MP3 novinky a zajímavosti 2000 - 26.týden - iDNES.cz\n10. července 2000 0:31, aktualizováno 0:31\nCasio MP3-CD Player, kodér LAME s podporou formátu Ogg Vorbis a další v pravidelném přehledu novinek a zajímavostí ze světa MP3 a multimédií.\nLAME 3.85 - MP3 kodér s podporou volného formátu Ogg Vorbis\nMP3 kodér LAME je pěknou ukázkou otevřeného projektu a jako takový prochází neustálým vylepšováním. Je přenositelný na řadu počítačových platforem a mezi freewarovými kodéry dosahuje nejlepší kvality MP3 souborů. Časté drobné updaty většinou odstraňují chyby nebo vylepšují kód pro dosažení maximální rychlosti programu. Kromě řady vylepšení naleznete v nové verzi LAME také podporu volného kompresního formátu Ogg Vorbis. Ogg Vorbis byl reakcí na stále důslednější vymáhání poplatků za komerční používání MP3 a měl by zdarma nabídnout obdobnou kvalitu a mnohé nové možnosti. LAME umožňuje soubory s komprimací Vorbis (přípona OGG) kódovat i dekódovat.Použití programu LAME je stejné jako při kódování MP3, ale do příkazové řádky je nutné přidat parametr --ogg. Ne všechny kompilované verze kodéru LAME však zatím podporu Ogg Vorbisu zahrnují.\nVýše zmíněný kodér LAME je utilita ovládaná velmi prostě přes příkazový řádek. Uživatelé Windows proto uvítají nadstavbu (tzv. frontend program), která nabídne dostatečně komfortní obsluhu kodéru. Našim čtenářům jsme již přestavili frontend Lame Batch. Novým programem tohoto druhu je RazorLame, který je stejně jako Lame založen na otevřeném zdrojovém kódu. Program si můžete zdarma stáhnout na adrese http://www.dors.de/razorlame/. Od stejného autora pochází obdobný nadstavbový program pro freewarový MP3 kodér Blade. Jeho název je, jak jistě tušíte, RazorBlade a adresa http://www.dors.de/razorblade/.\nCasio MP3-CD Player\nKombinované MP3-CD přehrávače se staly letošním hitem na trhu s digitálními hardwarovými přehrávači. Po úspěchu malých a neznámých výrobců se probudily i velké firmy, které jedna za druhou ohlašují svůj MP3-CD přehrávač. První ze známých značek byla Aiwa, jejíž uvedení se však posunulo na polovinu srpna. Nyní přišlo s takovým oznámením Casio, které proslulo spíše výrobky z jiných oblastí elektroniky, se zatím na poli MP3 přehrávačů představilo extravagantní kombinací náramkových hodinek s přehrávačem (Casio Wrist Audio Player). Ohlášený MP-CD přehrávač PZ-5000 má pro úspěch na trhu lepší předpoklady. Skvělým rysem nového výrobku je jeho vyhledávací funkce. Vzhledem ke kapacitě CD nabízejí MP3-CD přehrávače přístup k mnohem většímu množství MP3 souborů než obvyklé přehrávače s pamětí flash, a proto je velmi důležité, jak je vyřešen přístup k jednotlivým souborům. Casio umožňuje rychlé vyhledání jakékoliv skladby. Hledat můžete v abecedně řazeném seznamu názvů skladeb, podle prvních deseti sekund každé skladby nebo podle vytvořených adresářů. Vzhledově zřejmě půjde o poněkud masivnější pokračování řady normálních přenosných CD přehrávačů, jejíhož zástupce PZ-4000 uvádíme na ilustračním obrázku. Přehrávač by se měl objevit na trhu již během prázdnin za příznivou cenu (zejména ve srovnání s novým přehrávačem Adam) 159.99 dolaru.\n50 MP3 skladeb skupiny Hole zcela zdarma\nZpěvačka Courtney Love z populární rockové skupiny Hole byla v poslední době hojně citován díky své řeči na konferenci o digitalizované hudbě, v níž prohlásila, že skutečným zlodějem není Napster, ale velké hudební společnosti. Skupina Hole nyní k volnému šíření hudby přispěla aktivně. Na svém oficiálním serveru (www.holemusic.com) zveřejnila ke zcela volnému stažení více než padesát svých nahrávek ve formátu MP3. Jedná se převážně o live nahrávky a cover verze včetně záznamu celého koncertu ve Philadelphii z května 1999. Hlavním důvodem, proč podporují volné šíření skladeb přes internet, je podle Courtney Love možnost předvést svou hudbu mnohem širšímu obecenstvu, než dovolují staré distribuční systémy. Na serveru skupiny Hole samozřejmě kromě MP3 naleznete i další informace, texty písní a video soubory.\nCD a MD stále vede nad MP3\nLoňský rok byl na trhu s digitálními hudebními přehrávači ve znamení komerčního úspěchu hardwarových MP3 přehrávačů. Podle studie firmy NPD Intelect, která se zabývá průzkumem trhu, byly však MP3 přehrávače zastíněny staršími druhy digitálních přehrávačů, které využívají kompaktní disky a MiniDisc.\nDvě třetiny v loni prodaných přenosných přehrávačů využívají digitální technologie. Analogová zařízení, na něž zbyl třetinový podíl se oproti předcházejícímu roku propadla o 44 procent. Prodej přenosných radiopřijímačů klesl o 7 procent a prodej přenosných kazetových magnetofonů dokonce o 30 procent. Prodej digitálních zařízení vrostl o 11 procent, na čemž se nejvíce zasloužily přenosné CD přehrávače. Jejich prodej zaznamenal nárůst 41 procent, MiniDisc 37 procent. Úspěch CD přehrávačů úzce souvisí s rozmachem původně hlavně počítačové technologie zapisovacích CD. Podíl CD rekordérů na trhu digitálních záznamových zařízení činil 30 procent, rekordéry MiniDisc získaly 40 procent.\nJak se zdá, budou tyto tři hlavní formáty ukládání digitalizované hudby koexistovat i nadále. Zvukové CD je všeobecně rozšířený standard a kvalitou ho může nahradit pouze DVD-Audio, MiniDisk dnes nabízí nejjednodušší dostatečně kvalitní nahrávaní a editaci a síla MP3 (resp. dalších kompresních formátů) spočívá zejména v malé velikosti přehrávačů a v propojení s internetem, který umožňuje snadný přístup k nahrávkám.\nTémata: hůl, MP3, Casio, MP3 přehrávače, Napster, Philadelphia, Windows


Kladete si občas otázku, jak je možné, že má někdo tak pevnou vůli? Jak to, že vstane každé ráno o hodinu dříve, než je nutné, nebo čtyřikrát týdně bez výjimek běhá? Nechte Daniela Gamrota, aby vám odhalil všechny nezbytné kroky, díky kterým budete umět vybudovat a implementovat silný návyk, který vydrží.\nK čemu zvyky jsou?\nImplementace nového zvyku\nJak a které zvyky ovlivňují náš život\nK čemu nám je vnitřní smysl a jak ho pro zvyky využít\nJak přistupovat k motivaci a jak s ní souvisí s návyky\nPraktický postup, jak u sebe nový zvyk úspěšně zavést\nTipy, co dělat, aby zvyky opravdu vydržely


Speciál deníku Sport: „Jak se rodí hvězdy“ | RadioTV\nHomepage > Tisk > Aktuality Tisk > Speciál deníku Sport: „Jak se rodí hvězdy“\nAktuality Tisk\t15. 7. 2011\nOd úterý 19. července se na stáncích s tiskem objeví první prázdninový samostatně prodejný speciální magazín deníku Sport s názvem: „Jak se rodí hvězdy„. Čtenáři se dozvědí více o osudech nejslavnějších sportovců světa.\nOsmašedesátistránkový speciál deníku Sport s názvem „Jak se rodí hvězdy“ vychází v úterý 19. července. Za cenu 39 Kč se budou moci čtenáři dozvědět o osudech několika sportovních hvězd, za všechny uvedlo vydavatelství Ringier Axel Springer například aktuální wimbledonskou vítězku Petru Kvitovou a její předchůdkyni Martinu Navrátilovou, fotbalistu Lionel Messi, běžce Usain Bolta, hokejovou legendou Wayne Gretzkyho, boxera Muhammada Aliho, fotbalistu Zinedine Zidaneho či basketbalistu Michaela Jordana.\nPSALI JSME: Pavel Šafr novým ředitelem skupiny Blesk\nSpeciál magazínu Sport zmapuje jejich sportovní kariéru i okamžiky na vrcholu. Kromě příběhů slibuje vydavatelství exkluzivní fotografie a méně známé detaily ze života těchto vrcholných sportovců.\nŠtítky: deník sport, ringier, ringier axel springer cz


Teleskopická konzole pro nafukovací čluny model P15, pro příčnou montáž šířky 1470 - 1820 mm\n10499 Kč s DPH Sleva 0%\nSkladové číslo: A568101\nTeleskopická konzole pro nafukovací čluny model P15, pro příčnou montáž šířky 1470 - 1820 mm - Teleskopická konzole pro nafukovací čluny včetně převodovky řízení. Zdvih řízení 230 mm (2,5 otáčky). Určeno pro motory do výkonu max.100 Hp. Součástí dodávky není volant, deska pro ovladání motoru a kabel řízení! Určeno pro kabel řízení M55.


Val de Serantes - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Ferrol\nFerrol a zdejší nabídka všech 24 ubytování.\nSerantellos, 284, Serantellos, Ferrol, Španělsko, 15405 - Zobrazit na mapě\nVal de Serantes – podrobnější informace\nNavržený pro obojí, práci i odpočinek, je hotel Val de Serantes umístěn ideálně v Serantes; jedné z nejpopulárnějších lokalit ve městě. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Val de Serantes výborné služby a vynikající zařízení vytvářejí nezapomenutelný zážitek z pobytu. Wi-Fi zdarma ve všech pokojích, zařízení pro tělesně postižené, parkoviště jsou jen některé ze zařízení, které dělají Val de Serantes jiným od ostatních hotelů ve městě.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ať je důvod vaší návštěvy jakýkoliv, hotel Val de Serantes je skvělou volbou pro váš pobyt ve městě Serantes.


Krejčovská křída - mix barevných variant. 4 křídy v jedné krabičce. Více\nKrejčovská křída 4 ks v krabičce - mix barev se používá pro náčrt střihu na látku. Křídovou kresbu lehce odstraníte z látky oprášením. Křída je vhodná pro materiály bavlna a směsové látky. Křídy jsou balené v průhledné krabičce.\nKrejčovské křídy jsou křehké a může tak dojít k jejich poškození při přepravě.


Skvělí Florence and the Machine jsou tu s novou písní z nevydaného alba | Koule.cz - Lifestyle v kostce. Nebo spíš v kouli? :)\nSkvělí Florence and the Machine jsou tu s novou písní z nevydaného alba\nO tom, že nové album kapely Florence and the Machine How Big, How Blue, How Beautiful bude skvělé, není pochyb. Povedených je zatím všech pět ukázek a drive a odhodlání v sobě nese i novinka Delilah. Album vyjde na začátku června. Koukněte taky na klipovku Ship to Wreck. (red)\nČáry máry v MeetFactory. Takhle válela soulová čarodějka Kelela


ROSTOV na DONU – Uvedení do provozu třetího a čtvrtého bloku Rostovské jaderné elektrárny, povede k přebytku elektřiny na jihu Ruska. Tento přebytek bude možné směrovat na zásobování Krymu. Díru v rozpočtu odnesou řadoví Ukrajinci.\nTři bloky stojí, čtvrtý se na Rostovské JE dostavuje.\nTuto informaci sdělil novinářům dle Russian RT, ředitel elektrárny Andrej Salnikov. Tím Ukrajina, vzhledem k přerušení dodávky elektřiny na Krym, přijde o další peníze do státní kasy. Podle ředitele Salnikova probíhá příprava ke provoznímu spuštění třetího bloku (testovací režim už má úspěšně za sebou) a výstavba čtvrtého bloku je už v pokročilé části výstavby (viz obrázek) – uvádí agentura RIA Novosti. Ředitel je přesvědčen, že spuštění nových bloků na Rostovské jaderné elektrárně povede k přebytku elektřiny, kterou bude možné dodávat na Krym. Aby bylo možné dovést elektřinu ke koncovým spotřebitelům, je samozřejmě třeba učinit ještě některá technická opatření.\nNa schválnosti ukrajinského vedení doplatí opět prostí Ukrajinci\n„Jedním z důvodů, proč bylo přijato rozhodnutí o urychlení spuštění čtvrtého bloku Rostovské elektrárny z roku 2019 na rok 2017, se stala nutnost urychleného vytvoření přebytku elektřiny na jihu Ruska a následné energetické zabezpečení krymského poloostrova“, řekl zástupce koncernu „Rosenergoatom“.\nZároveň je třeba vzít v úvahu fakt, že Ukrajina, která vysadila dodávky elektřiny na Krymu v druhé polovině prosince, se v nejbližší době spuštěním třetího bloku dostane do situace, že přijde o platby za krymskou elektřinu, kterou na poloostrov dodávala. Ukrajinská státní kasa tak bude opět o citelný příjem chudší.\nZdroj foto: Rosenergoatom: Rostovská JE, všechny čtyři bloky.\n: elektřina, Krym, Rostovská jaderná elektrárna, Rusko, Ukrajina\n« Zaorálku, zastav podporu fašistů na Ukrajině!\nMarková: Naše medicína raději amputuje, než léčí »


