Čteme české autory: Recenze: MOŘE NÁLEZŮ A ZTRÁT – STŘEPY MOZAIKY (Lena Valenová)\nRecenze: MOŘE NÁLEZŮ A ZTRÁT – STŘEPY MOZAIKY (Lena Valenová)\nChci zakoupit knihu Střepy mozaiky\nSpisovatelce Leně Valenové od roku 2016 začaly vycházet romány z cyklu Moře nálezů a ztrát. Recenze předchozích dílů jste si již mohli na Podpoře přečíst. Konkrétně se jedná o titul Náhodní lháři, také jeho elektronickou podobu, a nakonec i Nevyzpytatelný. Střepy mozaiky jsou třetí částí z již zmíněné série. Kniha navazuje na předchozí díly.\nVe třetím pokračování hlavní hrdinové střídají místa pobytu. Nejprve je to Praha, později New York, nakonec Řím a Sicílie. A pokaždé se něco přihodí. Vztah mezi Elenou a Michaelem se rozhořel naplno. Elena je zamilovaná až po uši a zdá se, že i on se po jejím boku zklidnil.\nCo se však v žádném případě neutišilo, byla Michaelova touha vypátrat svou minulost. I když je mu osmnáct, pamatuje si jen posledních šest let života. Jak je to možné? Kam se ztratilo zbylých dvanáct roků? Michaelovi občas v mysli vytanou určité vzpomínky. Díky nim se postupně vrací do chvíle, kdy ztratil paměť a on se je jednu po druhé snaží skládat dohromady jako mozaiku. Podaří se mu už konečně odhalit rodinné tajemství?\nAutorka píše díl od dílu stále lépe. Pokud se vám líbili Náhodní lháři a Nevyzpytatelný, Střepy mozaiky vás jistě pohltí. I přesto, že si Lena Valenová ponechala stejný způsob psaní, je vyprávění akčnější a čtivější.\nRomán lze číst i jako první z celé série, ale asi bych to nedoporučovala. Příběh navazuje na předchozí tituly a čtenáři by se mohlo stát, že se v ději ztratí i přesto, že autorka zmínila důležité prožité okamžiky.\nV předešlých dvou dílech jste mohli narazit na výrazy typické pro mládež, jako je „jope” či „nope”. V tomto je jich již poskrovnu, přesto se tu a tam objeví. Je dobře, že podobných slov ubylo, čtenář si jich užil dříve až až.\nNěkomu by se mohlo zdát, že autorka děj až moc překombinovala – různé teorie, konspirace a nečekaná setkání, ale vše má své opodstatnění a čtenáři je vysvětlení dávkováno postupně.\nCharaktery jednotlivých postav jsou napsány velice dobře. Autorka udělala z Eleny mladou dívku, která se snaží být Michaelovi nápomocná. Už není pomstychtivou puberťačkou, která ho chce znemožnit za každou cenu. Je stále stejně vnímavá vůči změnám v jeho chování. I když je s ním šťastná, občas jí v hlavě vyskočí otazník, zda to s ní myslí vážně a jestli jí zase nelže.\nMichael se trápí. Jeho nálady jsou stále nevyzpytatelné, ale tentokrát už čtenář ví, že za tím vším stojí snaha zjistit pravdu. Čím víc je jí blíž, tím je zmatenější. Od prvního příběhu udělala jeho povaha velký pokrok. Už to není ten sukničkář, který se ohlédne za každou pěknou slečnou. Jako kdyby s dosažením plnoletosti přišla i dospělost. Co se však nezměnilo, jsou prudké reakce na nečekané změny.\nDůležitou roli hraje tentokrát Michaelova starší sestra Loretta. Má ochranitelský a mateřský pud, který je občas sourozencům proti mysli, zvlášť Michaelovi. I ona má však tajemství, z kterého pramení ona převeliká míra lásky a pozornosti. Lorettin příběh se od běžného textu liší tím, že je psán kurzívou.\nZávěr je dramatický a nutno podotknout, že byl z celého vyprávění asi nejlepší. Stejně jako v minulých případech, i tady vyvstaly nové otázky. Některé byly zodpovězeny, některé autorka vysvětlí v závěrečné části. Úplný konec vyzněl v depresivním tónu a rozhodně byste takový neočekávali. Autorka tak svým dramatickým finišem jistě navnadí čtenáře k přečtení poslední části série.\nStřepy mozaiky vydalo nakladatelství Klika, které má v nabídce také tituly v brožované vazbě. Musím však konstatovat, že tato měkká vazba je docela nešikovná. Kniha se neotevře úplně, což znesnadňuje držení jednou rukou. Pro někoho možná maličkost, ale pro ty, kteří chtějí otáčet jen listy, je to docela velký problém.\nCelou sérii bych ráda doporučila všem bez rozdílu věku, ale přece jen mládež si ji užije více než dospělí čtenáři.\nKnižní obálka se nese v duchu předchozích dvou knížek. Opět zde najdeme panorama města při západu slunce.\nMichaelova posedlost minulostí se čím dál tím víc setkává s nepochopením nejbližšího okolí. Netuší, že někdo v jeho blízkosti ukrývá tajemství, jehož nečekané vyzrazení zcela zamíchá kartami a nenechá nikoho chladným. Možná už nic nebude tak jako dřív


