Sheldonovka Denisa : Srovnejte si vše v hlavě...\nSrovnejte si vše v hlavě...\nKdyž tu tak přemýšlím o článku, uvědomuji si, že jsem opravdu už "dospělá"....\nPřed několika lety jsem měla jediný cíl a to zhubnout...Ukázat všem, že to dokážu a nebudu jenom pro smích...\nPřed dvěma lety byl můj cíl ukázat, že jednou budu dobrá trenérka...(píši dobrá, protože pořád se mám v čem zdokonalovat :-)).\nTento rok byl pro mne opravdu plný změn...V dubnu jsem podala výpověď ve fitness centru. Netušila jsem, co bude dál, ale věděla jsem, že dělám dobře. Nebyla jsem prostě šťastná....\nMůj hlavní cíl, který mám, je být ŠŤASTNÁ. Žijeme pouze jednou a nechci být v mém životě utrápená...\nBudovala jsem ve své hlavě sen, který momentálně žiji. Jsem svojí paní, svým šéfem, svým zaměstnancem a dělám konečně přesně to, co mě baví na 100%.\nČím více pracuji s lidmi, tím více si uvědomuji, co je v životě opravdu důležité.\nMyslet sám na sebe....\nZáklad všeho jsou emoce a myšlenky.\nBez dobrého psychického stavu nikdy nebudeme spokojení. Ani vnitřně a už vůbec ne navenek.\nPoslední dobou vidím kolem sebe mnoho slz, smutku a trápení. Ať už se snažím jakkoliv, uvědomuji si, že pokud sám člověk nechce, tak prostě nic nezmůžu.\nVždycky jsem se honila za "dokonalou" postavou, chtěla jsem mít vysekané bříško, štíhlá stehna a kulatý, pevný zadek. Sama jsem věděla, že tohle nebude hned, ale po nějaké době jsem vždycky ztratila motivaci. Cvičila jsem z donucení, že prostě musím. Střídaly se mi nálady...jednou nadšení, po druhé slzy a demotivace.\nNechtěla jsem si připustit, že genetika existuje. Ale vím, že prostě je....Za dva roky jsem udělala na sobě dostatek změn, ale ne ty, které jsem vždycky chtěla.\nVzdát to? Nikdy! Tohle pro mě neskutečná motivace.\nVnitřně jsem spokojená a po tom, co jsem si v životě zažila, je tohle pro mě výhra.\nSamozřejmě, že jsem typická ženská a vzhledově nikdy nebudu 100% spokojená, ale když si vzpomenu na tu "hromádku neštěstí" před 6 lety, tak si můžu pískat :-).\nDnes se neženu za dokonalostí, užívám si každého dne, cvičení s klientem, každý bolavý sval a raduji se z maličkostí, které vidím v zrcadle.\nProto mě tohle všechno hrozně moc baví a těším se na každý trénink. Už dávno jsem pochopila, že "fitness lifestyle" není o tom, mít nejrychlejší proměnu světa nebo níčit si své tělo neustálým začarovaným kruhem, jako jsou třeba sacharidové vlny nebo výčitky z nějaké dobroty.\nMnoho žen, slečen mi píše bolavé zprávy, jak si prošly extrémním nabíráním tuku, jak zhuntovaly své tělo drastickými dietami a jojo efektem nebo jak jsou na dně z každého přibraného kilogramu.\nJá sama jsem si tímhle prošla a proto mohu říct, že každý si musí nabít čumák.\nDůležitější je, si uvědomit svojí chybu a bojovat proti ní. Naštvat se na sebe a změnit to.\nNehledejte motivaci v ostatních, ale jenom v sobě.\nPrvní správný krok je ten, že jste si něco uvědomili a chcete to změnit. Nebuďte slibotechna a už vůbec ne vůči sobě. Žádné "na oko", ale NAPLNO!\nCelková životní změna je psychicky náročná, proto nejdříve musíte najít sami v sobě "sebelásku". Pokud se vám chce plakat nad svým odrazem v zrcadle, mohu vám rovnou říct, že to moc daleko nedotáhnete.\nVždy v sobě najděte sílu a chtíč. Každá změna, kterou procházíte může narazit na překážky. To, že jednou ujedete v jídle, neznamená, že všechno hodíte za hlavu.\nHolt jste si dali něco dobrého, jsme jenom lidi. Důležitější je to, že se druhý den vzbudíte opět s tou sílou pokračovat a nepřestat.\nNejvíce škodíme sami sobě, když si vnitřně nadáváme, jak nic nedokážeme a pochybujeme o sobě.\nProto si vždy si řekněte jednu větu:" DĚLÁM TO PRO SEBE A SVOJE ŠTĚSTÍ!"\nJedině člověk, který se má rád, má důvod, proč by měl jíst zdravě.\nČím více máte stresu a starostí, tím rychleji se to podepíše na vašem zdravotním stavu a věřte, že vaše tělo vám všechno vrátí.\nI přes všechny povinnosti si najděte čas sami pro sebe. Nemusíte hned odjíždět na víkend do lázní :-).\nStačí opravdu málo ke zlepšení psychického stavu. Zajděte si sami na procházku do lesa, naplánujte si cvičení na celý týden, zajděte si jednou za čas na masáž nebo do sauny.\nZačněte se mít opravdu rádi...podporujte sami sebe a věřte si, že vaší vysněné cesty dosáhnete.\nJenom vaše hlava a váš mozek rozhoduje o tom, co se s vámi bude dít.\nJenom VY v hlavě rozhodujete jestli si lehnete na gauč nebo si půjdete zaplavat.\nJenom VY určíte, jestli si vezmete čokoládu nebo ovoce...\nJE TO JENOM O VÁS.\nClaire 20. října 2015 12:24\nHezky napsáno. Líbí se mi, že to máš v hlavě srovnané a nehoníš se za nějakým soutěžemním na pódiu (které je teď v kurzu), ale děláš to co tě baví a naplňuje! ♥♥♥\nPavlína Plevová 20. října 2015 15:14\nMoc krásně napsáno! Něco takového jsem právě potřebovala :)\nMiss Nothing 21. října 2015 19:26\nJé, tak to je opravdu nádherný článek! :) Jako by mi mluvil z duše.. Teda, i já se k fitness dostala kvůli hubnutí, ale časem se to zvrtlo v pravý opak a jsem jedině ráda, že jsem teď naopak zase přibrala.. ALE o to nejde. Jde o to, že by se člověk měl mít rád takový, jaký je. Když si bude neustále říkat, jak je na nic a nic nezmůže, tak tomu tak opravdu bude. Já vím, je to těžké a sama mám momenty (a někdy i časté), kdy se přesně tak vidím - ošklivá, neschopná, hloupá. Ale je to o tom tyto hlasy potlačit a přesvědčit se, že tomu tak není :) Motivovat se, dávat si dosažitelné cíle, chválit se, dopřát si odpočinku..\nProstě všeho s mírou a láskou sám k sobě - samozřejmě tou zdravou mírou :)\nLaura R. 22. října 2015 0:13\nTento článok si vytlačím a nalepím na každú stenu. Krásne napísané ♥


David Koller vydává singl "My se vám ozveme". Upozorňuje na to, že dobrý sluha může být zlý pán! :: Rockmania-cz\nDavid Koller vydává singl "My se vám ozveme". Upozorňuje na to, že dobrý sluha může být zlý pán!\nDavid Koller říká: "Klip je celý střihový, však se nedalo hrát. Je to o tom, že Velký bratr nikdy nespí a vidí tě nejenom na silnici, na ulici, měří ti rychlost, teplotu a určitě si tě může kdykoliv poslechnout z tvého telefonu, mrknout do smsky, mailu a podobně. Už jsme to tady měli a je to pořád horší. Vadí mi ta ztráta soukromí, což zpravidla předchází ztrátě svobody, jak vidíme v přímém přenosu třeba v Číně a nejenom tam."\nKlip vznikal v nejužším možném pracovním kruhu. Režie se ujal Vít Hradil, který k natáčení sdělil:\n"Klip vznikal v době přísnější karantény. Všechno bylo jen o nás dvou a byl to vyloženě hodně komorní průběh natáčení. Já, kamera a David. Nic víc."\nRežisér Vít Hradil popisuje vznik celého klipu: "Ze záběrů na mě šla tíseň, a ta se stala pro mě stěžejním prvkem. Song nás ale pořád vracel k tomu podstatnému. Ke ztrátě soukromí.\nO to nám s Davidem šlo, na to jsme chtěli upozornit. A na tom se začalo stavět. Nic z toho, na co poukazujeme v klipu, samozřejmě není žádná novinka. Nesnažíme se tím otvírat oči, sdělovat něco, co by mělo vyvolat uvědomění si něčeho nového. Vůbec. Jen si myslíme, že není od věci na tyhle věci nezapomínat."\nZtráta soukromí je stěžejním pocitem singlu My se vám ozveme. Klip se snaží přiblížit to, jak jsme o soukromí přicházeli před desítkami let a jak o ně snadno přicházíme dnes, v "digitální" době.\n"V našem nabitém koncertním kalendáři nezůstal kámen na kameni. Připravili jsme však spolu se spřátelenými pořadateli koncerty nové, pro omezený počet návštěvníků. Z úvah nad situací vzešel i nápad koncertů na vinicích. Věříme, že naše fanoušky potěší. Koncertovat budeme i v Praze v Jazz Docku, kde to máme rádi," říká Kollerův manažer Tomáš Staněk.\n5. 7. Sonberk - Vinařství Sonberk\n10. 7. Valtice - Chateau Valtice\n11. 7. Mladá Boleslav - amfiteátr\n12. - 15. 7. Praha - Jazz Dock\n17. 7. Ostrava - Slezsko ostravský hrad\n18. 7. Pardubice - Automatické mlýny\n24. 7. Třebívlice - Vinařství Třebívlice\n25. 7. Malá Skála - Live! Léto 2020\n28. 7. Praha - Doupě Mekyho Žbirky\n14. 8. Znojmo - Lahofer - Hudba na vinicích\n20. 8. Vysoké Mýto - Slavnosti\n21. 8. Liberec - Lidové sady\n22. 8. Velké Pavlovice - Vinobraní\n26. 8. Praha - Střelecký ostrov\n27. 8. Brno - Špilberk\nFoto: archiv Davida Kollera


Kabelka Eva je vyrobena v kombinaci kůže-koženka v černé barvě. Přední díl je zdoben ručně mačkanou kůží v černé a červe... celý popis\nKabelka Eva je vyrobena v kombinaci kůže-koženka v černé barvě. Přední díl je zdoben ručně mačkanou kůží v černé a červené barvě (pravý hadí kůže). Do kabelky se vejdou jak pracovní dokumenty z porady, tak i menší nákup cestou z práce. Přední strana má navíc kapsu uzavíratelnou na magnetek. Kabelka má dvě dlouhá ucha o délce 85 cm. Lze tak kabelku nosit v ruce i na rameni. Celou kabelku uzavírá zip.


Apartmány Prášily - Apartmány - nabídka pronájmu - Prášily, Šumava\nApartmány Prášily, Šumava - pronájem apartmánu\nNabízíme k pronájmu modení apartmány v srdci NP Šumava v klidné obci Prášily. Dům obsahuje jen dva apartmány, což zajišťuje dostatek soukromí. Apartmán má dvě ložnice (čtyřlůžkovou a dvoulůžkovou), obývací pokoj s plně vybaveným kuchyňským koutem a koupelnu s WC. Dále má vlastní boiler a koel, který si hosté regulují sami podle potřeby.\nV celém domě je možné ubytovat až 12 osob, na zahradě je gril,ohniště a uzamykatelný prostor na kola či lyže.\nLokalita: Prášily, Šumava\nVybavení: kuchyně - trouba, elektrický sporák, mikrovlnná trouba, rychlovarná konvice, lednice s mrazákem, dostatek nadobí, hrnců a příborů ...\nPokoje: čtyřlůžková ložnice - manželská postel a palanda, dvoulůžková ložnice - dvě jednolůžka, obývací pokoj s plně vybaveným kuchyňským koutem, koupelna s wc\nZábava: cyklistika, upravované běžecké stopy cca 100 m od domu\nDoprava: vlastní, parkování přímo u objektu\nCena za Silvestra: 15000


Jako online marketér si vystačíte s virtuálním sídlem - PageRank.cz - magazín o internetu\nNapsal(a): angelo 21.5.2017\nV posledních letech se rozrůstá počet podnikatelů, kteří si zařizují virtuální sídla. Dostanou tak adresu, kterou musí mít zapsanou jako sídlo firmy, navíc je postaráno o jejich poštu a mohou občas prostory využívat pro schůzky s klienty a partnery. Za to všechno platí mnohonásobně nižší částku než za skutečnou kancelář.\nCo přesně je virtuální sídlo?\nJedná se o službu. Vyberete si poskytovatele, v jeho prostorách si zapíšete sídlo své firmy. Poskytovatel se pak stará o veškerou administrativu na místě – přijímá telefonáty, přeposílá vám poštu, která sem přijde. Většinou je možné si platit také možnost využívat v budově kancelář pro schůzky s klienty. Scházet se s nimi doma nebo někde venku v kavárně totiž není příliš profesionální.\nVirtuální sídlo firmy je relativně nová záležitost, aspoň u nás v ČR. Dříve nic takového nebylo možné, vše přišlo až s nástupem moderních technologií. Právě podnikatelé pohybující se v oblasti IT využívají virtuální kanceláře nejčastěji. Fyzické sídlo vůbec nepotřebují, stačí jim počítač a připojení k internetu, pracovat mohou prakticky odkudkoliv. Tak na co si platit kancelář?\nVirtuální kancelář skvěle poslouží ajťákům, online marketérům, grafikům apod. Ať už programujete, poskytujete SEO služby, tvoříte návrhy webů, živíte se copywritingem nebo se staráte o e-shop, zvládnete to nejspíš i z domova. Díky virtuálnímu sídlu ušetříte nemalé peníze za pronájem i každodenní cestu do kanceláře. Prací z domova navíc uspoříte čas strávený cestováním. Ale nejde jen o peníze a čas.\nJaké výhody kromě peněz to má?\nVelmi často zmiňovanou výhodou je otázka prestiže. Virtuální sídlo si totiž můžete zařídit prakticky kdekoliv – třeba i v zahraničí. Většina českých podnikatelů ovšem volí města jako Praha, Brno, Ostrava apod. Vždy je lepší sídlit v nějakém větším městě, které všichni znají. Za prvé se k vám snadněji dostanou (dopravní infrastruktura je propracovanější), za druhé působíte tak nějak víc světově. Pražská firma prostě udělá větší dojem než společnost z nějaké malé vesnice. A pak je tu ještě jedno plus. Ve větším městě si vás určitě všimne více lidí.\nTaké tam budete mít větší klid. Na maloměstě budou lidé neustále řešit, jak se vám daří, s kým spolupracujete, zda máte dost zakázek, pro koho pracujete. V Praze či Brně si vás nikdo všímat nebude. A když říkáme nikdo, máme na mysli i úřady. Je známé, že kontroly ze strany úřadů jsou v Praze daleko méně časté než v menším městě. Nemají takové kapacity, aby stíhali sledovat neustále všechny.\nVirtuální kancelář Praha vám nabídne například společnost Profi-kancelář, která patří k nejstarším poskytovatelům virtuálních sídel u nás. Postará se i o založení s.r.o. a další úkony spojené s podnikáním.\nPředchozí: Kvalitný copywriter – existuje vôbec?\nNásledující: Tvorba webu zahrnuje SEO analýzu a následné uzpůsobení webu