Příběhy | Vztahosfera.cz\nAmerická krása – zrcadlo vybydlenosti vztahu?\nCelosvětově známá a veleúspěšná černá komedie z roku 1999, přinášející poutavý příběh složitosti světa teenagerů a jednoduchosti světa dospělých a naopak, má stále kvanta fanoušků a patří mezi snímky, které si lze pustit kdykoliv a znovu. 😊Vztahosférické perspektivě ovšem neunikne jedna důležitá dějová linie, která protkává celý příběh od počátečních titulků až k epilogu. Tuto linii tvoří sledování jednoho kontinuálně usychajícího manželského vztahu....\nTotalita jednoho pohledu na věc\nCo spolehlivě udupe zdravou komunikaci ve vztahu? TOTALITA JEDNOHO POHLEDU NA VĚC. Každý má svůj pohled na jednu skutečnost. Často se v páru dva pohledy nesmírně liší.🤔🙈 To není problém, to je normální. Kolik lidí, tolik realit.🤲♥ Obtíž je s tím, když jeden prosazuje svůj pohled a své „vědění“.😤 Je-li jeho cílem, aby to druhý viděl stejně, pak rozhovor zamrzá a námraza se začíná...\nJak moc si potřebujeme potvrzovat svoje modely a vzorce pro život?\nKdo vyrůstá v rodině, kde se neustále střídají návštěvy, dveře jsou jaksi setrvale pootevřené a obydlím zní ruch, hlasy, smích i nářek… ten se může později cítit sám, bude-li obklopen jen těmi nejbližšími (partnerem, dětmi…). Bude potřebovat větší společnost a hůře se vyrovná s nudou. Kdo vyrůstá v rodině, kde nedochází ke sporům, nepřihlíží jejich průběhu i řešení, ten může mít později...\n„Vezmi mě do hrsti!“ volá holub ze střechy.\nKaždý to jistě už aspoň jednou v životě slyšel v různých, a přesto tak nějak podobných situacích. Přísloví „Lepší vrabec v hrsti než holub na střeše“. Podobnost těch situací není vůbec přívětivá, protože v onom rčení nelze neslyšet ten hořký pokus o realismus, cynismus, sarkasmus. Z jisté verbální vzdálenosti by bylo možné ho parafrázovat slovy „kdo chtěl víc, nemá nic“(protože se neuměl spokojit...\nJitka a Vašek – příběh ze tří pohledů\nJitka a Vašek – ze tří pohledů Nezávislý pozorovatel Taková krásná, spokojená, harmonická, téměř katalogová rodina. On, Vašek, je úspěšný výkonný ředitel logistické firmy se sídlem evropského vedení v Praze, ona, Jitka, usměvavá vysokoškolačka na mateřské, předtím pracovala na controllingu v nadnárodní výrobní firmě. Poznali se na univerzitních kolejích, on časem sbalil ji, historku o dlouhém nadbíhání jeho životní lásky dávají rádi...


GIGABYTE GA-H81TN od 3 019 Kč | HLEDEJCENY.cz\nod 3 019 Kč do 3 159 Kč\nPopis produktu GIGABYTE GA-H81TN: Popis produktu Gigabyte H81TN Základní deska H81TN série Gigabyte 8 formátu Mini ITX je určena pro stavbu mini počítače typu HTPC nebo Nettop. Podporuje poslední 4. generaci procesorů Intel, přin... Více informací\n3 019 Kč Do obchodu\nGigabyte GA-H81TN - 1.0 - základní deska - Thin mini ITX - zásuvka...\nGIGA-BYTE, MB GA-H81TN, GA-H81TN\nProdukty podobné jako GIGABYTE GA-H81TN\nRaspberry Pi 4, 2GB Starter Kit, WiFi, Bluetooth + NOOBS software\nASRock B550 PHANTOM GAMING 4 ATX 4/DDR4\nGIGABYTE GA-H81TN - popis\nZákladní deska H81TN série Gigabyte 8 formátu Mini ITX je určena pro stavbu mini počítače typu HTPC nebo Nettop. Podporuje poslední 4. generaci procesorů Intel, přináší unikátní soubor vlastností a technologií, které nabízí absolutně ultimátní platformu pro stavbu Vašeho dalšího počítače. Poskytuje vysoký výkon, exkluzivní high-endové audio funkce, pokročilé síťové řešení, pozlacené konektory a fantasticky dobrý vzhled.\nZákladní deska Gigabyte používá pouze pevné kondenzátory, které poskytují stabilitu, spolehlivost a podstatně delší životnost než ostatní desky. Stabilní systém je důležitým prvkem pro získání kvalitní domácí počítačové sestavy.\nZákladní deska Gigabyte H81TN s čipovou sadou Intel H81 nabízí patici LGA1150 s podporou procesorů Intel 4. generace Core i7/ i5/ i3/ Celeron/ Pentium. Deska nabízí 2 DIMM sloty pro paměti typu DDR3 s kapacitou až 16 GB s podporou frekvencí 1600/ 1333 MHz a architektury Dual Channel. Deska podporuje integrované grafiky v procesoru a nabízí výstupy HDMI, DisplayPort a LVDS. Samozřejmostí je integrace osmikanálové zvukové a gigabitové síťové karty. Z rozhraní deska nabízí až 7 USB 2.0 a 2 USB 3.0 portů (2x 2.0 zadní panel), sloty: 1 PCI Express x4 a 1 x mini-PCI Express x1 slot. Pro pevné disky se na desce nachází 2 SATA 6Gb/s, mSATA a 1 SATA 3Gb/s konektory. Deska je formátu mini ITX s rozměry 17 x 17 cm.\nGIGABYTE GA-H81TN najdete také na Sleviste.cz a také GIGABYTE GA-H81TN na Nejrychlejsi.cz\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen u produktu GIGABYTE GA-H81TN užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Notebooky nebo Tablety, Grafické karty, Monitory.\nPříbuzné fráze k GIGABYTE GA-H81TN\nGigabyte ga z170 d3h gigabyte ga z170 d3h\nGigabyte gigabyte ga a320m h ga a320m h\nGigabyte gigabyte z270x gaming 7\nGigabyte gigabyte z270x gaming 9\nGigabyte gigabyte ga z170 d3h\nGigabyte gigabyte h110n ga h110n\nGigabyte G1.sniper A88x • GIGABYTE rev. 1.1 Q87N • GIGABYTE rev. 5.x 78LMT-USB3 • Gigabyte Z97M-D3H • GIGABYTE Z97M-DS3H • GIGABYTE H170-Gaming 3 • GIGABYTE GA-B85M-D3V • GigaByte GA-H110M-HD3 DDR3 • GIGABYTE GA-Q87M-D2H • GIGABYTE H170N-WIFI\nGIGABYTE GA-H81TN na HLEDEJCENY.cz\nPřesvědčte se, že u nás najdete GIGABYTE GA-H81TN opravdu levně. Nejlevnější GIGABYTE GA-H81TN na HLEDEJCENY.cz už od 3 019 Kč.


DeflaGyn aplikační sada | AXONIA Pharma\n( od DEFLAMED International s.r.o.)\nVaginální gel DeflaGyn®by se měl používat po dobu 3x28 dnů. Po 28 dnech léčby, prosím přerušte používání intravaginálního gelu DeflaGyn® na dobu 3 dnů. Pak pokračujte v léčbě po dobu dalších 28 dnů a přestaňte na další 3 dny. Poté pokračujte ve třetím léčebném cyklu.\nUPOZORNĚNÍ: Na celou dobu léčby (3 × 28 dní) je potřeba zakoupit 3 balení vaginálního gelu DeflaGyn®, což souvisí s délkou obnovy epitelu na děložním čípku. Při nedodržení doporučené délky užívání (3 měsíce), nelze očekávat tak pozitivní výsledky jako v klinických studiích.\nKód APA: 3324713\nBrožurka Ochrana zdraví děložního čípku 1.27 MB\nLeták DeflaGyn 587.9 KB\nKonsenzus pro řešení abnormálních nálezů ve screeningu cervikálních karcinomů\nVýsledky léčby DeflaGynem - klinická studie


Detektor kovů Minelab GO-FIND 11\nNový detektor kovů Minelab Go Find 11 je určen pro děti a nenáročné začátečníky. Disponuje pouze základními funkcemi, ale na druhou stranu poměrně slušným dosahem pokud vezmeme v úvahu že je to přístroj s cenou pod 3.000,- Kč.\nDetektor je velmi lehký a dobře vyvážený. Navíc ale také extrémně skladný, umožňující okamžité složení a rozložení během několika vteřin. Hledací sonda je vodotěsná, detektor tak můžete používat jak ve vnitrozemí, tak při brodění na plážích.\nZákladní detekční rozlišení - barevné kovy, železo\nVodotěsná 8" (20 cm) sonda\nNastavení úrovně citlivosti\nDetektor kovů Go-Find 11 zvládne úplně každý a to i pokud nemá vůbec žádnou zkušenost s hledáním pomocí detektorů kovů\nMá vodotěsnou cívku\ndoporučený věk cca od 5 - 99 let\nPorovnání s model Go Find 22 - Go Find 22 používá oproti Go Findu 11 nový inovovaný software. Ten mimo jiné přináší jak větší dosah o cca 20% tak větší citlivost a lepší separační vlastnosti. Go Find 22 má také lepší a pokročilejší pracovní režimy.


Potřebujete Vy nebo Váš rodinný příslušník domácí zdravotní péči? Obraťte se na svého ošetřujícího nebo obvodního lékaře a řekněte mu o nás. Bez indikace lékaře nemůžeme domácí zdravotní péči poskytovat.\nNejste si jistí, zda máte na domácí zdravotní péči nárok? Zeptejte se nás nebo svého praktického lékaře.\nKrátkodobá domácí péče\nOdběry krve a biologického materiálu, kontroly TK a glykemie\nPodávání léků všech forem, aplikace injekcí, aplikace inzulínu včetně zacvičení\nMonitoring zdravotního stavu pacienta podle ordinace lékaře\nKvalifikovanou radu i pomoc při ošetřování v rodině a kontakty na další návazné služby\nAplikace léčby kyslíkem dle ordinace lékaře, včetně zapůjčení oxygenátoru\nAplikace ordinované parenterální výživy, zajištění hydratace, léčba bolesti (infuze)\nPůjčování rehabilitačních a kompenzačních pomůcek dle ceníku. Pomůcky lze zapůjčit ve všední dny po telefonické domluvě. Půjčovné slouží na údržbu, rozšiřování sortimentu pomůcek a na případné opravy. Ceny jsou uvedeny včetně DPH.\nOšetřovatelská rehabilitace, nácvik soběstačnosti a základní rehabilitace u ležících či obtížně se pohybujících nemocných, po mozkových příhodách i jiných onemocněních, postihujících pohybový aparát\nPéče o pacienty s duševním onemocněním (podávání léků, monitoring zdravotního stavu)\nPrevence a léčba proleženin, edukace rodiny, zapůjčení kompenzačních pomůcek\nCévkování a péče o permanentní katetry\nLéčba, hojení a převazy bércových vředů, hojení pooperačních ran i ostatních defektů ve spolupráci s ošetřujícím odborným lékařem\nKvalifikovaná radu i pomoc při ošetřování v rodině a kontakty na další návazné služby\nPéče o pacienty se stomiemi, PEGem\nPůjčování rehabilitačních a kompenzačních pomůcek\nDíky paliativní domácí péči mohou naši klienti trávit své poslední chvíle doma.\nKomplexní ošetřovatelská péče o klienty v terminálním stádiu, paliativní péče\nPůjčování rehabilitačních a kompenzačních pomůcek dle ceníku. Pomůcky lze zapůjčit ve všední dny po telefonické domluvě. Půjčovné slouží na údržbu, rozšiřování sortimentu pomůcek a na případné opravy. Ceny jsou uvedeny včetně DPH\nDomácí zdravotní péči poskytují kvalifikované zdravotní sestry dle ordinace lékaře a je hrazena všemi zdravotními pojišťovnami.


Philae (Egypt) < Odcestovat.cz zájezdy, ubytování, letenky\nPhilae (někdy foneticky Fílé) byl ostrov na Nilu v dnešním jižním Egyptě jižně od 1. kataraktu u Asuánu na historické hranici mezi Egyptem a Núbií, na němž byl postaven jeden z nejznámějších chrámů starověkého Egypta zasvěcený bohyni Esetě. Chrám byl jako poutní místo významným náboženským centrem zejména v řecko-římské době, kdy byla většina komplexu vystavěna, a po nástupu křesťanství se stal posledním místem, kdy byl až do 1. poloviny 6. století udržován tradiční kult. Jsou zde zaznamenány nejmladší známé nápisy zapsané v hieroglyfech a v démotickém písmu.\nV souvislosti s vybudováním Asuánské přehrady byl ostrov trvale zaplaven Nilem. V 70. letech 20. století proto byly před jejím zprovozněním všechny významné historické stavby záchrannou akcí UNESCO přesunuty na 300 metrů vzdálený uměle upravený ostrůvek Agilkia. Přesto je však chrám (a někdy i samotný ostrov, na němž nově leží) označován názvem místa svého původního umístění.


Emiro parfémová voda – Egoist Royal Parfums\nKatalog|Značky|Moresque|Emiro 50 ml edp\nEmiro parfémová voda\nEmiro – luxusní, jemně znějící východě-květinový unisexový parfém, který byl vytvořen v roce 2015 italskou selektivní značkou Moresque. Vůně je poctěná jakosti východních emírů - panovníků a jejich okolí. Vůně síly, svobody a prestiže, která přináší pocit dobytí a dokonalosti. Elegantní černý flakónek, zdobený zlatým víčkem a zlatým s kamínky logem značky, dokonale odpovídá duchu v něm obsažené aromatické kompozici. Prchavý citrusový začátek, tkaný z elegantních a lehkých ovocných poznámek citrónu a bergamotu, vede k bohaté květinové zahradě, naplněné vůní sametově pikantních růži, štiplavě-medového jasmínu, pikantního ylang-ylangu a jemně sladce-mátové odstíny muškátu. Měkké a jemné srdce parfému je postavené na bázi luxusní, královské a hluboce zakouřeně-pikantní poznámce Východního oudu, znějícího s jemnou vůní drahé kůže a klidně teplou ambrou. Smyslné akordy exotického pačuli vytvářejí pocit rovnováhy mezi moderností a hlubokými historickými kořeny.\nAristoqrati 50 ml edp


Zásuvka zapalovače 12V vestavná s krytkou Carpoint\nZvolte vhodné místo v interiéru vozidla tak, aby bylo dostupné pro montáž také z druhé strany (středový panel, palubní deska apod.). Vyvrtejte a začistěte příslušný otvor pro montáž zásuvky zapalovače. Na středový konektor zásuvky zapalovače připojte stálé napětí +12V DC z příslušné pojistky (červený vodič). Vnější konektor zásuvky zapalovače ukostřete (černý vodič) - platí pro všechna vozidla se standardním elektrickým rozvodem, který má záporný pól na kostře vozidla. V případě nejasností svěřte montáž odbornému servisu. Vybaveno skleněnou pojistkou 10A v pouzdře. Poškozenou pojistku vyměňte za shodný typ.


