst věku, opačný vývoj hypertrofie končí poklesem hmotnosti žláz pod kontrolní úroveň s následným obnovením jejich velikosti. Byla pozorována úzká korelace mezi změnou objemu svazkové zóny a jejích buněk v pokračování periody adaptace a proliferační aktivita buněk v oblasti paprsku je zvýšena v prvních obdobích, ale je normalizována v závěrečných fázích re-adaptace.\nUstanovení, Bynos'mchy chránit.\n1. Fyziologická hypertrofie nadledvinek, která je povinným atributem stresu, je integrována do jeho fázového průběhu.Model vývoje chronické hypertrofie nadledvinek, který může být akceptován jako standard, zahrnuje stádia vzniku, stabilizaci na dosažené úrovni a fázovou redukci.\n2. Tvorba hypertrofie nadledvinek je spojena s proporcionálním nárůstem ve všech oblastech kortexu. Stabilizace hypertrofie odpovídá adaptaci na chronický stres a je charakterizována restrukturalizací topografie zón se zvýšením podílu zóny paprsku v celkové hmotnosti žláz. Postupné snižování hypertrofie odráží přechod z rezistence na depleci. Zpočátku je určován poklesem objemu retikulární zóny, v další fázi, kromě toho, zpomaluje se růst zóny paprsku související s věkem a v konečném stádiu je hypertrofie napětí zóny paprsku uvolněna.\n3. Hypertrofie paprskové zóny jako morfofunkční formace s nízkou úrovní fyziologické regenerace je způsobena především hypertrofií buněk, která je doprovázena zvýšením velikosti jader,\nstejně jako mitochondriální kompartment a povrch hladkého endoplazmatického retikula, tj. struktury, na kterých se nacházejí enzymy biosyntézy steroidů. Současně, v termínech odpovídajících adaptaci na chronický stres, existuje obnovení ztracené schopnosti buněk paprskové zóny aktivní proliferaci.\n4. Za podmínek dlouhodobého působení specifických lézí se rozvoj chronické hypertrofie nadledvinek zpravidla neuskuteční podle standardního typu, ale ve formě modifikovaných forem (absolutní, snížená, relativní a latentní hypertrofie). Odchylky od standardu jsou dány účinky na stresovou hypertrofii nadledvin specifickými rysy poškození prostřednictvím potlačení růstu žláz souvisejících s věkem.\n5. Období rehabilitace po ukončení poškození je fázový proces, který lze rozdělit do etap rehabilitačního stresu (včetně katabolických a anabolických fází), přestavby a obnovy. Ve fázi\nDaptační stres způsobuje opačný vývoj hypertrofie nadledvinek, ve fázi opětovného nastavení se hmotnost žláz snižuje pod kontrolní úroveň, v etapě obnovy je velikost nadledvinek normalizována.\nTeoretický význam práce. Studie rozšiřuje chápání fyziologické hypertrofie nadledvinek, která byla nedostatečně rozvinuta ve vědě.\nByl navržen koncept založený na modelování generalizovaného morfologického stereotypu stresové hypertrofie nadledvinek, který umožnil charakterizovat nejdůležitější vlastnosti tohoto procesu: dynamiku vývoje, buněčné mechanismy a normalizaci v období adaptace. Logická konstrukce koncepce je založena na takových obecných biologických vzorcích, jako je jednota struktury a funkce, hierarchická organizace systémů a pluriuse biologických jevů.\nZískaná data, která vyvíjí základní pozici biologie, že zvýšení tkáňové hmoty, spojené se zvýšeným funkčním zatížením nebo restorativním růstem, je určeno stejnými buněčnými procesy, které určují fungování orgánů u intaktních zvířat; Současně je uveden důvod kvalitativních rozdílů ve stresu a jiných forem hypertrofie nadledvin.\nByla stanovena pravidelnost tvorby variability chronické hypertrofie nadledvinek jako funkce závislá na potlačení rychlosti stárnutí žláz souvisejících s věkem způsobených specifickými rysy lézí. V teoretických termínech takové vysvětlení charakterizuje dříve neznámou stránku interakce mezi specifickými a nespecifickými složkami adaptace.\nBylo vyvinuto schéma pro normalizaci funkčních a strukturálních změn v nadledvinách po ukončení poškození jako dynamického procesu, jehož některé stupně jsou způsobeny postupnou změnou poměru mezi stresem zmírňujícím stres, negativními následnými účinky hlavního stresu a růstem obnovy.\nPoužitá hodnota díla. Disertační práce obsahuje informace o fázovém toku stresu, postupném vývoji chronické hypertrofie nadledvinek a principech integrace stresových mechanismů do systému.\ncelé tělo lze považovat za vědecký základ pro zlepšení metodiky zátěžového testování. Na rozdíl od jiných modelů navrhovaný režim chronického stresu umožňuje identifikovat mezistupně mezi rezistencí a vyčerpáním, což je pro medicínskou praxi nejzajímavější: Komplex logických a kvantitativních závislostí odvozených z experimentálních studií dynamiky napětí je dostatečný k řešení hlavních úkolů zátěžového testování: diagnostika současného stavu, prognóza pohybu procesu v čase a hodnocení účinnosti preventivních a léčebných opatření podniky.\nPopis procesu normalizace funkčních a strukturálních změn v nadledvinách po zániku poškození a klasifikace fází období renovace otevírají možnost vypracování metodiky pro post-stresovou kontrolu.\nSchválení práce. Hlavní výsledky práce byly uvedeny na All-Union sympóziu "Regulace metabolismu ve svalové činnosti a sportovních cvičeních" (Leningrad, 1971), na 6. konferenci o výsledcích moderního výzkumu procesů regenerace a buněčného dělení (Moskva, 1971), na sympoziu a klinické problémy adaptace na hypertermii, hypoxii a hypodynamii “(Moskva, 1975), na All-Union konferenci" Cirkadiánní rytmy lidí a zvířat "(Frunze, 1975), na Východoasijském farmakologickém kongresu (Singapur, 1976), na C Obecné mechanismy buněčných reakcí na škodlivé dopady (Leningrad, 1977), na All-Union Symposium "Celulární reprodukce: Komparativní aspekty a regulační mechanismy" (Leningrad, 1981), na All-Union Symposium "Stres, adaptace a funkční poruchy" (Kišiněv, 1984) ), na závěrečném zasedání Institutu mořské biologie (Vladivostok, 1992), na 2. setkání fyziologů Sibiře a Dálného východu (Novosibirsk, 1995), na semináři cytofyziologie Institutu mořské biologie (Vladivostok, 1995), na setkání Primorsky pobočky Ruského fyziologického ústavu (Vladivostok, 1995).\nPublikace. K tématu práce bylo publikováno 32 prací.\nStruktura a objem práce. Práce je stanovena\npsané stránky. Obsahuje úvod, přehled literatury, 15 kapitol výsledků vlastního výzkumu, diskusi, závěry a bibliografii. Text je ilustrován tabulkami a obrázky. Reference obsahuje 325 zdrojů, z toho 63 domácích a 262 zahraničních autorů.\nOBSAH PRÁCE Materiál a metody\nExperimenty byly prováděny na krysách Wistar, získaných z chovatelské stanice "Stolbovaya" AMS RF. Pro většinu experimentů bylo vybráno sedm týdnů starých samců potkanů o hmotnosti 145-155 g. Bylo použito celkem 1778 zvířat.\nHlavní experimenty předcházela studie stavu nadledvinek intaktních krys, která zahrnovala studium růstu věku, fyziologickou obnovu a tvorbu sexuálního dimorfismu hmoty nadledvinek, tj. procesy, které tvoří základ pro rozvoj hypertrofie stresu žláz.\nK dosažení chronické stresové hypertrofie nadledvinek byly použity následující účinky:\n- plavání krys v lázni s teplotou vody 28-30 * po dobu 3 hodin denně; trvání experimentu -119 dnů,\n- běh na běžeckém pásu s rychlostí pásu 23 m za minutu po dobu 1 hodiny denně; 7 0 dnů,\n- hypokinéza (udržení krys v kanystrech omezujících jejich pohyby); 90 dnů,\n- přeplněný obsah (kontrola - 10, zkušenost - 20 krys v kleci); 98 dní,\n- podráždění elektrolýzy (10 otřesů s proudem 40 voltů s intervalem 2-3 minut denně); 56 dní,\n- izolace v uzavřeném prostoru (velikost kamery 20x10x10 cm); 112 dnů,\n- půst; 7 dní.\nAbychom charakterizovali dynamiku změn v nadledvinách ve všech případech, zvířata byla postupně prováděna v různých časech od začátku experimentů. Během prvního týdne, interval mezi testy\nod jednoho do tří dnů, následně od jednoho do tří týdnů.\nPři analýze mechanismů hypertrofie stresu nadledvinek bylo jeho modelování použito v experimentech s opakovaným podáváním ACTH (doba trvání experimentů byla 28 dní). Některé detaily buněčných transformací, které poskytují hypertrofii adrenálního stresu, byly vyjasněny porovnáním s kompenzační hypertrofií žlázy (doba trvání experimentu - 120 dní) Postupné řízení vývoje změn v těchto experimentech bylo prováděno ve stejném režimu jako ve studii chronického stresu.\nVýznamnou částí práce byla studie normalizace funkčních a strukturálních změn v nadledvinách v období rehabilitace po 28denním plavání (pozorovací období - 28 dní) a 20denní hypokinéze u potkanů (doba pozorování - 65 dní).\nDekapitace potkanů byla vždy prováděna ve stejnou dobu (od 9 do 10 hodin), aby se vyloučily změny spojené s diurnálními změnami funkce nadledvinek.\nVývoj chronického stresu v průběhu času byl sledován stanovením funkčního stavu nadledvinek a metabolismu sacharidů v játrech. Funkční aktivita nadledvinek byla posuzována na základě výsledků měření koncentrace kortikosteronu v plazmě (podle De Moor et al., I960) a obsahu cholesterolu v nadledvinách (podle Engelharda a Smirnova, 1960). Pro charakterizaci stavu metabolismu sacharidů v játrech stanovil obsah glykogenu podle Seifter et al. (1950), aktivita fosfoenolpyruvátkarboxykinázy (klíčový enzym glukoneogeneze; PEPCK, EC 4.1.1.32) - podle Nagava, Nagai (1971), aktivita hexokinázy (klíčový enzym glykolýzy; HA, EU 2.7.1.1) - podle Vinuela et al. (1960) a aktivita glukózo-6-fosfátdehydrogenázy (klíčový enzym pentos-fosfátového zkratu; G-6-FDG, EU 1.1.1.49) - podle Glocka, Mc Lean (1953).