Page 149 | EPM 1/2020 | EPRAVO.CZ Reader\nlifestyle ské módní značky bylo pro Vojtkovi více než přirozené, snad i o to víc, že Roman Vojtek má značku v oblibě už delší dobu. „Blažka takzvaně nosím a dokonce jsem se v něm i oženil,“ usmívá se. „Líbí se mi, že je to česká značka s tradicí, a baví mě, že ji teď sám můžu po boku Petry prezentovat,“ doplňuje Vojtek.\nPříběh nové kampaně Blažek jaro/léto 2020 je příběhem muže a ženy v každodenním životě, kteří se spolu chtějí cítit dobře a dobře vedle sebe i vypadat. Na první fotografie jste se mohli podívat již 24. února, kdy značka Blažek novou kampaň oficiálně spustila.\nO značce Blažek Moderní střihy, luxusní látky, nadstandardní služby – takové hodnoty vyznává česká značka Blažek, která se už přes 25 let specializuje na pánskou módu. Obleky, košile, boty, tašky a další doplňky navrhuje z prvotřídních materiálů od předních světových výrobců. Každou sezonu připravuje nové kolekce pro neformální i slavnostní příležitosti. Blažek má v Česku a na Slovensku více než 30 obchodů, kde prezentuje své kolekce a poskytuje další nadstandardní služby, jako je šití košil a obleků na míru, krejčovské úpravy a módní poradenství. Nově také můžete navštívit Krejčovství Blažek v Nekázance 11 na Praze 1.\nwww.blazek.cz www.facebook.com/blazekpraha www.instagram.com/blazek.cz


Bomba z Utahu\n(Softwarové noviny 10/1993)\nWordPerfect 6.0 je konečně na světě a překonává všechna očekávání!\nČím více se pro mne počítače stávají obživou, nikoli zábavou, a čím víc se vývoj softwaru mění v bohapustý kšeft, tím méně se přiházívá, aby mě nějaký program skutečně nadchnul. Novému WordPerfectu se to podařilo dokonale.\nÚplně první dojem je, že se vlastně nezměnilo vůbec nic. Po zcela mechanické instalaci, během níž jsem vyřídil dva telefonáty (jediné, co mne na chvilku vytrhlo, byl u textového editoru poněkud nečekaný dotaz na typ zvukové karty), bliklo notoricky známé okno a objevila se temná obrazovka zpestřená pouze lištou menu – tedy naprosto totéž, co u WordPerfectu 5.1. Tato kamufláž má patrně jediný důvod – aby se věrní wordperfekťáci nepolekali hned na začátku.\nSkutečnost je totiž taková, že původní WordPerfect je nyní už jen bytelným soklem, na kterém trůní program úplně nový – s možnostmi, o nichž se verzi 5.1 ani nezdálo. Veškeré zvěsti tentokrát v žádném případě nelhaly; koneckonců nikoli nadarmo se Microsoft proti všemu očekávání odhodlal uvést na trh Word 6.0; zjevením nového WordPerfectu jsou totiž všechny předchozí textové editory pro DOS zakopány dva metry pod zem a zaházeny hlínou.\nCelý vtip zdánlivě spočívá pouze v tom, že přímo v DOSu jsou náhle vytvořena „Windows“ (jinak ostatně dnes program, který chce jít s dobou, bohužel ani vypadat nemůže). Tato stránka věci je samozřejmě nejefektnější – komu se před pár lety snilo o editoru, který bude v DOSu fungovat jako pravý WYSIWYG. Je také tím, co se od nové verze WordPerfectu všeobecně očekávalo. Grafické režimy jsou k dispozici hned dva – normální (zobrazuje přesný layout textu včetně obrázků a tabulek, ale bez průběžných záhlaví, pat a okrajů papíru) a stránkový, na němž je úplně všechno. Nelze však editovat na dvou protilehlých stránkách – k jejich zobrazení slouží starý dobrý Print Preview, ovšem obohacený o takové roztodivnosti, jako je třeba nastavení „Thumbnails“ – tedy současného zobrazení až 255 stránek najednou.\nDříve strohá obrazovka nyní hýří barvami a lištami, kterých lze nastavit tolik, že skoro nezbývá místo pro text. Jediné, co chybí, je „ruler“ (tabelátor) a pravítka. Tabelaci lze ovšem přesně nastavit v exklusivně pojatém okně, do kterého se aktuální stránka pod „ruler“ prostě načte. Ovládání – včetně textového režimu – je zcela přepracováno: i když zbytky původních notně extravagantních horkých klíčů v programu stále straší, ty tam jsou bludné vrstvy temných a naprosto nepochopitelných obrazovek. Nyní je nahradila vcelku přehledná dialogová okna, jež neuvedou do rozpaků ani člověka, který s WordPerfectem ještě nikdy nepřišel do styku. Původní svéráz programu se tak sice postupně vytrácí do nenávratna, avšak rozhodně nikoli k neprospěchu věci.