Jsem šťastný. Mám práci. Bude asi znít Děčínskem - Děčínský deník\nJsem šťastný. Mám práci. Bude asi znít Děčínskem\nDěčínsko - V lednu se do evidence nezamětnaných přihlásila skoro tisícvovka lidí, padl tak historický rekord. Další neslavné zápisy možná budou na úřadu práce pokračovat\nMůže to znít jako nepovedený vtip, ale možná zanedlouho mezi známými místo tradiční zvídavosti na to, jak se máte, bude mít navrch otázka : Máš práci ? Pro mnohé lidi to přitom bude dotaz s příchutí pelyňku. Práce se totiž na Děčínsku stává stále více nedostatkovým zbožím. Hned na počátku letošního roku regionální vývoj nezaměstnanosti přepsal historii.\n„V lednu totiž do evidence uchazečů o zaměstnání přibylo dalších 953 lidí. Je to rekordní zápis. Ještě nikdy dřív jsme totiž během jediného měsíce tolik nezaměstnaných nezaregistrovali,“ uvedl analytik děčínského úřadu práce Vlastimil Pažourek.\nDůsledky hospodářské krize v regionu byly sice citelné už koncem loňského roku, ale statistické údaje za leden překonaly všechny nejčernější prognózy. Na nové uplatnění teď čeká 9053 lidí a míra nezaměstnanosti stoupla na dvanáct celých a skoro čtyři desetiny procenta. Děčínsku tak v republikovém srovnání nelichotivé bilance patří šesté místo.\nA lépe hned tak nebude. Informace, které úřad práce získal z pravidelného šetření mezi zaměstnavateli na počátku ruku, signalizují, že nejbližší období bude zatím přinášet více špatných, než těch dobrých zpráv.\n„Očekáváme propouštění u většiny velkých firem v regionu. Mnohde už také přikročili k dalšímu omezování výroby, zavádějí režim zkráceného pracovního týdne a významně klesl zájem o nové pracovníky. Dlouhodobá poptávka trvá už pouze u technicky vzdělaných odborníků s vysokoškolskými diplomy a na některých školách mají zájem o odborné učitele,“ připomněl analytik Pažourek.\nDěčínský Ferox, který se zabývá produkcí tlakových nádob a podobných technologií pro přepravu a skladování kapalných plynů, ještě na konci loňského roku zaměstnával 613 pracovníků. Teď už jich má o čtyřiadvacet méně.\n„V prosinci jsme propustili šestnáct a v lednu osmnáct lidí. Zhruba třetinu z nich tvořili zaměstnanci důchodového věku. Také snižujeme počty míst na některých režijních činnostech, dostal výpověď i jeden technolog. Ta redukce zaměstnanců bude ještě pokračovat, ale až na určité výjimky by se neměla týkat dělnických profesí,“ vysvětlil personalista děčínské společnosti Chart Ferox Miroslav Němec.\nSnahou vedení firmy také je udržet na přijatelné úrovni provozní a další náklady při očekávaném snížení zakázek. „K tomu poklesu zatím nedošlo, ale zcela určitě náš podnik postihne,“ dodal Miroslav Němec.\nS podobnými problémy se musí vyrovnávat i některé další továrny na Děčínsku. Dlouhodobější potíže mají subdodavatelé s návazností zakázek pro automobilový průmysl. V regionu to platí o některých textilkách , které musely řadu zaměstnanců propustit a ti zbývající pracují v úsporném režimu omezené výroby.\nVývoj nezaměstnanosti zejména v průběhu loňského roku ovlivňovalo také propouštění zaměstnanců z chráněných dílen a pracovišť. Nejde ale o přímou souvislost se světovou finanční a hospodářskou krizí.\n„Změnil se dotační systém podpory zaměstnávání zdravotně postižených či jinak hendikepovaných lidí a firmy, které těmto pracovníkům uplatnění nabízely, musely přehodnotit své další existenční možnosti. Některé chráněné dílny prakticky zanikly a nebo se začaly věnovat jiným činnostem, než pro které byly původně vytvořeny,“ zhodnotila situaci vedoucí zprostředkovatelského oddělení děčínského úřadu práce Marie Gutová. Ještě před necelými dvěma roky chráněné dílny v regionu zaměstnávaly okolo pěti stovek lidí. Teď jich nejsou ani tři stovky.\n„Pořád se nám daří udržovat zaměstnanost okolo pětadvaceti lidí. Z některých představ, že se nárůstem nových zakázek podaří vytvořit další pracovní místa, ale musíme zatím slevit. Zakázek je méně a o ty nové musíme neustále bojovat. Hledáme i cesty k nabídce nového výrobního sortimentu a činností, abychom lidi nemuseli propouštět,“ tvrdil ředitel nebočadského občanského sdružení Jurta David Landsperský.\nVyhlídky na další měsíce nejsou pro řadu zaměstnavatelů a především samotných uchazečů o nové uplatnění zrovna optimistické. Pokud bude příliv nových nezaměstnaných prakticky kopírovat situaci z počátku roku, neleze vyloučit, že budou na úřadě práce padat další neslavné rekordy.\nNa druhou stranu možná ten nepříznivý vývoj pozitivně ovlivní myšlení lidí. Pak by zvídavost na to, jak se máte, mohla mít i tuto podobu: Jsem šťastný, mám práci.


Obnova Chazarské říše, Ukrajina bez Ukrajinců – CZ 24 News\nUKRAJINA: Poslední vývoj na Blízkém Východě dává tušit, že asi brzy dojde k velkým geopolitickým změnám. Jednou z nich bude konec expanzivních ambicí Izraele, ten sice loni trvale (v rozporu s mezinárodním právem) anektoval syrské Golanské výšiny. I nedávné americké dobrodružství se zabitím iranského generála bude mít pro Izrael negativní efekt. Výsledkem totiž bude sjednocení všech muslimů (nejenom šíitů) proti USA (a jejich loutkám v Saudské Arábii) a především proti Izraeli. Z toho konfliktu nemůže vyjít Izrael jako vítěz, dokonce ani kdyby použil všechny své jaderné zbraně a svůj život za něj položilo všech 5 000 českých vojáků.\nZdá se, že toto si globální finanční oligarchie uvědomuje a proto plánuje záložní variantu pro židovské obyvatelstvo Izraele. Tou se zdá být pomajdanová Ukrajina. Tam byl po prvním neoficiálně židovském prezidentovi Porošenkovi (on svůj židovský původ ale nikdy nepotvrdil, byt izraelská media o něm psala) do vedení země dosazen již zcela oficiálně židovský prezident, komik Zielenski. Ten dokonce nehovoří ani ukrajinsky (pouze rusky, anglicky a jidiš). Je jasné, že je to jen nastrčená loutka. Skuteční vládci Ukrajiny dávají Ukrajinců najevo, jaká bude jejich budoucnost. Mě tuhle při cestě do Prahy z letiště vezl ukrajinský taxikář a mluvil o tom naprosto otevřeně. Ukrajinci prý na Ukrajině nejsou již vítáni. Část Ukrajinců to pochopila a prchá ze země. Země je v naprostém ekonomické a sociálním kolapsu, vládnou jí polovojenské oddíly placené a řízené místními oligarchy, a policie a tajné služby jsou osobní komanda vládnoucí garnitury, sloužící k likvidaci nepohodlných osob, či osobnímu obohacení. Ukrajina je failed state [padlý stát], a vládne jí cizina. Současně ale vidíme překvapivou snahu nové garnitury o ukončení války v Donbasu. Takže ve vzduch asi visí velká změna.\nLidová tvořivost vystihuje realitu pomajdanové Ukrajiny\nZa posledních 20 let odešlo ze země skoro 15 milionů lidí (většina do Ruska), a nyní i oficiální místa přiznávají, že z Ukrajiny odejde každý rok více než 1 milion Ukrajinců. V roce 1992 měla Ukrajina ještě 52 mil. obyvatel, v roce 2007 již pouze 46 milionů, v roce 2017 42 milionů a v roce 2019 již pouze 39 mil. V tom ale nejsou započteny zhruba 3,4 miliony Ukrajinců žijící a pracující v Evropě. (Polsko 2 mil, ČR – 300 tisíc, Itálie 200 tisíc, Slovensko 100 tisíc, atd). Tímto tempem bude za 5 let na Ukrajině kolem 30 milionů obyvatel, kterým v jejich zemi nebude patřit nic – ani půda, ani silnice, ani školy …\nOligarchové, většinou židovského původu, se také v divoké privatizaci zmocnili veškerého ukrajinského nerostného bohatství, průmyslu a bankovnictví. Stačí připomenout jména jako Pinčuk, Ložkin nebo Kolomojský.\nNyní se chystá poslední kapka: tou je privatizace zbytku průmyslu a především půdy. Stranou privatizace nezůstanou například ani mateřské školky a silnice! Oficiálně je prý sice vítán každý investor, ale jak to dopadne, jací lidé mají na Ukrajině a v zahraničí připravené peníze na skupování takového majetku, lze tušit!\nZahraniční židovské kruhy již otevřeně mluví o svém prezidentovi na Ukrajině. Na Ukrajině také stojí největší židovská stavba v Evropě – Menora v Dnětropetrovsku, jenž se nachází na ulici Šolom-Alejchema!\nNejvětší židovská stavba v Evropě stojí na Ukrajině, a tvarem připomíná menoru, židovský svícen\nUkrajincům je prý současně naznačováno, že je nečeká na Ukrajině žádná budoucnost. Již dnes lékařská a sociální péče pro rodilé Ukrajince ve velké části Ukrajiny de facto neexistuje.\nJeden velký problém ale na Ukrajině noví vládci mají. Jsou jím paradoxně jejich polovojenské oddíly jako Azov, Ajdar, Dnep, Donbas apod. tvořené většinou nejrůznějšími hrdlořezy, kteří se ale vesměs hlásí k antisemitské tradici a používají nacistické symboly a insignie. Paradoxem je, že některé jsou financovány právě židovskými oligarchy jako třeba Kolomojski. Jak bude tahle symbióza židovských mecenášů a antisemitiských polovojenských jednotek fungovat po ukončení konfliktu na Donbase se ještě uvidí. Nelze ale vyloučit nastávající konflikt mezi nimi a jejich mecenáši. Nebo naopak pokus nové vlády o jejich fyzickou likvidaci podle osvědčené metody, “máme problém s nějakým člověkem? Odstraníme člověka a tím i problém”.\nVztahy mezi Ukrajinci a Židy jsou tradičně velmi napjaté. Podle dostupné věrohodné historické literatury se vzájemný antagonismus datuje do doby, kdy si židovští správci pronajímali půdu od polské šlechty a pa ní pak zaváděli de facto otrokářský systém bezohledného vykořisťování a zneužívaní místního obyvatelstva. K tomu se přidal zavedený systém lichvy a podpory alkoholismu a výsledkem bylo vytvoření masy zbídačených Ukrajinců, kteří byli vystavení nejhoršímu možnému zneužívání a útlaku, včetně prodeje dcer “zadlužených” ukrajinských rolníků do nevěstinců v Osmanské říši a i do dalších částí světa. Tehdy dokonce i někteří rabíni upozorňovali, že bezskrupulózní vykořisťování místních rolníků ze strany tehdejších na Ukrajině žijících Židů, se může obrátit proti nim (viz třeba History of Jewish nation, P. Kennedy). Jejich hlas ale nebyl vyslyšen. Tato praxe se bohužel protáhla až do 19 století, jak píše slovenský národní buditel H. Vojanský v roce 1908. Výsledkem útlaku židovských vykořisťovatelů byla zbídačená masa místních rolníků, kteří pak přirozeně viděli spásu ve všech, kteří jim slibovali je tohoto útlaku zbavit. Stačí si připomenout povstání B. Chmelnického (1648-56) a jeho židovské pogromy. Situace byla napjatá i po celé 19. století viz pogromy v Oděse atd., a další impuls dostala vzájemná nenávist se vznikem SSSR. V jeho čele stály od počátku revolucionáři většinou židovského původu (Trockij, Zinoviev, Kamenev, Lenin, Uritski, Kaganovic atd atd.) Sovětská moc okamžitě rozpoutala krvavý teror, který vyvrcholil kolektivizací a hladomorem na Ukrajině, kterému padlo za oběť několik milionů Ukrajinců. Přitom na kolektivizačním teroru se podílelo velké množství příslušníků represivních orgánů židovského původu, A. Solženicin píše o tom, že 2/3 všech příslušníků sovětských represivní oddílů v době ukrajinského hladomoru bylo židovského původu. Mezi Ukrajinci bylo málo rodin, které v době této bezprecendentního sociálního experimentu nepřišly o někoho blízkého a nějaký majetek. Proto, když na Ukrajinu dorazili po přepadení SSSR v roce 1941 nacisté, viděla v tom řada Ukrajinců možnost vyřídit si s vrahy svých blízkých účty – vždyť hladomor a kolektivizace byla ještě v čerstvé paměti. Zřejmě proto se tolik Ukrajinců zapojilo do masakrů židovského obyvatelstva (Babi Jar. Kaminski Podolsk apod.) a nebralo ohledy ani na židovské ženy a děti. Vše podle staré zkušenosti: násilí, plodí ještě horší násilí. Tomu udělal přítrž až příchod Rudé armády. V době trvání SSSR byl antisemitismus potlačován represivním aparátem, ale zcela vykořenit se ho nepodařilo. Paradoxně k jeho obrodě vedla formální nezávislost Ukrajiny v roce 1991. Antisemitské hnutí S. Bandery bylo najednou opět v kurzu a po převratu v roce 2014 dokonce polostátní ideologie, což komicky koexistuje s židovskými vládci země (v jednu dobu byli premiér, prezident, šéf národní banky a tajné služby všichni židovského původu).\nAbsence oficiální historické literatury o Chazarské říši a jejích obyvatelích dává prostor pro vznik mnoha alternativních, často antisemitských, teorií\nProč si vybrala globální oligarchie právě Ukrajinu? Ukrajina totiž z velké části pokrývá území bývalé Chazarské říše. Ta byla domovem loupeživých Chazarů, kteří později hromadně konvertovali k judaismu a stali se z nich tzv. Aškanázští Židé, kteří tvoří dnes skoro 80% všech Židů na světě. Bude to tedy takový velký návrat domů!?\nJe zajímavé, že o Chazarské říši neexistuje téměř žádná oficiální historiografie a tak je čtenář často odkázán pouze na alternativní zdroje různého původu a věrohodnosti. Moudrý člověk si musí klást otázku, proč vlastně chybí oficiální literatura k tomuto zjevně historicky prokazatelnému státnímu útvaru?\nČechů v Česku se to týká tím víc, že původně prý byla na tento velký přesun obyvatelstva z Izraele vybrána vaše země. Jen si vzpomeňte na éru vlády TOP 09 a ODS a pravidelné společné vládní zasedání české a izraelské vlády. Prý se na nich tehdy hodně jednalo o masivní izraelské bytové výstavbě v ČR. Prahu Židé tradičně považují za “své” město a byla kdysi velmi významným centrem židovské vzdělanosti a mystiky.\nKaždopádně Ukrajinu a Ukrajince čekají velmi “zajímavé” časy,\nR R., New York, USA\nTagy: Geopolitická změnamuslimoveUkrajinaŽidé