\nMíra hypertrofie stresu byla měřena procentuálním nárůstem hmotnosti nadledvinek u experimentálních krys ve srovnání se stejnou věkovou kontrolou. V podmínkách chronických experimentů je však absolutní hmotnost nadledvinek (t) stresovaných krys určena nejen fyziologickou hypertrofií, ale také růstem žláz souvisejícím s věkem. Vypočítá se hmotnostní zlomek hypertrofie\nlázeňské žlázy, tvořené jejich růstem věku (Fr), za předpokladu, že tato závisí na míře růstu tělesné hmotnosti krys v závislosti na věku: mp = ts kde m0 je absolutní hmotnost nadledvinek v kontrole, M je tělesná hmotnost stresovaných, Mc - korekční faktor pro disproporcionalitu zvyšování tělesné hmotnosti a nadledvinek u samců potkanů v závislosti na věku V souladu s tím byla společně s empirickou (11>) stanovena vypočtená hodnota hypertrofie adrenálního stresu (1a p): L p = •\nPro přípravu histologických preparátů byla použita levá nadledvina. To bylo fixováno v Carnoyově tekutině, zapuštěné v parafínu a sériových řezech připravených o tloušťce 7 mikronů. Každá desátá sekce byla fixována na sklo a obarvena hematoxylinem a eosinem. Stanovil se objem zón nadledvinové kůry, objem buněk, objem jader a počet buněk ve svazkové zóně. Stereologická měření byla prováděna metodou počítání diferencovaných bodů na Wei.be! (1979) v modifikaci pro nadledvinky (Mailenschl1s2, 1982). Kromě toho, při zvětšení x1200, bylo načrtnuto 200 jader buněk v zóně luchevoch, bylo změřeno největší (b) a nejmenší (B) průměry jader a jejich objem byl nalezen pomocí vzorce V = ^ b\nB. Získané údaje byly přeloženy do logaritmů a byly vytvořeny variační objemové křivky jader. Odděleně se počítal počet mitóz v zónách, skenujících 10 000 buněk v každé zóně.\nVeškerý materiál je statisticky zpracován. Spolehlivost rozdílů byla vypočtena podle kritéria Studenta. Byly považovány za významné při P-C 0,05 (u průměrných logaritmů objemu jader - u P < 0,01).\nRozlišení mezi chronickým stresem a hypertrofií stresu nadledvinek ve stádiu, stejně jako stanovení intervalu spolehlivosti mezi těmito stádii, bylo provedeno metodou dělení tříd podle kombinace znaků (Genes, 1967). Následná identifikace fází ve specifických experimentech byla provedena podle způsobu nalezení precedensu (Bykhovsky, Vishnevsky, 1971).\nPro variační křivky objemu jader byly stanoveny následující statistické charakteristiky: průměr (H), střední kvadritická odchylka (b), chyba střední hodnoty (t), režim (Mo), amplituda režimu (AMo) a kurtosa (Ex). Korelace křivek s normálním rozložením byla vyhodnocena pomocí kritéria y ^ -, pro asymetrické křivky\nsoučinitel asymetrie (Ass). Stupeň variace křivek variace byl posuzován podle velikosti transgrese (Tr), porušení konfigurace křivek bylo posuzováno podle velikosti Ex a posunutí Mo vzhledem k M.\nPři zpracování materiálu bylo provedeno srovnání dynamické řady charakterizující procesy, které určovaly změnu hmotnosti nadledvin; pro posouzení blízkosti vztahů mezi uzavřenou řadou proměnných byly použity metody korelační a regresní analýzy (Plokhinsky, 1970; Urbakh, 1975; Lapin, 1990).\nNadledvinky intaktních potkanů\nHlavní parametry. V našich experimentech se hmotnost dvou nadledvinek dospělých intaktních potkanů (150-350 g) pohybovala od 20 do 50 mg.\nÚčast nadledvinek v systému stresových mechanismů je spojena hlavně se zónou paprsku, která u potkanů vylučuje kortikosteron. Protože však biosyntetické cesty mineralociotických, glukokortikoidních a androgenních látek mají společný prekurzor (cholesterol), aktivace jednoho z nich vede ke kompetitivnímu potlačení ostatních. Z tohoto důvodu kůra nadledvin reaguje na stres jako celek. V celkovém množství nadledvinek intaktních potkanů byl podíl glomerulární zóny 8–12%, zkumavková zóna, 40–45%, retikulární zóna, 30–35% a dřeň 8–15%. Tyto výsledky jsou v souladu s údaji z literatury (Malendowicz, 1974; Wright, Voncina, 1977; Setoguti et al., 1982; Maz-zocchi et al., 1983).\nEnzymy biosyntézy steroidů jsou lokalizovány v mitochondriích a hladkém endoplazmatickém retikulu buněk kůry nadledvinek (Tamaoki, 1973; Nussdorfer et al., 1986; Malendowicz, 1987). Cholesterol je uložen ve formě svých esterů ve směsi buněčných lipidových inkluzí (Nakano, 1990). Doplnění depa probíhá zachycením cholesterolu z krevního oběhu buňkami cévního endotelu žláz, biosyntéza neutrální lipázy, která tento proces katalyzuje, se provádí v parenchymálních buňkách. Zdrojem cholesterolu pro nadledvinky v krvi krysy jsou lipoproteiny s vysokou hustotou (Jansen et al., 1983; Reaven a kol., 1989; Duda, 1989).\nMalé množství cholesterolu je tvořeno endogenně v buňkách z acetyl-CoA, odpovídající enzymový systém je lokalizován v hladkém endoplazmatickém retikulu (Malendowi.cz a kol., 1986; Singer a kol., 1988; Andreis a kol., 1989).\nObjem glomerulárních buněk intaktních potkanů byl 750–900 µm3, objem svalových buněk byl 1100–1800 µm4 a retikulární buňka byla 700–800 µm *. Uvedené výkyvy jsou v mezích stanovených jinými autory (Nussdorfer et al., 1971; Mazzocchi et al., 1983; Malendowicz, 1987).\nFyziologická aktualizace. Nadledvinky jsou skupinou pomalu obnovených orgánů. S obecnou nízkou hladinou je největší počet migotichů zaznamenán v glomerulární zóně, méně významné - v puchkovské zóně, v síťové zóně, vzácné jsou mitózy. Předpokládá se, že buňky z vnějších částí kůry nadledvin migrují do vnitřních vrstev žlázy. Tato "migrační teorie", navrhovaná v minulém století (Gottschau, 1883), je podporována řadou autorů na základě výsledků autoradiografických studií (Wright, Voncina, 1977; Bertholet, 1980; Zajcek a kol., 1987; McNicol, Duffy, 1987), Obecně je však otázka pohybu buněk považována za kontroverzní. Podle našich výpočtů, u dospělých intaktních krys, v 9 hodin ráno, byl mytotický index buněk glomerulární zóny 0,31-0,68% ", puchkovský index byl 0,10-0,23% o, retikulární index byl 0,07-0, S%. Podobné hodnoty mitotického indexu v zónách kůry nadledvin jsou uvedeny v dalších dílech (Dobrokhotov, Nikanorova, 1962; Prilutsky, 1964; Truupyld, 1965; Puchkov, 1969).\nÚroveň mitotického dělení v kůře nadledvin podléhá každodenním výkyvům. U potkanů jako nočních zvířat se ve večerních hodinách pozoruje zvýšení motorické aktivity. V souladu s tím, v pokračování temného období, je zaznamenáno zvýšení krevních koncentrací kortikosteronu a al-Dosteronu (Hillfenhaus, 1976; Gomes-Sancher a kol., 1976; D Agostino et al., 1982; Iraazumi a kol., 1987; van Oers Joep, Tilders, 1991). V našem pozorování u potkanů udržovaných za kontrolovaných světelných podmínek (světelná fáze od 6 do 18 hodin, temná fáze od 18 do 6 hodin) byly pozorovány vysoké hodnoty mitotického indexu buněk v oblasti paprsku od 6 do 12 hodin, nízké hodnoty - od 15 do 3 hodin Proto denní rytmus mitózy\ndělení v puchkovské zóně podléhající pravidlu Petra (1924) o antagonismu mezi funkční a mitotickou aktivitou buněk. Pokud jde o glomerulární zónu, denní rytmus mitóz je opačný k jiným orgánům, včetně puchální zóny kůry nadledvinek (Dobrokhotov, Nikanorova, 1962; Bogatova, 1966; Gegidze, 1972). Podle našich údajů začalo zvýšení mitotického indexu v glomerulární zóně v 9 hodin, tzn. O 3 hodiny později než v paprsku. Současně byl interval, během kterého byl mitotický index udržován na vysoké úrovni, mnohem delší v glomerulární zóně: pokles počtu mitóz nezačal v 15 hodin, ale pouze ve 21 hodin. Takový rytmus nelze považovat za striktně inverzní ke standardnímu modelu denních výkyvů dělení mitotických buněk u hlodavců, ale je atypický.\nKromě rytmu mitózy byly zaznamenány denní fluktuace velikosti buněčných jader v kůře nadledvin. Objem jader buněk svazku a glomerulárních zón v temné fázi byl vyšší než ve světle. Denní variace ve velikosti jader byly tedy synchronizovány s rytmem sekrece steroidů.\nVe studii denního rytmu mitotického dělení a objemu jader buněk adrenální kůry myší byly získány podobné údaje.\nPostnatální růst Během prvních tří až pěti týdnů postnatálního života potkanů rostou nadledvinky v důsledku intenzivního dělení mitotických buněk. Tato metoda růstu se týká především období krmení potkanů mlékem. Následně se postupně snižuje úroveň proliferace (Bogatov-Nikano-rov, 19b9; Pappritz et al., 1972) a hypertrofie buněk je hlavním mechanismem růstu věku nadledvinek (Dhom et al., 1971; Majchrzak, Malendowicic, 1983). Výsledky, které jsme získali ve studii pěstování krys v intervalu od 4. do 16. týdne postnatálního života, tzn. Počínaje okamžikem, kdy se samice vykrmují, se uvádí, že během uvedeného času došlo ke zdvojnásobení velikosti glomerulárních a svalových buněk kůry nadledvinek. Až do 8. týdne se hmotnost glomerulární zóny částečně zvyšuje a v důsledku zvýšení počtu buněk v oblasti paprsku zůstal počet buněk konstantní po celou dobu pozorování. Naproti tomu objem buněk retikulární\nvzrostl pouze o 1,3 krát, ale jejich počet se zvýšil. Podobné údaje byly získány jinými autory (Dhom a kol., 1971; Majchrzak, Malendovicz, 1983). Předpokládá se, že zvýšení počtu buněk v retikulární zóně je určeno jejich migrací z vnějších částí nadledvinek (Majchrzak, Malendowicz, 1983).