Brand management 2015: Forbes – jak prosadit globální značku na českém mediálním trhu | Marketingové noviny.cz\nDne 23. 9. 2015 se ve Slovanském domě v Praze konala odborná konference Brand management 2015, která byla cílená na oborníky zabývající se značkou, jejím významem, ale především efektivním využitím. Přední odborníci na tuto problematiku se nezabývali tím, jestli je značka vůbec pro firmy důležitá, ale proč je pro firmy tak stěžejní a jak se se značkou naučit správně pracovat a jak ji dále vyvíjet.\nJim Stengel (vizionář, marketingový guru a bývalý globální marketingový ředitel Procter&Gamble) poukázal na to, že vítězné značky umí vyvolat pozitivní emoce. Toho lze docílit tak, že firmy budou komunikovat hlubší význam své značky. Firmy s vyššími ideály mají až 3x vyšší zisky. A zároveň společnosti, které komunikují svůj hlubší význam, nabírají zákazníky až 3x rychleji, než jejich konkurence. Podstata značky musí vycházet zevnitř, tzn. od lidí, co ji vedou, co ji tvoří, co ji rozvíjí. Jim Stengel věří, že jedině talent a energie jsou jedinou kompetitivní výhodou, která nikdy nemůže být okopírována.\nZ českého prostředí mě nejvíce zaujal příběh značky Forbes pod vedením Petra Šimůnka – šéfredaktora Forbes v ČR. Forbes vznikl v roce 1917, jeho čtenost po celém světě je 80 milionů čtenářů měsíčně. Forbes vstoupil na český mediální trh v roce 2011. Nicméně prognózy udržení se na tomto trhu byly více než negativní, jelikož v tomto roce měla čtenost tištěných novin klesající charakter. Navzdory nepříznivé době, kdy Forbes vstupoval na český mediální trh, se mu dnes nevídaně daří. Za druhý kvartál roku 2015 se čtenost tohoto business magazínu vyhoupla na 110 000 čtenářů za měsíc. S tímto počtem čtenářů se Forbes stal nejsilnějším business magazínem v ČR.\nForbesu předpovídali, že nebude mít o čem psát. Do června příštího roku jsou covery naplánované (Šimůnek, Brand Management 2015)\nTým tohoto magazínu v Čechách měl jinou vizi, než ostatní. Forbes chtěl rozdávat radost, inspirovat, podávat pozitivnější pohled na svět. Díky tomuto pojetí se z nich stal nejprodávanější business magazín na trhu, ať už v tištěné nebo on-line podobě.\nZdroj: Šimůnek, Brand Management 2015\nÚspěch dle Petra Šimůnka spočívá v tom, že Forbes má jasně daný koncept, kterému musí rozumět každý z redakce, z týmu, ale i čtenáři a inzerenti. Tento koncept je následující:\n•\tŽivot je bohatý\nCelkově to lze shrnout tak, že Forbes se snaží být programově pozitivní, pro své články se nechávají inspirovat úspěšnými osobnostmi, které něco dokázaly. Mnohá media píší v negativním duchu, co se komu nepovedlo, kde všude se krade, kde se stalo jaké neštěstí nebo kdo je jak zkorumpovaný. Skoro to vyznívá tak, že zde není nic pozitivního. Touto cestou se Forbes nechtěl ubírat, nechtěl šetřit na čtenářích tak, že bude šetřit na podstatě, tedy na obsahu magazínu. Šimůnek vysvětluje, že na článcích se podílí jen ti nejlepší, kteří jsou zkušenými redaktory s mnohaletou praxí, což se odráží právě na kvalitě článků. Nejde primárně o kvantitu nových článků, ale o kvalitu a nadčasovost.\nMagazín Forbes staví na myšlence svého zakladatele B. C. Forbese, tj. „byznys se dělá pro radost, ne proto, abychom na lidech zbohatli“.\nV říjnu roku 2014 rozšířili svou tištěnou podobu ještě o tu internetovou, která je jednoduchá a přehledná. Online reklamu ve svých magazínech se například snaží prodávat jiným způsobem, než ji prodává konkurence. Konkurence velmi často používá PPC reklamy, kdy inzerent platí pokaždé, když na reklamu někdo klikne. Tímto směrem se ale Forbes nechtěl ubírat, chtěl jednat s klienty jinak. Forbes využívá tzv. native advertising, který spočítá v tom, že speciální tým vytvoří klientovi obsah přímo na míru a s klientem úzce spolupracuje tak, aby bylo vyhověno jeho požadavkům a očekáváním.\nÚspěch je často dílem správného načasování, nicméně Forbes je výjimkou, přišel na český mediální trh v době, kdy čtenost tisku dlouhodobě klesala. Proč Forbes uspěl? Protože měli jasně daný koncept a hodnoty, se kterými se ztotožnil každý, kdo pro magazín pracoval, protože komunikovali svůj hlubší význam. Chtěli inspirovat ostatní a poukázat na tu pozitivnější stránku života a úspěchu. Úspěch značky tak byl konstruován zevnitř.\nPremiérový ročník konference Brand Management se uskuteční ve Slovanském domě v Praze Nescafé Dolce Gusto zve na kávu s novou podobou stojanů Kopecký nastoupí na domácí rally značky ŠKODA s černým vozem FABIA R5 Jameson uvádí na svatého Patrika již posedmé limitovanou edici


Spirálový zámek AUTLOR ASL-41 je ideální pro přepravu na kole. Je flexibilní a dostatečně skladný, aby se vešel do brašny nebo se upevnil k rámu jízdního kola. Je vhodný pro použití v místech s nízkým rizikem odcizení. Odolný vinylový potah s průměrem 8 mm je šetrný k uzamykaným předmětům. Ocelový uzamykací třmen o průměru 25 mm. Ocelová vložka s funkcí...\nAUTHOR Zámek ASL-25 spir růžová/černá\nSpirálový zámek AUTLOR ASL-25 je ideální pro přepravu na kole. Je flexibilní a dostatečně skladný, aby se vešel do brašny nebo se upevnil k rámu jízdního kola. Je vhodný pro použití v místech s nízkým rizikem odcizení. Odolný vinylový potah s průměrem 10 mm je šetrný k uzamykaným předmětům. Ocelový uzamykací třmen o průměru 25 mm. Ultra-B cylindrická...\nAUTHOR Zámek ASL-45 spir černá\nAUTHOR Zámek ASL-39 spir stříbrná\nLehký a ohebný zámek AUTHOR ASL-39 s ocelovým opláštěním průměru 16 mm, který chrání vnitřní ocelové lanko. Odolný vinylový potah s průměrem 22 mm je šetrný k uzamykaným předmětům. Ocelové opláštění vnitřního lanka o průměru 16 mm. Odolný vinylový potah s průměrem 22 mm. Ocelový uzamykací třmen o průměru 30 mm. Hmotnost 1480 g / 1200 g. Délka 1500 mm...\nLehký a ohebný zámek AUTHOR ACL-80 s ocelovým opláštěním průměru 22 mm, které spolehlivě chrání vnitřní ocelové lanko. Odolný potah z polyesterové tkaniny je šetrný k uzamykaným předmětům. Opláštění vnitřního lanka trubičkami z tvrzené oceli o průměru 22 mm zvyšuje odolnost proti přestřižení. Odolný potah z PVC a svrchní polyesterové tkaniny – celkový...\nAUTHOR Zámek ACL-85 C-Sleeve černá/zelená\nZámek AUTHOR ACL-85 - splétané ocelové lano s 25 mm s měkkým vinylovým potahem, který je šetrný k uzamykaným předmětům. Splétané ocelové lano o průměru 17 mm. Měkký vinylový potah o průměru 25 mm je šetrný k uzamykaným předmětům. Uzamykací třmen z tvrzené oceli o průměru 16 mm. 360 stupňů otočná zamykací hlava pro snadnější manipulaci a zamykání....


Březen 2019 - NádhernýByt.cz\nby Redakce on 30.3.2019 5.4.2019\nSladěná venkovní dlažba Přirozený přechod z vnitřních prostor domu do zahrady zajistí útulná terasa. V teplých letních dnech se stává často druhým domovem. Design venkovních dlaždic je třeba sladit tak,… [Celý článek]\nby Redakce on 27.3.2019 29.3.2019\nStavba roku v kategorii Rekonstrukce a obnova Historická oranžerie ve Smetanových sadech v Olomouci uspěla v soutěži Stavba roku. Získala čestné uznání v kategorii Rekonstrukce a obnova, tedy Obnova starého palmového skleníku – oranžerie…. [Celý článek]\nby Redakce on 18.3.2019 18.3.2019\nDeveloperská společnost YIT nedávno spustila prodej bytů z první etapy nového projektu Ranta Barrandov v Praze. Rezidenční komplex osmi domů vyroste ve dvou fázích v Praze 5 a nabídne celkem 259 nízkoenergetických jednotek ve… [Celý článek]