\nKompletně přepracován je i Help, který doznal zásadních změn k lepšímu už v předešlé verzi. Nyní jde již o naprosto standardní dialogová okna, doplněná navíc obstojným výukovým programem a tzv. „Coaches“ – sledem instruktivních oken, která i naprostého idiota postupně dokopou k správnému provedení některých složitějších procedur.\nTvorba tabulek probíhá v integrovaném plnokrevném Spreadsheetu, kterému k úplnosti chybí jen možnost generování grafů. Směr k multimédiím, jímž se patrně bude ubírat verze 7.0, naznačují zatím poměrně jednoduché funkce hypertextu a zvukového doprovodu. Z programu lze teď rovněž přímo faxovat.\nMimořádně radikální je posun kapacit editoru směrem k DTP. To vyplývá nejen z možností poskytovaných WYSIWYGem, ale například i z práce s obrázky, která teď probíhá způsobem standardním pro DTP – tedy chycením okna a jeho libovolným umístěním na stránce – dokonce včetně obtékání nepravidelných objektů textem, což taková Ventura přes veškerou snahu nezvládla dodnes. Naopak samozřejmě zůstávají některé nevyřešené problémy – např. s rotací textu apod. Zato však v článku o Ami Pro (viz dále v tomto čísle) uváděná nemožnost vytvoření oboustranně zarovnané, pevně ukončené řádky ve WordPerfectu 5.1 byla nyní odstraněna zavedením možnosti zarovnání „Full, all lines“.\nMistrovským dílem programu je ovšem práce s fonty. WordPerfect 6.0 je schopen akceptovat prakticky všechny formáty – od PostScriptu, přes TrueType, až po Intellinfonty a Bitstream. Pochopitelně při práci s češtinou to může poněkud váznout; v brzké době by však měl být k dispozici WP 6.0 pro Eastern Europe (přímou lokalizaci prý v Oremu zatím stále ještě zvažují). Při zkusmém natažení PostScriptového fontu kódovaného v tabulce 1250 (nikoli ovšem z produkce DTP Studia) se mi dařilo vytiskout češtinu velmi uspokojivě jak v PCL, tak v PostScriptu (problém byl jedině s příliš velkým kroužkem nad ů). S WYSIWYGem to už bylo poněkud slabší – jakžtakž fungoval jen při některých zvětšeních. Podotýkám ovšem, že tento článek je skutečně pouze prvním dojmem – konkrétně jsem si s programem hrál asi pět hodin (původně jsem zamýšlel věnovat mu ještě méně, ale neodolal jsem).\nPo pravdě řečeno však největší dojem na mne udělala prostá skutečnost, že bez jakéhokoli nastavování a upravování editor v grafickém režimu správně načetl a vytiskl český text pořízený ve WP 5.1 (pro zobrazení v textovém režimu a vlastní editaci je ovšem nutné i WP 6.0 spustit s parametrem cp=895 nebo 852). Ono na tom ve skutečnosti nic principiálně překvapivého není – s ohledem na 12 znakových sad WordPerfectu (nyní mimochodem už čtrnáct – přibyly dvě arabské) a české vnitřní fonty tiskárny HPLJ 4.0. Avšak spatřit originální americký software pro DOS, kterak se bez problémů vypořádává s češtinou, se mi doposud ještě nikdy nepodařilo, takže jsem chvíli zůstal civět jako ono příslovečné tele.\nPo bližším ohledání samozřejmě lze najít určité nedostatky – vnitřní fonty Packardu se nezobrazují věrně, ale substituují se podobnými; háčkované a čárkované verzálky a vysoké litery vypadají na monitoru poněkud připrcatěle – úhrnem však nic, co by mělo činit velké poblémy při lokalizaci. Výdobytky lokalizace předchozí verze (například speller) bohužel uživatelům nového WordPerfectu neposlouží vzhledem k tomu, že program používá zcela nového formátu – při pohybu v dlouhých dokumentech podstatně rychlejšího než byl předchozí, avšak stále ne tak rychlého, jako u MS Wordu.\nFascinující je funkce volby kódové tabulky při importu a exportu dokumentů – pokud vím naprosto bezkonkurenční (pomineme-li omezené možnosti T602). Na vybranou je z dvaceti kódových stránek pro 35 formátů textových editorů. Kromě toho lze přímo do tabulky načíst patnáct různých spreadsheetů (rovněž s možností volby kódové stránky) a přímo do okna deset grafických formátů (včetně Windows Metafile a Encapsulated PostScript). Aby toho nebylo málo, je k WP 6.0 automaticky přiložen také ConvertPerfect 2.0, vylepšený o možnosti konverze spreadsheetů a grafických formátů ve výše uvedeném rozsahu; na rozdíl od konverze provedené přímo WP 6.0 však v ConvertPerfectu stále přetrvává chyba z předchozí verze při převodu Í (WP 1,48) v tabulce Kamenických (konvertuje se na A s obrácenou čárkou – 1,32). Oběma společná je však bohužel neschopnost konverze z a do tabulky 1250 Eastern Europe Windows (ConvertPerfect sice toto nastavení má, ale české znaky stejně převádí chybně).