\nPři narození jsou v nadledvinách potkanů glomerulární a svalové zóny poměrně dobře vyvinuté a retikulární zóna je reprezentována úzkým pásem. V raném věku je rychlost růstu retikulární zóny větší než paprsek a paprsek je větší než glomerulární. To vede ke zvýšení podílu retikulární zóny v celkové hmotnosti žláz v závislosti na věku (Wright, Voncina, 1977; Majchrzak, Malendovicz, 1983).\nV podmínkách mateřské školy laboratorních zvířat vážil tlumivku ve věku dvou týdnů u 72 ošetřovatelek. Toto číslo zahrnovalo jen ty vrhy, ve kterých bylo 10 krys, každý s poměrem počtu satsů a žen v poměru 5: 5, 5: 4 a 4: 5. Jak se ukázalo, jednotlivé vrhy se významně liší v průměrné hmotnosti krys. Navzdory tomu je tempo růstu krys ze všech vrhu Osh přibližně stejné. Vzhledem k těmto okolnostem zůstaly rozdíly mezi "těžkými", "středními" a "lehkými" vrhy v budoucnu. V 8. týdnu postnagálního života byla hmotnost nadledvinek potkanů „lehkých“ vrhů nižší a věkové změny v poměru zón byly zpožděny ve srovnání se zvířaty z „těžkých“ vrhů. Tyto experimenty ukázaly, že růst nadledvinek, včetně restrukturalizace topografie související s věkem, je blíže spjat s somatickým růstem než s biologickým věkem potkanů.\nSexuální dimorfismus. Při narození jsou nadledvinky samců a samic potkanů stejné velikosti, zatímco u dospělých samců jsou nadledviny lehčí a v našich experimentech se v 6. týdnu postnatálního života potkanů začala tvorba pohlavního dimorfismu. Byl vyjádřen akcelerací růstu těla a zpomalením růstu nadledvinek u mužů ve srovnání se ženami. Relativní adrenální hmota mužů klesala s věkem, zatímco u žen byla udržována na stejné úrovni.\nZpoždění růstu nadledvinek žláz u mužů bylo způsobeno pomalejším růstem zóny paprsku. Tento proces byl charakterizován poklesem rychlosti růstu buněk svalové zóny, křivek snižování hladiny prolifera-\naktivní aktivita neměla rozdíly mezi pohlavími. Růst klubové zóny u mužů byl také zpomalen, ale méně výrazně než paprsek. Rychlost růstu retikulární zóny u mužů zůstala stejná jako u samic. Současně, v době vzniku sexuálního dimorfismu, se u samic zastavil nepřiměřený růst zón, charakteristický pro starší věk, takže poměr mezi zónami v nich se stabilizoval.\nU samců v důsledku pomalejšího růstu oblasti paprsku došlo k dalšímu zvýšení relativního podílu zóny oka v celkové hmotnosti žláz.\nU dospělých mužů byla absolutní hmotnost glomerulárních a puchkovských zón menší než u samic a hmotnost síťované zóny je u nich stejná.\nV popisu sexuálního dimorfismu nadledvinek, citovaných různými autory, jsou podrobně popsány malé detaily (Buh et al., 1971; Ma ^ Iggak, Macleo-wj.cz, 1983), což je zřejmě spojeno s řadou testovaných potkanů ( Malendowi.cz, 1987).\nStresová hypertrofie nadledvinek je součástí obecnějších změn v těle, jejichž cílem je zajistit jeho nespecifickou adaptaci na působení škodlivých faktorů. Podle Selyeho (1950) je tok napětí rozdělen do fází úzkosti, odporu a vyčerpání. Fáze I a III jsou katabolické, zatímco mezistupeň II je anabolický.\nV našich experimentech byly pro studium fázového průběhu stresu použity tři efekty: plavání, hypokinéza a přeplněné krysy, při kterých se pro diagnostiku stádií výpočetních metod zjistilo, že kombinace příznaků charakterizujících výkyvy metabolismu ledvin a sacharidů v průběhu vývoje chronického stresu ne tři, ale pět statisticky spolehlivě diferencovaných kombinací. Dvě další stadia byla umístěna mezi stupni II a III a odrážela gradaci přechodu z rezistence na depleci. Trvání těchto fází překročilo fázi odporu, což nám umožňuje považovat je za stacionární stavy. Výsledky jsou\nTats odpovídají všeobecně uznávané lékařské koncepci rozvoje systémové deorganizace prostřednictvím fází kompenzace, subkompenzace a dekompenzace (Davydovsky, 1962).\nSchéma vývoje pětistupňového napětí bylo následující:\nEtapa I (úzkost) - akutní reakce na stres, pomalé uvolňování zvýšeného množství kortikosteronu do krve, mobilizace zásob cholesterolu v nadledvinách, hypertrofie žláz. Aktivace metabolismu jaterních sacharidů zvýšením glykogenolýzy a glukoneogeneze. Játra z orgánu, který spotřebovává glukózu, se transformují na orgán, který ji produkuje, což má za následek nouzovou zásobu glukózy v mozku. Použití glukóza-b-fosfátu pro biosyntézu glykogenu a oxidaci přes pento-fosfátový zkrat je potlačeno.\nFáze II (rezistence) - období adaptace na chronický stres. Normalizace koncentrace kortikosteronu v krevním řečišti, tvorba nadbytečného rezervního fondu systémů zapojených do stresových mechanismů, snížení specifického obsahu cholesterolu v nadledvinách, stabilizování hypertrofie žláz na dosažené úrovni, díky tomuto ještě významnějšímu zvýšení celkového cholesterolu. Normalizace glukoneogeneze. Nadměrné ukládání glykogenu v játrech, aktivace glykolýzy a oxidace pentóza-fosfátu, tj. biosyntetické cesty oxidace glukóza-6-fosfátu.\nStupeň III (rovnováha) je prvním stupněm přechodu od rezistence k depleci, který je charakterizován udržením uspokojivé adaptace na stres, koncentrace kortikosteronu v plazmě je stále na kontrolní úrovni, specifický obsah cholesterolu v nadledvinách je mírně snížen pod kontrolní úroveň. Hypertrofie nadledvinek je redukována na střední hodnoty, nicméně zůstává dostatečně vysoká, aby kompenzovala pokles specifického cholesterolu na hodnoty, které jsou identické s kontrolou. Aktivita glukoneogeneze - v normálním rozmezí, aktivita glykogenolýzy, glykolýzy a oxidace pentóza-fosfátů - na úrovni kontrolních hodnot, nebo mírně snížená.\nStupeň IV (subkompenzace) je druhou fází přechodu od odporu k vyčerpání, během kterého dochází k částečné ztrátě adaptace na stres. Opakováno\nzvýšení koncentrace kortikosteronu v plazmě a aktivace glukoneogeneze. Specifický obsah cholesterolu v nadledvinkách zůstává mírně snížen, ale hypertrofie žláz je snížena na úroveň kontroly, v důsledku čehož se celkový obsah cholesterolu úměrně snižuje na specifickou úroveň. Také obsah glykogenu, stejně jako aktivita glykolýzy a oxidace pentózy-fosfátu v játrech, je také mírně snížena.\nFáze V (vyčerpání) - poslední fáze vývoje stresu, charakterizovaná poklesem úrovně fungování stresových mechanismů a vyčerpáním rezervního fondu. Snížená koncentrace kortikosteronu v plazmě. Kritický pokles specifického obsahu cholesterolu v nadledvinkách, snížení hmotnosti žláz pod kontrolní hodnoty, snížení celkového obsahu cholesterolu v nadledvinách. Aktivita glukoneogeneze je nad normální. Prudký pokles obsahu glykogenu, aktivita glykolýzy a oxidace pentosfosfátu v játrech.\nVariabilita chronické stresové hypertrofie nadledvinek\nBiochemické změny standardní fáze, odrážející průběh stresu v pokračování re-plavání, prodloužené hypokineze a přeplněného obsahu, kontrastovaly s významnou variabilitou chronické hypertrofie nadledvin u experimentálních potkanů. Pod vlivem plavání se postupně vyvinula stresující hypertrofie nadledvinek, ve stádiu II byla stabilizována na dosažené úrovni, ve stupních III a V zažila postupná redukce nejprve na střední hodnoty, pak na úroveň kontroly a nakonec pod ní. Během hypokinézy se nadledvinky během prvního dne prudce zvýšily, ale po týdnu se významně snížila hypertrofie stresu, takže během fáze II se hmotnost žláz ukázala být stejná jako kontrola. V podmínkách přeplněné hypertrofie nadledvin byla bezvýznamná, navzdory výrazné povaze jiných projevů stresu.\nVedení dalších experimentů potvrdilo rozmanitost typů vývoje hypertrofie stresu\nnadledviny. Běh na běžeckém pásu způsoboval střední, ale přetrvávající hypertrofii nadledvin, která zůstala stabilní po dobu deseti týdnů. Během půstu se hypertrofie nadledvinek vyvíjela do dvou dnů, byla udržována na dosažené úrovni třetí den a v intervalu od čtvrtého do sedmého dne byla podrobena ostré redukci. V experimentech s podrážděním elektrobalance potkanů, stejně jako v podmínkách chovu zvířat v uzavřeném prostoru, bylo pozorováno zvýšení relativní, ale nikoli absolutní hmotnosti žláz. S přeplněným obsahem mladých krys (s počáteční tělesnou hmotností 60 g), absolutní hmotnost nadledvinek od samého počátku experimentů zaznamenala pokles, zatímco relativní hmotnost žláz byla zvýšena.\nZískané výsledky jsou v souladu s konceptem Belyue (1950), že standardní reakce, která je vyjádřena rychlým nárůstem hmotnosti nadledvinek, je charakteristická pouze akutním stresem, zatímco vývoj chronické hypertrofie žláz je variabilní, určený změnou účinků na něj.\nHypertrofie nadledviny jako dominantní rys\nHypertrofie nadledvinek, jako jeden z projevů aktivace hypotalamicko-hypofyzárně-adrenokortikálního systému, je jedním z příznaků, že pod stresem zaujímá dominantní postavení. V našich experimentech dochází k fázovým změnám v ukazatelích souvisejících s rozvojem hypertrofie adrenálního stresu (koncentrace kortikosteronu v plazmě, obsah cholesterolu ve žlázách, obsah glykogenu a enzymová aktivita jaterního metabolismu), včetně tvorby anabolické predominace ve stadiu rezistence, vyvinutém na pozadí významného potlačení stavu podřízených struktur.\nTento jev byl vyjádřen především v opožděném věku růstu pokusných zvířat, který byl pak nahrazen snížením tělesné hmotnosti ve srovnání s již dosaženou hladinou. Předpokládá se, že nepříznivý vliv na růst je částečně způsoben poklesem spotřeby\nStresová hypertrofie nadledvinek byla dále doprovázena poklesem hmotnosti štítné žlázy, semenných váčků a prostaty.Tento fenomén, známý jako "endokrinní posun" (Selye, 1950), je vysvětlen vzájemným vztahem mezi tvorbou trojnásobných hormonů adenohypofýzy (Denef et al., 1991).