Infernální kruhy / Karel Kosík / Atlas Transformace\nTotalitní mentalita osobnosti\nTranzice nebo transformace?\nSrdjan Jovanović Weiss\nInfernální kruhy Karel Kosík\nMalé národy, včetně Čechů, mají nutkavou potřebu přesvědčovat sebe i jiné o své důležitosti. A tak se periodicky objevují publikace pod záhlavím: Čím se náš národ zapsal do dějin, v nichž se prezentují domácí velikáni, od Husa přes Komenského až po Masaryka, a národní sebevědomí je výčtem slavných jmen saturováno. V těchto projevech je cosi dětsky naivního, ale vychází v nich také na povrch nepřekonaná provinciálnost a utajovaná – malost.\nSe střední Evropou jsou však spojeny fenomény, jejichž význam přesahuje jakoukoli regionální omezenost a z nichž je možno vyčíst, co se dnes děje na celém světě. Jedním z těchto fenoménů je mnichovanství, druhým Franz Kafka. Oba jsou spjaty se středem střední Evropy, ale její rámec překračují prostorově i časově. Mnichovanství je sice bezprostředně spojeno s dohodou, která byla uzavřena na podzim 1938 v bavorském hlavním městě a umožňovala Hitlerovi rozbít Československo, ale jako fenomén je něčím daleko závažnějším a hlubším. Mnichovanství je ustupování a kapitulace před zlem, jehož agresivitě se přinášejí jako oběti území, svrchovanost, svoboda, čest, solidarita v klamné naději, že se agresor nasytí a zastaví. Jméno slavného pražského spisovatele se do značné míry osamostatnilo od jeho díla a fenomén Franz Kafka označuje převrácenost a nenormalitu moderní doby. Také ten, kdo nečetl Zámek a Proměnu, ví, že „kafkoidní“ svět je doba vymknutá z kloubů a posedlá nejrůznějšími druhy šílenství.\nDesetiletí trvající zápolení dvou supervelmocí, Ameriky a Sovětského svazu, kdy si každá osobovala titul „říše světla“, zatímco temnotu a nesvobodu přisuzovala protivníkovi, zaslepilo mnohým (či dokonce většině?) na obou stranách oči, a proto viděli všechno špatné pouze na druhém, na nepříteli. Zánikem bipolárnosti zmizely některé mystifikace staré, ale vznikají a dávají se na vítěznou pouť světem mystifikace nové, které zachvacují nejen politiky a literáty, ale také veřejnost. Možná, že se dnes ve střední Evropě rodí nový fenomén, který bude mít pro pochopení a popis moderního světa stejný význam jako mnichovanství a kafkoidnost. Střední Evropa žije ve znamení transformace, ale neví, že její proměna je součástí transformace hlubší a jiné. Co je ve vyspělých zemích Západu běžné a zaběhané, stává se pro státy, které si říkají „postkomunistické“, novinkou a cílem, jemuž se všechno podřizuje. Lidé jednají záměrně a cílevědomě, ale dějiny jako celek, tato nepředvídatelná souhra nejprotichůdnějších interesů, zůstávají skryty jejich zraku, a proto v nich sehrávají své role obvykle s vědomím falešným. Domnívají se, že jsou strůjci vlastních programů, plánů, předsevzetí, ale ve skutečnosti klesají na pouhé nástroje cizí moci a tato závislost jim uniká: jednají v ideologickém zdání. Systém „reálsocialismu“, který ve střední a východní Evropě zkrachoval, fungoval v přesvědčení, že nejvyšší rozum společnosti ztělesňuje a zosobňuje STRANA, která má proto nezadatelné monopolní právo, aby veškeré záležitosti – od ekonomie, přes politiku, kulturu až po vědu a vojenství – řídila, vedla, reglementovala. Ukázalo se však, že vychvalovaná a uctívaná STRANA, tento konglomerát pohanské církve a policejně-byrokratické šedi, existuje a jedná jako nepoučitelná zatvrzelost nerozumu a zaslepené arogance. Proto se její panství muselo dříve či později zhroutit. Dnes na místo této zkrachované instituce nastupuje jiná instance, která se s nemenší arogancí a zaslepeností vydává za normalitu, odpovídající lidské přirozenosti, za konečně nalezený a ve společnosti uplatňovaný dějinný rozum, jehož fungování zajistí prosperitu a svobodu. Touto instancí je TRH, který sám sebe považuje za nejvyšší a rozhodující realitu. Podobně jako v minulosti STRANA osobuje si dnes TRH monopolní postavení, které vedle sebe, a zejména nad sebou, nestrpí nic jiného, odlišného: všechno netržní – svobodné, vznešené, poetické – dříve či později pohltí a zapojí do svého mechanismu.\nTRH jako monopolní a nejvyšší realita smrtelně ohrožuje kulturu. Reflexe tohoto ohrožení však umožňuje hlubší definici kultury i adekvátnější pochopení jejího smyslu. Kultura není prvotně soubor knih, plastik, znalostí, morálních pravidel nebo muzeálním skladištěm tzv. hodnot. Svou podstatou a svým posláním je založením a obranou prostoru, v němž ztrácí své výlučné postavení jak síla a násilnictví (tedy moc meče), tak bezměrná expanzivnost trhu (a tedy moc peněz), stejně jako roztahovačnosti ideologií a fantasmagorií všeho druhu (moc předsudků a fanatismu). Kultura naplňuje své poslání pouze tehdy, jestliže proti bezmezné žádostivosti TRHU, který chce všechno pohltit, proti agresivitě SÍLY, která chce všechno komandovat, proti přízemnosti předsudků a ideologií, které všechno strhávají do své zaslepené omezenosti – vytváří a obhajuje časoprostor, který je útočištěm svobody, vznešenosti, poetičnosti.\nJestliže je TRH se svým mechanismem nejvyšší realitou, osobuje si monopolní postavení a všechno ostatní si podřizuje, může být pluralita za jeho panství pouze zdánlivá. Taková pluralita je mnohohlasnost ozvěn, které všechny v různých variacích hlásají a vychvalují jedinou „pravdu“, tj. nepravdu TRHU jako nejvyšší instanci dějin. Opravdová pluralita naproti tomu je mnohorozměrnost skutečnosti, v níž má své místo jak trh, tak kultura, jak všednost, tak vznešenost, jedno není na druhé redukovatelné. Ježíš, který vyhání trhovce a penězoměnce z chrámu, symbolizuje a brání kulturu jako místo (prostor), kam prodejnost, směnitelnost, korumpovatelnost nemají přístup. Lidi, jejichž obzor je určován TRHEM jako jedinou a nejvyšší realitou, uvnitř níž se pohybují jako ve svém zdomácnělém prostředí a svádějí v něm s ostatními spory, půtky, intriky o výnosná a významná místa, tyto lidi nazývám trhovci a jejich počínání trhovectvím. Protože jsou trhovci zaslepeni omezeným vnímáním, nechápou směšnost svého počínání, a dosáhnou-li úspěchu v tomto zápolení, připadají si jako historické veličiny. Uniká jim, že již nehrají komedii jako jejich předchůdci, ale trapnou frašku: v ničem se z dějin nepoučili.\nVe 20. století se proplétají procesy trojího druhu. Tato doba zažila nevídané hrůzy a katastrofy (1. a 2. světová válka, Osvětim, gulag, Hirošima), ale proslavila se také vědeckými objevy a technickými vynálezy, které lidský život usnadňují a zpříjemňují. A v řadě zemí vypukly revoluce, které slibovaly nový začátek a miliony lidí v novou hvězdu lidstva uvěřily. Na první pohled by se mohlo zdát, že naše století oplývalo bohatstvím převratných a otřesných událostí. Ve skutečnosti každá z těchto událostí zvlášť a všechny dohromady dříve či později propadly zdánlivosti, ztratily otřesnost, převratnost, objevnost, novost a zapojily se jako epizody do grandiózního procesu produkování, jehož odvrácenou doprovodnou stranou je globální devastace. Domnělé události 20. století jsou jedna po druhé nivelizovány, devalvovány a pohlcovány temnou skrytou silou. Skutečnou událostí, která určuje veškeré dění, není ani válka, ani revoluce, ani Osvětim, ani atomová energie nebo čipy, ale nepřetržitá grandiózní transformace, antiudálost, která všechny události požírá, nivelizuje, zbavuje svébytnosti a zapojuje do svého chodu a fungování, do totální a globální supertransformace. Stoupenci a ideologové tržního hospodářství o existenci této antiudálosti nevědí a netuší proto, že jsou spolu s TRHEM jejími nástroji a ovšem také – oběťmi.\nPřed touto supertransformací nic neobstojí, a cokoli se dostane do jejího soukolí, modifikuje se pro její potřeby. Lidi a věci se stávají zajatci infernálního obklíčení, z něhož dosud nikdo nenalezl východisko. 2. polovina 20. století není pokračováním Balzacovy Lidské komedie (Comédie humaine). Kdesi nastal zvrat, který ještě nebyl dostatečně popsán a výstižně pojmenován. Trh a peníze ztratily svou někdejší dvojznačnou a rozporuplnou funkci, vyprošťující i ujařmující, sjednocující i blokující zároveň, poklesly do závislého postavení a existují jako podřízená součást reality mocnější a „vyšší“. TRH, pohlcující síla moderní doby, je pohlcen něčím ještě hltavějším, pozbývá samostatnosti, kterou všemu jinému kromě sebe upíral, a stává se vazalem síly anonymní, o jejíž povaze dávají tušit názvy jako „ein belebtes Ungeheuer“, bestia triumphans, SUPERCAPITAL.\nPro dnešní osvícené lidstvo je přirozené a normální, že se desetitisíce inženýrů, techniků, konstruktérů, vědců, dělníků, manažerů zabývají výrobou zbraní a že jejich vývoz je zdrojem horentních profitů. Všichni, kdo jsou ve zbrojním průmyslu zaměstnáni, dobře vědí, že výsledkem jejich činnosti nejsou hudební nástroje, ale instrumenty smrti, dokonalé technické výrobky určené k zabíjení. Toto vražedné zboží se exportuje do všech oblastí světa, a když jich lidé v těch či oněch zemích použijí, stanou se realizátory jejich pravého určení a vzájemně se mordují, píše svobodný tisk o brutálních masakrech a veřejné mínění hlasitě odsuzuje krvavé jatky. A do zemí, kam byly nejdříve exportovány kanóny a tanky, přichází – jako další etapa stejného a jednoho pohybu – humanitární pomoc, která má zmírnit utrpení masakrovaného obyvatelstva. Tomu říkám infernální kruh a v jeho sevření se pohybuje také argumentace, která nutnost výroby a exportu zbraní zdůvodňuje takto: zrušit výrobu a vývoz zbraní znamená zbavit tisíce lidí práce a rozmnožit armádu nezaměstnaných. Přespočetné zástupy diplomatů, kteří se horečně radí, do noci schůzují, v ranních hodinách se usnášejí, cestují sem a tam, pouze doplňují nenápadnou armádu zbrojařů, producentů a prodejců nástrojů smrti, jejichž rozhodné nekompromisní jednání připravuje prostor pro kompromisy, vyjednávání, mírová ujednání a humanitární gesta.\nPokud si občas někteří lidé existenci infernálního kruhu uvědomí, vrhá je toto poznání do pocitu bezmocnosti. Ministryně Spojených států protestuje proti bezmeznému šílenství, které v podobě zfilmovaného násilí nabízejí denně masmédia divákům. Může zůstat bez následků, jestliže americká mládež do svých osmnácti let spatří dvě stě tisíc násilných scén a čtyřicet tisíc vražd? Smí stát zasáhnout? Nesmí, jeho opatření by bylo projevem cenzury, odpovídají unisono filmoví producenti a obhájci lidských práv (viz Die Welt, 22. října 1993).\nModerní realita je systém do sebe zapadajících a vzájemně se doplňujících infernálních kruhů. Kdo se z jednoho vyprostí, zůstává obvykle v zajetí jiného nebo do jeho sevření upadá: proto je osvobození tak obtížné. Uzavření do té či oné infernální obruče jednají lidé jako náměsíčníci, jako by je cosi hypnotizovalo a neznámá cizí síla je uhranula natolik, že ztrácejí soudnost a očekávají spásu od některého ze svých fantasmagorických výtvorů. Prozaické věci, jako stát, strana, rasa, majetek, trh, peníze, veřejné mínění jsou ve zvrácené představivosti obdařeny nadpřirozenými vlastnostmi a zaujímají místo zázračného nejvyššího jsoucna, jemuž lidi slouží a obětují sebe i jiné.\nAni jedna z připomenutých zdánlivých událostí 20. století nebyla osvobozujícím otřesem, který probouzí z lhostejnosti, připomíná existenci infernálního kruhu a povzbuzuje k zamyšlení, jak se z tohoto zaujetí vyprostit. Některé z těchto dějů zatřásly lidmi dočasně, nikoli natrvalo, zasáhly je povrchně, ale nepronikly do hloubi duše a mysli. Každá z těchto domnělých událostí dříve nebo později ve své hrůze či převratnosti vybledla, poklesla na etapu a průchozí bod nezadržitelného procesu produkování a konzumace. Každý z uvedených historických faktů se transformoval na pouhou součást a projev grandióz-ního procesu, v němž se v míře nevídané produkují informace a věci, ale současně se devastují krajina, města a – duše lidí.\nKaždá ideologie, tj. zvrácenost, převrácenost, mystifikace a zaslepenost, vzniká z pověrečné úcty k modlám: cosi je pozvednuto na místo svrženého, zapřeného, popraveného boha a vynáší se na piedestal zbožnění. Z lidí se stávají modloslužebníci, kteří přisluhují modlám – svým fantasmagorickým výtvorům. Modlou může být rasa, národ, Strana, TRH.\nVelký myslitel 19. století popisoval moderní skutečnost v doplňujících se termínech převrácenosti poměrů (die Verkehrung) a zběsilosti doby (die Verrücktheit). Zvrácenost i šílenství nejsou okrajovými jevy, ale vyvěrají ze samé podstaty moderní epochy: jsou její imanencí. Moderní realita se chová a jedná jako pochodující obludnost. Filozofická analýza skutečnosti tak navazuje na geniální básnické vidění, které již v počátcích nové epochy objevilo její podstatu: univerzální zvlčilá žádostivost (an universal wolf) transformuje všechno na svoji, tj. univerzální kořist (an universal prey):\n„...lačnost, onen světa vlk,\nze všeho kořist sobě učiní\na naposled sám sebe požere.“\n(Shakespeare: Troilus a Kressida,\nakt první, scéna třetí)\nKosík, Karel. „Infernální kruhy.“ In Předpotopní úvahy. Praha: Torst, 1997, 127–134.\nCopyright © 2008-2010 tranzit


OBRAZEM: Predátorům první zápas v Jablonci vyšel - Českolipský deník\nOBRAZEM: Predátorům první zápas v Jablonci vyšel\nJablonec nad Nisou, Česká Lípa - Jablonečtí Vlci jedou dnes do Lípy pro naději. Odvetné utkání úvodního kola play off druhé hokejové ligy začíná na českolipském ledě v 18 hodin.\nV prvním zápase úvodního kola play off druhé hokejové ligy podlehli jablonečtí Vlci týmu Predators Česká Lípa 3:5.Foto: Deník\nSmutek zavládl po závěrečném klaksonu prvního zápasu úvodního kola play off druhé hokejové ligy, ve kterém jablonečtí Vlci podlehli týmu Predators Česká Lípa 3:5 (1:1, 2:3 a 0:1).\nVedení domácího týmu pojalo první kolo play off velkolepě a na úvod zazpívaly dvě členky pěveckého sboru Vrabčáci českou hymnu. Úvod první třetiny byl ve znamení oťukávání krajských rivalů a trochu vzruchu přinesly pouze přesilovky, leč žádný z týmů je využít nedokázal. Do vedení nakonec šla Česká Lípa v čase 12:29.\nTo Jablonecká obrana poprvé v zápase chybovala, exjablonecký Šesták prošel až před brankáře Hanouska, který byl proti jeho střele bezmocný. Predátoři měli možnost zvýšit náskok při téměř dvouminutové přesilovce pět proti třem, ale naopak v ní měl největší šanci domácí Kapička, ale brejk neproměnil. Vzápětí měl podobnou šanci Kadeřábek, ale on se mezi střelce nezapsal. Hosté se ze špatné obranné hry nepoučili a již při hře pět na pět Stehno vyrovnal.\nDruhou část začínali Vlci v početní převaze a svého soka zatlačili do jeho obranného pásma a po zásluze šli do vedení, když brankáře hostí překonal Černý. Z vedení se však domácí neradovali dlouho, neboť hosté z přesilovky srovnali. Ovšem náskok Vlkům vrátil pohotovou střelou Měrtl. Zlomový okamžik zápasu nastal ve 38. minutě, kdy Česká Lípa během dvaceti vteřin otočila vývoj utkání.\nObě akce, ze kterých hosté skórovali, si byly velice podobné. Chyba obrany, přečíslení a gól. Hanousek byl proti smrtícím výpadům bezmocný, a tak šli hosté do kabin s jednobrankovým náskokem.\nÚvod poslední třetiny se domácím opět nevydařil. Hosté šli několikrát v dobrých pozicích na Hanouska, který v brance doslova čaroval, ani tak nedokázal zabránit páté brance za svými zády. Od té doby si Česká Lípa poctivě hlídala svoji modrou a domácí nenašli zbraň, jak tento val překonat. Šanci měli ve dvojnásobné přesilovce v polovině poslední části, ale kontaktní branku nedali.\nPoslední naději na zvrat měli Vlci v čase 18:36, kdy sudí vyloučil dva hráče Lípy a domácí mohli hrát 1.51 vteřin přesilovku 5:3, ovšem po padesáti vteřinách udělal klukovský faul ve středním pásmu Černý a výrazně otupil možnost Vlků na snížení stavu. Nervózní závěr nahrával hostujícím hráčům, kteří si domů odvezli cenné vítězství a v případě čtvrteční výhry na domácím ledě se právě oni mohou radovat z postupu do 2. kola play off druhé hokejové ligy.\nBranky: 17. Stehno, 24. Černý (Měrtl), 39. Měrtl (Kadeřábek) – 13. Šesták (Šulc), 26. Hudíček (Šulc), 38. Musil (Havel), 38. Šulc (Oliverius, Svoboda), 43. Šulc (Nekvinda, Havel).\nHC Predators Česká Lípa: Matoušek – Mrkvička, Petrmichl, Svoboda, Šulc M., Cafourek, Kučera, Formánek - Šesták, Oliverius, Šulc J., Musil, Hudíček, Havel, Nekvinda, Kašťák, Preussler, Plichta, Varga.\nSlavíček: Byla radost se na kluky dívat\nBojovnost hráčů a naordinovaná taktika od trenérů slavila úspěch. Českolipští hokejisté dokázali v úvodním utkání prvního kola play–off druhé ligy vyhrát na ledě jabloneckých Vlků, se kterými v základní části soutěže dvakrát padli.\n„Trenéři zvolili velmi dobrou taktiku a hráči své úkoly plnili. Především starší borci ukázali těm mladým, jak se má bojovat: vrhali se do střel, makali,“ řekl Deníku generální manažer HC Predators Bohumil Slavíček. „Naši fanoušci, kteří do Jablonce přijeli, viděli, že kluci dřou. Byla radost se na ně dívat,“ zdůraznil.\nPřed čtvrteční odvetou, v níž se už může rozhodnout o postupujícím do 2. kola, však manažer Slavíček euforii některých českolipských fandů raději krotí. „Všechno je to ještě hodně otevřené. Jablonec je hodně těžký soupeř, který se rozhodně jen tak nevzdá. A i právě proto si s vedením klubu přejeme, aby se fanoušci čtvtečním hokejem především bavili a prosíme je, aby našim hráčům hlasitě pomohli,“ řekl na závěr Bohumil Slavíček.\nOdvetné střetnutí v České Lípa začíná v 18 hodin.


Plán letní přípravy: čeká nás i přeborový soupeř - TJ Avia Čakovice\nPlán letní přípravy: čeká nás i přeborový soupeř\nNa souboj o přední příčky v 1. B třídě se čakovičtí začnou připravovat v úterý 6. července. Jak bude vypadat letní příprava?\nVzhledem k brzkému startu soutěže odstartujeme přípravu dříve než je zvykem. Začátek přípravy je naplánován na úterý 6. července. Během čtyř týdnů se bude trénovat třikrát týdně. Nejprve bude cílem nabrání kondice, následně se zaměříme na herní stránku.\nV přípravném období sehrajeme tři utkání s týmy z vyšších soutěží. Nejprve bude naším soupeřem Spartak Hrdlořezy, mužstvo hrající pražskou 1. A třídu, se kterým se utkáme 18. července na našem domácím hřišti.\nNásledně se po velmi dlouhé době utkáme se sousedními Třeboradicemi. Bude to měřítko s týmem hrajícím Pražský přebor a zároveň zajímavé v tom ohledu, že Třeboradice trénuje náš záložník Viktor Pařízek.\nPoslední test před startem soutěže bude 25. července, kdy se v odvetě utkáme s FC Mělník, účastníkem středočeské 1. A třídy. Následující víkend 31.7 – 1.8. nás čeká 1. kolo 1. B třídy, kdy nás čeká AFK Slavoj Podolí.