Kavárna U Vytržení: Za sedmero řekami a devatero horami, mezi princi a princeznami\nZa sedmero řekami a devatero horami, mezi princi a princeznami\nJakmile skončilo pozorování Gruzie skrze zářící pohledy Vojty a Michala (k jejich pobytu a pozoruhodným naplnění smyslů se ještě vrátím v dalším příspěvku), naskytla se mi příležitost podívat se do tváře jinačí země, země sousedící s Gruzií, do Arménie (Hayastan po jejich). Čtyřdenní pobyt přeplnil mé smysly. Poslouchejte.\nDějství první, příjezd.\nPracovala jsem dvanáct hodin v tom největším nasazení, abych dokončila žádosti o grant související s mou pracovní misí (stručně řečeno pracuji pro opozici, opatrně se k tomu vrátím také v jednom z dalších příspěvků). Cesta do Yerevanu byla dalším zaznamenáním mého robustního života na Kavkaze, plného radosti a studentské chudoby, která není vůbec protivná, ale vnáší do mého srdce tisíc neuskutečnitelných přání, oslazujících můj život marným čekáním na jejich vyplnění. Ó a jak jsem šťastná, když si jedno z tisíce splním. Tedy budget na cestu rovnal se 45i eurům (30 za cestu maršrůtkou tam a zpátky, 6 za vízum a 9 na přežití). Bláhový symbol věčné iluze, že vždy nějak přežiju. A přežila a užila.\nV maršrůtce hrály ruské videoklipy, srovnatelné s levnou a ubohou zábavou špatného cirkusu. Otřesná muzika. Prý to má spojit lidi. Tak takhle degradovala idea sovětského člověka, realizovaná momentálně skrze úděsný ruský pop. Hm.\nZa hranicí v Hayastanu je živo-neživo. Města jsou prázdná. I lidé tu budou šťastní-nešťastní. Tyto města skrývají scenérie směšnosti sovětské centrálně plánované ekonomiky. A ty scenérie jsou štěstím-neštěstím pro místní. Obrovské hutě a továrny, spoléhající na dovoz surovin ze vzdálených sovětských republik, se dnes nevyplatí udržovat v provozu. Většina obyvatel se zde nastěhovala během 60. – 80. let, přišli za prací v továrnách. Tehdy symbol prosperity, dnes symbol hnusu a neprozíravosti režimu SSSR. Lidé se vrátili k zemědělství a snaží se obdělávat nehostinnou jihokavkazskou půdu. Žijí však mezi zrůdami zrezavělého plechu, rozžhaveného sluncem, komplexy rozkradených továren a s nefunkčními lanovkami bránícími ve výhledu na oblohu. Tento výhled mě děsí, usínám, a zdá se mi o tom, jak popravuji své bližní. Probuzení protne výhled na Ararat. Jsem potřetí v Arménii, a potřetí před touto horou padám na kolena.\nV Yerevanu padám na kolena také. Tentokrát před nepopsatelnou hloubkou přátelství Aleksandra a Hayka. Neumím popsat, jaké to je, když Vás zasypávají stovkami otázek, popisují stovky plánů, pro Vás nachystaných, stovky čarokrásných možností, mezi kterými si můžete vybrat, a to vše s vidinou večerního koncertu současné klavírní hudby, prezentovanou tou nadlidskou geniální osobností umělce a skvělého člověka Hayka Melikyana. Chci se pro ně rozkrájet. Získat si přátelství Gruzína je lehké. Proniknout k Arménům je složitější. Ale pokud se tak stane, je to na celý život.\nHayk usedá za piano v arménské galerii. Člověk, u něhož vzezření přesně kopíruje svého ducha a životní cestu. Jakoby se Haykova osobnost a um promítali do každé kudrliny jeho vlasu, do každé vrásky na kloubech prstů, do spony jeho opasku z drahého kamene. Jeho ladný štíhlý trup se napíná a smršťuje nad piánem, dle toho, jak jeho hudba mluví. S kamenným výrazem přichází, zahraje, a odchází. Pokyne mně a Aleksovi. Kamenný výraz plný lásky, je vůbec toto spojení možné?\nPři jeho hudbě byl sál naplněn němotou. Dýchat se mi nechtělo, jen hltat očima a ušima. Pár minut po koncertu jsem byla alkoholem a přítomností přezajímavých Brazilců vytržena ze snu (i když se mi probouzet nechtělo, sladké zapomnění se). Brazilců studujících geopolitiku v Teheránu a nastupujících jako brazilští ambasadoři v tom stejném pekelném a dech-beroucím městě. Mám tam teď u koho bydlet. Večer se dotancoval v klubu Traffic a promítnul do pozdních hodin vstávání.\n…čím více vyvozuji závěry a generalizuji, tím více jsem si jistá, že je arménský národ národem vznešeným. Historické hrůzy posilnily důstojnost arménského života a stmelily umění a Armény. Klavír v každé domácnosti a chvíle volna, zamalované tahy štětců a řezy uměleckých nožíků, jsou zprostředkovanou hodnotou té aristokratické lidské vznešenosti a bolesti proměňující život v úspěšný boj. Arménie je zkušebnou i ateliérem pro vznešenost všech obalů kultury. A tak mám celou Arménii ráda pudovou láskou očí, která se rozlévá celým tělem v přirozené a hluboké radosti.\nDějství druhé, rozostřenost idealismem a její dopad na Arménii, má dostaveníčko zítra.\nKoupit si starý slamák a připevnit si ho gumičkou pod krk, to je teď vše, co chci.\nLibam a myslim na Vas. K.\nVystavil Klára Berg v 12:00\nUnknown 4. srpna 2010 2:51\nach... krása.. :-)


Nový král české cyklistiky Tomáš Bábek na Eurosportu - Eurosport\nNový král české cyklistiky Tomáš Bábek na Eurosportu\nVčerejší slavnostní vyhlášení každoroční ankety Král cyklistiky ovládl po deseti letech dráhař – dvojnásobný medailista z letošního MS v Hongkongu Tomáš Bábek. Pro Eurosport má tato volba pikantní příchuť. Cyklistický král bude totiž již o víkendu závodit na obrazovkách Eurosportu během závodů SP v Manchesteru.\nFrancois Pervis winner of Track Cycling World Championships Keirin in Saint-Quentin-en-Yvelines, on February 19, 2015\nUpdated 12/11/2017 at 19:10 GMT\nV Manchesteru se představí přední světoví dráhaři včetně olympijských vítězů, pro české fanoušky je ovšem nejatraktivnější start Tomáše Bábka. Nový král české cyklistiky nakrátko opustil své reprezentační kolegy a přiletěl do Prahy z Manchesteru na slavnostní vyhlášení (na rozdíl od hvězd silniční cyklistiky včetně Zdeňka Štybara), dnes se do Anglie okamžitě vrací.\nTomáš Bábek nám včera před vyhlášením potvrdil, že bude startovat v keirinu, který se jede v neděli. Ve své vítězství v anketě věřil tak napůl, v hlavě myšlenka, že by to tentokrát mohlo vyjít, nepochybně byla.\n„Jistě, že mi v hlavě vrtá myšlenka, že bych letos mohl vyhrát, přestože Jarda Kulhavý má také další medaili a obdivuhodně stabilní formu dlouhé roky.“\nNa letošním MS v Hongkongu vybojoval Tomáš Bábek dvě medaile, ale… „Nakonec jsem na MS nebyl s bronzem v keirinu úplně spokojený, také v kilometru jsem chtěl výše, na zlato, nevyšlo to.“\nTomáš Bábek má letos za sebou i dráhařské bitvy v dalekém Japonsku. „Čtyři měsíce závodění v Japonsku, byl to vždycky můj sen po vzoru Pavla Buráně, bral jsem to jako velkou výzvu, kvůli které jsem dokonce musel odložit svatbu, naštěstí snoubenka to bere dobře.“ Tomáš Bábek si musel pozvánku na populární japonské závody vysloužit medailovými úspěchy v keirinu na světové scéně a šel ve stopách nejen Pavla Buráně, ale také francouzského mnohonásobného mistra světa Françoise Pervise, o jehož japonském tažení kdysi připravil Eurosport zajímavý dokument. Právě zlatý Pervis byl jediným přemožitelem Tomáše Bábka na letošním MS na kilometru s pevným startem.\nEurosport vysílá přenosy ze světového poháru v Manchesteru od pátku do neděle střídavě na obou programech E1 a E2. Komentují Štěpán Straka a Martin Hačecký.