\nAčkoli jsme probrali jen menší část novinek, bude už to nepochybně stačit, aby každý, kdo dosud používá jakýkoli DOSovský editor, důkladně zavětřil. Podrobně se WordPerfectu 6.0 a jeho srovnání s MS Wordem 6.0 budeme věnovat v některém z příštích čísel, nicméně už teď lze předpokládat, že dokud nebudou oba programy lokalizovány, bude WP 6.0 díky svým schopnostem takřka bezproblémové práce s češtinou (možná ještě výrazně vylepšeným ve verzi pro Eastern Europe) pravděpodobně jednoznačným favoritem. Každému, kdo nehodlá přejít na platformu Windows a přitom by rád vytvářel dokumenty na profesionální úrovni, lze nový WordPerfect už nyní vřele doporučit, zejména pak v kombinaci s HP LaserJet 4, s nímž si výtečně rozumí. Pro Windows samozřejmě i nadále mluví řada koncepčních výhod tohoto prostředí (ostatně WP 6.0 pro Windows by se měl objevit co nevidět); verze pro DOS na druhé straně přináší kromě nesporných ergonomických předností práce v textovém režimu také možnost použití na méně dokonalém hardwaru (grafický režim lze na pomalých počítačích používat jen pro definitivní úpravu dokumentu); po vychytání drobných mušek, které zatím nejspíš ještě bude mít, bude WordPerfect pro DOS také nepochybně daleko spolehlivější.\nA ještě místo tečky. Nutnost komunikace: Uložit dokument – A/N, Odejít z WP – A/N, která mne dříve neskutečně iritovala při každém vypnutí programu, je nyní konečně odstraněna. Kombinací Home-F7 nebo volbou Exit je možné v případě, že v dokumentu nebyly provedeny změny, z programu vypadnout jediným stisknutím Enteru. Zaplať pámbů i za to.


Jak být kreativní | Esoterika.cz | Magazín alternativních směrů\nJeden z nejúžasnějších darů, kterého se nám od přírody dostalo, je dar kreativity a tvořivosti. Bohužel, pro mnohé je to dar, který zůstává často nerozbalený. Jsme bytostmi zvyku a rutiny.\nCo s tím? Buďte kreativní!\nzlepšujte a rozvíjejte své tvořivé schopnosti\ndělejte i malé, zdánlivě nepodstatné věci víc kreativně\npodporujte kreativitu ve svém okolí a pomáhejte ji rozvíjet\npracujte v kreativním zaměstnání, na kreativních projektech\nZkrátka, pokud chcete být víc kreativní, buďte. A podporujte všechny ostatní, aby byli. Ne všichni můžou změnit svět. Ale my všichni můžeme změnit sami sebe. Zvláštní je, že pokud dokážeme změnit sebe, změní se i svět kolem nás.\nNe každý z nás může být Micheal Jordan, Jennifer Lopez, Bill Gates. Ne každý umí naplno využít svůj talent, schopnosti, vyprovokovat vlastní štěstí nebo změnit osud. Ale každý z nás může být a je, bez toho, aby si to uvědomoval, tvořivá, kreativní osoba.\nKdo z nás opravdu svůj den "tvoří"? Pokud vám tato otázka zní zvláštně, pravděpodobně jste ještě svůj dar kreativity neotevřeli. Pokud váš den začíná zapnutím automatického pilota, který váš život řídí od chvíle, kdy se proberete ze spánku až pokud večer zase neusnete, je na čase něco změnit. Jednoduchý a zábavný způsob je prostě vytvořit si během dne takové momenty, které stereotyp všedních dnů nějak naruší. Máme pro vás pár tipů, jak svou vlastní kreativitu v sobě probudit a vyprovokovat k akci.\n1) Jestli máte rádi svíčky, dejte si 2-3 na váš pracovní stůl a občas si je i během pracovní doby zapalte. Připomeňte si tak to, že pro mnoho lidí, které denně potkáváte, přinášíte světlo do života. Ale pozor, aby jste nepodpálili celou firmu.\n2) Pokud je to možné, poslouchejte v práci vaši oblíbenou hudbu. Samozřejmě tak, aby jste tím nikoho nerušili. Například během telefonování příjemná hudba pomáhá upokojit hlas a pozitivně tak působíte na člověka, s kterým komunikujete.\n3) Zpříjemněte si cestu do práce. Pokud používáte MHD, vystupte o zastávku dřív a zbytek cesty skutečně prožívejte všemi smysli. Dýchejte zhluboka (když to stav ovzduší dovolí), dívejte se kolem sebe, všímejte si chvátajících lidí... Víte vůbec, jaké květy a stromy rostou ve vašem okolí?\n4) Vyzdobte si své pracovní prostředí. Obklopte se věcmi, které máte rádi a které vás inspirují - fotky, obrázky, květiny, suvenýry, dárky,... samozřejmě dbejte na to, abyste měli dostatek místa na práci.\nTenhle týden se pokuste uvědomit si alespoň tři věci, které děláte už automaticky a vymyslete něco, čím byste je oživily. Možná jsou to věci nepříjemné, nudné, únavné,... Zkuste je tedy změnit na zábavné a inspirující! Buďte kreativní!