Akce - FNUSA-ICRC\nAktuálně - registrace na Partnerské fórum\nCTM seminář pro veřejnost\nTýden mozku – satelitní akce v Brně!\nSpolečná akce Mezinárodního centra klinického výzkumu Fakultní nemocnice u sv. Anny v Brně a jeho partnerských ústavů Akademie věd České republiky\nProbíhá v prostorách Mezinárodního centra klinického výzkumu Fakultní nemocnice u sv. Anny v Brně (FNUSA-ICRC), budova B1, Pekařská 53, Brno (6. patro]\nPřednáška: Mrtvice? 4,5 hodiny – ne více!\nIng. Hana Pokorná, Cerebrovaskulární výzkumný tým FNUSA-ICRC\nÚterý 12.3. 13:00-13:30\nMísto: Mezinárodní centrum klinického výzkumu Fakultní nemocnice u sv. Anny Brně, budova B1, 6. patro, Pekařská 53, Brno\nCévní mozková příhoda, zkráceně CMP, mrtvice, nebo lidově šlak, je v Česku druhou nejčastější příčinou úmrtí. Přesto málokdo z nás ví, jak ji poznat a správně na ni reagovat. Přijďte se během půlhodiny dozvědět životně důležité informace, které možná jednou vám nebo vašemu blízkému pomohou v kritické situaci.\nPřednáška: Jak mohou cévní modely pomoci zlepšit léčbu mozkové mrtvice\nMgr. Jan Víteček, Biofyzikální ústav AV ČR a výzkumný tým Inflammation FNUSA-ICRC\nÚterý 12.3. 13:45-14:00\nPři ischemické mozkové mrtvici dochází k uzavření některé z mozkových tepen krevní sraženinou. Prioritou je tedy odstranit krevní sraženinu a obnovit průtok krve. Může se tak dít pomocí katetru nebo prostřednictvím nitrožilní aplikace trombolytika. Trombolytická léčba, byť snadno proveditelná, má jistá omezení a je vynakládáno velké úsilí na její zlepšení. V tomto ohledu jsou velmi cenná data z klinických studií a experimentů na zvířatech, stejně jako data získaná pomocí laboratorních modelů. Právě laboratorní modely mohou poukázat na základní mechanizmy trombolýzy a obnovení průtoku v uzavřené tepně.\nPřednáška: Vývoj nových terapeutik pro efektivní léčbu mozkové mrtvice\nMgr. Martin Toul, výzkumný tým Proteinové inženýrství FNUSA-ICRC a Masarykova univerzita\nÚterý 12.3. 14:15-14:30\nKardiovaskulární choroby jsou nejčastější příčinou smrti, přičemž platí, že v důsledku této poruchy umírá na světě přibližně každý třetí člověk. Mozková mrtvice navíc patří k jedněm z nejčastějších ze všech kardiovaskulárních onemocnění, takže rozvoj nové efektivní léčby je naprosto kritický. Pojďme se společně podívat na to, co jsou tato léčiva zač a jakým způsobem je můžeme upravovat, aby byla pro lidstvo co nejpřínosnější. Lákají vás pojmy jako proteinové inženýrství nebo mutantní geny? A dovedete si představit, že takové pojmy mohou mít něco společného i se stavebnicí LEGO? Pak se vám tato oblast bude rozhodně líbit.\nPřednáška: Stroke Brno – odhalte výzkum mrtvice v moravské metropoli\nBelma Skender, Ph.D. MSc, Cerebrovaskulární výzkumný tým FNUSA-ICRC\nÚterý 12.3. 14:45-15:00\nMísto: Mezinárodní centrum klinického výzkumu Fakultní nemocnice u sv. Annv Brně, budova B1, 6. patro, Pekařská 53, Brno\nBrno se v posledních letech stalo progresivní a prestižní metropolí v oblasti výzkumu. Některé brněnské instituce v čele s Mezinárodním centrem klinického výzkumu Fakultní nemocnice u sv. Anny v Brně (FNUSA-ICRC) společně pracují na projektech, které posouvají možnosti diagnostiky a léčby mozkové mrtvice. Přijďte objevit aktivity clusteru „Stroke Brno“, včetně možnosti, jak se stát členem našeho týmu.\nDoprovodná akce: Výzva ACT FAST\nAmbasadoři Cerebrovaskulárního výzkumného týmu FNUSA-ICRC\nÚterý 12.3. 12:30-16:00\nZapojte do boje proti mozkové mrtvici kdykoliv v průběhu roku! Díky výzvě ACT FAST to jde jednoduše a zábavně. Navštivte náš fotokoutek a pořiďte si snímek se speciálním žlutým balónkem, který je symbolem výzvy. Fotky sdílíme a sociálních sítích a informujeme tak o tom, že při mrtvici musíte jednat rychle = „act fast“. Pokud nás nestihnete navštívit osobně, zapojte se kdykoliv později – více na www.projekthobit.cz\nDoprovodná akce – stánek: Stroke Brno – odhalte výzkum mrtvice v moravské metropoli\nAlzheimerova nemoc, co ji způsobuje a jak ji nedostat\nMUDr. Kateřina Sheardová, výzkumný tým Dementia FNUSA-ICRC a Centrum pro poruchy paměti I. neurologické kliniky FN u sv. Anny v Brně a LF MU\nStředa 13. 3. 13:30 -14:00\nPoruchy paměti a významné zhoršování duševních schopností nepatří k normálnímu obrazu stárnutí. Příčinou těchto potíží může být počínající neurodegenerativní onemocnění, ale také nemoci, které jsou dobře léčitelné či ovlivnitelné. Proto je důležité, počínající poruchy paměti nepodceňovat a zavčas se nechat vyšetřit lékařem. Nejčastější příčinou poruch paměti, které vedou až k demenci, je Alzheimerova nemoc. Přestože patologické příznaky této nemoci byly popsány již v roce 1907 Aloisem Alzheimerem a Oskarem Fisherem, nemáme i přes intenzivní výzkum dosud léčbu, která by uměla onemocnění vyléčit nebo alespoň zastavit. V současné době máme k dispozici léky, které dočasně dokáží zlepšit či udržet paměťové schopnosti nemocného ovlivněním neuro-přenašeče acetylcholinu, který je u Alzheimerovy nemoci snížen.\nPřednáška: Mindfulness a její význam pro prevenci neurodegenerativních onemocnění\nMUDr. Rastislav Šumec, Ph.D., Výzkumný tým Demence FNUSA-ICRC a I. neurologická klinika FN u sv. Anny v Brně a LF MU\nStředa 13.3. 14:00-14:30\nV posledních letech neustále přibývá důkazů o příznivém efektu meditace mindfulness na mentální a fyzické aspekty zdraví. Mindfulness, neboli všímavost, je schopnost plně si uvědomovat to, co se odehrává kolem nás a v nás, bez toho abychom to hodnotili či měli impulzivní potřebu měnit to. Tato schopnost se kultivuje prostřednictvím mentálního tréninku, meditace, který již byl s úspěchem otestován u pacientů s depresí, úzkostí, závislostí, či chronickou bolestí. Mohla by ale všímavost zlepšit i kognitivní funkce, jakými jsou učení či paměť? Je schopna měnit hustotu či objem mozku? Mohla by hrát roli v prevenci vzniku neurodegenerativních onemocnění, jakými je třeba Alzheimerova nemoc? Neurovědné a psychologické studie již začaly odhalovat odpovědi i na tyto otázky.\nPřednáška: Nové technologie pro léčbu epilepsie\nIng. Pavel Jurák, CSc., Ústav přístrojové techniky AV ČR a výzkumný tým Biomedicínské inženýrství FNUSA-ICRC\nStředa 13.3. 14:30-15:00\nCílem současné medicíny je vyšší efektivita diagnostických metod a nižší zátěž pacienta. To platí dvojnásob u onemocnění mozku. Mezi závažná a kvalitu života snižující onemocnění patří epilepsie, která nereaguje na lékovou léčbu. V současnosti u pacientů trpících touto chorobou probíhá složitý proces diagnostiky epileptický ložisek, na který navazuje chirurgická léčba. Jedná se o invazivní postup, který sebou přináší řadu rizik. V přednášce budou představeny nové technologie pro šetrnou léčbu epilepsie i vyhlídky do blízké budoucnosti.\nPřednáška: Pokročilé zpracování elektrofyziologických dat v epileptologii\nIng. Mgr. Jan Cimbálník, PhD., výzkumný tým Biomedicínské inženýrství FNUSA-ICRC\nStředa 13.3. 15:00-15:30\nEpilepsie patří k nejčastějším neurologickým onemocněním mozku, kterým trpí zhruba 1% obyvatelstva. Moderní akviziční systémy pro záznam elektrické aktivity mozku otevírají cestu k novým diagnostickým a terapeutickým metodám. Množství a charakter dat generované těmito systémy vyžaduje nové přístupy automatického zpracování. Do tohoto oboru tak velmi rychle pronikají metody strojového učení a cloudových řešení, které umožňují přesněji určit epileptické ložiska, předpovídat záchvaty či upřesnit medikaci na základě aktuálního stavu pacientova mozku.\nWatch this space for new events Připravujeme nové veřejné přednášky


SET Bavlněné capáčky & Klip na dudlík TUČŇÁK\nÚvod » DÁRKOVÉ SETY » SET Bavlněné capáčky & Klip na dudlík TUČŇÁK\nZvolte velikost capáčků: Vyberte 0-6M 6-9M 9-12M\nDarujte sadu bavlněných capáčků & klipu na dudlík.....\nDárková sada praktických doplňků k vám dorazí v papírové krabičce, kterou můžete rovnou darovat. Obsahuje capáčky (dle zvolené velikosti) a klip na dudlík v tučňákovém designu.\nHravé bavlněné capáčky pro tu pravou pohodu s motivem tučňáků ze 100%bavlny.\nNejdůležitější čas pro správný rozvoj dětské nožičky se považuje první rok života. Capáčky napomáhají chodidlům a svalům vyvíjet se přirozeně. Jedná se o první botičky velmi příjemné a pohodlné pro první krůčky. Využijete je naprosto všude (doma, na písku, v herně nebo na cestách), tlumí náraz a chrání nožičku před prochladnutím.\nPadnou Vám do oka svým barevným vzhledem z kvalitní designové bavlny, kde potkáte tučňáky na rybách. Hodí se jak pro kluky tak holky. Podšívka je z kojeneckého plyše, který je hebký na dotyk. Podrážka je vybavena gumovou tečkovanou textilií pro dětské botičky, která má protiskluzové vlastnosti. Capáčky jdou velmi snadno nazouvat a díky pružnému kotníku drží. Jsou vzdušné a lehce se nosí. Oproti koženým capáčkům mají výhodu, že se dají prát až na 40C°.\nBarva: Vnější strana: tyrkysová s motivem tučňáků\nVnitřní strana: černá\nSložení: 100% Bavlna s atestem pro děti ve věku do 3 let dle vyhlášky č. 84/2001 Sb.\n100% Kojenecký plyš pro děti ve věku do 3 let dle vyhlášky č. 84/2001 Sb.\nPraní a žehlení: Maximální teplota praní 40oC.\nVzor látky se může lehce lišit, záleží jak je látka střižena.\nKlip na dudlík z pestrých korálků, je nejen funkčním pomocníkem proti ztrátě dudlíku, ale také jedinečným doplňkem.....\nTeď už se zbožňovaný dudlík jen tak neumaže ani neztratí. Originální šňůrka na dudlík v černo-tyrkysových barvách, je vyrobena z dřevěných korálků odpovídající zákonným pravidlům směrnice DIN-EN 71-3. Jde o materiál slinám nepropustný a bez škodlivin. Připnutí je možné na oblečení, v kočárku či autosedačce.\nMotiv: TUČŇÁK & HVĚZDIČKA