6. PO STOPÁCH I. A když jdu kolem, tu bezděky zapálím jednu nebo druhou svítilnu v srdci na okraji cest. HILDE DOMIN - PDF\n6. PO STOPÁCH I. A když jdu kolem, tu bezděky zapálím jednu nebo druhou svítilnu v srdci na okraji cest. HILDE DOMIN\nDownload "6. PO STOPÁCH I. A když jdu kolem, tu bezděky zapálím jednu nebo druhou svítilnu v srdci na okraji cest. HILDE DOMIN"\n1 6. PO STOPÁCH I. A když jdu kolem, tu bezděky zapálím jednu nebo druhou svítilnu v srdci na okraji cest. HILDE DOMIN POČÁTKY Nepočítám-li rodiče, začal jsem si bezděčně všímat stop svých profesorů středoškolských a později vysokoškolských, o nichž je zmínka v předchozích kapitolách. Záměrně jsem sledoval stopy Františka Urbánka řekl bych sprintem a Jarmily Glazarové to bylo na dlouhou trať. Přemýšlení o Bohu a duši mne vedlo k tomu, že jsem se rozhodl vyhledávat známé osobnosti pro ujištění, že víra v Boha není známkou zaostalosti, jak hlásala atheistická propaganda. Nikdy mi nešlo o nějaké povrchní vyzvídání; z mých návštěv vznikala přátelství, tak cenná, že po letech z nich vznikla řada svědectví. V nakladatelství Zvon měl být soubor vydán pod názvem Hledání cesty světla, ale toto katolické nakladatelství bylo bohužel zrušeno, aniž k tomu byly ekonomické důvody. (To mne vlastně přimělo ke psaní tohoto životopisu: bylo by škoda nechat ta svědectví ležet ladem.) Souběžně jsem psal duchovně laděné verše v tercinách, jež mi pomáhaly otevírat srdce těch, ke kterým směřovaly mé kroky. BÍLÝ ŠTÍT PETRA KŘIČKY Básník Křička mi byl blízký pro svůj čistý projev, a proto jsem ho poprosil o posouzení své sbírky z konce války Jitro na listech. Jazyk mých veršů ho zaujal, sympatická mu byla i moje začínající církevní dráha. Poradil mi, abych sbírku nabídl nakladatelství, nevím už kterému. Nebyla přijata. Právem. Má nedostatky. Nebyl jsem ještě s to vyslovit, co jsem chtěl. Nadto jsem volil obtížnou formu. Křičkovy verše jsou působivé prostotou, dokonalostí stavby a úsporností. 0 básni Medynia Glogowska, psané za první světové války, napsal Arne Novák:, že zůstane vždy památna, nejen dokumentárně, ale i ryze poeticky. Končí slovy: Ježíši tichý, srdce pokorného, / smiluj se nad námi! Jak nevzpomenout básní z jeho dětství, toho, jak oslavil svého pana učitele verši: Svět by byl, lidičky, překrásný, kdyby / z nás každý s panem Štěpničkou / si řekl: Jsi jednička lomená jedničkou / 91\n2 až na ty pravopisné chyby! Nebo jeho vztah k nejmenším tvorům po způsobu Františka z Assisi: Na znaku ležet, zmítat se, chvět spatříš-li broučka, jda v luhu, zastav se, krok, dva udělej zpět, jdi pomoci slabšímu druhu! Vždyť nad síly někdy může být los, a leckdo z nás v cestě se zmýlil I nad tebou kdysi Větší kdos tiše se k pomoci schýlil Petr Křička i jeho žena Anička se s námi sblížili a vícekráte nás pozvali na Vinohrady do svého bytu, vyzdobeného Ladovými originály. U Křičků jsme se seznámili s Josefem Ladou, spisovatelem Ladislavem Stehlíkem, hudebním skladatelem Silvestrem Hipmanem a ukrajinským exulantem, malým, schýleným básníkem Laščenkem, zaníceným stoupencem vegetarianismu: Když někdo k potěšení svému / zabije jehně, by je snědl, / otázku smutně kladu jemu, / zda se svým srdcem zápas vedl. Křička byl vynikající překladatel z francouzštiny a ruštiny. Záhy po válce se odvážil vypravit s Aničkou automobilem do Jugoslávie. Sovětský velitel vojenského oddílu odmítl vpustit osádku vozidla na obsazené území. Křička vystoupil, zjednal si ticho, a před udivenou jednotkou zarecitoval rusky Puškinovy verše. Dokázaly, co by nesvedla žádná oštemplovaná bumážka. Petr Křička byl únorovým pučem těžce zasažen, tím spíše, že za války napsal řadu básní, vítajících postup sovětské armády. O rok později zemřel. Účastnili jsme se katolického církevního obřadu při jeho uložení do hrobu na hřbitově v Novém Městě na Moravě. Jeho starší bratr, hudbení skladatel Jaroslav, tiše pobrukoval v kontrapunktu tóny smuteční hudby. Nezapomenu na urputný, nesouhlasný pohled paní Aničky při projevu státního představitele Julia Dolanského, jenž s důrazem na Křičkovy překlady Puškinových básní z ruštiny vydával jeho sympatie k bratrskému slovanskému jazyku za milování Sovětského svazu. Nedlouho potom jsem potkal pana Dolanského na Náměstí Míru. Byl potěšen, že ho oslovil účastník Křičkova pohřbu, ale úsměv z jeho tváře zmizel, když jsem mu otevřeně řekl, co si o jeho smutečním projevu myslím. 92\n3 Lásku k rodné zemi vypověděl Petr Křička vroucně v básni Doma : Tak od srdce na světě nikde mi skřivánek nezazpívá, / tak nikde nepohladí mne douškou mateří mez Kam směřoval, jaký cíl měl Petr Křička, básník čistého srdce i jazyka? To naznačuje již vyznání jeho otce, Františka Křičky, kterou napsal ve Vídni 31. srpna 1891, třiačtyřicetiletý, čtyři měsíce před svou smrtí, pod názvem Důvěřuj v Boha!. (Petr si ji opsal z originálu, který měl jeho bratr Jaroslav, na sv. Václava 1933 s nadpisem Tatounkova posila. V pravý čas! ). Píše v něm: On jest Tvým Otcem, Tys Jeho dítětem. Pročež, duše má, drž se Boha! On jest Tvou záštitou, On jest Tvým ochráncem. V básni Žal vyslovil syn Petr víru ve věčnost a ve stálé spojení těch, kdo se milují (jak jsem to sám zakusil po otcově smrti): Však láskou silnější smrti vzkříšen, v přetěžkých dnech byl vezdy duchovně s námi. A v dozpěvu sbírky z roku 1919 vyslovil naději: A před otcovou tváří až kdysi stanem, s nezmenšenou září vstříc planouti nám bude jeho zrak, jen odevzdáme-li mu v onu chvíli, jak nám jej svěřil čistý štít svůj bílý. VOJTĚCH PAULUS FILOSOF POKORY Vzpomínání na tohoto muže přiřazuji za Petra Křičku. V mládí i později totiž tvořil s oběma bratry nerozlučnou trojici. Je neznám, proto se o něm trochu rozepisuji. Matka byla z rodu Heků: F. L. Hek, v Jiráskově literárním podání F. L. Věk, byl jejím předkem. Rod je doložen až k žoldnéři Valdštejnova vojska van Hoeckovi, jenž zůstal za války třicetileté v Čechách a zde se oženil. Paulus byl filosof poeta. Napsal řadu hlubokých básní, jazykových skvostů, ale přes povzbuzování obou věrných druhů, básníka a hudebního skladatele, nebyl s to uspořádat jedinou básnickou sbírku, i když pro svou chudobu si mohl přivydělat alespoň uveřejňováním v časopisech. Petr Křička se marně snažil ho povzbudit slovy dopisu (bohužel bez data): Milý Vojto, mám za to, že bude lépe, odevzdáš-li rukopisy v redakci sám. Osobní styk s šéfredaktorem bude Ti jen ku prospěchu i pro budoucnost. Je to hodný člověk, zví-li, že potřebuješ nutně peníze, rád ti vyhoví a zařadí básně bez odkladu. Také druhý z Křičků, Jaroslav, se snažil povzbudit ho v dubnu roku 1942 lístkem s verši: 93\n4 Vojto, filosofe, dobrá duše věrná, moudrosti a lásky studno nepřeberná, ty rozumíš stejně dřevu lyžovému, jak nejvyšším vědám a písmu svatému. S tebou se muzikant může bavit o všem, až na orchestraci a kontrapunkt ovšem. Vodil jsi mne k studnám vědomosti bezdným, zraky mé jsi zvedal k výšinám nadhvězdným. Nepiš na noviny, slovo proměň v tělo, aby tvé vědění s tebou neumřelo. Studium filosofie na pražské universitě, odkud se nakrátko přesunul na lipskou universitu ke studiu historie a o něco později na filosofickou fakultu do Vídně, ho neuspokojilo. Nedokončil studia podobně jako Petr Bezruč. Dovedu pochopit proč. Shledal pouhý rozum jako nedostatečný k poznání vyšší skutečnosti. Měl pak v úmyslu stát se učitelem či vychovatelem. Nebyl přijat. Byl leckde krátkodobě zaměstnán, po převratu v roce 1918 dokonce i na ministerstu zahraničních věcí, ale byl příliš nepraktický a nikde se neosvědčil. Posléze mu byl poskytnut azyl v Masarykových domovech v areálu nynější krčské nemocnice. Stal se tam chovancem, vydržovaným z dědictví po rodičích a v zadlužení finančně podporován svým švagrem notářem. Měl tak kde bydlet a co jíst. Mohl se tak věnoval nezatížen jen své filosofii a poezii. Zeď samého rozumu překlenul mystickým rozjímáním, jehož tlumočení je bližší poezie. Lehkým tónem i hlubokou pokorou se vyznačují verše 94\n5 Bůh je tak veliký, Bůh je tak mocný, tak příliš veliký pro svět, i pro sny. Je věčný, vládne, jsem jeho rab. Mocný je Bůh. Je víc být sláb. Nad tajemstvím Boží spravedlnosti rozjímal básník takto: A proto veď mne světem Svým, ne světem těch, kdo bloudí. Než všechněm, dobrým jako zlým, duším věrným či ztraceným, Tvá láska odpouští. Pak teprv soudí. Vojtěch Paulus se mi stal ještě za života Petra Křičky přítelem. Po něm jsem ho zdědil. Obýval tehdy co nájemník se svou ženou Martou, kterou pojal za manželku jako vdovu, nevyhovující byt ve staré hloubětínské vilce. Jeho knihy byly pro nedostatek místa uloženy na půdě, kde plesnivěly. Paulusovy dochované myšlenky kromě básní zůstaly roztroušeny, psané drobně a tužkou, často nečitelně, nejen na okrajích novin, jak mu vytýkal Jaroslav Křička, ale i na rozložených papírových krabičkách po cigaretách. Dá se vysledovat, že si propracovával úporně cestu k poznání od agnosticismu až po metafyziku, pro kterou pro nemožnost racionálního postihu volil posléze nadhled a výraz básnický. Některé básně tříbil po léta. Stýkali jsme se asi deset roků, spojeni společným zájmem o filosofii a poezii. Pak ho náhle postihla mozková mrtvice. Navštívil jsem ho v nemocničním pavilonu na Bulovce. Byla zasažena pravá polovina těla, řeč nikoli. Víš, Vojto, kde ses ocitl? Tady tomu říkají vychovatelna. Ale nás přece nepřevychovají? Filosof s pohledem upřeným do věčnosti, pronesl: To spíš my je. V důvěře, že Kdosi provází člověka při průniku smrtí, napsal Paulus báseň Angelus o posledních věcech člověka. Byla jeho přípravou na vlastní odchod ze života. Přednesl jsem ji nečetným přítomným během rozloučení u básníkovy rakve v malé obřadní síni strašnického krematoria bylo to někdy v roce Končí dvojverším: Má svoji pravdu den noc pravdu svoji má: leč hvězdy odhalí ti jenom noci tma. 95\n6 Vojtěch Paulus vstoupil do pravdy noci s odhalenými hvězdami. Jeho vědění, proměněné v tělo poctivého jazyka zůstává neobjeveno. EMANUEL VOŇKA MUŽ BOŽÍ Viděl jsem ho poprvé v jeho vegetářské jídelně na Náměstí míru. Během oběda přicházíval pravidelně k hostům, z nichž mnozí byli jeho přátelé, aby je uvítal. Chodil tak od stolu ke stolu, usměvavý, s hladce učesanými bílými vlasy, tenkráte ještě hladce oholený. Tak se i se mnou, svým hostem, seznámil a stal se mým přítelem. Pan Voňka byl vegetarián, abstinent a nekuřák. Nebyl takto odříkavý vždycky, zvláště ne jako mladý podnikatel v hostinství. Dlouho byl i silným kuřákem. Eubiotika, nauka o zásadách zdravé výživy, ho vedla k tomu, že se stal stoupencem a aktivním propagátorem vegetářství. Nejenom on, ale i jeho synové zavedli v Praze postupně několik vegetářských jídelen. Čeho se dlouho nebyl schopen zříci i přes časné naléhání Alexandra Sommra Baťka, svého času známého šiřitele morálních zásad, bylo kouření. Podlehl mu ještě jako učeň ve čtrnácti letech. Když byl později restauratérem, kouřil kolem pětadvaceti cigaret denně, o plesech až padesát. Doktoru Baťkovi slíbil, že úplně zanechá svého zlozvyku, když už snížil dávku na pět deset cigaret denně. Pokusil se o to, ale vydržel nekouřit jen několik dní. Déle to nevydržel a tu, kráčeje Liliovou ulicí na Starém městě pražském, neodolal a zapálil si. Když jsem došel na roh, vyprávěl mi, střetl jsem se s Baťkem, jenž přicházel z Karlovy, zrovna na rohu, kde byla Herbstova vinárna. Akorát na tom rohu jsme se srazili, a já zrovna vyfukovával kouř. Omlouval jsem se: Bratře, nezlob se, ale taková je to síla, to kouření. Ale já ti znovu slibuju, že kouřit přestanu. Poslední den toho roku (1931) seděl pan Voňka v jedné staroměstské kavárně. Neměl dobrou náladu, dal si dvě cigarety druhá nu přestala chutnat. K večeru přišel domů, vyložil se z okna a oddal se svým úvahám. Pak se svlékl, myslil na kouření a hledal pomoc u Pána Boha. Pane na nebi, rozjímal, ty jsi mocný, ty jsi život náš, my jsme si život nedali, proto také nemáme té moci si ho zachovat, protože jsme vinni hříchem a následek hříchu je smrt. Pane Ježíši, zbav mě té otravy toho mého těla, ať už nikdy nekouřím. Skončil otčenášem a slíbil Autoritě nejvyšší, že už nevezme cigaretu do úst. Zvoní telefon. Volá syn Josef, zve srdečně k oslavě Nového roku. To jsi ty, Pepíčku? Já už jsem svlíčenej, nepudu nikam. Za malou chvilku volá dcera Lidunka: Tatínku, kampak jdeš dneska, pojď s námi! 96\n7 Lidunko, já už jsem vodřek Pepíčkovi, mě už to nebaví. Lidunka jmenovala, kdo z jeho přátel tam bude, samí dobří známí. Ty bys tam měl, tatíčku, scházet? Já pro tebe přijedu autem. A ona mne přemohla, vyprávěl mi pan Voňka. No tak tedy přijeď, já se zatím ustrojím. Dcera ho ještě hleděla naladit tím, že budou v hotelu Esplanade, že to je nejkrásnější bar, že by ho měl vidět. Sedl si na posel a ustrojil se. Bylo jich v hotelu asi jedenáct. Pokušení bylo svůdné. K panu Voňkovi, jenž trpěl bez cigarety v ústech, přišel každou chvíli někdo s otevřeným pouzdrem. K takové příležitosti patřily i drahé cigarety a doutníky. Děkuji srdečně, nebudu kouřit, odolával statečně pan Voňka. Ještě nikdy neměl takovou chuť si zakouřit. Nejméně desetkrát musel odříci. Pořád jsem přemýšlel o tom slibu, který jsem dal Pánu. To nebyla maličkost. Nakonec jsem řekl přímo: Ne, ne, já jsem se zařekl, že už kouřit nebudu. Na přelomu toho roku překonal pan Voňka všechna pokušení. Tím to ovšem zdaleka nekončilo. Někdy, když byl zvláště přepracován, jako by se smečka duchů ozývala: Cigaretu, cigaretu! Jeho ruka jela k zadní kapse u kalhot, kde bývala zasunuta tabatěrka s cigaretami. Teprve když nic nenahmatal, uvědomil si: Vždyť já nekouřím! Někdy se po neviditelném pokušiteli dokonce ohnal: Dej mi už konečně pokoj! Po několika měsících jsem stál u tramvajové zastávky na Náměstí míru, dopovídal svůj příběh můj starý přítel, dávno ne hladce oholený, ale s patriarchálním plnovousem, jemuž scházelo jen málo roků do devadesátky. Nedaleko kdosi kouřil, a dým, ne už vonný, ale nelibý, se mi táhl k nosu. Podle toho, že mi to páchlo, jsem poznal, že jsem už nekuřák. V té době byl Emanuel Voňka členem malého křesťanského společenství, vedeného Šimonem Kupčíkem, pisatelem náboženských traktátů ještě z konce první republiky. Scházeli se tajně na rozličných místech, aby nebudili pozornost, k rozjímání nad biblí. V té době jsem byl farářem ve sboru Církve československé na Žižkově. Na požádání jsem poskytl Kupčíkově skupině podvakráte možnost shromáždit se tajně v Chelčického síni farní budovy vzdor značnému riziku. Brzy potom dovršil Emanuel Voňka své devadesátiletí. Jeho synové mu dali vytisknout vizitku s textem, kde stojí, že je dobrovolným rádcem správné životosprávy a smyslu života. Ptal jsem se ho, v čem vidí ten smysl. Odvětil: Abychom poznali ten Boží život v sobě. Poznat, že nemohu žít jiným životem nežli životem Božím. Bůh mi dal život a nikoli rodiče, kteří byli posláni, aby se narodil člověk. 