\nJedním z prvků interakce mezi dominantními a podřízenými strukturami ve stresu je redistribuce metabolických substrátů, zatímco pod vlivem glukokortikoidů se aktivuje rozpad proteinu v lymfatických orgánech a svalech (Teperman, Teperman, 1989). Již během prvního dne působení všech testovaných faktorů u experimentálních potkanů byl zaznamenán pokles hmotnosti brzlíku, později byl udržován až do konce experimentů. Opakované plavání bylo doprovázeno rozvojem fyziologické hypertrofie srdce, v ostatních případech se významně změnila hmotnost srdce. U potkanů se stresem byla zpravidla tendence ke snížení hmotnosti jater. Když byla hypokinéza významná.\nNa rozdíl od fázových fluktuací dominantních příznaků bylo lineární zpomalení růstu krys v souvislosti s věkem, stejně jako snížení hmotnosti štítné žlázy, semenných váčků, prostaty a brzlíku. To bylo přímo závislé na trvání experimentů, tam byl žádný sklon k normalizaci, nebo přinejmenším zpoždění tohoto procesu, v časovém intervalu odpovídat stupni odporu. Vývoj anabolické predominace, která je charakteristickým rysem adaptace na chronické účinky poškození, je tedy omezen na struktury přímo zapojené do mechanismů stresu, a proto je lokálním syndromem.\nOpožděný růst věku hypertrofoval\nSchéma hierarchické organizace stresových mechanismů podle principu nadvlády - podřízenosti předpokládaného\nExistence nejen přímé, ale i zpětné vazby, jejímž prostřednictvím je ovlivňován vliv podřízených struktur na hypertrofii nadledvinek. Podřízené struktury udržují stabilní úroveň hypertrofie nadledvin v důsledku redistribuce metabolických substrátů k nim. Se zvyšujícím se trváním stresu začíná být detekován nedostatek podřízených struktur, což vede ke snížení přísunu dalších substrátů do nadledvinek a následně ke snížení jejich stresové hypertrofie. Tato závislost je potvrzena pozitivní korelací mezi zpomalením růstu krys v souvislosti s věkem (integrálním ukazatelem nepříznivého stavu podřízených struktur) a snížením hypertrofie stresu nadledvinek.\nV reálných podmínkách, za působení většiny podnětů, je takový mechanismus aktivován mnohem dříve, protože hloubka katabolických změn na periferii, kromě napětí, je určena specifickými rysy poškození. Metabolické substráty redistribuované pod kontrolou zvýšené produkce endogenních glukokortikoidů z lymfatických orgánů a svalů jsou využívány strukturami, které poskytují jak nespecifickou, tak specifickou adaptaci (Meerson, 1984). V našich experimentech se zpomalení růstu krys v souvislosti s věkem za působení všech testovaných stimulů začalo na pozadí normálních plazmatických hladin kortikosteronu, zatímco chronické podávání ACTH v dávkách, které způsobují významnější hypertrofii nadledvinek než stres, vedlo k mírné změně tělesné hmotnosti. To znamená, že v nepříznivém vlivu na růst způsobený stresem je podíl spojený s aktivací PGAS nevýznamný. Zdá se, že účinek glukokortikoidů na růst stresovaných krys je přirozeně permisivní a snižuje se na zahrnutí mechanismů redistribuce metabolických substrátů, zatímco stupeň jejich využití je dán specifickými rysy poškození.\nPředpokládáme-li, že katabolické pozadí pozorované u stresovaných krys je spíše výsledkem fungování specifických než stresových mechanismů, pak je vysvětlena variabilita chronické hypertrofie nadledvinek, což znamená jiný stupeň inverzního inhibičního účinku na hmotnost žláz\nHmotnost nadledvinek v pokračování chronického stresu je dána dvěma složkami: hodnotou fyziologické hypertrofie a rychlostí stárnutí žláz. Teoreticky může být snížení hypertrofie spojeno s inhibicí obou složek. Akcie připadající na každou z těchto složek nelze empiricky měřit, ale je možné je vypočítat. Zpracování výsledků ukázalo, že snížení hypertrofie nadledvinek v pokračování stadií 11-1U lze zcela přičíst zpomalení růstu žláz souvisejícímu s věkem a pouze ve stadiu V, kromě toho je pozorováno oslabení hypertrofie stresu.\nV podmínkách chronického stresu tedy růst nadledvinek souvisejících s věkem není pouze základem pro budování hypertrofie stresu, ale také důležitý mezilehlý prvek, jehož prostřednictvím je jeho modifikace zprostředkována.\nKlasifikace typů hypertrofie nadledvinek\nVýše uvedené úvahy nás vedly k závěru, že četné variace v hmotnosti nadledvinek charakteristické pro chronický stres lze kombinovat do uspořádané dynamické řady, jejíž jednotlivé body jsou určeny výkyvy dvou vypočtených veličin - stupně hypertrofie stresu a rychlosti růstu žláz související s věkem. Proto bylo navrženo, že modelování procesu tvorby různých variant hypertrofie nadledvinek může být provedeno vytvořením nejcharakterističtějších kombinací těchto znaků. Za tímto účelem byly vypočtené hodnoty hypertrofie stresu a míra růstu nadledvinek související s věkem rozděleny do dvou stupňů - vysoké (A, B) a nízké (a, c). Výsledkem bylo, že všechny varianty změny hmotnosti nadledvinek u potkanů ve stresu mohly být seskupeny do pouze čtyř typů - AB, AB, AB a AB.\nNa základě tohoto modelu byla vyvinuta následující klasifikace typů hypertrofie nadledvinek:\n1. Absolutní hypertrofie (typ AV) - výsledek\nKombinace intenzivní hypertrofie stresu a mírného zpomalení věku nadledvinek (plavání, běh na běžeckém pásu) Charakteristickým rysem je výrazné a relativně dlouhotrvající zvýšení absolutní hmotnosti nadledvinek. Snížení hypertrofie stresu začíná ve stadiu III. Protože u experimentálních krys se zpomaluje růst těla, v procesu snižování zůstává relativní hmotnost nadledvinek zvýšená.\n2. Snížená hypertrofie (typ AB) - kombinace intenzivní hypertrofie nadledvinek a výrazného zpoždění růstu věku (hypokinéza). Podle literatury je typ AV pozorován s hypoxickou hypoxií (Medvedev, 1970), chronickou intoxikací alkoholem (Shishov, 1974), udržováním krys na dietě bez proteinu (Udindev, 1969) Charakteristickým znakem je významné, ale krátkodobé zvýšení absolutní hmotnosti nadledvinek. Snížení hypertrofie je zaznamenáno již ve fázi II. Hmotnost ucpávek klesá na úroveň kontroly ve stupni III a pod ní ve stupních IV-V.\nVývoj typu AB je spojen s působením stresorů, což způsobuje významné zpomalení růstu krys v souvislosti s věkem, proto v pokračování celého experimentu zůstává relativní hmotnost nadledvinek zvýšena.\n3. Relativní hypertrofie (typ AB) - kombinace slabé hypertrofie stresu a mírného zpomalení růstu věku nadledvinek (přeplněný obsah, stimulace elektro-bolesti, omezený prostor). V literatuře je tento typ popsán s přeplněným obsahem (Thiebot et al., 1977; Viveros et al., 1988) a přerušovanou imobilizací potkanů (Tache et al., 1976; Armario et al., 1985). Vyznačuje se nevýznamnou, často statisticky nespolehlivou hypertrofií nadledvinek, takže i při mírném zpomalení růstu věku je hmotnost žláz vyrovnána s kontrolou, tento stav je však dlouhodobě udržován a pokles velikosti nadledvinek pod hodnotami kontroly je pozorován pouze ve stadiu V. relativní hmotnost v nepřítomnosti významných změn v absolutní hmotnosti nadledvinek.\n4. Skrytá hypertrofie (typ ab) - kombinace slabé hypertrofie a těžkého opožděného růstu nadledvinek (přeplněný obsah mladých potkanů) Minorální hypertrofie pozorovaná v prvních obdobích\núčinky poškození jsou téměř okamžitě potlačeny tak prudkým zpožděním jejich růstu věku, že absolutní hmotnost nadledvinek v pokračování většiny experimentu je snížena ve srovnání s kontrolní úrovní. Současně je ještě výraznější zpomalení růstu tělesné hmotnosti u mladých krys souvisejících s věkem, takže latentní hypertrofie je diagnostikována zvýšením relativní hmotnosti při současném snížení absolutní hmotnosti nadledvinek.\nUvažované typy AV, AB, AB a AB, spojené obecným vzorcem tvorby, jsou modifikovanými odrůdami hypotetické standardní křivky, které mohou být reprezentovány jako výsledek kombinace mírné hypertrofie stresu a mírného zpoždění růstu žláz souvisejících s věkem. Výpočty ukazují, že tato generalizovaná křivka je fází a zahrnuje stupně tvorby, stabilizace na dosažené úrovni, snížení na mezilehlé hodnoty, snížení na úroveň kontroly a snížení hmotnosti žlázy pod kontrolní linií.\nBuněčné mechanismy stresové hypertrofie zóny paprsku\nVe struktuře mechanismů určujících zvýšení hmotnosti nadledvinek stresovaných krys hraje hlavní roli puchová zóna, ve které se provádí biosyntéza kortikosteronu. Přes kvantitativní rozdíly spojené s variabilitou vývoje chronické hypertrofie nadledvinek působením různých poranění byla obecná povaha buněčných změn zaznamenaných v puchkovské zóně ve všech případech velmi podobná.\nV počátečních obdobích stresu byla hypertrofie nadledvinek doprovázena proporcionálním nárůstem ve všech zónách kortikální substance, ale s prodloužením trvání experimentů zůstala hypertrofie pouze barelů a puchálních zón, zatímco retikulární zóna se zúžila. Retikulární zóna je součástí androgenního systému, takže snížení jeho velikosti, jako je hmotnost semenných váčků a prostaty, je jedním z projevů "endokrinního posunu". V důsledku zúžení oblasti ok, zvýšení relativního podílu glomerulárních\na puchkovských zón v hrudce nadledvinek.