E-kniha: Zloději lidí - Robert Crais | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Zloději lidí - Robert Crais\nKnihkupectví > Próza - beletrie > Romány > Romány dle národů > Americké romány > Zloději lidí\nElektronická kniha: Zloději lidí\nElvis Cole a Joe Pike v akci Mladá dvojice rukojmím brutálních banditů ... (celý popis)\nNázev originálu: Taken\nOba detektivové budou tentokrát vyšetřovat obzvláště nebezpečnou a bohužel i dobře organizovanou sérii zločinů založenou na únosech lidí a obchodu s nimi. Zvrhlá hra banditů, pro které člověk představuje jen dobře obchodovatelnou investici a kteří se neštítí ani nelítostného vraždění, přinese oběma hlavním hrdinům nejednu vrásku. Nakonec se tato organizovaná síť stáhne i okolo Elvise Cola a Joe Pike tedy bude mít plné ruce práce a minimu času k úspěšnému rozluštění případu a záchraně unesených včetně svého parťáka. Pokračování série krimi thrillerů, kde budou opět zločinu na stopě žoldnéř Joe Pike společně se soukromým detektivem Elvisem Colem.\nKatalog vybraných autorů > C > Crais - Robert Crais\nRobert Crais - další tituly autora:\nK elektronické knize "Zloději lidí" doporučujeme také:\n4 robert crais\nPřestože autor vyvinul veškeré úsilí, aby uvedl telefonní čísla\na internetové adresy platné v době vydání, ani vydavatel, ani\nautor nenesou žádnou zodpovědnost za změny, které by snad\nnastaly po publikaci. dále není vydavatel odpovědný za auto\nra ani za obsah webů třetích stran.\nCopyright © 2012 by Robert Crais\nTranslation © Hana a Martin Sichingerovi, 2012\nISBN 978-80-7359-263-9 (papírová kniha)\nISBN 978-80-7359-978-2 (e-pub)\nISBN 978-80-7359-953-9 (PDF pro čtečky)\nISBN 978-80-7359-935-5 (mobi)\nISBN 978-80-7359-917-1 (PDF)\nS láskou Aaronu Priestovi,\nkterý je nejen mým skvělým agentem,\nale především dobrým a spolehlivým přítelem.\n6 RoBeRT CRAiS\na teče mi krev.\nNaším jménem je láska.\n– Tattoed Beach Slutts\nCvrček jémine: Haló, kam jdeš?\nPinocchio: jdu ho najít!\n8 RoBeRT CRAiS\njACK A KRiSTA\n10 RoBeRT CRAiS\nPřitáhl si do náruče přítelkyni Kristu Moralesovou a dí\nval se, jak se jeho dech sráží v mrazivém pouštním vzdu\nchu. dvacet minut po půlnoci, čtrnáct mil jižně od Ran\ncho Mirage, v jinak neproniknutelné temnotě pouště\nAnza-Borrego osvětlovala jacka a Kristu ostrá červená\nzáře zadních světel pickupu dannyho Trehorna, a jack\nbyl do své dívky tak zamilovaný, že jeho srdce tlouklo\njednohlasně s jejím.\nTrehorn nastartoval motor.\n„Tak jedete vy dva, nebo ne?“\nKrista se ještě těsněji přivinula k jackovi.\n„Co kdybychom tu ještě zůstali. jenom my. Bez nich.\nChtěla bych ti něco říct.“\njack zavolal na svého přítele.\n„Mañana, kámo. My se ještě zdržíme.“\n„Tak my jedeme, brácho. Uvidíme se v devět.“\n„Nejdřív v poledne.“\n„To určitě, ty lenochu. Přijdu a vykopu ti zadek z po\nTrehorn zabouchl dveře dodávky, otočil se o sto osm\ndesát stupňů a za doprovodu Wagnerovy jízdy Valkýr,\nkterá hřměla z reproduktorů jeho auta, zamířil zpát\nky do města. Chuck lautner a deli Blakeová se vydali\n12 RoBeRT CRAiS\nv Chuckově starodávném landcruiseru v těsném závěsu\nza Trehornem, a jejich přední světla cestou olízla jackův\nmustang, který stál zaparkovaný na jednom z rovnějších\nmíst krajnice staré cesty. Byli se tu podívat na místo, kde\nv roce 1972 havarovalo letadlo, které pašovalo drogy,\nprotože ho Krista chtěla vidět.\njak zadní světla obou vozidel pomalu zmizela a poušť\nse zahalila do tmy, jackovi začalo být chladno. Tenký\nsrpek měsíce a zamračená hvězdná obloha vydávaly prá\nvě tolik světla, aby na sebe ti dva viděli, ale ani o trochu\n„Setmělo se,“ poznamenal jack.\n„A je zima,“ pokračoval.\nPřitiskl si ji k sobě, hladil ji po zádech a oba upírali oči\ndo tmy. jack si říkal, co asi Krista vidí.\nCelý večer byla zamyšlená, už když je nutila, aby sem\njeli, a to, že mu teď chtěla něco povědět, mu přišlo zlo\nvěstné. jack měl neblahé tušení, že je buď těhotná, nebo\nho chce pustit k vodě. Přede dvěma měsíci absolvovala\ns vyznamenáním na univerzitě loyola Marymount v los\nAngeles a našla si práci ve Washingtonu. jack studium\nna jihokalifornské univerzitě nedokončil.\nodtáhla se natolik, aby na něj viděla, a pak se usmála.\n„My dva jsme ten nejšťastnější pár v dějinách. Šíleně\n„Nahnala jsi mi strach.“\n„díky, žes dannyho přemluvil, aby nás sem vzal. Zdálo\nse mi, že se mu moc nechtělo.“\n„je to daleko a byl tu už asi milionkrát. Přestal sem\njezdit, když nastoupil na vysokou.“\nPodle Trehorna se dvoumotorová Cessna 310 zřítila\ni s nákladem kokainu jedné noci během písečné bou\nře. Místní drogový dealer, Řek Cisneros, vyčistil v poušti\nněco přes třicet kilometrů od Palm Springs pruh země\nod kaktusů a kamenů a osvětlený hořícími nádobami\ns benzinem ho používal jako přistávací dráhu pro leta\ndla, která téměř každou noc přivážela kokain a marihu\nanu z Mexika. V den havárie letadlo při přistání škrtlo\npravým křídlem o zem, selhal podvozek a levé křídlo se\ntěsně za levým motorem utrhlo. Palivo valící se z prasklé\nnádrže se vznítilo a letoun pohltily plameny. Motory i vy\nbavení letadla lidé už dávno rozebrali na náhradní díly,\nale zdemolovaná kostra zůstala ležet tam, kde skončila,\nzrezivělá, zkorodovaná a pokrytá generacemi překrýva\njících se graffiti a nasprejovanými iniciálami a nápisy:\nlj + dF, Vykuř mi ho, Palm Springs vede!\nKrista vzala jacka za ruku a vedla ho k troskám le\n„Pojď se mnou. Chci ti něco ukázat.“\n„Nemůžeš mi to říct v autě? je mi zima.“\n„Ne, v autě ne. je to důležité.“\njack ji tedy následoval podél trupu až k ocasu letadla\na přemýšlel, co mu na tom pitomém letounu asi chce\nukázat, ale ona ho vedla dál až na zarostlé pozůstatky\npřistávací dráhy. Upřela pohled do tmy halící poušť. její\ninteligentní černé oči se třpytily jako drahokamy odrá\nžející hvězdný svit. jack se dotkl jejích vlasů.\nZnali se už rok, dva měsíce a šestnáct dní. Po uši, šíle\nně, bláznivě, skrz naskrz, od hlavy k patě zamilovaní byli\npět měsíců, tři týdny a jedenáct dní. Nepověděl jí o sobě\npravdu, dokud mu neřekla, že ho miluje. A stejně jako\npředtím on, měla teď i ona své tajemství.\nKrista vzala jeho dlaň do svých a upřela na něho váž\nný, zamyšlený pohled.\n„Tohle místo je pro naši rodinu výjimečné.“\njack neměl ponětí, o čem to mluví.\n„Přistávací dráha pašeráků drog?“\n„Tohle místo, ukryté mezi horami, dokážou lidé, kteří\n14 RoBeRT CRAiS\nsem přicházejí od jihu snadno najít. Ze stejného důvo\ndu si ho vybrali pašeráci pro přistávací dráhu. Když bylo\nmojí matce sedm let, přivedli ji kojoti z jihu přes poušť.\nMaminku, její sestru a dvě jejich sestřenice. Tady, u toho\nletadla, na ně čekal muž s pohřební dodávkou a odvezl\nje do města.“\n„děláš si legraci?“ nechtěl jí věřit jack.\nKrista se zasmála, ale neznělo to moc přesvědčivě.\n„Vůbec jsem o tom nevěděla. Řekla mi to teprve před\n„Hele, já se ti tady svěřuju se závažnou rodinnou his\ntorií, a tobě to nevadí?“\n„Myslím to, že je ilegál – teda bez papírů. Koho to\nKrista zaklonila hlavu, aby se na něj podívala, pak ho\nnajednou chytla za uši a políbila.\n„Bez papírů, ale kvůli mně nemusíš být korektní.“\nMatka Kristě popsala dvanáctidenní cestu lodí, osob\nními auty i náklaďákem, ve kterém bylo tak horko, že\njeden starý pán umřel. Poslední část cesty jeli v noci\nv dodávce bez oken kolem Saltonského moře a pak pět\nadvacet kilometrů pouští k místu té staré havárie. Ten\nčlověk s pohřebním autem je pak dovezl na parkoviště\npřed supermarketem na východním okraji Coachelly,\nkde už na ně čekal jejich strýc.\nKrista hleděla na jih, do tmy, jako by tam viděla mat\n„Nebyla bych tady, kdyby tudy nepřišla. Maminka by\nnepotkala tátu. já bych nepotkala tebe. Vůbec bych ne\nKrista pohlédla vzhůru, se svým vážným soustředě\nným výrazem studentky s vyznamenáním.\n„Chápeš, jaká ta cesta musela být? jsem její dcera,\na nedokážu si to vůbec představit.“\nChystala se mluvit dál, ale jack zaslechl vzdálené kví\nlení pneumatik. Napřímil se, naslouchal a mlčel, dokud\nto neuslyšel znovu.\nKrista se otočila, když k nim dolehl zdušený zvuk mo\ntoru a v mdlém měsíčním světle se objevily dva koléba\njící se obrysy. jack je chvilku zaujatě pozoroval, než mu\ndošlo, že jsou to nákladní auta s vypnutými světly, která\nse k nim blíží přes poušť. Pocítil záchvěv strachu a ho\nrečně zašeptal Kristě do ucha:\n„Tohle je divný, lásko. Radši odsud zmizíme.“\n„Ne, ne – já to chci vidět. Pssst.“\n„Mohli by to být pašeráci drog. Raději bychom měli\nodtáhla ho na opačnou stranu letadla, kde se vmáčk\nli do malé prohlubně mezi kaktusy.\nVelký kamion se skříňovým návěsem se vynořil ze tmy\njako loď z mlhy. dokodrcal po zarostlém pruhu země\nna místo vzdálené ani ne třicet metrů od nich a zastavil.\nKdyž zpomaloval, nesvítila mu ani brzdová světla. jack\nby se byl nejraději udělal ještě menším a v duchu si říkal,\nže měl Kristu přece jen odtáhnout.\nPo chvilce se otevřely dveře kabiny a vystoupili dva\nmuži. Řidič popošel pár metrů před kamion a studoval\njakési svítící zařízení v dlani. jacka napadlo, že takhle\nhluboko v poušti to zřejmě bude GPS.\nZatímco řidič navigaci sledoval, jeho spolujezdec obe\nšel návěs a otevřel hlasitě skřípající zadní dveře. Proho\ndil něco španělsky a pak jack uslyšel tiché hlasy a uviděl,\njak z kamionu vystupují nějaké postavy.\n„Co tady dělají?“ šeptal.\n„Pst. To je úžasný.“\n„Musejí to být ilegálové.“\nKrista se posunula víc dopředu a jack ucítil další nával\nstrachu. Krista fotila svým mobilem.\n16 RoBeRT CRAiS\n„Přestaň. Všimnou si nás.“\n„Nikdo nás nevidí.“\nlidé, kteří vystoupili, zůstali zmateně stát poblíž ka\nmionu. jack nechápal, jak se jich dovnitř mohlo tolik\nvejít. dobře třicet lidí neklidně postávalo v křovinách,\nhovořili spolu tichými hlasy s cizím přízvukem. jack na\npínal uši, ale nerozuměl.\n„Tohle není španělština. Co je to za řeč? Čínština?“\nKrista schovala telefon a také se zaposlouchala.\n„Několik z nich mluví španělsky, ale většinou jsou to\nAsiati. Rozeznávám tam ale i něco dalšího. Že by arabšti\nMuž, který otevřel zadní dveře návěsu, se vrátil k řidi\nči a promluvil nepochybně španělsky. jack si domyslel,\nže tihle dva budou kojoti – převaděči, kteří se nechá\nvají najímat, aby ilegálně převezli přes hranice lidi do\nSpojených států. Přitiskl se blíž ke Kristě, která mluvila\n„Kde ksakru jsou? Ti parchanti už tady měli dávno\nŘidič zamumlal něco, čemu Krista ani jack nerozu\nměli, a pak viditelně nadskočil, když se na obzoru asi sto\nmetrů za kamionem vynořila trojice předních světel aut\nještě posílená horními reflektory a ostře ozářila kontury\npouště. Tři velké terénní vozy se burácivě řítily vpřed\na vysoko nadskakovaly na obrovských pneumatikách.\noba kojoti vykřikli a popocházející postavy začaly vzru\nšeně brebentit. Řidič se rozběhl do pouště a jeho kolega\nzpátky ke kamionu. Vrátil se odsud se zbraní a utíkal za\nsvým přítelem, zatímco dvě z blížících se aut začala širo\nkým obloukem obkličovat kamion a nechávala za sebou\nmračna šedivého prachu. Třetí se vydalo za prchajícími\nmuži a ve tmě zablýskly výstřely. lidé se rozutekli všemi\nsměry, někteří křičeli, jiní šplhali zpátky do návěsu, jako\nby se v něm mohli ukrýt.\njack přitáhl Kristu k sobě, vyskočil a rozběhl se.\n„Poběž! Honem, utíkej!“\nZe všech sil běžel k jejich mustangu, ale pak si uvě\ndomil, že Krista s ním není. Z terénních aut mezitím\nvyskákali muži se zbraněmi a palicemi v rukou a začali\npronásledovat prchající. Krista zůstala ležet mezi kaktu\nsy a fotila.\njack na ni chtěl zavolat, ale zarazil se, nechtěl při\ntáhnout pozornost. on i Krista byli mimo dosah světel,\nukrytí ve tmě. Raději zariskoval jen tak, že hlasitě syknul.\nZamítavě potřásla hlavou – dávala mu tak najevo, že\nto je v pořádku, a pokračovala ve focení. jack doběhl\nzpátky k ní a popadl ji za ruku. drsně.\n„dobře. Tak jo –“\nRozběhli se, a právě v tu chvíli se kolem ocasu letadla\nprosmýkli čtyři Asiati a utíkali pryč, jen asi deset metrů\nozbrojený muž oběhl letadlo za nimi a hulákal něco\nšpanělsky. jacka mimoděk napadlo, jestli ti nebožáci vů\nbec rozumějí, co na ně křičí. Asiati se zastavili a zůstali\nbez hnutí stát, jako by byli jen papírová kulisa postavená\nproti noční obloze.\njack zadržoval dech a v duchu se modlil. Přemýšlel,\nproč uprchlíci tak nehybně stojí, a pak si všiml, že muž\nse zbraní má brýle pro noční vidění.\nTen člověk se díval na ně !\nV pouštní krajině zalité září měsíce, kde by nikdo ne\nslyšel výstřely, zvedl zbraň a namířil na jacka Bermana.\n18 RoBeRT CRAiS\n20 RoBeRT CRAiS\njACKA A KRiSTy\n22 RoBeRT CRAiS\nKdyž lidé volají soukromému detektivovi, protože se\npohřešuje někdo, koho milují, a především je-li to je\njich dítě, probublává jejich hlasem strach jako škvaří\ncí se sádlo. Když onoho rána Nita Moralesová volala,\nprotože pohřešovala svou dospělou dceru, neznělo to\nvystrašeně. Byla popuzená. Paní Moralesová mi volala,\nprotože před osmi týdny vyšel v nedělním los Angeles\nTimes Magazine článek, ve kterém se psalo o případu, při\nněmž se mi podařilo očistit nevinného muže obviněné\nho z několikanásobné vraždy. Novináři z časopisu přišli\ndo mé kanceláře, udělali několik moc pěkných fotek\na rozhovor, ve kterém jsem díky nim mluvil jako kříže\nnec Philipa Marlowa a Batmana. Kdybych byl Nitou Mo\nralesovou, zavolal bych si také.\nNitina firma Hector Sports & Promotions sídlila na\nvýchodním břehu řeky los Angeles poblíž mostu na\nŠesté ulici, nedaleko místa, kde se v klasickém filmo\nvém hororu Them! z roku 1954 vyrojili ze stoky obří ra\ndioaktivní mravenci, které pak usmažil james Arness. V současnosti oblast, o nic méně nebezpečnou než tehdy, ovládly velkoobchody a skladiště. Budovy pokrývaly podpisy gangů, graffiti a nápisy varovně nabádající zaměstnance, aby si zamykali svá auta. okna chránily oce\nlové mříže a střechy ostnaté dráty, ale ne před obřími\nonoho jarního rána v 8.55 bylo nebe potažené mlž\nným oparem a denní světlo tak ostré, že jsem musel\nmhouřit oči i za zrcadlovkami Wayfers, abych našel\nadresu. Hector Sports & Promotions měla sídlo v no\nvější budově a jejich parkoviště lemoval vysoký drátě\nný plot s železnou bránou. Když jsem zastavil, vyšel ven\nmladý latinoameričan s širokými rameny a ospalým po\nhledem, jako by na mne už čekal.\n„Vy jste ten chlápek z časopisu?“\nChlápek z časopisu.\n„jo, to jsem já. elvis Cole. V deset se mám sejít s paní\n„Musím odemknout bránu. Vidíte tamhle to prázdný\nmísto, tam co je nápis Zásobování? Zaparkujte na něm.\nA radši si zatáhněte střechu a zamkněte.“\n„Myslíte, že tady bude v bezpečí?“\nNebyl bych to já, kdybych si odpustil rýpnout do je\njich hvězdné ničivé bitevní ostrahy.\n„Určitě. Kradou jen umytý auta.“\nNepřežil by, kdyby mě nedokázal pěkně usadit.\nSmutně potřásl hlavou, když jsem projížděl kolem\n„Kdybych já měl takovou starou corvettu, věnoval\nbych jí větší péči. Rozhodně bych aspoň vyklepal ty pro\nNepřežil by, kdyby se v tom ještě nepošťoural. Moje\npampeliškově žlutá Corvetta Stingray z roku 1966 se sta\nhovací střechou je už klasika. A je špinavá.\nZamkl za mnou železnou bránu, představil se jako\nasistent Nity Moralesové a zavedl mne dovnitř. Prošli\njsme přední místností, ve které byl pult pro zákazníky\na dva stoly, za nimiž seděli muž a žena. oba vzhlédli,\nkdyž jsme procházeli, a muž držel v ruce časopis, ve kte\nrém byl článek o mně. Trapas.\n24 RoBeRT CRAiS\nVešli jsme dveřmi do dílny, kde asi patnáct nebo dva\ncet lidí vyšívalo na šicích strojích loga na baseballové če\npice nebo je tisklo na hrníčky. Kancelář Nity Moralesové\nležela až na druhé straně dílny a měla prosklenou stěnu,\naby Nita viděla do dílny a mohla sledovat, co se uvnitř\nděje. Viděla nás přicházet, a když jsme vstoupili, zved\nla se od stolu, aby přivítala chlápka z časopisu. Upjatý\núsměv. Suchá ruka. Soustředěná a neosobní.\n„dobrý den, pane Cole. já jsem Nita. Vypadáte stejně\njako na fotce.“\n„Na té, kde vyhlížím jako idiot, nebo na té, kde se\n„Na té, kde se tváříte jako chytrý odhodlaný detektiv,\nkterý si jde tvrdě za svým.“\nHned se mi začala zamlouvat.\n„dáte si něco? Kávu nebo limonádu?“\n„Ne, díky. Nic nechci.“\n„jerry, kde je ta igelitka? Nechávals ji tady, viď?“\njerry mi podal bílou plastovou tašku a ona pokračova\n„Ráno jsme pro vás přichystali malý dárek. Koukněte\nV tašce bylo velké bílé tričko a baseballová čepice.\nKšiltovka mi udělala radost a triko jsem si podržel před\nobličejem. Vpředu mělo sítotiskový černo-červený ná\npis deTeKTiVNí KANCeláŘ elViS Cole a pod tím\nmenšími písmeny Nejlepší detektiv na světě. Stejný emblém\nbyl vyšitý také na kšiltovce.\n„Moc.“ Vrátil jsem obě věci do tašky a dodal: „je to\nopravdu pěkné, ale já jsem ještě neslíbil, že vám pomů\nžu. To jste pochopila, viďte?“\n„Ale uděláte to. Najdete ji. Pro nejlepšího detektiva\nna světě by to nemělo být těžké.“\nTohle měla z toho časopisu.\n„To s tím „nejlepším detektivem na světě“ byla jen leg\nrace, paní Moralesová. Novinář, který psal ten článek,\nse zmínil, že jsem to o sobě řekl. jenže neřekl. Byla to\n„Mám tu pár věcí, které bych vám ráda ukázala. Po\nčkejte chvilku. Musím to dát dohromady.“\nGestem propustila asistenta, vrátila se ke stolu a já se\nmezitím rozhlížel kolem. Police na protější stěně byly\nplné hrnků, sklenic, ozdobných míčků z vlny, triček,\nkšiltovek, suvenýrů a tisíců dalších reklamních předmě\ntů. Chcete týmové tričko pro dětský fotbalový klub? Mů\nžou vám ho vyrobit. Chcete mít na slavnostním grilování\nKolumbových rytířů levné plastové skleničky se jménem\nvaší pojišťovací společnosti? Přesně tohle dělali. Foto\ngrafie mladých týmů visely všude po stěnách, všechna\nděcka na sobě měla trička vyrobená v Hector Sports.\n„Kdo je Hector?“ zeptal jsem se.\n„Můj manžel. Založil společnost na potisk triček síto\ntiskem před dvaadvaceti lety. Teď ji řídím já. Rakovina.“\n„Mě také. V červnu to bude sedm let.“\n„Musíte to tu zřejmě vést dobře. obchod vypadá skvě\n„Zbohatnout se z toho nedá, ale vedeme si celkem\ndobře. Prosím, posaďte se.“\nobešla stůl, abychom si mohli sednout vedle sebe na\nstejné kovové židle. Nitě Moralesové bylo něco přes čty\nřicet, byla podsaditá a na sobě měla konzervativní mod\nrou sukni a nabíranou bílou halenku. Rovné černé vla\nsy bez náznaku šedin jí vkusně rámovaly obličej. Nehty\nměla pečlivě upravené a snubní prsten stále na místě\ni teď, po sedmi letech.\nUkázala mi fotografii.\n„To je ona, tu máte najít. Krista.“\n„ještě jsem na to nekývl, paní Moralesová.“\n„Uděláte to. Podívejte se.“\n„Zatím jsme nemluvili o ceně.“\n26 RoBeRT CRAiS\n„Podívejte se na ni.“\nKrista Moralesová měla srdčitý obličej, nazlátlou pleť\na úsměv, ze kterého se jí dělaly dolíčky ve tvářích. její oči\nměly barvu tmavé čokolády a černé vlasy se leskly jako\nhavraní křídla na slunci. Usmál jsem se na fotografii\na vrátil jsem ji.\n„Chytrá. Za dva měsíce bude promovat s vyznamená\nním na univerzitě loyola Marymount. Pak půjde praco\nvat do Washingtonu jako asistentka kongresmana. Ča\nsem by z ní mohla být první latinoamerická prezident\n„Páni. Musíte na ni být pyšná.“\n„Víc než pyšná. její otec ani já jsme vysokou školu ne\nvystudovali. já do devíti let ani nemluvila anglicky. Ten\nhle obchod jsme vybudovali v potu tváře jen s pomocí\nboží. Krista je –“ zabubnovala konečky prstů o opěradlo\n„– nejlepší z ročníku, redaktorka studentských novin,\nčlenka sdružení nejlepších studentů National Honor\nSociety a spolku Phi Beta Kappa. ona uskutečňuje naše\nNáhle se zarazila a zahleděla skrze prosklenou stěnu\ndo dílny. i ze svého místa jsem viděl, že se jí lesknou oči.\n„Pracují dobře, ale musíte na ně dohlížet.“\n„Chápu. Nemusíte spěchat.“\nodkašlala si, aby se dala dohromady, a pak se výraz\ntváře Nity Moralesová změnil z pyšně rozzářeného slu\nnečního úsvitu v temně zachmuřenou bouřkovou ob\nlohu. odložila Kristinu fotku a podala mi list papíru se\njménem a adresou v Palm Springs. jméno znělo jack\n„Před sedmi dny odjela do Palm Springs. S přítelem.\nSe svým klukem.“\nVyslovila „přítel“, jako by to byl jen jiný výraz pro\nKdyž mi ho popisovala, neměla pro něj jediné dobré\nslovo. Nechal se vyhodit z kalifornské univerzity, nena\nšel si žádnou práci, která by měla budoucnost. Přesně\nten typ kluka, který by mohl zhatit její dceři kariéru.\nletmo jsem pohlédl na adresu.\n„Žije v Palm Springs?“\n„Někde v los Angeles, myslím. dům v Palm Springs\npatří jeho rodině, nebo nějakému kamarádovi, nejsem\nsi jistá. Krista mi toho o něm moc nepověděla.“\nStará písnička. Čím méně jí toho Krista prozradila, tím\nméně mohla kritizovat. odložil jsem adresu stranou.\n„dobře. A od kdy se pohřešuje?“\n„odjela pryč na víkend. To mi aspoň řekla, a ona mi\nvždycky přesně oznamuje, kam jede a jak dlouho tam\nbude. Ale tentokrát je pryč už týden, a nebere mi tele\nfon ani neodpovídá na textovky a já jsem přesvědčená,\nže je v tom tamten kluk.“\n„jak dlouho s ním Krista chodí?“\nZdálo se, že samo pomyšlení na to ji popuzuje.\n„Šest nebo sedm měsíců. Viděla jsem se s ním jen dva\nkrát nebo třikrát, ale nelíbí se mi. Má takové ty názory.“\nVyslovila „názory“, jako by to byl jen jiný výraz pro\njejí výraz ještě o něco víc potemněl.\n„Krista bydlí s jednou dívkou v bytě nedaleko univer\nzitního areálu. Na takového kluka nemá čas.“\nMěla čas jet do Palm Springs. Stejný příběh jsem viděl\nuž tisíckrát a věděl jsem, co za tím je. Poslušná dcera se\nvzbouřila proti své dominantní matce.\n„Paní Moralesová, jednadvacetileté ženy si občas vyje\ndou na výlet se svým přítelem. A někdy je jim spolu tak\ndobře, že vypnou telefony a zůstanou pryč o pár dnů\ndéle. Nic jiného v tom není, tedy pokud nemáte důvod\nsi myslet opak. ona se vrátí.\nNita Moralesová si mě chvíli pozorně prohlížela, jako\n28 RoBeRT CRAiS\nby byla zklamaná. Pak zvedla chytrý telefon a dotkla se\n„Umím pár slov, ale ne moc.“\n„Přeložím vám to. Tohle je druhý hovor. Nahrála jsem\nsi ho –“\nZ malého reproduktoru zazněl hlas Nity Moralesové\nodpovídající na příchozí hovor.\n„Kristo, jsi to ty? Co se to tam děje?“\njejí dcera vypálila rychlou salvu španělských slovíček.\nNitin hlas ji přerušil.\n„Mluv anglicky. Proč se chováš tak divně?“\nKrista přešla do angličtiny se silným přízvukem.\n„Mama, já vím, že ty chce, já cvičila angličtina, ale ne\nPřešla zpět do španělštiny a v tu chvíli Nita záznam\n„Předstírá to. Přehání akcent, hraje, že má chabou\nangličtinu. Má dcera nemluví s přízvukem. Takhle ona\n„Začala tím, že se zlobí, protože nedostali peníze.“\n„Kdo se zlobí?“\nZnovu pustila nahrávku. Kristin hlas vystřídal hlas\nmladého muže, který také mluvil španělsky. Zněl klidně\na rozumně a pár vteřin hovořil, než Nita zastavila repro\n„Rozuměl jste něčemu?“\nTrochu zahanbeně jsem potřásl hlavou.