97\n8 Svou cestu k Bohu započal Emanuel Voňka zájmem o správnou životosprávu a odtud se stal pokorným vyznavačem Páně. Měl prostou, dětskou duši. Byl to vpravdě muž Boží. LÉKAŘ DUŠÍ CTIBOR BEZDĚK Ve Voňkově vegetárce jsem se seznámil s lékařem Ctiborem Bezděkem, autorem knihy Záhada nemoci a smrti Etikoterapie, vydané v roce Společnice u našeho stolu mu při rozhovoru o bezmasé stravě řekla: Jak vás znám, pane doktore, jste vegetarián především z hlediska lékařského, potom že máte rád zvířata a konečně pro svou víru v Boha. Je to právě naopak, milá paní, usmál se doktor Bezděk. Jsem vegetář především proto, že věřím v Boha, potom že mám rád zvířata a posléze z důvodů zdravotních. Doktor Bezděk předběhl svou dobu ujištěním, že nemoci těla souvisejí s duchovním stavem člověka daleko více než se předpokládalo. V uvedené knize napsal: Moderní nazírání medicinské hledá podstatu a příčiny nemoci jen ve hmotném těle a proto uznává téměř jen hmotné léčení, kdežto Paracelsus věděl, že za hmotou těla se skrývá utajen duchovní prvek, jenž je anebo bývá příčinou choroby těla. O doktoru Bezděkovi vím, že když byl v pokročilém věku stižen záchvatem mrtvice a dopraven tuším v Senohrabech domů ve stavu, který vedl k rychlému konci, zpívali jeho blízcí na jeho přání duchovní píseň Jest jasno v duši mojí dnes. Ctibor Bezděk se připojil v povznesení mysli ke zpěvu a takto posílen odevzdal duši Bohu. Dožil se 84 let. POSEL SMÍŘENÍ PŘEMYSL PITTER V letním období, kdy moje žena jezdila za svými rodiči do Ostroměře, chodíval jsem obědvat do Voňkovy vegetárky. Spřátelil jsem se tam se starší dámou, doktorkou filosofie Vojáčkovou, po matce Angličankou. Říkala mi brother Lucas, nevím, čím jsem jí mohl připomínat proslulého theologa staré Jednoty bratrské, Lukáše Pražského. Během oběda jsme vždy vedli hovory na náboženská themata. Brother Lucas, poznamenala kteréhosi dne, vy, při svých názorech, byste se měl seznámit s Přemyslem Pittrem. Kdo to je, byl jsem zvědav. Pověděla mi, a já jsem nazítří dopoledne překročil práh Milíčova domu. Stalo se na jaře roku Přemysl Pitter se narodil jakoby symbolicky o letním slunovratu. Měl šest sourozenců. Všichni zemřeli v útlosti věku, jako by jejich bytí mělo rozmnožovat bohatství jeho vlastního života. Rodiče mu záhy zemřeli. Zděděný tiskárenský podnik předal na počátku první světové války 98\n9 strýci a stal se dobrovolně vojákem. Ačkoli byl vychováván nábožensky, přestal věřit již jako chlapec. Naléhavá otázka po posledních věcech člověka a víra v Boha v něm náhle vyvstala za noci v hluboké jámě, kam se zřítil za prudké palby na východní frontě. Po dvakráte se pokusil zběhnout, vždy byl dopaden, ale nikdy nedošlo k soudu, který by nutně skončil popravou dezertéra. Z války se vrátil Přemysl Pitter jako muž, pevně rozhodnutý sloužit Bohu. Ujal se těch nejpotřebnějších, dětí z chudé dělnické čtvrti na Žižkově, kde po letech za pomoci kruhu přátel dal postavit Milíčův dům. Když jsem tedy do tohoto azylu pro děti poprvé vstoupil, představil jsem se Přemyslu Pittrovi jako učitel náboženství a uvedl, že jako kantorský syn si dobře rozumím s dětmi. Tituloval jsem ho bratře řediteli. Poslyš, nenadávej mi, zarazil mne po chvíli. Po tomto zatykání mi nabídl tykání vzájemné, oslovování křestními jmény, a pozval mne ke spolupráci v Milíčově domě. Zakrátko jsme tam pravidelně docházeli oba, má žena a já: ona do družiny dívek, mně byla svěřena besídka ve skupině chlapců z pátých tříd zcela podle mých představ. O nedělích se konalo odpoledne v sále Milíčova domu bohoslužebné shromáždění. Sedávai jsme v kruhu na židlích a čekali, až Přemysl sejde mezi nás. Jeho proslovy na biblické texty se vždy týkaly toho, co se dělo v našem společenství, v národě i ve světě. Zpívali jsme z Výběru křesťanských písní, zpěvníčku Milíčova domu. Po kázání a zpěvu podal Přemysl někomu z účastníků také mně bibli, aby ji nahodile otevřel. Potom vyložil oddíl, na který mu padl zrak. Bylo zvláštní, že pokaždé se verše týkaly věcí, které bylo třeba ozřejmit. Jednou mne překvapil tím, že přednesl mou báseň Žár lampě mé. Vršovický farář Husova sboru František Kalný tehdy jsem učil na školách jeho náboženské obce nemohl pochopit, proč Pitter nepůsobí v nějaké církvi. Předložil jsem problém profesorovi Husovy fakulty Otto Rutrlemu. Zamyslil se. Milíčův dům řekl po chvilce to je církev! Jednou z hlavních Pittrových zásad byla aktivní tolerance, snaha o vzájemné porozumění. Jeho ekumenické vědomí přesahovalo hranice křesťanství. Vyprávěl mi, jak během nějakého kongresu v zahraničí ho požádal jeden z účastníků, představitel hinduismu, aby mu objasnil zásady své víry. Přemysl hostu z Indie uvedl hlavní myšlenky horského kázání. Když skončil, Ind jej objal se slovy: Pane Pitter, vy jste brahmín! Život zvláštního člověka Přemysla Pittra mne nesmírně zajímal. Dozvěděl jsem se mimo jiné, že po skončení druhé světové války se mu naskytla možnost umístit přes dvěstě zubožených židovských děti 99\n10 z Terezína ve čtyřech vyprázdněných zámcích rodiny Ringhofferů jižně od Prahy. Nejen to. Přes nepřízeň a zaujatost úřadů se mu podařilo vysvobodit více než čtyřista německých dětí z českých internačních táborů, které se krutostí rovnaly nacistickým táborům koncentračním. Tyto dvojí děti, rasově méněcenné a nadřazené, nezůstaly od sebe odděleny. Napsal o tom později německý chlapec, tehdy čtrnáctiletý: V zámku Štiříně se stalo něco, co by nám dříve připadalo nemožné: seděli jsme spolu s židovskými hochy a spolu s nimi zpívali německé a české vánoční písně! Ale tam to bylo něco samozřejmého. Tehdy jsem byl studentem filosofie na Karlově universitě. Lituji dodnes, že jsem nevěděl nic o tomto mimořádném muži a o jeho díle smíření, konaném odstrčeně za okrajem zmatku a manipulací s míněním veřejnosti! Pittrovi se dařilo na malém prostoru dokázat, že nepřátelství a předsudky lze překonat. Śestnáctiletý německý chlapec Jochen, zachráněný z internačního tábora v ubohém stavu, jenž později zemřel na tuberkulosu, napsal pozoruhodnou báseň, vypovídající o jeho přerodu pod vlivem nového prostředí. Přeložil jsem ji do češtiny: Hle, hordy válečné se valí a ničí mnohou krásnou zem a vraždí, loupí, boří, pálí se znakem smrti v štítu svém. Nechť válka veškera je kleta! Takový život nemám rád. Což drát se k vítězstvím kraj světa a šířit děs je štěstím snad? Ty pomsty plné bitev, řeží, jsou jenom nesmyslný klam, a země, jež nám nenáleží, zisk žádný nepřinese nám. Vždyť každý národ chtěl by žíti a nezávislý, volný být a k vlastním cílům zaměřiti. Což smí jen jeden právo mít? Když se v roce 1947 Přemysl Pitter loučil s německými dětmi, o které pečoval po dobu dvou let, řekl jim kromě jiného: Nekonečně bolí 100\n11 představa, že byste vy, s nímíž jsme žili jako s rodinu, sdíleli vaše bolesti, vaši opuštěnost, a s nimiž jsme také společně cítili vaše radosti že byste k nám mohli přijít se zbraní v ruce. Byli někteří z těch hochů ve východoněmeckých oddílech, které obsadily v srpnu 1968 naše pohraničí? Přemysl mne požádal, abych během tří prázdninových týdnů vedl tábor s dětmi v ozdravovně nad Mýtem u Rokycan. Stálými obyvateli byli Jan a Marie Paškovi. Byli správci domečku, jak se mu říkalo. Přijeli jsme s Jarmilou oba. Mohl jsem se věnovat dětem a sestavovat denní rozvrh zcela podle svého. Počasí nám přálo, chodili jsme s dětmi na vycházky do lesa nad územím ozdravovny, sbírali houby a borůvky, o večerech pořádali hry a prožívali chvíle se čtením pohádek. To, že se pamatuji na tu o třech zlatých vlasech děda Vševěda, má svou příčinu. Seděl jsem za teplého odpoledne na lavici ve stínu a podřimoval. Po chvíli si přisedla osmiletá Beda a zlehka si položila mou hlavu na klín. Zatahala mne jemně za vlasy. Vžil jsem se do role. Co mne budíš? táži se hlubokým hlasem, jakým asi hovoříval děd Vševěd. To se ti jen něco zdálo, konejší mne Bedřiška, ale hned se ulekne: To se vám jen něco zdálo, strýčku! Štípal jsem špalky dříví. Byly tvrdé, z listnáčů, a jak polínka odletovala, ozývaly se tóny. Seřadil jsem pak některá čistě znějící polínka do stupnice, vyrobil z nich jakýsi xylofon, a tak byl obohacen o hudební číslo každý následující táborák. Děti vždy donesly z lesa suché větve, za soumraku jsme společně postavili hranici a zažehly ji za zpěvu čtyřhlasého kánonu Červená se line záře. Zpívaly se písně národní i ze zpěvníčku Milíčova domu. Děti rády zpívaly zvláště tuto: Jsme všichni jedna rodina, jak jedné louky kvítky, náš otec, Bůh, bdí nad námi, a my jsme jeho dítky. Nás budí Ježíš k životu, jak slunko jarní klásky. On, pastýř náš, my jeho lid a bratry jsme si z lásky. 101\n12 Až toto lásky království nám v srdcích vzkvete májem, pak budem žít jak v nebesích a celý svět je rájem. Kolem Pittra se stahovaly mraky. Přes stupňovaný nátlak a nástrahy vedl svůj Milíčův dům stále v křesťanském duchu. Počátkem léta 1951 byl Přemysl vyzván, aby v Milíčově domě uspořádal přednášku u přležitosti verbování žen do zaměstnání. Namísto zdůrazňování významu institucí pro děti a mládež se dovolal sovětského pedagoga Makarenka, podle něhož základem společnosti je spořádaná rodina. Po skončení následoval bouřlivý souhlas. Byli ovšem přítomni i tajní policisté. Pitter se musel druhého dne přestěhovat do vykázaného podnájmu, a v Milíčově domě byla ustavena komunisticky orientovaná správa. Pittrovi hrozila deportace do tábora nucených prací v jáchymovských uranových dolech. Pro zdravotní potíže se rozhodl uprchnout. Za dramatických okolností se jeho útěk přes Lipsko a Západní Berlín do Anglie zdařil. Po nějaké čase jsme slýchali jeho povzbudivé rozhlasové projevy a tak se i dozvěděli, že se stal duchovním a sociálním správcem uprchlického tábora Valka u Norimberka. Doufali jsme pevně, že dojde k politickému zvratu a že se brzy opět sejdeme. K setkání opravdu došlo, ale až po dlouhých sedmnácti letech. ČEŠKA SRDCEM OLGA FIERZOVÁ S Přemyslem Pittrem jsme se seznámili v Praze až za doby Olžiny nepřítomnosti. Bylo nám bylo dopřáno ji poznat během třínedělního pobytu v červenci Po příletu na curyšské letiště, ještě když nás dělila skleněná stěna, se na její, nejen Přemyslově tváří, zračilo srdečné přátelství. Chvíle, prožité v přítomnosti obou, jsou nezapomenutelné. Vyprávění nebralo konce. Olga Fierzová byla rodem Švýcarka. Dostalo se jí pedagogického vzdělání, znala německy, francouzsky, anglicky. Obrat v jejím životě nastal v roce 1926 (bylo jí šestadvacet), kdy se seznámila v bavorském městě Oberammergau během pořádání třítýdenní mírové školy a následného mezinárodního pacifistického tábora s o pět let starším Přemyslem Pittrem. Byla zaujata jeho osobností, zásadami a jeho vyprávěním o výchovných zkušenostech s chudými dětmi na Žižkově tak dalece, že s ním posléze odcestovala do Prahy. Odhodlání přestěhovat se do hlavního města neznámé země vyžadovalo odvahu. Olze se nedostalo existenčního zajištění a nadto jako cizinka spolupracova- 102\n13 la s někým, kdo hlásáním pacifistických ideí, pro něž získal sympatie Alberta Einsteina a Romaina Rollanda, se stal politicky podezřelým. Na pražské policejní ředitelství docházela počátkem třicátých let anonymní udání, která se však ukázala lichými. Zůstala i přes válku, i když jako švýcarská občanka se mohla vrátit domů. Avšak její doma bylo zde, v porobené české zemi, kde jako nežádoucí cizinka se těšila podobně jako Přemysl pozornosti gestapa. Olga se naučila dokonale česky a osvědčila se jako citlivá a dětské duše znalá vychovatelka. Rád bych upozornil na dvojí důraz její výchovy. První je důraz na bezprostřední styk s přírodou a její poznávání oproti neživotným mechanickým vymoženostem. V článku Naše zahrada Olga napsala: Takový náš ovocný stromek při vší své nehybnosti je sám umělcem! Co všechno připravuje ve svých poupatech! Téměř s úctou k jeho dílu česají děti třešně, které viděly nejprve kvést, pak pozvolna se měnit v zelené kuličky, které rostly, měnily barvu, až nyní je mohou utrhnout. Je to pro ně požitek nejméně takový, jako když je chutnají. To nejsou třešně nebo jahody koupené, které známe už jako hotovou věc! To jsou naše, které jsme hladili očima, zalévali láskou, které vyrostly před našimi zraky! Stále více se ukazuje, že dětem, vyrůstajícím v prostředí technické civilizace, je životodárná příroda bytostně cizí. Druhý je důraz na skromnost vystupování Podle Olgy nesvědčí výchově veřejné vystupování. Klade otázku: Proč nepořádáme veřejné besídky, akademie a představení, kde by se děti mohly pochlubit ovocem své i naší snahy? A odpovídá: Je snad možné ukázat výsledky školní práce, pokroky umu a výkonu různého druhu, není však možné ukázat probuzení srdcí a duší. Olga si byla vědoma, že veřejná vystoupení jsou zaměřena hlavně na vnější stránku povahy: Dětská duše, ozdobená básničkami, písničkami a tanečky, nezažívá to, co dospělí na ni ušili a v čem ji vydrezúrovali. Byla toho mínění, že když už něco, tedy pro vlastní radost a potěšení blízkých přátel: Vždyť je to jen mezi námi! Tak zpívá náš malý dívčí sbor občas dětem i rodičům několikahlasé písně ze svého bohatého repertoáru. Jistě, jsou i koncertní soutěže a umělecká vystoupení, jsou i jiná ušlechtilá zápolení, při nichž jde o duchovní obohacení posluchačů. Olžina upozornění se mohla tehdy jevit přehnanými, ale nyní, kdy se v dětech pěstují snahy po vyniknutí nad jinými, po slávě celebrit, se ukazuje, jak prozíravá byla její slova. Zdůrazňování úspěchu, předvádění osobní zdatnosti, snaha mít převahu nad jinými a to většinou v tom, co je nedůležité a zavádějící, se prokazuje! jako scestné. 103\n14 Mimořádně prospěšnou se stala Olga po válce, kdy se Přemysl ujal na území již zmíněných čtyř zámků židovských a německých dětí. Svědčí o tom knížka Dětské osudy, které otiskovala v Hovorech s pisateli v letech Zvláštní pozornosti zasluhuje dvouleté údobí odloučení Olgy a Přemysla. 17. února roku 1950 odcestovala O. Fierzová do Švýcarska, aby se rozloučila se svou mladší sestrou Claire. Přes velké opětované úsilí československé úřady nepovolily nevítné cizince návrat do její druhé vlasti. Oba byli velmi zklamáni. Zdá se, že Olga byla vyrovnanější než Přemysl. Napsala mu: Třeba trpělivě čekat na Boží pomoc. To ovšem neznamená nečinnost. Dělám stále a vše, co dělám, k tomu směřuje, aby vše bylo připraveno. Avšak pokud se to ještě nedaří, cítím, že to ještě nemá být. Jednou se na to budeme dívat jinýma očima a poznáme skrytou moudrost. 