\nSnížení hmotnosti retikulární oblasti při zachování stejné úrovně hypertrofie glomerulárních a puchkovských zón bylo příčinou částečné redukce hypertrofie nadledvinek. V další etapě bylo také zjištěno zpomalení růstu svazkové zóny v souvislosti s věkem, což společně vedlo ke snížení hmotnosti nadledvinek na úroveň kontroly. S rozvojem vyčerpání, když se hmotnost ucpávek snížila pod regulační hodnoty, bylo zjištěno oslabení hypertrofie napětí zóny paprsku.\nVzhledem k tomu, že snížení hypertrofie nadledvinek bylo do značné míry určeno snížením hmotnosti retikulární zóny, doba udržení stabilní úrovně hypertrofie zóny paprsku byla poněkud delší než u žláz.\nS malou velikostí glomerulární zóny, kolísání hmotnosti nadledvinek v pokračování chronického stresu bylo určováno poměrem objemu svazku a mřížkových zón.Tato hodnota, vyjádřená jako index transformace, zaznamenala nárůst jako přechod od odporu k vyčerpání.\nHlavním mechanismem hypertrofie stresu v oblasti paprsku byla hypertrofie buněk. Byla pozorována úzká korelace mezi změnami ve velikosti zóny paprsku a jeho buňkami ve všech stupních hypertrofie nadledvinek.\nHypertrofie buněk byla doprovázena nárůstem objemu jejich jader, hypertrofie jader korelovala s hypertrofií buněk v počátečních obdobích stresu, zatímco v procesu redukce došlo k postupnému snižování jaderně-cytoplazmatických vztahů. Nejzajímavější informace o dynamickém vývoji hypertrofie chronického stresu jader však byly získány hodnocením statistických charakteristik variačních křivek jejich objemu. Změny těchto charakteristik začaly v akutní fázi vzniku stresové hypertrofie nadledvinek s posunem objemových křivek variačních jader napravo a v některých případech předpokládaly vrchol. Z hlediska adaptace na stres byl zachován posun křivek doprava, jejich konfigurace měla normální podobu. Proces snižování hypertrofie stresu nadledvinek, pokud byl proveden snížením hmotnosti retikulární zóny,\nVýrazně se objevil na pozici křivek. Následně se však zpomalil růst svalové zóny související s věkem a následně i jader jejích buněk. Vzhledem k tomu, že velikost jader v kontrolní oblasti i nadále aktivně rostla, došlo ke konvergenci a pak ke kombinaci křivek obou skupin. V pozdějších stadiích stresu zůstaly objemové křivky jader jader buněk v oblasti paprsku stresovaných krys z kontroly, navíc došlo k porušení jejich konfigurace ve formě zploštění a smykového režimu (Mo) vzhledem k průměru (M).\nDělení mitotických buněk z oblasti paprsku v akutní fázi stresu bylo potlačeno, zatímco ve stadiu II bylo pozorováno zvýšení proliferace. Výjimkou byly experimenty s hypokinézií, při kterých došlo ke zvýšení mitotického indexu během přechodného období mezi stadii I a II. Stimulace mitotického dělení za podmínek adaptace na stres byla pozorována za působení všech zraněných a nezávislá na stupni hypertrofie nadledvinek. S postupným snižováním hypertrofie stresu nadledvinek došlo ke snížení mitotického indexu buněk svazkové zóny, nejprve na úroveň kontroly a pak na nulové hodnoty.\nPrevalence hypertrofie buněk v mechanismech fyziologické hypertrofie puchální zóny je předurčena skutečností, že nadledvinky patří k pomalu se pohybujícím orgánům. Hypertrofie buněk během stresu je doprovázena zvýšením počtu a objemu mitochondrií, stejně jako povrchu hladkého endoplazmatického retikula, tj. struktury, na kterých se nacházejí enzymy biosyntézy steroidů. To vede ke zvýšení funkčního potenciálu nadledvinek ve vztahu k produkci kortikosteronu a hromadění rezervního cholesterolu. Současně stimulace dělení mitotických buněk, pozorovaná v období adaptace na chronický stres, naznačuje, že mechanismy fyziologické hypertrofie nadledvinek navíc využívají procesy charakteristické pro raná stadia jejich postnatálního vývoje. Skutečnost, že schopnost buněk paprskové zóny aktivně proliferovat s věkem zcela neztrácí a přechází do skrytého stavu, byla dříve doložena studiem regeneračního růstu v kompenzační a regenerativní hypertrofii nadledvinek (Kharlova, 1964; Truupyld, 1965, 1969;\nZe, Samsonidze, 1972; Dallman, 1984/1985; Stepanova, 1987).\nSynchronizace strukturálních změn v oblasti paprsku se stupni napětí\nPři analýze výsledků byla věnována pozornost skutečnosti, že existuje celá řada příznaků, jejichž fluktuace jsou relativně nezávislé na variabilitě chronické hypertrofie žláz a odrážejí průběh stresu. Mezi tyto příznaky patří index opožděného růstu žláz v souvislosti s věkem, mitotický index buněk zóny paprsku, transformační index a tři statistické ukazatele objemových křivek variačních jader - transgrese (Tr), přebytku (Ex) a shody režimu (Mo) s průměrem. Zájem o uvedené rysy byl spojen se skutečností, že, jak se ukázalo, distribuce jejich kombinací v čase pro všechny typy hypertrofie stresu nadledvinek tvoří pět neprostupujících podskupin synchronizovaných se stupni stresu:\nStupeň I - zvýšení hmotnosti paprskové zóny (nad 105%) následované buněčnou hypertrofií: potlačení dělení mitotických buněk; zvýšení objemu jader, úměrné hypertrofii buněk; posun křivek variací objemu jader napravo, normální nebo špičková konfigurace křivek.\nFáze II - stabilizace hypertrofie zóny paprsku na úrovni dosažené v každém konkrétním případě; stimulace dělení mitotických buněk; v některých případech - zvýšení indexu zpoždění ve věku adrenálního růstu na 106% a transformačního indexu až na 125%; zachování proporcionality mezi zvýšením objemu buněk a jejich jader; posun vpravo od variačních křivek objemu jader; normální konfigurace křivek variací.\nStupeň III - zachování předchozí úrovně hypertrofie zóny paprsku a jeho buněk; normalizace dělení mitotických buněk; nevýznamné (až 105%) zvýšení indexu zpoždění ve věku adrenálního růstu; znatelný (od 126 do 200%) nárůst transformačního indexu; posun křivek změny objemu jader jader buněk paprskové zóny doprava; normální konfigurace buněk.\nFáze IV - částečné snížení (až na 106-110%)\nhypertrofie zóny paprsku a tedy buněčná hypertrofie; úplné potlačení dělení mitotických buněk; zvýšení indexu opožděného adrenálního růstu věku až na 106-110%, udržení růstu transformačního indexu na úrovni 126-200%; kombinace křivek objemu jader jader buněk svalové zóny stresovaných krys s kontrolou ve více než polovině případů; zploštění variačních křivek a Mo posunu vzhledem k M u 2650% krys.\nStupeň V - snížení hypertrofie zóny paprsku a jeho buněk pod 105%; nepřítomnost údajů o mitóze; zvýšení indexu opožděného adrenálního růstu o více než 110%; zvýšení transformačního indexu o více než 200%; pokles jaderně-cytoplazmatických vztahů v buňkách zóny paprsku, posun doleva objemových variačních křivek jader, zploštění křivek variací a posun Mo vzhledem k M u více než 50% krys.\nZískaná data ukazují, že navzdory variabilitě chronické stresové hypertrofie jsou strukturní transformace v nadledvinách prováděny v souladu s jedním programem, který není o nic méně přísný než změna funkční aktivity žláz. Zřejmě za tímto obecným schématem uspořádanosti elementů vidíme standardní proces, jehož modifikace, podle našeho názoru, je základem vzniku všech typů stresové hypertrofie nadledvinek.\nModelování hypertrofie adrenálního stresu s ACTH\nACTH slouží jako endogenní regulátor, jako je zvýšení hmotnosti nadledvinek a aktivace biosyntézy kortikosteronů u stresovaných krys, a proto při studiu mechanismů hypertrofie nadledvinek bylo důležité zjistit, jak jsou modelovány v experimentech s ACTH. Zejména řešení této otázky mělo pomoci oddělit změny vyplývající z aktivace GGAS od modifikujících vlivů spojených se specifickými rysy působícího poškození.\nV našich experimentech, samci krys Wistar\ntělesná hmotnost 90-100 g denně po dobu čtyř týdnů byla intramuskulárně injikována v 0,8 jednotkách. ACTH v 0,1 ml fyziologického roztoku. Kontrolním zvířatům byl injikován pouze fyziologický roztok. 5 až 8 kontrolních a experimentálních krys bylo dekapitováno 1 hodinu po první injekci ACTH, stejně jako po 2, 7, 14, 21 a 28 dnech experimentu (den po další injekci hormonu).\nU potkanů léčených ACTH byla tendence zpomalit růst tělesné hmotnosti související s věkem, nicméně žádný rozdíl v kontrole nebyl statisticky významný kdykoliv, vývoj hypertrofie nadledvin byl prováděn postupně a byl statisticky významný od 14. dne. Stupeň hypertrofie žláz se pohyboval mezi 120-155%, což je více než u experimentů s chronickým stresem; vzrostla s rostoucí dobou podávání ACTH. Z počtu podřadních znaků, při použití uvedené dávky ACTH, bylo zaznamenáno pouze snížení hmotnosti brzlíku.\nNevýznamná změna tělesné hmotnosti u potkanů léčených ACTH kontrastovala se zpožděním ve věku zvířat při chronickém stresu, což ukazuje, že tvorba katabolického pozadí u stresovaných potkanů není spojena s prodlouženým zvýšením průtoku krve kortikosteronem, jak se běžně věří, jako u specifických pacientů. vlastnosti testovaného poškození.\nBěhem experimentů se zavedením ACTH došlo k rovnoměrnému nárůstu v zónách kůry nadledvin, které přetrvávaly po celou dobu pozorování, což je v souladu s výsledky jiných autorů (Stachowiak et al. 1991). Změna poměru zón jako jednoho z charakteristických znaků chronického stresu je tedy nezávislá na hladině ACTH v krevním řečišti. Protože vnitřní přeskupení topografie nadledvinek stresovaných potkanů je způsobeno zejména poklesem hmotnosti retikulární zóny produkující androgeny, tento jev může být výsledkem „endokrinního posunu“ (s exogenním podáním ACTH je vyloučen mechanismus reciproční inhibice biosyntézy gonadotropního hormonu v adenohypofýze).