\n„Říkal, že musí nějak pokrýt výdaje. Chce, abych po\nslala pět set dolarů, a jakmile ty peníze dostane, dohléd\nne, aby se Krista vrátila domů.“\nPředklonil jsem se na židli.\n„Co to má znamenat? Unesli ji?“\nNita protočila oči a zamítavě mávla rukou.\n„jistěže ne. Pokračují jenom španělsky. Přeložím vám,\n„Ne. Přehrajte to znovu. Chci slyšet emocionální ob\nZáznam se znovu rozjel. Nita ho opakovaně zastavo\nvala. Muž zůstával klidný. Pokaždé, když ho přerušila,\npočkal, a pak znovu začal, jako by četl text ze scénáře.\nNahrávka konečně skončila a Nita povytáhla obočí.\n„omlouval se, že žádá peníze. Řekl mi, kam je mám\nposlat, a slíbil, že než přijdou, bude se ke Kristě chovat\npěkně. Pak mi poděkoval, že jsem tak vstřícná.“\nUpustila telefon na stůl. Bouchlo to.\n„Tohle byla žádost o výkupné. Zní to, jako by se stala\nobětí únosu,“ namítl jsem.\nNita Moralesová znovu odmítavě zatřepala rukou.\n„do toho ji určitě zatáhl on, aby se mohli vzít.“\n„Nebudete někoho unášet kvůli pěti stovkám. o pět\nset dolarů si řekne hloupý kluk, když potřebuje peníze.\nA ta fraška se španělštinou a chabou angličtinou? To je\n„Zaplatila jste jim?“\n„Napoprvé ne. Myslela jsem, že si Krista dělá legraci.\nČekala jsem, že mi zavolá znovu a bude se smát.“\n„Ale ona nevolala a nesmála se.“\n„Slyšel jste. Chtěla jsem vědět, jestli se vrátí domů,\nkdyž zaplatím. Potom už nevolala, to bylo před čtyřmi\ndny. Myslím, že ty peníze chtěli, aby se mohli vzít.“\nNezdálo se mi, že by Moralesová byla ten typ, co obe\nre vlastní mámu o pár set dolarů, ale člověk nikdy neví.\n„Proč by ale předstírala, že neumí anglicky?“\n„Ale věříte, že předstírá, že ji unesli, aby z vás vytáhla\nKdyž se paní Moralesová zamračila, v koutcích úst se\n30 RoBeRT CRAiS\njí vytvořily hrbolky jako dva tvrdé suky. Ale po chvíli se\n„i chytré dívky dělají hlouposti, když si myslí, že je ně\njaký kluk miluje. Byla jsem tak rozzlobená, že jsem jela\nk němu, ale nebyli doma. Čekala jsem skoro čtyři hodi\nny, ale nikdo se neukázal, tak jsem tam nechala vzkaz.\nPodle mě odjeli do las Vegas.“\n„Volala jste na policii?“\nNapjala se a tvář jí znovu ztvrdla.\n„Rozhodně ne. Krista má všechno před sebou – mož\nnosti, o jakých se v naší rodině nikomu ani nesnilo. Ne\nhodlám jí zničit budoucnost takovým nesmyslem. Nedo\nvolím jí, aby si zpackala život kvůli jedné pitomosti.“\n„jestli je to, čemu věříte, pravda, pak ji ten Berman\nmohl zatáhnout do něčeho vážnějšího.“\n„Proto ji musíte najít. Ten muž, o kterém psali v časo\npise, by to udělal, zachránil by mé dceři budoucnost.“\n„jestli už je vdaná, nemůžu s tím nic dělat. Nemohu ji\npřinutit silou, aby se vrátila domů, pokud nechce.“\n„Nemusíte ji přivést zpátky. jenom ji najděte a zjistěte,\nco se děje. Pomůžete mi, pane Cole?“\n„Tím se živím.“\n„Myslela jsem si to. Nejste nejlepší detektiv na světě\npro nic za nic.“\nNahlas se zasmála, vrátila se za stůl a zvedla zelenou\n„Pokud ji najdete, zaplatím vám pět tisíc dolarů. Bude\n„Budu vám počítat tisícovku za den a začneme s dvou\ntisícovou zálohou. Výlohy jdou na mě. Ušetříte.“\nZnovu se zeširoka usmála a otevřela pero.\n„Zaplatím vám deset tisíc, když ho zabijete.“\nVěnoval jsem jí úsměv a ona mi ho oplatila. Ani jeden\nz nás se nepohnul, ani jeden z nás nepromluvil. Venku\nv dílně obrovské šicí stroje vyly jako kojoti, jak vyšívaly\nloga na baseballové čapky.\nPředklonila se, aby podepsala šek.\n„dělala jsem si legraci. Byl to vtip.“\n„jako ten, že já jsem nejlepší detektiv na světě.\n„Přesně. Kdy můžete vyrazit do Palm Springs?“\n„Začnu v jejím bytě. je to blíž.“\n„Vy jste detektiv. Vy víte, co máte dělat.“\nVypsala šek, vytrhla ho z knížky a pak mi podala vel\nkou nahnědlou obálku.\n„Shromáždila jsem pár věcí, které by se vám mohly\nhodit. Kristinu adresu, její telefonní číslo, fotku, stvr\nzenku za odeslané peníze a podobně.“\n„To bude stačit. Začnu s její spolubydlící. Co kdybyste\njí zavolala a dala vědět, že přijdu?“\n„Můžu udělat něco lepšího.“\nVzala do ruky červenou koženou kabelku a zamířila\n„Mám klíč. Zavezu vás do bytu a představím vás.“\n„Nezlobte se, paní Moralesová, ale raději půjdu sám.“\nPohled jí ztvrdl a potemněl.\n„Možná jste nejlepší detektiv na světě, ale já jsem nej\nlepší matka na světě. Nezapomeňte si tady tu igelitku.“\nNečekala a vyšla ven.\n32 RoBeRT CRAiS\nUniverzita loyola Marymount je jezuitská škola s přís\nnou akademickou pověstí. Krista měla celé čtyři roky\nstipendium, které krylo výdaje za společně pronajatý\ndvoupokojový byt ležící jen sedm bloků od univerzitní\nho areálu, tedy nejdál od centra los Angeles, jak jen\nbylo možné, aby přitom stále ještě byl na pevnině – dva\nkilometry od pláže na okraji zátoky Marina del Rey.\nNejlepší matka na světě a já jsme nasedli každý do\nsvého auta a vlekli jsme se za sebou přes město po i-10\nsměrem na západ. Nita ze svého auta zavolala Kristině\nspolubydlící Mary Sue osbornové, která proto odešla\ndřív z přednášek, a když jsme přijeli na místo, už nás\ns úsměvem vyhlížela.\nMaru Sue byla baculatá, s bledou pletí posetou pi\nhami, modrýma očima a malými brýlemi s drátěnými\nobroučkami. Na sobě měla modré tílko, hnědé kraťa\nsy s velkými kapsami a žabky, hnědé vlasy spletené do\nZamžourala na mě přes brýle, když nás pouštěla do\n„Vážně jste nejlepší detektiv na světě?“\nNita jí cestou sem všechno vysvětlila po telefonu. Kris\nta a Mary Sue spolu bydlely dva roky a čtyři roky společ\nně pracovaly ve studentských novinách. To bylo zjevné\nhned, jak jsme vešli. Na stěnách visely přilepené dlouhé\nvyrovnané řady stránek ze studentského týdeníku a ved\nle nich plakát k filmu Všichni prezidentovi muži.\nTyhle zdi toho prozrazovaly hodně.\n„Páni, to je úžasný. To jsou vaše noviny?“\n„já jsem vedoucí redakce a Krista naše šéfredaktorka.\nona je capo di tutti capi.“\nTomuhle se říká budování obchodních vztahů, ale\nNita sílu okamžiku úplně převálcovala.\n„Na tohle on nemá čas, Mary. ozvala se ti?“\n„Ne, paní Moralesová. Zatím ne.“\n„Pověz mu o tom klukovi.“\nMary Sue mi věnovala znuděný pohled a pokrčila ra\n„Přesvědčil ten kluk Kristu, aby si ho vzala? je zaplete\nný do něčeho nezákonného?“\n„Víte, jak jsem vám říkal, že bych jel raději sám?“\n„Tak tohle je důvod. Mary Sue a já bychom si měli\npromluvit v Kristině pokoji. Sami.“\nNita Moralesová mě propalovala pohledem, jako by si\nto o mně a největším detektivovi na světě začínala roz\nmýšlet, ale pak se sebrala a zamířila do kuchyně.\n„Budu vedle, kdybyste mě potřebovali. Budu psát Kris\nesemesky a modlit se, aby se ozvala.“\nZtišil jsem hlas, zatímco jsem následoval Mary Sue\nkrátkou chodbou do Kristina pokoje.\n„Nemá ho ráda.“\n„To tedy nemá, Sherlocku.“\nKristin pokoj byl malý, ale hezky zařízený, s jednodu\n34 RoBeRT CRAiS\nchou postelí, komodou se zásuvkami a notně opotře\nbovaným brožovaným vydáním George R. R. Martina,\nkteré spočívalo na polštáři. Na stole ve tvaru l stál počí\ntač, tiskárna, nádoba s psacími potřebami a na opačné\nstraně úhledné hromádky vytištěných stránek. Na stěně\nnad psacím stolem visely na velkých nástěnkách z pěno\nvé gumy přišpendlené fotografie jejích přátel.\nMary Sue si všimla, jak si fotky pozorně prohlížím.\n„Zeď hanby. Tak tomu říkáme. Tohle jsem já.“\nUkázala na snímek, kde na sobě měla obrovský nefo\n„je tu někde Berman?“\n„jasně. Tady –“\nUkázala na detailní záběr mladíka s krátkými černý\nmi vlasy a úzkým obličejem, oblečeného v šedém tričku.\nStál s rukama v zadních kapsách a díval se do objektivu,\njako by se mu nelíbilo, že ho někdo fotí. Celkem byl\nBerman na šesti snímcích. Na jednom se opíral o kufr\nnejnovějšího modelu stříbrného mustanga. Poznávací\nznačka byla rozmazaná, ale dala se přečíst – 6KNX421.\nKdyž mi Mary Sue potvrdila, že je to Bermanovo auto,\nznačku jsem si opsal, a vybral jsem si fotku, na které byl\njeho majitel zblízka.\n„Tohle si půjčím.“\n„Svedu to na Nitu. Vezměte si, co chcete.“\n„Myslíte si, že má Nita pravdu?“\n„S tou svatbou.“\n„Ani náhodou. jsou do sebe fakt zbláznění, ale Kris se\nnemůže dočkat, až se přestěhuje do Washingtonu. Sly\nšela jsem ji, jak se s ním o tom baví po telefonu. Spousta\nlidí má vztah na dálku.“\n„Tak proč se ještě nevrátila?“\nMary Sue si sedla na Kristinu postel a přehodila si no\nhu přes nohu.\n„Heleďte, školní rok je v podstatě za námi. jasně, Kris\nse měla vrátit v neděli, ale školu dodělala už před týd\nnem. Chystala se sice psát článek do novin, ale jestli je jim\nv Margaritaville dobře, proč si to neužít? To bych aspoň\nudělala já, kdybych si tam vyrazila s nějakým fešákem.“\n„Takže vy o ni nemáte strach?“\nZamračila se, jako by o tom přemýšlela.\n„Ne takový jako Nita, ale trochu jo. je divné, že mi ne\nodpovídá na esemesky, ale jsou daleko od Palm Springs.\nTřeba nemá signál.“\nZvážil jsem to a došel k závěru, že to není pravděpo\ndobné. Když se někde zdržíte, dáte o sobě vědět, i když\nje tam špatná služba mobilního operátora. Uvažoval\njsem, jestli jí mám říct o pěti stech dolarech výkupného,\nale Nita mě požádala, abych toho Kristu ušetřil a ne\n„je Berman typ člověka, který by se mohl zaplést do\n„Nikdy jsem se s ním nesetkala. Takže nevím, ale po\nchybuju o tom.“\n„Kdybyste znal Kris, taky byste o tom pochyboval. ona\nje ten nejčestnější člověk na planetě.“\n„To jsem nemyslel. Mě překvapilo, že jste se s ním ni\nkdy neviděla. jsou spolu už přes rok.“\n„Nikdy tady nebyl, když jsem tu byla já, a nikdy necho\n„Ani když ji vyzvedává?“\n„Parkování tady je očistec. Kris chodí za ním ven do\n„on sem nikdy nezajde?“\n„Kris chodí k němu. Bydlí sám.“\nNita se objevila ve dveřích, tvářila se napjatě a podráž\n„Nemůžu tady jen tak sedět a nic nedělat. jdu se po\n36 RoBeRT CRAiS\ndívat do koupelny a na záchod. jestli měla v plánu zůstat\npryč déle, mohlo by se to poznat podle věcí, které si\nVe skutečnosti jsem si nemyslel, že je to dobrý nápad,\nale zaměstnalo ji to. Zmizela v koupelně a já se vrátil\nzpátky ke Kristině Zdi hanby a prohlížel si fotku Ber\nmana s jeho mustangem. Třeba se vrátili v neděli, jak\nslíbila, a pokračují v radovánkách u něho.\n„eh... Myslím, že v Brentwoodu nebo v některém\nz okolních kaňonů, ale nejsem si jistá.“\n„Má Krista adresář?“\n„V telefonu určitě. Papír už nikdo nepoužívá. Možná\nbude mít seznam taky v počítači, ale ten má zamčený.\nMusel byste znát heslo.“\n„Fajn. Co kdybyste mi pomohla prohledat její věci?\nNa schovaných obálkách s přáními k narozeninám bý\nvají adresy. Něco bývá také v ručně psaných poznám\nkách v záhlavích dopisů a podobně.“\nMary Sue začala počítačem na Kristině stole a já sto\nhem papírů. Procházel jsem vytištěné stránky a okopí\nrované novinové výstřižky a hledal cokoliv užitečného\no Bermanovi nebo o jejich výletě do Palm Springs.\nVětšina výstřižků pojednávala o ilegálních přistěhoval\ncích, hromadných hrobech v Mexiku a o rostoucí moci\nmexických kartelů. Někdy to byly rozhovory s aktivisty\na politiky, kteří se zabývají imigranty. Téměř v každém\nčlánku byly žlutě zvýrazněné části textu, ale ani jedna\nz poznámek nebyla o jacku Bermanovi, o svatebních\nkaplích nebo zákonech ve Vegas. Skoro všechno se tý\nkalo tématu, které se samo nabízelo: Kdo na tom vydělá?\nodkud pocházejí? Kdo je do toho zapletený?\nMary Sue se naklonila blíž, aby viděla, co dělám.\n„Tohle je průzkum pro její článek. Tam nic nenajdete.“\n„Nikdy nevíte. lidi si píšou poznámky na všechno\nmožné, co mají zrovna po ruce.“\n„Hm. Asi máte pravdu.“\n„Tohle je článek, který chtěla v neděli večer dokon\n„Ano. je o ilegální imigraci a imigrační politice. Pus\ntila se do toho přede dvěma týdny.“\nNita se zjevila ve dveřích.\n„Na čemže pracovala?“\nMary Sue zopakovala, co pověděla mně.\n„Psala článek. Měl být její poslední. dělala na něm už\nNita přišla blíž a vzala si do ruky poznámky. jak četla,\nzbrázdily její tvář tak hluboké vrásky, že vypadala jako\nhromádka složených ručníků.\n„Zabalila si na víkend, nebo na delší dobu?“ zeptal\nVzhlédla ke mně, ale její oči byly prázdné, jako by mě\nve skutečnosti neviděla. Uběhla další vteřina, než zarea\notočila se, několikrát mrkla a odešla z bytu. Poznali\njsme to jen proto, že jsme uslyšeli klapnout vchodové\n„Co se stalo?“ divila se Mary Sue.\nPřemýšlel jsem o článcích, které si Krista podtrhala,\na pak jsem pohlédl na Mary Sue.\n„jistě. Ráda pomůžu.“\n„Pokračujte v hledání. Pátrejte po něčem, co by nám\nprozradilo, kam a proč Krista šla a kde a jak najít jejího\ndal jsem jí svou vizitku, opustil jsem Kristin byt a Nitu\n38 RoBeRT CRAiS\nMoralesovou jsem našel sedět za volantem jejího auta.\nMěla na očích sluneční brýle, ale motor nenastartovala.\nRuce na volantu držela na deseti a na dvou hodinách\na pohled upírala přímo před sebe.\nSedl jsem si vedle ní a tiše jsem se zeptal: „je vám dob\n„Mluvte se mnou.“\nNita na mě toho jarního dne pohlédla z opačné stra\nny svého auta, ze vzdálenosti, která je pro některé kli\nenty příliš malá a pro jiné delší než míle. Vypadala, jako\nbychom jeli rychlostí sto šedesát kilometrů za hodinu,\npřestože jsme se ani nepohnuli.\n„Nejsem ve Spojených státech legálně. Poslali nás sem\nse sestrou, když mi bylo sedm a jí devět. Přijely jsme žít\nke strýci, který tady byl legálně na pracovní vízum. od té\ndoby jsem tu byla ilegálně. dodnes jsem tady nezákon\n„Můžu se vás zeptat, proč mi to vyprávíte?“\n„Kvůli tomu, co povídala Mary Sue. Že s tím vším Kris\nta začala před dvěma týdny.“\n„Vy jste o tom Kristě prozradila přede dvěma týdny?“\n„Tohle není něco, co byste vyprávěl malému dítěti,\nale Kristě už je skoro jednadvacet a dostala tu práci ve\nWashingtonu. Myslela jsem si, že by o tom měla vědět.\nAby se mohla chránit.“\n„Reagovala na to nějak bouřlivě?“\n„Nemyslím, ale měla trochu obavy, když jsme zavedly\nřeč na to, co by se mohlo stát, kdyby to vyšlo najevo.“\nNejsem odborník na imigraci, ale každý, kdo žije\nv jižní Kalifornii, se s tímto tématem občas setká.\n„Máte záznam v trestním rejstříku?“\n„Byla jste někdy zapletená do nějakého zločinu?“\n„Prosím vás, nedělejte si z toho legraci.“\n„Nito, to by mě ani nenapadlo. Snažím se vám dát na\nvědomí, že vám imigrační policie nepřijde vykopnout\ndveře. Máte strach, že by Krista mohla dělat něco, ať už\nje to cokoliv, co souvisí s vaším přiznáním?“\n„Tajila jsem to před ní.“\n„Sama jste přece řekla, že tohle není něco, co byste\nvyprávěla malému dítěti.“\nZavřela oči a stiskla víčka tak pevně, jako svírala vo\n„Určitě se stydí. Podařilo se jí získat práci v Kongresu\na najednou se dozví, že její matka je tu načerno.“\nSnažila se ovládnout, ale tělo jí roztřásly vzlyky a tvář\nsi zakryla rukama. Naklonil jsem se k ní a objal ji. Bylo\nto trochu nepohodlné, ale držel jsem ji, dokud se neuti\n„omlouvám se. Takhle jsem si to nepředstavovala.\nNevím, co mám dělat.“\n„Vy nemusíte dělat nic. odteď to přebírá nejlepší de\ntektiv na světě.“\nPřes rty jí přeběhl nesmělý úsměv.\n„Myslela jsem, že nesnášíte, když se vám tak říká.“\n„Udělal jsem výjimku, abyste se cítila lépe.“\nChvilku se na mne dívala, pak se natáhla pro kabelku\na položila si ji do klína.\n„Nenajala jsem vás kvůli tomu článku. Trochu jsem\ndoma uklízela a mou pozornost upoutala fotka. Článek\njsem si přečetla jen díky fotografii. Té s vašimi hodina\n„loutka, co chtěla být živým klukem.“\nČlánek v časopise doprovázely dvě fotografie. Na jed\nné jsem byl já zblízka, jak za stolem telefonuju. druhá,\nna které jsem stál a opíral se o stěnu, zabírala celou jed\nnu stranu. Měl jsem na sobě ramenní pouzdro, zrcadlo\nvé brýle a pestrobarevně potištěnou košili james World.\nRamenní pouzdro na pistoli a zrcadlovky byly nápad fo\ntografa. Vypadal jsem v tom jako blázen. Ale za mnou na\n40 RoBeRT CRAiS\nstěně visely moje hodiny s Pinocchiem, který se usmíval\nna každého, kdo vešel do kanceláře. jak hodiny tikaly,\npřetáčely se Pinocchiovi oči ze strany na stranu. Foto\ngraf si myslel, že je to vtipné.\nNita vyndala něco z kabelky, ale neviděl jsem, co drží.\n„Můj strýc měl stejné hodiny jako vy. Vyprávěl nám\no Pinocchiovi, o loutce, která si vysnila neuskutečnitel\n„Stát se hochem z masa a kostí.“\n„Sen o lepším životě. Proto jsme sem přišli.“\n„Váš strýc je zřejmě dobrý člověk.“\n„To tikání mi pomáhalo usnout. Znáte to, jak lidi ně\nkdy mluví o přílivu? Tikání byl můj příliv v Boyle Hei\nghts, když mi bylo sedm. Milovala jsem ty hodiny. Každý\nden, každou noc nám Pinocchio připomínal, abychom\npracovali na svém snu. Vidíte?“\n„dostala jsem ho, když mi bylo sedm.“\nNa dlani jí ležela vybledlá plastová figurka cvrčka\njémine, modrou barvu na špičce kloboučku už měla\noprýskanou a ošoupanou. Pinocchiovo svědomí.\n„Když jsem viděla ty hodiny na fotce, pomyslela jsem\nsi, že my dva nebudeme tak odlišní.“\nPoložila mi figurku na dlaň.\n„To si nemůžu vzít.“\n„Až najdete moji holčičku, vrátíte mi ho.“\nSchoval jsem cvrčka do kapsy a vystoupil z auta.\n42 RoBeRT CRAiS\nMěli za úkol zbavit se těl.\nPětatřicet kilometrů západně od Saltonského moře\na dvě stě šedesát kilometrů od los Angeles pádil Ca\ndillac escalade přes soumračnou poušť, až se za nimi\ntáhl žlutý oblak prachu. Aparatura duněla, aby mizerná\nhudba přehlušila hukot větru o rychlosti sto třiceti kilo\nmetrů za hodinu, který fičel otevřenými okny a vyháněl\ndennis orlato, který řídil, vypnul zvuk, když kontro\nPedro Ruiz, muž na sedadle spolujezdce, hladil prsty\nhlaveň brokovnice ráže dvanáct, jako by to byl jeho dru\n„Co děláš? Zapni to.“\nRuiz, Kolumbijec se špatně spraveným rozštěpem pa\ntra, měl rád narcocorridos – písně, které opěvovaly dob\nrodružný život pašeráků drog a latinoamerických party\nzánů. orlato byl šestou generací mexických Američanů\nz Bakersfieldu a tyhle písně považoval za pitomé.\n„Hledám, kde máme zahnout,“ odpověděl orlato.\n„jestli to přejedeme, budeme tady muset trčet celou\nChalíl Haddad na zadním sedadle se naklonil dopře\ndu. Byl to hubený černý jemenský pašerák drog, který\ndo Mexika vozil khat, než mu to mexické kartely zatrh\nly. V současnosti pracoval stejně jako orlato a Ruiz pro\nSyřana. orlato si byl jistý, že Haddad jako Arab Arabovi\no něm vykládá Syřanovi samé lži, a proto toho malého\n„Kilometr, maximálně dva,“ utrousil Haddad. „To ne\nKdyž dojeli na křižovatku, orlato vynuloval počitadlo\na ujel ještě čtyři sta metrů po úzké prašné cestě, než zno\nvu zastavil, aby si prohlédl krajinu před sebou. Z křo\nvin asi kilometr a půl od nich vystupovaly tři kamenné\nzídky, trosky opuštěného skladiště, vybudovaného na\npřelomu století pro horníky z bauxitového dolu. orlato\na Ruiz otevřeli dveře a stoupli si na prahy, aby daleko\nhledy prozkoumali načervenalé šero.\nKolem se na míle daleko prostírala rovná poušť, pře\nrušovaná jen místy kameny a křovím tak nízkým, že by\nse za ním auto neschovalo. Po písečné cestě před nimi\nse táhly jen stopy pneumatik jejich dodávky, které tu\nnechali před třemi dny, a žádné další. Když to orlato\nviděl, vklouzl zase zpátky za volant. Po téhle cestě nejelo\nžádné auto, náklaďák, motorka ani čtyřkolka a ani tudy\nnešli žádní lidé.\ndvě minuty nato zastavili u zídek a pustili se do práce.\nByla to špinavá, nechutná a nebezpečná práce, den se\nkrátil a bylo lepší ji stihnout za světla. Svlékli si košile\na odložili zbraně, natáhli rukavice a Haddad otevřel\nkufr. dvě ženy a jeden muž byli poslední ze skupiny in\ndických pollos, kteří mířili na severovýchodní pobřeží Pa\ncifiku. Přišli sem přes Mexiko z Brazílie a Střední Ameri\nky, a tady je unesli, když překračovali hranici Spojených\nstátů, a drželi kvůli výkupnému. Všichni dostali kulku\ndo temene, jakmile jejich rodiny přestaly platit. Tři těla\nbyla zabalená do plastu a páchla mrtvolnými plyny. or\n44 RoBeRT CRAiS\nlato je vytáhl zpod zbytků koberce, který je zakrýval,\na nechal je spadnout na zem. Ruiz s Haddadem odtáhli\nkaždý jedno tělo do nepravidelného příkopu vykopané\nho za troskami zdí a orlato přitáhl to poslední. Když\nse připočetli tihle tři, přivezli sem v uplynulých devíti\ndnech jedenáct mrtvol. jejich mise tady západně od Sal\ntonského moře skončila.\nKdyž orlato přitáhl poslední tělo, Ruiz ukázal dolů\n„Koukněte na ten hnus. Co s tím?“\nMezi těla se dostalo nějaké zvíře a roztrhlo plastový\npytel. Z otvoru vyčnívala mužská ruka.\n„Přines chlór,“ rozkázal orlato.\n„Kurva, už jsem tam nasypal asi sto kilo chlóru, a stej\nně to nepomohlo. Měli bysme to vytáhnout ven.“\nPráškový chlór, sypký a bílý jako cukr, měl odhánět\nkojoty. Všem bylo jasné, že těla jednou někdo najde, ale\nčím déle to potrvá, tím lépe. jejich operace byla přísně\nkrátkodobého rázu. Rychle se přesunovali, často měnili\nmísta pobytu a zůstávali v pohybu, dokud nevysáli nebo\nnezabili posledního z pollos.\nAle kojoti by mohli roznést kosti, a kdyby nějaký pes\npřitáhl domů lidskou kost, poušť by zaplavili policisté\norlato se obořil na Ruize:\n„Koukej přinýst ten chlór, prase líný. Možná jsi tam\ntoho minule nenasypal dost.“\nKdyž Ruiz zmizel, aby přinesl žádané, orlato začal pá\ntrat na obzoru po blížících se autech. Kontroloval i ob\nlohu a koukal po helikoptéře, když si Haddad rozepnul\nzip u kalhot.\n„Potřebuju se vychcat.“\n„Ne na ty tuhouše. Policajti by mohli najít tvoji dNA.“\n„Copak mají nějakej detektor chcanek?“\nProud Haddadovy moči dopadal na igelit a vydával hla\nsitý zvuk, jako by se trhala látka. orlato měl chuť strčit toho ukecaného blba do příkopu k tělům, ale místo toho se otočil, aby zjistil, jestli se Ruiz už vrací. jak se ale otáčel, něco ho udeřilo mezi oči a po první ráně přišly v rychlém sledu tři další, tak bleskově, že než vymrštil ruce, aby si zakryl tvář, podlomily se mu nohy. Upadl na záda a na solar mu dopadl další úder a pak ještě jeden na levý spánek, po kterém se mu hlava převalila na stranu. Zděšení a úžas. Nečekaný, brutální a tak zuřivý útok, že orlato ani neviděl muže, který nebo kteří na něho zaútočili, a vlastně vůbec nechápal, co se stalo. Hučelo mu v hlavě, jako by ho napadly vosy, a v uších mu zněl vysoký ostrý tón. jak se propadal do bezvědomí, ucítil na těle čísi ruce. Někdo ho chytil za nohy, zápěstí a rozkrok, převalil ho a pak ještě jednou. orlatovi se začínalo vracet vědomí, ale nesnažil se vzpouzet. Hluboký mužský hlas. „Podívej se na mě.“ orlato otevřel oči a uviděl vysokého, svalnatého, opáleného bělocha v šedém triku bez rukávů a džínách. Měl krátké vlasy, tmavé brýle a rozmazané tetování na vnější straně ramen. orlato přimhouřil oči, aby zaostřil. Šarlatové šípy. U boku se tomu člověku volně pohupoval černý revolver. orlato zvedl dlaně.\nZa ním promluvil další muž. „Budeš se modlit, abychom byli policia.“ orlato viděl, jak ten se světlými rozcuchanými vlasy srazil na zem Haddada. Blonďák držel americkou bojovou pušku M4. Ukázal hlavní na těla. „To vy jste zabili tyhle lidi?“ orlato osobně zabil čtyři, Ruiz dva a Haddad zbytek z jedenácti, přesto potřásl hlavou. „My