6. srpna roku následujícího překročil P, Pitter tajně hranice do východního Německa a za dramatických okolností dorazil vyčerpán 2. září večer do Západního Berlína. Plán útěku spoluosnovala ze Švýcarska Olga. Přemysl o tom píše: Ukázalo se, jak bylo dobře, že Olze Fierzové nebyl povolen návrat do Prahy. Stačil vzkaz, kterému jen ona rozuměla, aby ihned můj útěk z druhé strany připravila. Opět doklad, jak to, co pokládáme za neštěstí, se stává v osudovém dění šťastným činitelem. Olga Fierzová volila i nadále být po Pittrově boku během jeho desetiletého působení v uprchlickém táboře Valka a po ukončení této činnosti s ním žila ve švýcarském městečku Affoltern am Albis až do jeho a pak i do své smrti. UČITEL LIDSTVÍ FERDINAND KRCH Studoval původně práva ale táhlo ho to k dětem. První učitelské místo měl na jedné obecné škole v Libni. Když vůbec poprvé vstoupil do třídy, našel na katedře lístek s důtklivým upozorněním představeného: Žádám o udržení železné kázně. Jak ta kázeň předtím asi vypadala, uměl si nový kantor dobře představit: když procházel uličkou mezi lavicemi, uhýbaly děti při náhodných pohybech ruky. Učitel Krch se dovedl dobře vcítit do dětské duše. Když zjistil, že jeden z jeho žáků namísto vyučování jel někam s povozníky, nekáral ho. Namísto důtky si s chlapcem pohovořil a slíbil mu, že když má koně tak rád, ho někdy s formany sám pustí. Děti kupodivu nevyužily zdánlivé shovívavosti. Naopak, některé z nich začaly navštěvovat svého učitele o nedělích v jeho smíchovském bytě. Nikdy se neoženil. Všechen jeho čas patřil dětem. 104\n15 Právě pro zcela odlišný a schválený výchovný přístup se dostalo Ferdinandu Krchovi svolení zřídit a vést počátkem dvacátých let azyl pro sirotky po padlých legionářích v Krnsku u Mladé Boleslavi. Jeho Dům dětství, jak jej nazval spisovatel Gamma, byl mimořádným prostředím pro pěstování vztahů. Základem výchovy byla láska, nejen vzájemná, ale ohleduplná ke všemu stvoření. Na území domova nebylo dovoleno ubližovat ani tomu nejmenšímu stvoření. Mimochodem: Krchovi francouzsky mluvící přátelé mu říkali, nikoli především pro těžkou výslovnost jeho jména, Coeur (Srdce). Po čase přijela z Prahy skupina novinářů, aby osobně poznali chod ústavu, o jehož zvláštnostech bylo již leccos známo. Novináři si prohlédli celé zařízení, dali si vyložit provoz i způsoby zacházení s dětmi, a pak, provázeni panem ředitelem Krchem, se vydali na procházku po území Domu dětství. Ještě někdo šel s nimi: tříletý hošík, nemající žádného vrstevníka. Bývalo mu dovoleno chodit s oblíbeným strýčkem. Skupina se zastavila v blízkém hájku a účastníci pokračovali v rozpravě. Chlapce zajímalo něco docela jiného: po rukávě jednoho z pánů se vzhůru soukala píďalka. Dětské oči ji pozorně sledovaly. Novinář si posléze všiml, že se mu chlapeček upřeně dívá na rukáv, pohlédl tam, spatřil housenku, hřbetem ruky ji smetl na zem a zašlápl. Hošík ztrnul. Poodstoupil a užasle se zadíval novináři do očí. Ten pozdě pochopil, že porušil zákon. Nevěděl, co dělat. Ostatní zpozorovali, že mezi těmi dvěma je jakési napětí. Konečně našel provinilec řeč. Tobě je té housenky líto, vid, pronesl. Vona chtěla běhat, odvětil chlapeček důrazně. K tomu nebylo co říci. Novinář si to uvědomil a mlčel. Chtěl si však chlapce usmířit a koupil mu pomeranče. Ten si je nevzal. Dům dětství byl po několika letech zrušen příliš se vymykal z rámce školského systému a stal se obyčejným sirotčincem, ovšem bez jeho zakladatele. Tomu se naskytla nová příležitost k rozvíjení výchovných method v Milíčově domě. Konalo se tam jakési shromáždění, k němuž byl pozván občan jménem Krch. Pozvánka byla doručena na nesprávnou adresu. Já jsem se dostal do Milíčova domu vlastně nedopatřením, řekl mi s úsměvem Měl jsem nejednu příležitost sledovat strýčka Fedora tak se mu říkalo v Milíčově domě, jak hovořil s dětmi a k dětem. Měl přirozenou autoritu a s dětmi to uměl. Sám jsem získal mnoho z jeho bohatých vychovatelských zkušeností, z nichž čerpal i pro svou činnost publikační. Z Krchových vychovatelských zásad aspoň jedna stojí za zmínku. 105\n16 Řekl mi: Během vyučování je dobré alespoň jednou děti rozveselit a nejméně jednou dojmout. K poznávání dětské duše patří i humor. Učitel Krch nasbíral řadu postřehů: Mařko, jdi umýt Lojzkovi krk! Po chvíli je slyšet z koupelny křik: Mamí, vona mi chce mejt i uši! Maminko, Andula na mě nedávala pozor a já sem se musel takle umazat! Tatínku, co je to na tomhle stromě? To jsou modré blumy. A proč jsou červené? No proto, že jsou ještě zelené. Příklad toho, jak se nemá pomlouvat, zvláště ne před dětmi: Tetičko, viď, že to byla káva, co jsme u tebe posledně měli! Tetička: To víš, miláčku, že to byla káva! Miláček: Tak vidíš, maminko, a tys říkala, že to byla špína! Jestli se to stalo doopravdy, nevím, ale následující historka je pravdivá: Chlapec pije bílou kávu s nepřecezenými škraloupy a ssedlinou. Když dopil, chlubí se: Heč, já jsem to vypil i s těma hadrama i s tou špínou! O tom, jak se dovedl učit i od dětí, svědčí, co nám jednou vyprávěl. Maminka v jeho sousedství měla malou holčičku, dívenku velice pořádkumilovnou. Figurky své hry pokaždé pečlivě roztřídila do komůrek podle barev. Jednou je uložila jinak: pomíchaně. Maminka se podivila: Haničko, pročpak nedáváš ty panáčky, jak k sobě patří? Víš, maminko, já bych chtěla, aby se měli rádi. Také ze života dospělých vyprávěl rád leccos. Jednou si mu postěžoval velmi starý děd odkudsi ze Šumavy: Já nemůžu umřít, protože se ve mně vzpříčila duše! Ferdinand Krch býval stoupencem Volné myšlenky, tedy bezvěrcem. K víře jej přivedl později co svého spolupracovníka v Milíčově domě Přemysl Pitter důrazem na etiku Ježíšova evangelia. Starý zákon zprvu odmítal pro krutosti, popisované v počátečních oddílech bible. Kdysi vstoupil do kostela, kde restaurátor začínal obnovovat obraz Ukřižovaného. Fedora Krcha dílo zaujalo. Všiml si, že malíř začal od Kristova obličeje. Zavítal pak do kostela ještě několikráte a sledoval, jak umělec postupuje přes trup, údy a kříž až k temným koutům obrazu. Tak to musím dělat i já, umínil si bratr Fedor. Od té doby nejenže ctil Ježíšovu tvář, ale hleděl pronikat i do dalších oddílů Nového a Starého zákona, které se mu staly blízkými. Hleděl mít hodnoty víry v Boha uspořádané, aby je tak mohl předávat i jiným. Ferdinand Krch nevěřil ve věčné zatracení. Souhlasil se svým bratrem inženýrem Jaroslavem, vzácným člověkem, také starým mládencem. Ten přede mnou jednouj pronesl: Hříšník navěky zavržený by nebyl potrestán jedno deseti ani stonásobně, ale nekonečněnásobně. Oběma byla blízká nauka o převtělování a v křesťanské oblasti pro ni nacházeli oporu mimo jiné v učení theologa patristiky Origena. 106\n17 Ještě po své devadesátce mi napsal: Mně se daří obstojně až na ty stařecké potíže, za které musím stejně děkovat, protože nevím, co lepšího Bůh tím zamýšlí pro můj duchovní pokrok v řadě mých životů. Ne naše, ale Jeho vůle se staň! Svůj myšlenkový odkaz zanechal v rukopisu Duchovní rozjímání. Když nad nimi rozvažuji, znovu si uvědomuji, že Ferdinand Krch, muž oddané víry v Boha, viděl cestu k němu v pokorném následování Ježíše. Proto dovedl sám učit skutečnému lidství. Píše: Pane, ke komu bych šel? Ty máš slova života věčného! Což necítím, jak ve mně srdce hoří, když ta slova slyším? S tebou chci žít i do věčnosti přejít vím, že mne vedeš k pramenu Boží Pravdy a Lásky a já jaká to smělost! ač nic nejsem, toužím jen po tom jediném: stát se třebas tím posledním a nejmenším spolupracovníkem božím zde i tam. Nepřekvapuje, že v tomto duchovním ovzduší se kdysi vyslovil: Jak krásným musí být i okamžik smrti! A při svých devadesátinách pronesl: Jak se netěšit na všechno, co přijde, i na své odvolání! Připomněl jsem si tato slova po pohřbu kalkatské matky Terezy. Nedlouho před svým skonem odpověděla jednomu novináři na otázku, zdali se nebojí smrti: Cožpak vy byste se netěšil na návrat domů? A Josef Václav Sládek vyznal: V náruči Boží, odkud jsme vyšli, / večer se všichni vrátíme zas. / Kdo by se děsil, kdo by se třás? ZA JOSEFEM BOHUSLAVEM FOERSTREM V časopisu Var zpochybnil Zdeněk Nejedlý nejenom Masarykovu víru v Boha, ale též náboženské umění, které podle jeho slov vymřelo v podstatě se středověkem. Dokazoval to na hudbě Dvořákově, která je jen na kostelno nabarvená, ale v jádru zcela světská. Popudilo mne to, neboť mne hluboce oslovovaly obzvláště skladatelovy Biblické písně. V deníku Práce jsem objevil fotografii J. B. Foerstra a interwiev s ním z jeho strašnického bytu. Rozhodl jsem se ho navštívit. Dojímaly mne jeho mužské sbory a slyšel jsem některé z nich v provedení Pěveckého sdružení pražských učitelů pod klenbou sálu jičínské sokolovny. roku Osmdesátiletý Mistr byl osobně přítomen se svou paní. Zazvonil jsem u zahradní vily s bílým reliéfem madony nad vchodem. Odtud vystoupila paní, umělcova choť, zkoumavě na mne pohlédla. Po mé prosbě pohovořit s Mistrem Foerstrem otevřela vrátka a uvedla mne do pokoje s klavírem. Když vstoupil skladatel a tázavě se na mne zahleděl, dostal jsem ze sebe, že se potřebuji poradit s moudrým člověkem. Já nejsem moudrý, odtušil. Zdvořile jsem odporoval. Rozhovořil jsem se pak o svém pobouření nad Nejedlého článkem. Zamyslil se: 107\n18 Uvádíte jako argument Dvořákovy Biblické písně. Je toho víc, třeba Stabat mater. Rozpovídali jsme se. Uvedu, co podle mých záznamů řekl: Je omylem se domnívat, že náboženské umění musí ztvárňovat jméno Boží. Ne každý, kdo mi říká Pane, Pane, to znáte, ale naplňovat skutkem. Každé umění, které povznáší srdce, je duchovní. S díkem za rozhovor jsem panu Foerstrovi poslal s dopisem báseň: Žár lampě mé rač Hospodine dáti. Den závratně se do soumraku tratí, knot nedovedu ničím rozžehnout. Chci trochu světla, jímž tvé hvězdy dýší. Pak bude jasno v srdci mém i chýši, a v jizbě zviditelní každý kout. Mé okno bude svítit do daleka. A koho stihnou křídla ohně měkká, ten přijde za ním, stane u dveří. Až vstoupí váhaje, já přijmu hosta. Tvá zář v mé lampě, velebná a prostá, kéž způsobí, že v tebe uvěří! Záhy přišla odpověď, začínající slovy: Milý pane Matouši, těším se z Vašeho listu. Za návštěvy u mne dal jste mi nahlédnouti do své duše, Váš dopis a jeho příloha dokreslily obraz. Překlad z Beethovena má silu a lapidárnost originálu a Váš Žár lampě mé, souhlasíte-li, bude mnou zhudebněn. Až mne zase navštívíte, promluvíme si o té věci. Buďte zdráv a bůh Vám žehnej. V Praze 25/V. 49 Foerster Odpověď Foerstrova mne zaplavila vlnou radosti. Měl jsem v rukou nejenom dopis vzácného člověka, jejž jsem ctil a od několika dnů i miloval, ale byla v něm zmínka o možném zhudebnění mé básně, což mi vůbec nepřišlo na mysl. Po nečekaném popření své skutečné moudrosti mi umělec poskytl důkaz své velikosti a pokory: on, o šedesát let starší než já, uznávaný, slavný, mne žádá o dovolení ozdobit mé jméno. V dopise bylo i pozvání k návštěvě. O prázdninách jsem to nevydržel a jel navštívit J. B. Foerstra do jeho letního sídla v Novém Vestci. 108\n19 V Lázních Toušeni jsem vystoupil z vlaku, přešel po mostě Labe a vydal se podél břehu Jizery ke svému cíli, avšak po nesprávné straně. Po půlhodině se Nový Vestec objevil na druhém břehu. Ve vodě skotačily děti. Bylo zřejmé, že řeka v těch místech je mělká. Svlékl jsem se do trének, přehodil přes loket kalhoty, vzal do ruky boty s ponožkami, bez obtíží se přebrodil a dooblékl. Cestu k Foerstrově vile mi kdosi ochotně ukázal. Klid, šumění stromů, ojedinělé hlasy ptactva. Chodili jsme zvolna cestičkami okolo domu zahradou. Mistr se zotavoval po lehčí nemoci. Opíral se o hůl, zlehka zavěšen dlaní druhé ruky na mé předloktí. Paní Foerstrová pracovala na záhoně. Mistr se zastavil opodál, pokynul rukou a pravil polohlasem: Můj anděl. Dne byl datován další Foerstrův dopis: Můj milý, na Vaši báseň komponovaný sbor věnoval jsem své třicetiletí oslavujícímu pěveckému sdružení Foerster v Brně. Právě jsem obdržel zprávu, že báseň i hudba zapůsobily velmi silně. Navštivte mne, zahraji vám sbor a dám Vám přečísti děkovný dopis brněnských zpěváků. Zatelefonujte, až se Vám bude hodit, abychom si smluvili den a hodinu Vaší návštěvy. Tiskne Vaši ruku V Praze 21/X 49 Foerster. Přišli jsme, má žena a já. Choť Mistrova nás přijala jako blízké přátele a uvedla do pracovny. J. B. Foerster vstoupil po chvilce. Seděli jsme a besedovali. Pak se Mistr zvedl a vybídl nás ke klavíru. Naslouchali jsme hudbě, uvolněné dotekem ducha a prstů. Můj známý, profesor Alois Šísler mne požádal o text znělky pro pěvecké sdružení nakladatelství Melantrich. Sdělil mi, že jeden z členů se o to sám pokusil a napsal dvě verze. Ukázal mi je. Kupředu a do kroku, tisk je zbraní míru, pokroku, hlásala jedna. A druhá: Kupředu, jen kupředu, neztrácejme víru, tisk je mocná zbraň pokroku a míru. Uznejte, že něco takového nemůžu starému pánovi předložit. Vždyť by mě s tím vyhodil, poznamenal profesor Šísler. Uznal jsem to. Thema bylo dané: hudba a tištěné slovo. Po několika dnech jsem složil čtyřverší při cestě tramvají mezi Bílkovou vilou a Klárovem: Rodná řeči, sterá ústa bdělá v dávných jitrech nám tě probouzela. Kéž nám tebe, plnou požehnání, český zpěv a česká kniha chrání! 109\n20 Vymínil jsem si, že nebude uvedeno mé jméno. Foerster však poznal, kdo je autorem. Znělku zhudebnil, ale nevím, zdali ji soubor zpíval. J. B. F. zkomponoval ještě jednu mou báseň po přestálé těžké nemoci. Je to jeho poslední mužský sbor. Měj Bože dík i za vrch před nohama. Mne vede vzhůru tvoje píseň sama a cesta po skalách mne neděsí. Nechť úděl dne se zvolna nocí stává a mizí slunce, zrudlé do krvava, má duše tvoje světlo přeje si. Tak přijmi vděk i za kraj nehostinný, kde ostré hrany hor a dotyk hlíny mne stále znamenají na údech. Ač pálí bez ustání rány moje, jdu pevně od propastí nepokoje. Tvůj mír mne zve, tvá výše a tvůj dech Zhudebnění veršů předcházelo to, co mi Mistr vypsal v delším dopise: Když ustaly vysoké horečky (39 40 ), zatoužil jsem, předtím zcela apatický, po práci. Má předobrá žena sáhla do knihy s vyvolenými k skladbě básněmi a podala mi Vaše díkčinění: Měj Bože dík i za vrch před nohama To byla slova, po nichž jsem toužil. Usedl jsem ke stolu a napsal mužský sbor na Vaši modlitbu. Vše se událo v kratičké době. Odbylo se to jako ve snu a nevěřil bych, že šlo o skutečnost, kdyby přede mnou neležela hotová skladba V N. Vestci u Staré Boleslavi 3/VI 50 Váš Foerster Naposledy jsem navštívil J. B. Foerstra nedlouho před jeho smrtí na jaře Přijal mne nahoře v pracovně, pohublý, v pohodlném křesle. Zalitoval jsem, že tak mnoho času uplynulo od posledního setkání: Jak rád bych vás byl viděl! Obrátil ke mně tvář, poznamenanou utrpením, ale s pohledem stejně hlubokým a výmluvným jako tehdy poprvé. Proč jste nepřišel, zněla tichá výčitka. Oněměl jsem. Nikdy mne nenapadlo, že by mu byly zvláště milé mé návštěvy. Foerster pohybem ruky i hlavy odmítl mé obavy o vtírání. Zůstali jsme u smyslu přátelství a bolesti. Utrpení bližního a křesťanská služba lásky bylo poslední starostí, kterou 110