\nHypertrofie zóny paprsku, způsobená ACTH, byla provedena v důsledku hypertrofie parenchymálních buněk a byla doprovázena zvýšením velikosti jejich jader. Varia\nLyonovy křivky objemu jader se posunuly doprava, konfigurace křivek měla normální tvar. Podle literatury, se zavedením ACTH v poměru ke zvýšení objemu buněk, rostou mitochondriální kompartment a oblast hladkého endoplazmatického retikula.Na optimální úrovni hypertrofie nadledvinek je to, že množství kortikosteronu a enzymů jeho biosyntézy vypočtené na jednotku hmotnosti tkáně je stejné s kontrolou. Jelikož však počet buněk na jednotku hmotnosti tkáně u hypertrofovaných nadledvinek je menší, celkový obsah kortikosteronu a enzymů v celé nadledvině je zvýšen (Nussdorfer, Mazzocchi, 1983; Mazzocchi et al., 1986; Rebuffat a kol., 1990; Malendowicz et al. al., 1992).\nNa základě těchto údajů lze předpokládat, že počáteční stupeň hypertrofie stresu nadledvinek pod vlivem různých podnětů je rovněž stanoven výše uvedeným pravidlem, ale pozměňující účinky zabraňují dlouhodobému udržování nové rovnováhy.\nJe třeba poznamenat, že navzdory proporcionálnímu nárůstu ve všech zónách kortikální substance, ACTH selektivně stimuluje pouze tvorbu kortikosteronu, zatímco jiné biosyntézy / steroidní dráhy jsou kompetitivně potlačeny (Duda et al., 1989; Orme-Johson, 1990). zóny biosyntézy aldosteronu jsou převedeny na biosyntézu kortikosteronů (Mazzocchi et al., 1986; Riondal. et al., 1987), i když možnost takové restrukturalizace není rozpoznána všemi autory (Andreis et al., 1990). Pokud jde o retikulární zónu, představuje stejný soubor enzymů pro biosyntézu kortikosteronu a androgenů, jako v paprsku: ACTH stimuluje biosyntézu kortikosteronu v obou případech (Hyatt et al., 1976; Bell et al. 1980).\nPo jednorázové injekci ACTH bylo pozorováno potlačení mitotického dělení buněk zóny paprsku, zatímco za podmínek jeho chronického podávání byl mitotický index zvýšen nad kontrolní úroveň. Dříve bylo prokázáno, že při dlouhodobém podávání ACTH v tkáni nadledvin dochází nejprve ke zvýšení množství RNA a o několik dní později - DNA (Farese, Reddy, 1964; Dallman a kol., 1980; Dallman, 1984/85). Předpokládá se, že stimulace mitotických dělení během\nchronické podávání ACTH nesouvisí s funkční aktivitou buněk, ale je kontrolováno na úrovni tkáně. Zejména může být výsledkem skutečnosti, že zvýšení hmotnosti nadledvinek, určené předchozí hypertrofií buněk, dosahuje kritické hodnoty (Farese, Reddy, 1964). Důkazem toho je skutečnost, že vývoj hypertrofie nadledvin hypertrofií a hyperplazií buněk je cyklický a změna cyklu je derivátem změny poměru RNA / DNA: nejprve je pozorována hypertrofie buněk a počet RNA je zvýšen, dokud není tento poměr zdvojnásoben, jsou stimulovány mitózy, je stimulován růst mitóz Obsah DNA a obnovení rovnováhy RNA / DNA, pak jsou nově vytvořené buňky vystaveny hypertrofii a další cyklus je zapnut (Dallman, 1984/1985).\nSrovnání stresu a kompenzační hypertrofie nadledvinek\nSelye (1950) se opakovaně obrací ke srovnání stresové a kompenzační hypertrofie nadledvinek. To je dáno tím, že na nadledvinách, které zůstávají po jednostranné adrenalektomii, klesá dvojitá funkční zátěž. Bylo zajímavé objasnit, jak se mechanismy stresu a kompenzační hypertrofie nadledvinek shodují.\nOdstranění pravé nadledviny bylo provedeno pod lehkou etherovou anestézií z bederní oblasti. Kontrolní krysy provedly falešnou operaci (řez a šití). Osm kontrolních a experimentálních krys bylo dekapitováno 1, 2, 7, 14, 21, 35, 45, 90 a 120 dnů po operaci.\nHypertrofie zbývající adrenální žlázy byla pozorována od prvního dne po jednostranné adrenalektomii. O týden později dosáhla maximální úrovně, držela se jí šest týdnů, po čemž se poněkud oslabila. Stupeň hypertrofie zbylé nadledviny byl 63-68% hmotnosti obou žláz v kontrole, která se shoduje s údaji jiných autorů (viz přehled E. H. Stepanova, 1987).\nV pokračování experimentu nedošlo k žádnému zpomalení růstu věku těla operovaných zvířat a podle\nzpomalení růstu hypertrofované nadledviny. Po jednostranné adrenalektomii však došlo ke zvýšení hmotnosti štítné žlázy, semenných váčků a prostaty. Jelikož existuje vzájemný vztah na úrovni adenohypofýzy mezi nadledvinami a těmito orgány, může tento posun v endokrinní rovnováze indikovat vývoj příznaků chronické adrenokortikální insuficience u operovaných potkanů.\nKompenzační hypertrofie nadledvinek byla charakterizována proporcionálním nárůstem ve všech oblastech kortexu. Hypertrofie zóny paprsku byla doprovázena zvýšením velikosti parenchymálních buněk a jejich jader. Variační křivky objemu jader byly posunuty doprava bez změny jejich konfigurace. Podle literatury je v hypertrofovaných buňkách zaznamenáno zvýšení mitochondriálního kompartmentu a "membránového prostoru", včetně hladkého endoplazmatického retikula a Golgiho aparátu (Robba et al., 1983).\nKompenzační hypertrofie nadledvinek se kromě zvýšení velikosti buněk vyznačovala zvýšením jejich proliferace. Na rozdíl od stresu a podávání ACTH nebyla pozorována stimulace mitotického dělení po jednostranné adrenalektomii po fázi suprese, ale od samého počátku experimentů. Potvrzují to i výsledky jiných autorů (viz přehled E.N. Stepanova, 1987). S kompenzační hypertrofií se paralelně provádí paralelně zvýšení množství RNA a DNA ve tkáni zbývající nadledviny (viz přehled Dal-lman, 1984/85).\nZ výše uvedeného vyplývá, že kompenzační hypertrofie je v zásadě odlišným typem indukovaného růstu nadledvin než hypertrofie způsobená stresem nebo ACTH. Zdá se, že existence těchto rozdílů souvisí se skutečností, že kompenzační růst orgánů, včetně aktivace proliferačních procesů, není určen zvýšením funkce, ale vytvořením deficitu tkáňové hmoty (Romanova, 1981). Co se týče nadledvinek, tato pozice je potvrzena skutečností, že po jednostranné adrenalektomii není patrné žádné zvýšení koncentrace ACTH v krevním oběhu (Wilkinson et al., 1981) a schopnost kompenzačního růstu zůstává u krys, které jsou hypofyzectomizované (Engeland et al., 1975; Dallman et al. al., 1980;\nNajednou bylo navrženo, že s kompenzačním růstem jsou funkční a strukturální změny v orgánech řízeny různými kanály (Soz, 1975). V souladu s tím, že je nezbytné, aby vysoké dávky glukokortikoidů potlačit pouze biosntez kortikosteronu zbývající nadledvin, ale ne ke zvýšení jeho hmotnosti (aItap et a1, 1976 ;. I1k1pBop et a1, 1981;.. Yaoa et a1, 1983; Sg1B1e, Pip1ar 1984 ). S největší pravděpodobností, pokud je regenerace sekreční aktivity zbývající nadledvinky regulována ACTH, zvýšení dělení mitotických buněk je pro-X melanostimulační hormon (pro-U-MSH), který je spolu s ACTH a a-lipotropinem odvozen z proopiomelanokortinu (PONK). Bylo zjištěno, že 1-76 B-koncový fragment molekuly pro-U-MSH se štěpí v nadledvinách do menších peptidů, z nichž jeden (1-48 B-koncový fragment) má mitogenní účinek (Goyugu et al., 1983). Aktivita hydrolázy katalyzující štěpení 1-76 L-terminálního fragmentu v nadledvinách je kontrolována nervovým systémem (Loew et al., 1985; Hoigu, Estivariz, 1987; Estivariz a kol., 1987).\nPředpokládá se, že mechanismy zajišťující zvýšenou proliferaci po unilaterální adrenalektomii se také používají ve stresu (Slab (1984/1985)). Je pravda, že jak se uplatňuje na hypertrofii stresu, proces štěpení 1-7 6 N koncových fragmentů v nadledvinách zůstává prakticky neprozkoumaný, nicméně v tomto případě je to zřejmě právě tento způsob aktivace mitóz, který je aktivován jako první, zatímco regulace závislá na ACTH zvýšením Vztahy RNA / DNA hrají vedlejší roli, což vyplývá ze skutečnosti, že podle našich pozorování se stimulace proliferačních procesů v oblasti paprsku stresovaných potkanů zpravidla shodovala se zvýšením obsahu cholesterolu v plazmě. nadledviny, tj. stadium II, ale nezávisely na stupni hypertrofie stresu žláz. Výjimky byly experimenty s hypokinézií, ve kterých vzestup mitotického indexu byl posunut do přechodného stadia mezi stadii I a II. Vzhledem k tomu, že u krys indukovaných hypokinem došlo k významnému zvýšení hmotnosti nadledvinek, lze předpokládat, že v situacích, kdy je dostatečně vysoká koncentrace t\nKoncentrace ACTH, zvýšení mitotického dělení v nadledvinách může být také reakcí na změnu rovnováhy RNA / DNA.\nStudie post-stresových změn nadledvinek byla provedena v rehabilitačním období po 28denním plavání a 20denní hypokinéze potkanů.\nObnova nadledvinové hmoty po plavání trvala 28 dní, po hypokinéze, 65 dní, takže normalizace funkčních a strukturálních ukazatelů v nadledvinách byla dlouhá. Kromě toho byl prováděn ne lineárně, ale byl fázového charakteru. Pomocí metody diferenciace do tříd podle kombinace znaků byly v průběhu adaptačního období vybrány čtyři etapy:\nStupeň I (katabolická fáze adaptačního stresu) Ukončení účinku, jak plavání, tak hypokinéza, byly provedeny ve fázi rezistence, kdy byla koncentrace kortikosteronu v krevní plazmě stanovena na úrovni kontroly a ve stavu stresových mechanismů byla pozorována anabolická prevalence. Zrušení pravidelného plavání nebo odstranění potkanů z kanystrů vyvolalo nový vzestup koncentrace kortikosteronu v plazmě, snížení cholesterolu nadledvin, snížení obsahu glykogenu v játrech a aktivaci glukoneogeneze. V literatuře se tento jev nazývá re-adaptační stres (Kovalenko et al., 1975).