Podlaha do autoservisu – Gumové rohože do garáže\nHome » Uncategorized » Podlaha do autoservisu\nPodlahové krytiny v autoservisech a pneuservisech se vyznačují specifickými požadavky na odolnost, údržbu a funkčnost. Běžná podlaha musí odolat zatížení aut, motorek, ale i nákladních aut. Dalším a velmi častým problémem jsou úkapy provozních kapalin. Olej, palivo a další ropné látky dokáží narušit vzhled a užitné.\nBežná podlaha musí odolať zaťaženiu áut, motoriek, aj nákladných vozidiel.\nVysoce odolný podlahový sytém R-Tile s unikátními zámky. Ideální podlaha do sportovních center, autoservisů , obchodů, skladů a garáží. Podlaha do autoservisu Podlahový ochranný systém TILE je moderní krytina z plastu s velmi širokým spektrem použití.\nUplatnění najde všude tam, kde je zapotřebí vytvořit . Dobry Den chcem poziadat o radu ohladne podlahy do autoservisu. Zaklad je betonova zakladova doska ktoru potrebujem vyrovnat su tam jamy niekde az 25mm hlavne v strede. Chcel by som to nakoniec vyliat nivelakom ktory vydrzi vacsie zatazenie a potom natriet naterom odolnym voci ropnym . Plastová dlažba Fortelock může najít extrémně široké využití ve výrobě, skladech, pronájmech, jako podlahy do garáže, podlaha do dílny, sportovní podlaha, v dětských koutech, podlaha v obchodech, podlaha do sklepa, prádelnách, podlaha do autoservisu , showroomu, na výstavách, podlaha do kanceláří atd.\nDo této kategorie zařazujeme pneuservisy, servisy pro klempířské a lakýrnické práce nebo také firmy které se zabývají opravami a renovacemi motorových dílů. Podmínkou je, aby podlaha pracovního. Ahoj, plánuji udělat pneuservis ze starého chlívku (6x7m), kde je hliněná podlaha.\nJsem v tomhle amatér a potřebuji radu. Izolaci podlahy neřeším . Zejména jsou vhodné do prostorů, které vyžadují bezprašnost. Epoxidový nátěr je stejně jako epoxidová litá podlaha odolný vůči olejům, proto se nátěry aplikují v autoservisech a garážích.\nVybírat si můžete z více než . Ak chcete zadávať firemné ponuky do sekcie Top ponuky firiem, zakúpte si pre vašu firmu Firemný profil v Katalógu firiem. Top ponuky budete môcť zadávať pomocou prístupového hesla v neobmedzenej miere, podľa vašej potreby. Podmienky pridania inzerátu Viac o výhodách firemného profilu Objednajte si firemný . Jaké předpisy se vztahují na provozovnu autoservisu ? Jaké další zařizování čeká na budoucího majitele autoservisu ? Podlaha autoservisu musí být nepropustná a zpevněná tak, aby bylo zabráněno prosakování olejů.\nSe využívají především pro provozy s průmyslovým využitím a vysokými nároky na čistotu. Převážně provozy s průmyslovým využitím a vysokými nároky na čistotu. Metylmetakrylátové stěrky (MMA stěrky).\nTyto technologie se používají především. Autoservis je řešený více technicky a je dokonale uzpůsobený potřebám investora, je rozdělený příčkami ze sendvičových panelů na tři sekce. Do podlahy byly umístěny otvory na montáž zařízení autoservisu. Fortelock se zámkovými dlaždicemi vyniká jednoduchou pokládkou, pro kterou většinou postačí gumové kladivo a . Plastové zámkové podlahy do autoservisu Nabídka.\nKrásná epoxidová litá podlaha v koupelně. PROFESIONÁLNĚ instalujeme epoxidové. ODBORNĚ aplikujeme antistatické podlahy do lékařských či jiných prostror vyžadující nevodivé podlahové systémy.\nNa silnovrstvé epoxidové stěrky. Patří zejména do garáží a autoservisů. Díky bezproblémové údržbě jsou stále . Průmyslové podlahy pro všechny druhy provozů.