Kladno a sportovní areály musí zaplatit pokutu za elektrokola - Kladenský deník\nKladno a sportovní areály musí zaplatit pokutu za elektrokola\nKladno - Město Kladno a městská společnost Sportovní areály města Kladna dostaly od Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže pokuty 85 tisíc korun a 65 tisíc korun za chyby při zakázce na systém sdílených elektrokol v Kladně.\nPokuta, proti které město i společnost podaly rozklad, je pravomocná, rozhodnutí potvrdil předseda úřadu Petr Rafaj.\nMěsto objednalo loni v dubnu u společnosti Homeport 40 elektrokol pro systém sdílených kol v hodnotě 1,9 milionu korun. Zakázku Kladno zadalo bez výběrového řízení s odůvodněním, že jde o zakázku podlimitní, když její hodnota nedosahuje 2 milionů korun.\nO měsíc později ale městská společnost Sportovní areály města Kladna objednala u stejného dodavatele desetizámkové dobíjecí stanice pro elektrokola s registračním terminálem a 24 náhradních baterií pro elektrokola v celkové hodnotě 1,3 milionu korun. I tato zakázka byla zadána bez výběrového řízení jako podlimitní.\nPodle rozhodnutí úřadu ale šlo o jednu zakázku, jejíž hodnota převyšuje dva miliony korun, a měla na ni být vyhlášena veřejná soutěž. „Obě zakázky jsou určené pro město, i když druhým zadavatelem je městská společnost. Obě zakázky plnil stejný dodavatel, navíc spolu úzce souvisí. Samotná elektrokola by nemohla plnit zamýšlený účel bez dodání dobíjecích stanic. Jsou tedy součástí jednoho funkčního celku,“ uvedl mluvčí úřadu Martin Švanda.\nMěsto má za pochybení do dvou měsíců zaplatit 85 tisíc korun, Sportovní areály města Kladna pak mají uhradit 65 tisíc korun. Rozhodnutí předsedy úřadu mohou obě instituce napadnout žalobou u Krajského soudu v Brně, to ale povinnost zaplatit neodkládá.\nO podání rozkladu a zároveň o tom, že město do soudního sporu nepůjde, rozhodli letos v lednu kladenští zastupitelé. Podle primátora Dana Jiránka (ODS) by případný soudní spor stál město víc, než činí samotná pokuta, protože i v případě výhry by Kladno náklady na spor hradilo.\nO zadání zakázky rozhodovalo bývalé vedení města v čele s bývalým primátorem Milanem Volfem (Volba pro Kladno).