\nFáze II (anabolická fáze adaptačního stresu). O den později se obsah nadledvinového cholesterolu, stejně jako obsah glykogenu a aktivita G-6-FDH v játrech zvýšily nad kontrolní úroveň, intenzita glukoneogeneze byla normalizována. Podle těchto příznaků stádium II adaptace připomínalo fázi II stresu, nicméně v období rehabilitace byl vývoj anabolické převahy v nadledvinách a játrech doprovázen zvýšením koncentrace kortikosteronu v plazmě.\nFáze III (přepracování). Za podmínek chronického stresu způsobeného plaváním a hypokinézou bylo vytvořeno obecné katabolické pozadí,\ndoprovázené zpomalením růstu krys. Po ukončení působení stresorů byla pomaleji prováděna regenerace tělesné hmotnosti, přičemž trvalo přibližně 2/3 rehabilitačního období. Mezitím doba trvání adaptačního stresu v obou případech nepřesáhla týden, po odstranění stresových jevů, obsahu cholesterolu ve žlázách se obsah glykogenu a aktivita Gb-FDG v játrech ve srovnání s kontrolou snížily, což se přizpůsobilo celkovému katabolickému pozadí.\nStupeň IV (zotavení) byl charakterizován normalizací tělesné hmotnosti, adrenální hmoty a všech biochemických parametrů odrážejících jejich aktivitu.\nBěhem re-adaptačního stresu (fáze I a II), navzdory změnám v sekreční aktivitě, byla hypertrofie žláz obrácena. Protože růst nadledvinek byl během hlavního stresu zpožděn, redukce hypertrofie byla ukončena snížením hmotnosti žláz pod kontrolní úroveň. Během fáze III byla adrenální hmota udržována na nízkých hodnotách. To ukazuje, že nepříznivý účinek stresu na růst nadledvinek související s věkem se nezastavil poté, co se zvířata vrátila do normálních podmínek detence, ale přetrvávala po dlouhou dobu období adaptace jako negativní následný efekt. Ve stadiu IV byla obnovena nadledvina.\nKolísání objemu paprskové zóny odpovídalo změnám v hmotnosti nadledvinek, ale ve srovnání s nimi bylo vyhlazeno. Buněčná hypertrofie zóny paprsku byla snížena v průběhu fází I a II, objem buněk klesl pod kontrolní hodnoty ve stadiu III a obnoven do normálu ve stadiu IV. Hypertrofie jader buněk v oblasti paprsku ve stadiích I a II také zaznamenala snížení, ale ve stadiu III jejich objem poklesl pouze na kontrolní úroveň, zatímco ve stupni IV se zvyšuje nad kontrolní hodnoty. Vývoj regeneračních procesů v oblasti paprsků kůry nadledvinek byl tedy doprovázen nárůstem jaderně-cytoplazmatických vztahů a ve fázi I získaly křivky jádrových objemů u některých experimentálních krys vrcholný tvar, který je charakteristický pro akutní aktivaci nadledvinek, později jejich konfigurace odpovídala normě. Ve stádiu II konverzní křivky objemu jader se sbíhaly ve fázi III u experimentálních zvířat,\nByl pozorován posun variačních křivek vlevo, ve stupni IV vpravo.\nI přes opačný vývoj hypertrofie nadledvinek, v puchkovské zóně experimentálních potkanů, počínaje stádiem II, byla pozorována stimulace dělení mitotických buněk.\nStresové změny v nadledvinách byly synchronizovány s fázemi období adaptace. Současně byla v určitých etapách rehabilitace zaznamenána koexistence takových procesů, u nichž nebylo možné odhalit povahu morfofunkčních vazeb, které je spojují. Například ve stadiu II rehabilitačního období byla hypertrofie nadledvin snížena na pozadí zvýšené koncentrace kortikosteronu v plazmě a ve stadiu III byla aktivita proliferativních buněk kombinována s poklesem rezervních zásob cholesterolních žláz. Kombinace těchto odlišných procesů je zjevně způsobena tím, že vývoj období rehabilitace je dán třemi kategoriemi jevů (rehabilitační stres, nepříznivé následky hlavních stresových a regeneračních procesů), které jsou navzdory vzájemné závislosti regulovány paralelními kanály.\n1. Nadledvinky jsou pomalu se obnovující orgány. Věkový růst glomerulárních a svalových buněk nadledvinek potkanů je způsoben aktivní proliferací pouze v prvních týdnech postnatálního života, zatímco v následném mitotickém dělení klesá na minimální hodnoty a hlavním mechanismem dalšího zvýšení hmotnosti žláz je hypertrofie buněk. Růst retikulární zóny je určen zvýšením počtu buněk, pravděpodobně díky jejich migraci z vnějších částí kortexu.\n2. Objem jader buněk glomerulárních a puchálních zón zaznamenává denní výkyvy. Největší je na začátku temné fáze a během světelného období klesá, což odpovídá kolísání sekrece aldosteronu a kortikosteronu nadledvinkami potkanů. Naopak denní rytmus mitóz je charakterizován maximem\nve světelných a nízkých v tmavých fázích, zatímco v glomerulární zóně je vysoká hladina mitóz udržována déle než u puchózní.\n3. Fyziologická hypertrofie nadledvinek je povinným atributem stresu. Podle kombinace příznaků, které charakterizují stav sekreční aktivity nadledvinek a metabolismu sacharidů v játrech, může být chronický stres rozdělen do tří, jak je obvyklé, ale do pěti fází: úzkost, rezistence, rovnováha, subkompenzace a vyčerpání. Dvě další fáze (rovnováha a subkompenzace) odrážejí odstupňování přechodu od rezistence k depleci.\n4. Na rozdíl od standardního schématu funkčních změn pozorovaných při pokračování stresu je vývoj chronické stresové hypertrofie nadledvinek variabilní. Posledně uvedené je spojeno s modifikujícími účinky, které se projevují na hypertrofii stresu specifickými rysy poškození způsobeného působením potlačení růstu žláz v souvislosti s věkem.\n5. Variabilita změn v hmotnosti nadledvinek je dána různorodostí kombinací, že poměr mezi vypočtenými hodnotami stupně hypertrofie nadledvinek (závislý zejména na intenzitě stresu) a rychlostí růstu žláz v závislosti na věku (v závislosti na specifických vlastnostech poškození) může být proveden. Klasifikace založená na tomto přístupu nám umožňuje seskupit četné varianty chronické hypertrofie nadledvinek do pouze čtyř typů (absolutní, redukované, relativní a skryté).\n6. Zobecněná křivka vývoje hypertrofie adrenálního stresu, kterou lze považovat za standardní, zahrnuje fáze tvorby, stabilizaci na dosažené úrovni a fázovou redukci. Tvorba hypertrofie je způsobena proporcionálním nárůstem ve všech zónách kortikální substance, avšak z hlediska adaptace na chronický stres se zužuje retikulární zóna, což má za následek zvýšení relativního podílu oblasti paprsku na celkové hmotnosti žláz. Snížení hypertrofie nadledvin je nejprve určeno snížením objemu retikulární zóny, pak je kromě toho zaznamenáno zpomalení růstu věku a v posledním stadiu je pozorováno oslabení hypertrofie stresu v oblasti paprsku.\nHypertrofie zóny paprsku je způsobena především hypertrofií jejích buněk, která je doprovázena hypertrofií jader, jakož i zvýšením mitochondriálního kompartmentu a povrchu hladkého endoplazmatického retikula. Kromě toho je pozorován pokles stupně vypočtené hypertrofie napětí buněk.\n8. Statistické ukazatele variačních křivek objemu jader buněk v oblasti paprsku v pokračování chronického stresu zaznamenávají dynamické výkyvy. V počáteční fázi dochází k posunu variačních křivek objemu jader napravo a v některých případech získávají špičatý vrchol. Pro přizpůsobení se chronickému stresu je charakteristický posun doprava a normální konfigurace křivek. Zpoždění růstu jader v souvislosti s věkem, pozorované během období snižování hypertrofie stresu v oblasti paprsku, je doprovázeno konvergencí a poté kombinací křivek variací u kontrolních a stresových krys. V závěrečných fázích stresu dochází k narušení konfigurace křivek ve formě jejich zploštění a posunu režimu vzhledem k průměru.\n9. V akutní fázi je inhibováno dělení mitotických buněk v oblasti paprsku, ale je zvýšeno za podmínek chronického stresu. Vzhledem ke snížení stresové hypertrofie nadledvinek dochází k opakovanému potlačení dělení mitotických buněk.\n10. Změny v řadě vlastností (poměry zón, konfigurace variačních křivek objemu jader, mitotický index atd.) Nezávisí na rozdílech v povaze hypertrofie žlázy, ale odrážejí průběh stresu. Podle souhrnu fluktuací těchto příznaků je vývoj všech typů chronické hypertrofie nadledvinek rozdělen do pěti fází, synchronizovaných s fázemi stresu.\n11. Stresová hypertrofie nadledvinek je modelována chronickým podáváním ACTH pouze částečně. Stejně jako u stresu je hypertrofie zóny paprsků pod vlivem ACTH určena zvýšením objemu buněk s následnou stimulací mitotického dělení. Současně, v experimentech s ACTH, žádné potlačení věku\nrůst hypertrofovaných nadledvinek, proporcionalita zvýšení zón je udržována v pokračování všech pozorovacích období a stimulace mitóz v oblasti paprsku nastává poté, co celková hmotnost hypertrofických buněk dosáhne kritické hodnoty.\n12. Na rozdíl od hypertrofie stresu je kompenzační hypertrofie nadledviny, která se vyvíjí po jednostranné adrenalektomii, způsobena současným zvýšením mitotického dělení a objemu buněk.\n13. Ukončení poškození a návrat krys do normálních podmínek zadržení způsobí opětovnou aktivaci nadledvinek, po jejichž odstranění se stav stresových mechanismů nevrátí do normálu,\na je v souladu se stavem podřízených struktur, po kterých je zaznamenána obnova. Na základě toho může být rehabilitační období vymezeno ve fázi rehabilitačního stresu (s dělením na katabolické a anabolické fáze), nacvičováním a uzdravováním.\n14. Ve fázi re-adaptačního stresu, navzdory změně sekreční aktivity, dochází ke změně stresové hypertrofie nadledvinek. Vzhledem k tomu, že v pokračování hlavního stresu byl potlačován věk související s růstem nadledvinek, opačný vývoj hypertrofie končí poklesem hmotnosti žláz pod kontrolní hodnoty. Na této úrovni je hmotnost nadledvinek zachována během fáze opětovného seřizování, zatímco v etapě obnovy dochází k její normalizaci.