Lze se nechat bezplatně léčit v EU? - iDNES.cz\nMůžete se nechat bezplatně léčit v jiném státě Evropské unie? Za jakých podmínek? Jaké zásady platí pro operace prováděné v zahraničí? Kde jste zdravotně pojištěni, pokud pracujete v členské zemi unie? Musíte se k pojištění sami přihlásit?\nLéčba českých občanů v cizině podléhá i nadále předchozímu schválení české zdravotní pojišťovny. Musí se jednat o komplikované léčení, které není možné poskytnout v tuzemsku a je velmi nákladné. V případě schválení pak tuto péči plně hradí pojišťovna.\nPokud se však pacient rozhodne podstoupit léčení (operaci), jež je v České republice běžně dostupné, bez předchozího souhlasu své české zdravotní pojišťovny, bude muset tuto poskytnutou zdravotní péči v zahraničí uhradit v hotovosti a následně si u své české zdravotní pojišťovny nechá zrefundovat částku, která odpovídá tarifům pro stejný výkon prováděný v České republice.\nNeplaťte na cestách zbytečně! S jakým rozsahem zdravotní péče můžeme na cestách po Evropě počítat? Je opravdu výhodné připojistit se? Čtěte ZDE\nKde se pracuje, tam se platí pojištění\nV EU platí zásada pouze jednoho pojištění, a to zpravidla dle místa výkonu činnosti. Pokud jde o sociální pojištění, odhlášení není v zásadě potřebné, tuto povinnost zajišťuje zaměstnavatel. Pokud jde o zdravotní pojištění, doporučuje se informovat o tom příslušnou zdravotní pojišťovnu. To proto, aby pracovník nebyl považován za pojištěného z titulu trvalého pobytu v České republice.\nNárok na dávky v jiném členském státě bude vycházet z titulu tamního pojištění. Povinnost přihlásit pracovníka k pojištění má jeho zaměstnavatel. Jen v některých výjimečných případech se pracovník bude muset přihlásit na příslušném úřadě sám. Konkrétní postup záleží na předpisech daného státu.\nNechali byste se léčit v jiném státě EU raději než doma? Máte zkušenosti se zdravotním pojištěním v zahraničí? Napiště nám, těšíme se vaše příspěvky.\nTémata: Pojištění - Zdraví, Bydliště, Evropská unie, Nárok na sociální dávky, Pojištění osvč, Pojišťovny, Sociální pojištění, Zdravotní péče, Zdravotní pojišťovny