Ministerstvo zemědělství se stalo zelenou firmou a pro služební pochůzky nakoupilo elektrokola (eAGRI)\nMinisterstvo zemědělství se stalo zelenou firmou a pro služební pochůzky nakoupilo elektrokola\nZelenou firmou se stalo Ministerstvo zemědělství díky důslednému sběru elektroodpadu nejenom v centrální pražské budově, ale i v dalších objektech.\n„Chováme se ekologicky. Naši zaměstnanci třídí hlavně vysloužilé kancelářské elektrospotřebiče, jako jsou monitory, počítače nebo tiskárny. Za letošní rok jsme tak už nasbírali téměř 17 tun. Staré zařízení pak putuje rovnou k recyklaci a dalšímu využití některých materiálů, například drahých kovů,“ uvedl ministr Jurečka.\nMinisterstvo také nakoupilo dvě elektrokola, která budou využívat jeho zaměstnanci pro přepravu po hlavním městě. Hlavním cílem je ekologičtější a efektivnější doprava při služebních pochůzkách, protože elektrokolo spotřebuje méně energie než ostatní dopravní prostředky. Už od začátku letošního roku využívá Ministerstvo elektromobil a rovněž nově zařadila do autoparku čtyři automobily na zemní plyn\nMinistr zemědělství Toman na IGW v Berlíně ocenil německou aktivitu proti navrhovanému snížení rozpočtu na Společnou zemědělskou politiku


Zelmer ZFS0916 kráječ | ElectroWorld.cz\nElektrické kráječe Zelmer\nPři nákupu produktu získáte extra hodnotu bodů 139,90 bodů na Věrnostní kartu ElectroWorld\nKráječ Zelmer ZFS0916 s výkonem 150 W disponuje kvalitním vyjímatelným zoubkovaným nožem z nerezavějící oceli. Potěší vás skládací struktura s odnímatelným plastovým podavačem na potraviny i protiskluzové nožičky pro větší bezpečnost při krájení. Zobrazit celý popis\nElektrický kráječ potravin Concept KP3531 s příkonem 130 W využijete v kuchyni každý den. O samotné krájení se stará odnímatelný krájecí kotouč z nerezové oceli Solingen (průměr 17 cm). Šířku řezu si…\nVyjímatelný zoubkovaný nůž\nPrůměr řezného kotouče: 170 mm\nNastavitelná tloušťka řezu od 0 do 15 mm\nKvalitní zoubkovaný nůž\nKráječ Zelmer ZFS0916 s výkonem 150 W disponuje kvalitním vyjímatelným zoubkovaným nožem z nerezavějící oceli. Průměr řezného kotouče je 170 mm. Kráječ vám umožní nastavit si tloušťku řezu od 0 do 15 mm.\nPotěší vás skládací struktura s odnímatelným plastovým podavačem na potraviny i protiskluzové nožičky pro větší bezpečnost při krájení. Samozřejmostí je bezpečnostní pojistka.\nProtismykové podložky Ano\nDisky, sekací nůž:\nOdkládací prostor na kabel:\nZásobník pro sklad.přísluš.:\nRecenze Zelmer ZFS0916\nPříslušenství k Zelmer ZFS0916


Budoucnost Uhelné 555? Architekti preferují demolici - Kutnohorský deník\nBudoucnost Uhelné 555? Architekti preferují demolici\nKutná Hora – Vášně, které rozpoutalo odbydlování věžáku na adrese Uhelná 555 v Kutné Hoře pomalu utichají. Městu se podařilo najít bydlení pro více než polovinu nájemníků svého zanedbaného paneláku.\nUhelná 555Foto: DENÍK/ Jan Šmok\nJak s reliktem „bolševické“ architektury v historickém centru místní radnice nakonec naloží, je však nejisté. Ve hře je stále jeho demolice i zachování.\nArchitekti nedávno představili studii, která zvažuje pro a proti jednotlivým řešení. „Nechceme prezentovat žádné příliš konkrétní řešení. Domníváme se, že je to v tuto chvíli předčasné. Chceme nabídnout čtyři možné cesty, které by k nějakému řešení vedly,“ konstatoval architekt Martin Kremla z kutnohorského městského úřadu.\n„Studie zohledňují základní aspekty problematiky tohoto domu. To znamená ekonomiku, architekturu a stavební stav, urbanismus místa jeho potřeby a možnosti,“ dodal Kremla. Autorem práce je Petr Hájek z Fakulty architektury Českého vysokého učení technického v Praze.\nPodle Hájka se starý panelák nachází z hlediska Kutné Hory v mimořádné lokalitě. Blízko centrálnímu náměstí s výbornou dopravní obslužností.\nProblematické je však jeho současné umístění a technický stav. Dosluhují instalace, ale také stavební konstrukce objektu. „Druhým problémem je kvalita stavby v konfrontaci s historickým městským jádrem. Domníváme se, že dům je neadekvátní dominantou, která se spíše sčítá s historickými památkami,“ řekl úvodem Petr Hájek.\nZachování domu je neekonomické\nArchitekt následně předložil čtyři varianty, jak by město mohlo lokalitu urbanisticky vyřešit.\n1. Podle odborníků nejméně výhodné řešení počítá se zachováním objektu jako bytového domu. To by však obnášelo budovu v první řadě zateplit, vybavit novými okny, a zřejmě i novým výtahem. Náklady na nezbytné rekonstrukce by však mohly být stejně vysoké jako výstavba bytovky nové.\nPokud by parčík, před domem, který je v územním plánu zanesen jako plocha na parkování měl skutečně sloužit uvedenému účelu, potom podle Hájka pouze ve formě podzemního parkingu.\n2. Panelák by měl přežít i podle druhé varianty. Jen by se jeho využití změnilo na nové veřejné funkce. Ani toto řešení však není podle Hájka příliš vhodné.\nIdeální je demolice a nové bytovky\n3. „Toto je návrh, který si myslíme, že je reálný,“ představil architekt z Českého vysokého učení technického v Praze předposlední vizualizaci. Podle jeho slov by tento postup znamenal demolici objektu. „Rozumíme, že by to vyvolalo problematickou diskuzi, protesty občanů a nutnost nahradit jejich byty novými,“ dodal Hájek. Pro toto řešení hovoří podle Hájka odstranění nežádoucí dominanty, realizace občanské vybavenosti, zhodnocení nového území a návratnost investice. „Nový dům by byl kompaktní s vnitřní zahradou a po obvodu by byly umístěny bytové a komerční funkce. Uprostřed by mohly být třeba kavárny,“ komentoval dále svou studii Petr Hájek.\n4. Poslední variantu nazvali autoři studie Postupnou demolicí s náhradou. Znamenala by údajně nejšetrnější postup k současným obyvatelům domu.\nProti by byl stavební ruch, prach a průvodní jevy demoličních prací. Pro jsou náklady.\nNejdříve by se na parcele za věžákem postavily dva bytové domy, do kterých by se mohli přestěhovat současní nájemníci čísla popisného 555. V tu chvíli by se podle architektů mohl odstranit dosluhující panelák. Na závěr by se na jeho místě postavila třetí, mnohem nižší moderní bytovka.\n„Tyto dvě verze osobně pokládám za nejrozumnější, a kdybych měl vlastní investiční prostředky v této lokalitě, tak bych se k jedné z nich přiklonil,“ uzavřel svou prezentaci Petr Hájek.\nO definitivním osudu Uhelné 555 rozhodne s jistotou až nové zastupitelstvo, vzešlé z podzimních komunálních voleb.