Kulturní pozvánky na měsíc červenec - Sokolská33\nKulturní pozvánky na měsíc červenec\n4 minuty čtení\t| Eva Molnárová | 01. července 2020\nKulturu prostě nezastavíš! A tak i přes různé zákazy a omezení vás zveme na ostravské akce, které si našly svou cestu. Letní kina, nefestivaly i besedy, které nás čekají v červenci. Zkrátka nudit se nebudete.\nAKORD Ostrava pořádá od 3. července letní kina v Amfi v Ostravě Porubě. Těšit se můžete na promítání pro děti, ale i na nové české filmy jako jsou V síti nebo Ženy v běhu. Ze starších snímků můžete vidět například Samotáře a z těch zahraničních třeba francouzskou komedii Co jsme komu udělali či animovanou komedii Ovečka Shaun ve filmu.\nzdroj: webová stránka dk-akord.cz\nKaczi je multiinstrumentalistka a písničkářka s beskydskými kořeny, která skrze svou vlastní tvorbu balancuje mezi folkem, popem a šansonem. V Ostravě se vůbec poprvé představí v Centru PANT a to ve čtvrtek 9. července od 20 hodin. Letos byla nominovaná na Cenu Jantar 2019 v kategorii Interpretka roku. Koncert proběhne v rámci série letních a intimních koncertů v Centru PANT.\nzdroj: webová stránka kaczi.cz\nPokud byste si chtěli zafilosofovat a zapřemýšlet, Centrum PANT pro vás mimo koncerty připravilo zajímavou debatu „Spojené, nebo rozpojené státy?“. O nepokojích, které v posledních týdnech v USA probíhají a také o historickém pozadí těchto událostí, bude hovořit bývalý český velvyslanec v USA Petr Kolář a amerikanista Jan Beneš z Filosofické fakulty Ostravské univerzity. Beseda proběhne v pondělí 13. července od 19 hodin.\nOd 15. do 18. července 2020 proběhne NeFestival Colours of Ostrava 2020. Jelikož Coloursy, které jsou obrovským hudebním festivalem, letos nebudou, organizátoři se rozhodli uspořádat alternativu na oslavu toho, že se po dlouhé době můžeme aspoň v omezených počtech scházet. Každý z uvedených večerů se tak můžete těšit na bohatý program pod vysokou pecí v Dolních Vítkovicích, ovšem s omezenou kapacitou 1000 lidí na večer. Vystoupí například CIRK LA PUTYKA & TATA BOJS, skupina N.O.H.A. nebo Kapitán Demo. Podrobnější program najdete na těchto stránkách.\nzdroj: webová stránka eprogram.cz\nV sobotu 18. července proběhne v rámci NeFestivalu také fórum Meltingpot, které ke Colours už neodmyslitelně patří. Diskutovat se bude o józe či divadle. Na programu však bude také speciální Gala debata „Úhel pohledu“, na které budou hovořit hosté jako jsou Tomáš Šebek – chirurg, Tomáš Sedláček – ekonom, Anna Hogenová – filozofka, Martin Jan Stránský – neurolog, Martina Viktorie Kopecká – farářka. Meltingpot zakončí PechaKucha Night a následná afterparty s Malalata.\nLetní Shakespearovské slavnosti proběhnou bez omezení! Celkem 5 divadelních inscenací Wiliama Shakespeara – Zimní pohádka, Hamlet, Komedie omylů, Veselé paničky Windsorské a Zkrocení zlé ženy – se bude hrát na Slezskoostravském hradě od pátku 24. července do středy 12. srpna. Představení budou začínat vždy ve 20:30. Vstupenky jsou stále k dispozici a naleznete je zde .\nzdroj: webová stránka shakespearova.cz\nNový projekt „Bo kultura jede“ chce rozpohybovat kulturní akce pro veřejnost v Ostravě a zároveň podpořit umělce, kteří měli posledních pár měsíců nouzi o práci. Unikátnost projektu spočívá v instalaci profesionálního pódia s ozvučením a osvětlením v Trojhalí Karolina a v Dolních Vítkovicích. Instalovanou techniku totiž budou moci využít umělci pro hudební koncert jakéhokoliv druhu, ale i divadla nebo menší divadelní soubory. Na těchto prostorech je možné také uspořádat recitál, autorské čtení nebo i taneční vystoupení. Plán akcí naleznete zde.\nOrganizátoři všech akcí slibují zajistit co možná nejlepší hygienické podmínky na uvedených událostech. Tímto prosíme i vás, abyste mysleli na to, že i když jsou akce povoleny, neznamená to, že situace s koronavirem skončila. Užijte si kulturu, ale myslete na svou bezpečnost.\nTitulní fotografie: webová stránka unsplash.com\nTipy na filmy s ekonomickou tematikou\n3 minuty čtení\t| Adam Skácel\nStojí za to? Kavárna s nevšední obsluhou v centru Ostravy\n7 minut čtení\t| Eva Molnárová