\n15. V období adaptace jsou kolísání objemu luchevochnického pásma vyhlazeny a zóna sítě je výraznější než masy nadledvinek. Existuje úzká korelace mezi změnou objemu svazku a jeho buněk; Dělení myotických buněk je v prvních obdobích posíleno, ale je normalizováno v posledním stadiu re-adaptace.\nSEZNAM PRACOVNÍKŮ VYVÁŽENÝCH ŠÍŘENÍM\n1. Yurgens I.L., Kirillov OI Mitotická aktivita buněk kůry nadledvin při dlouhodobé fyzické námaze // Bull. experiment biologie a lékařství. 1970. T.69, N 2. C.100-102.\n2. Trofimova G.A., Kirillov O.I. Mitotické a-\naktivita a objem jádra buněk v oblasti paprsků kůry nadledvin při opakované stimulaci krys elektrickým proudem // Tsitologiya. 1971. V. 13, č. 1, P.112-114.\n3. Kirillov OI, Yurgens I.L., Samonina I.N. O fázových změnách v kůře nadledvin při prodloužené námaze // Endokrinní mechanismy regulace adaptace organismu na svalovou aktivitu. Tartu, 1971. T.2. Str. 75-83.\n4. Yurgens I.L., Lee S.E., Kirillov OI Buněčné dělení v kůře nadledvin a játrech za působení chronických zátěží // Mechanismy regenerace a buněčného dělení (Sborník z šesté konference o výsledcích moderního výzkumu procesů regenerace a buněčného dělení). M.: Medicína, 1971. P.204-205.\n5. Yurgens I.L., Kirillov OI Objem jader buněk kůry nadledvin při dlouhodobém plavání potkanů // Endokrinní mechanismy regulace adaptace organismu na svalovou aktivitu. Tartu, 1972. T.Z. 15-24.\n6. Kirillov, OI, Yurgens, I.L. Mitózy a stres. I. Mitózy buněk kůry nadledvin // Léky na Dálném východě. Vladivostok. Nakladatelství Dálno-východní vědecké centrum Akademie věd SSSR, 1972. TN. Str. 11-21.\n7. Yurgens I.L., Kirillov O.I. Morfologické změny nadledvinek krysy během hypokinézy / Kosmické. biologie a lékařství. 1972. V. 8, N3, C.3-5.\n8. Yurgens I.L., Kirillov O.I. Mitotický index buněk kůry nadledvin při prodloužené hypokinéze // Bull. experiment biologie a lékařství. 1972. T. 74, N 7. S. 98-101.\n9. Yurgens I.L., Kirillov O.I. Adrenální kortex během opakovaných plaveckých krys. 2. Cytologická analýza změn ve vnější části zóny paprsku // Problematika fyziologie sportu. M.: Nakladatelství VNShFC, 1972. T.1. P.235-238.\n10. Kirillov O.I. Buněčné změny v kůře nadledvin při opakovaném podání ACTH // Probl. endokrinologii. 1973. V. 19, N 1. S. 99-100.\n11. Kirillov O.I. Vliv ACTH na denní rytmus mitotických dělení v kůře nadledvin / Cirkadiánní rytmy lidí a zvířat. Frunze: Ilim, 1975. str. 151-153.\n12. Kirillov O.I. Hypokinezie a stres // Sborník symposia "Fyziologické a klinické\nproblémy adaptace na hypertremii, hypoxii a hypodynamii “M., 1975. P.152-153.\n13. Kirillov 0,1. Chronický stres: profylaxe pomocí léčiv // Regionální setkání západo-pacifických regionálních setkání jihovýchodní Asie (Abstracts). Singapur, 1976. P.79.\n14. Yurgens I.L., Kirillov O.I. Změna velikosti jádra buněk nadledvinové kůry potkanů po opakovaném fyzickém cvičení // Tsitol. 1977. T. 19, N 3, str. 334-337.\n15. Kirillov O.I. Procesy buněčné obnovy a růstu ve stresu. M.: Science, 1977. 120 str.\n16. Kirillov OI., Yurgens I.L., Lee S.E., Rostov V.V. Úloha hormonálních faktorů v mechanismech buněčných změn v kůře nadledvin a játrech během stresu II Obecné mechanismy buněčných reakcí na škodlivé účinky. L., 1977. str. 105-106.\n17. Kirillov OI, Yurgens I.L., Kurylenko L.A., Chuvlina O.E. Hypertrofie adrenálního stresu // Morfogeneze a regenerace tkání a orgánů za normálních podmínek a po experimentálních extrémních podmínkách. Jaroslavl. 1977. str. 27-32.\n18. Kirillov O.I., Kurilenko L.A. Adrenální kortex myší: cirkadiánní cyklus buněčných jader // Endokrinoloqie. 1977. Bd. 69, N 1. S. 112-114.\n19. Kirillov, OI, Chuvilina, O.E., Kurylenko, L.A. Chronická hypertrofie stresoru nadledvinek / Abstrakce symposia All-Union "Stres a adaptace". Kishshinov: Shtiints. 1978. str.109.\n20. Chuvilina O.Y., Kirillov O.I. Mitotický index a zink fasciculata externa v procesu postnatálního růstu nadledvin krysy // 2. mik-rosk.-anat. Forsch. 1978. Bd. 91, N 3. S. 378-382.\n21. Kirillov O.I., Kurilenko L.A. Vliv ACTH na kůru nadledvin myší J. Chronobiol. 1979. Vol. 6, N 1. P.51-55.\n22. Chuvilina O.Y., Kirillov O.I. Mitotický index a postnatální růst nadledvin krysy v zoně glomerulosa // Z. mikrosk.-anat. Forsh. 1984. Bd.98, N 2. S.213-217.\n23. Khasina E.I., Kirillov O.I. Obecný adaptační syndrom při prodloužené hypokinezi krysy // Abstrakce Symposia All-Union "Stres, adaptační a funkční poruchy". Kišiněv: Shtiints. 1984. str.109.\n24. Kirillov O.I., Popova S.V. Adrenální kortex potkanů; Exp Zones of Fascal Zones, Exp. Clin. Endokrinol. 1985 sv. 86, N 3. P.375-377.\n25. Khasina E.I., Kurilenko L.A., Kirillov O.I. Hypertrofie nadledvin u potkanů při dlouhodobém omezení pohybu. Z. mikrosc.-anat. Forsch. 1985. Bd.99, N 4. S.603-610.\n26. Khasina E.I., Kirillov O.I. Vliv glycegenové kyseliny a metabolismu sacharidů v játrech potkanů Acta physiol. Acad. Sci visel. 1986. Vol.67, N 4. P.435-439.\n27. Khasina E.I., Kurilenko L.A., Kirillov O.I. Adrenály v období adaptace po 20denní hypokinéze u krys // 2. mikrosc.-anat. Forsch., 1986. Bd.100, N 3. S.410-418.\n28. Kirillov, OI, Kurylenko, JT.A. Účinek prodloužené hypokinézy na androgenní systém potkanů / Cosmic. biologie a kosmonautiky. lék 1988. T.22, N 4. P.74-76.\n29. Khasina E.I., Kirillov O.I. Obsah glykogenu a aktivita enzymů metabolismu jaterních sacharidů v období adaptace po hypokinezi potkanů po 20 dnech // Vopr. lékařské chemie. 1990. T.36, N 3. C.43-45.\n30. Kirillov, OI, Kurylenko, L.A. Androgenní systém potkanů v období rehabilitace po 20 dnech hypokinézy // Dep. v VINITI 07.09.90. N 4931-890. Ed. Časopis: Cosmic. biologie a kosmonautiky. lék M.,\n31. Kirillov O.I. Exp Ratio krys // Exp. Clin. Endokrinol.\n1991. Vol.97, N, P.107-108.\n32. Kirillov O.I. Stresová hypertrofie nadledvinek. M.: Věda. 1994. 176 s.


Energetické společnosti marketingově vyzrály nad novými spotřebitelskými právy - Měšec.cz\nMěšec.cz » Spotřebitel » Energetické společnosti marketingově vyzrály nad novými spotřebitelskými právy\nNovela energetického zákona, která nabyla účinnosti 18. srpna 2011, dala zákazníkům nově právo odstoupit od smlouvy v případě, že dodavatel zamýšlí zvýšit cenu energie nebo změnit smluvní podmínky.\nTo se pochopitelně dodavatelům energie nelíbí, a proto se teď snaží dělat vše pro to, aby zákazník v budoucnu tak snadno změnit dodavatele nemohl, říká Jan Votočka, právní poradce časopisu dTest, a dodává: Bohužel někdy tak činí i způsoby, které jsou na hraně zákona.\nSpolečnosti nabízející dodávky elektřiny či plynu podle časopisu dTest v současné době začaly s rozesíláním nejrůznějších „mimořádných“ nabídek spojených s určitou „výhodou“. Podpisem nabídky se však zákazník zaváže na dobu několika let k odběru energie a v případě, že od smlouvy odstoupí, přijde o již poskytnuté výhody, které jsou mu zpětně doúčtovány. V některých případech může být po zákaznících dle nejrůznějších dodatků smlouvy požadována i smluvní pokuta v řádech tisíců korun.\nPodobné pasáže dodatků smluv jsou nepřiměřené a v některých případech i neplatné. Společnosti by tak měly důkladně zvážit svůj marketingový postup. Spíše než různými právními kličkami by měly o zákazníka bojovat především nabídkou nízké ceny a kvalitními službami, uzavírá Votočka.\n13. 10. 2011 11:01\nMartin (neregistrovaný) ---.internetbox.cz\nVítejte v ČR, kde je možné vše.. absurudita, okrádání lidí přímo před očima a s úsměvem, hloupost, naprostá neempatie,lhostejnost k lidem, vyždímat každého až na morek, hnus hnus... z téhle země je mi na zvracení....\nNe že bych vyloženě nesouhlasil, ale i v tomto dodatku bude určitě přesně napsáno, s čím že to odběratel souhlasí a k čemu se zavazuje. Takže "podepsat můžeš, přečíst (a pochopit) musíš".\n13. 10. 2011 23:35\nREX22 (neregistrovaný) ---.215.broadband4.iol.cz\nJde například o současnou nabídku PRE zasílanou stávajícím zákazníkům (průvodní dopis a návrh dodatku ke smlouvě). PRE nabízí slevu 10% z ceny energie (pouze silové složky) po dobu dvou měsíců\na dále 1200 Kč jako prémii. Podmínkou je podepsání dodatku, který mění smlouvu o dodávce elektřiny tak,že se z ní stane smlouva na dobu určitou do 31.12.2013, vznikne tedy závazek u PRE zůstat 2 roky. To je přijatelné, pokud zákazník nemá v úmyslu dodavatele měnit. Co je však znatelně horší: Pokud ve lhůtě 30 dnů před uplynutím sjednané doby (31.12.2013) neoznámí zákazník, že na ukončení smlouvy trvá, prodlužuje se smlouva vždy o dalších 12 měsíců. Ti zákazníci, kteří v průběhu roku 2014 budou chtít změnit dodavatele, musí si počkat až na rok 2015, ovšem za předpokladu, že nepromeškají onu 30 denní lhůtu před koncem roku 2014 atd...\nPřijde mi to ze strany PRE jako poněkud trapná akce, zvlášť v souvislosti\ns tím, že sama PRE na svých stránkách důrazně varuje před neseriózním jednáním zástupců jiných dodavatelů. V průvodním dopise zákazníkům PRE totiž píše pouze o trvání smlouvy do 31.12.2013 a o výhodách z toho plynoucích, o změně způsobu ukončení smlouvy po 31.12. 2013 není v průvodním dopise ani slovo, je pouze v návrhu dodatku ke smlouvě.\nVypadá to na to, že k PRE přešel někdo z T-mobilu :-)