BTW: Kolem dokola aneb já tě vyprovodím | Dedeník\nBTW: Kolem dokola aneb já tě vyprovodím\nKdyž jsme kdysi já i moje nejlepší kamarádka Markéta ne a ne dorazit domů ze školy nebo z výtvarky, chodily naše matky najisto – stačilo zaběhnout na náměstíčko, situované zhruba mezi našimi vinohradskými domovy a tam si nás vyzvednout. Činily tak s různou mírou rozhořčení – záleželo na tom, co jsme stihly zameškat.\nNa našem vinohradském Čapajáku (dnes náměstí Jiřího z Lobkovic anébrž Lobkovičák) byl parčík, který se dal obcházet hezky dokola. Já šla domů cestou z jeho severozápadního rohu, Markéta musela jít směrem jihovýchodním. A jako většina malých (začaly jsme cca v deseti letech) holek a důvěrných kamarádek jsme měly pořád o čem mluvit. A když říkám pořád, tak tím myslím pořád:))\nTakže když jsme šly společně domů, ať z blízké školy nebo vzdálenější výtvarky, chodily jsme se vždycky nakonec „vyprovodit“ na náměstí. Nejdřív já ji do jejího rohu, potom ona mě do toho mého. Výsledkem bylo kroužení parčíkem. Je jedno, jestli jsme chodily po nebo proti směru hodinových ručiček, podstatné bylo, že jsme chodily dlouho.\nZatím doma na nás čekaly uložené práce, ať domácí nebo do školy, a také se očekávalo, že svým zaměstnaným matkám vezmeme telefon, aby se mohly na dálku přesvědčit, že je vše v pořádku. (Pro mladší ročníky – ne, nebyly mobilní telefony:)) Takže si dovedete představit, jakou asi měly radost, když jsme byly zase nedosažitelné.\nObčas dnes přemýšlím nad dvěma věcmi – jednak nad tím, jak jsme ten nepřetržitý hovor dokázaly vydržet bez zkázy hlasivek (že jsme měly vždy témata, to zase vím:)) a jednak nad svobodou, jaké jsme se tehdy vlastně těšily.\nPopravdě, kolikrát jsme zasloužily pořádně za uši – vím teď. Například výtvarku jsme měly na Fügnerově náměstí, což znamenalo jet na Pavlák (nám. I. P. Pavlova, zvaný Slintáč:)) a pěšky dojít kousek vedle magistrály směrem k Nuselskému mostu. Co jsme ale dělaly my, abychom prodloužily cestu a mohly déle mluvit?\nJezdily jsme metrem až na vyšehradskou stranu Nuselského údolí a potom pěkně šlapaly přes most zpátky. To se to povídalo! Jestliže už tehdy měl most špatnou pověst kvůli sebevrahům, tak zato ještě neměl ony pověstné zábrany, které mají zoufalcům jejich úkol ztížit. To byl tehdy, panečku, z mostu výhled na Prahu!\nByla to čistá radost, dokud nás na tom mostě v jeden temnější podzimní podvečer nezačal jakýsi muž nejdřív zpovzdálí sledovat a pak honit. Doběhly jsme do metra tak tak a opravdu jsme se bály. Doma jsme to dlouho neřekly, protože jsme se (právem) obávaly, že by nám rodiče most zatrhli. Ale po další dva týdny jsme poctivě chodily po ulici z Pavláku… než nám otrnulo a vrátily jsme se na most.\nA tak přemýšlím, jaké nervy museli mít naši, aby nám takové radosti – jako třeba onu skvělou výtvarku poblíž Nuselského mostu nebo později jízdárnu ve Stodůlkách dovolili. A oč opatrnější jsem byla jako rodič já (tedy ne, že by mi to bylo moc platné – když jsem se po letech dozvěděla, co mi kluci stihli provádět za zády…) a jak jinak to zase musejí řešit dnešní rodiče.\nA tak se ptám – jak jste se toulávali a zapovídávali vy? 🙂\nAktualizováno: 15.4.2014 — 23:24\nNo, léta jsem dvakrát týdně dojížděla na zkoušku, bylo to tuším v Blanické nebo Sázavské ulici, každopádně autobusem na Mírák a poté pěšky. Vracela jsem se okolo osmé a musím říct, že občas se nějaký ten ožrala našel. Jako malá holka jsem dvakrát potkala exhibicionistu, jednou to bylo ve druhé třídě a docela nehezké, bydleli jsme ve starém činžáku až nahoře , on stál v druhém patře… dodnes na to nerada vzpomínám. Ale myslím, že i v té vnitřní Praze bylo bezpečno, z plavání jsem taky už ve druhé třídě chodila sama.\nOT – lišácké hlášení:\nBuffinka o Matýska pečuje a on je z ní úplně nadšenej. Chová se opravdu jak štěňátko, jak Bufču vidí, vrtí ocáskem a radostí občas i upadne. No prostě zase můžeme vyhodit televizi, stejně na ni nikdo nekouká. Včera jsem ho odčervila (co z něho následně vyšlo lze popsat jen slovy ,,no fuj!“), takže mu ještě dneska nebylo úplně dobře, ale teď už tu řádí jak satanáš.Neskutečné je, jak zcela samozřejmě obsadil domácnost a absolutně se nebojí. Lidi jsou od toho, aby si s ním hráli a spali a krmili ho, cokoli jiného je určeno ke hře. Akorát surikatky z něj nejsou nadšené, ale to je prostě příroda, vědí, že může být nebezpečný až vyroste, navíc teď oba chrání svoji mangustí kámošku Áju, která nějakým zázrakem čeká miminka. Je to u ní risk, ale nakonec jsme se rozhodli jí i přes její postižení dopřát normální mangustí život se vším všudy. Je pečlivě veterinárně sledována, ve tředu jdeme na ultrazvuk, kde se rozhodne, jestli bude možný přirozený porod. Zatím co tohle píšu, Mates se vysápal k Pétě na sedačku, stočil se jí na klíně do klubíčka a všem přeje dobrou noc 🙂\nLucko, to je parada. Lisci mrnous. 🙂\nLucko, já mám dojem, že ta vše domácnost není z tohoto světa (inlove) jste neuvěřitelní, kolik lásky a péče rozdáváte. Všichni! I ti chudáci psi, kterým doma pod nosem roste zoo:))\nLucko, máš prima domácnost, skoro bych s radostí přestala učit a překládat a začala se starat o zvířenu.\nHm, ještě si vzpomínáš na kojení pod dvou hodinách? (wasntme) Já jo, takže o to hlouběji ten pomyslný klobouk před Luckou smekám:)) Ale jinak to musí být úžasné. 🙂\nNo dobře 🙂 ale stejně.. Lucku obdivuju, stejně jako každého člověka, který svou práci dělá jako profík- tedy dobře a s láskou. Dokážu obdivovat chovatele zvířat, obkladače i kadeřnici 🙂\n,,Nějaký“ vstavač může klidně být i nějaká pětiprstka, nebo prstnatec, fialová barva je u našich orchidejí dost oblíbená. Takže dodat fotku a uvidíme.\nJá jsem tak od těch cca deseti let chodila skoro denně se psem, většinou sama a často nadlouho a daleko. Milovala jsem objevování nových cest, takové to „půjdeme tudy a uvidíme, kde vylezeme.“ Jsem jim za to moc vděčná, ale zrovna nedávno jsem se mamky ptala, jak mi to vůbec dovolili. „Tak to víš, že jsme se báli, ale co jsme s tebou měli dělat? Když ty jsi tu volnost tolik potřebovala?“ A taky se utěšovali tím, že nějaký ten potenciální „úchylák“ nebude sedět uprostřed lesa s mizivou pravděpodobností, že nějaká mladá holka půjde kolem. Toho se ostatně držím do dneška, sama v lese se nebojím, ani v noci, zato večer ve městě docela dost.\nDcerunka je ještě pidimládě, časem bych jí ráda dopřála to, co rodiče mně, ale už teď je mi jasné, že to pro mě rozhodně nebude lehké. A navíc nás čeká úkol, který naši neměli: nějak vybalancovat zacházení s mobilem. Vídám v okolí spoustu lidí, kterým dítka školou povinná volají desetkrát za den a konzultují snad i to, jestli si mají o přestávce dojít na záchod, což se mi taky moc nelíbí. Nějakou rozumnou míru kontroly – no, bude to ještě zajímavé (whew)\nTak jako dole píše Renata E. Rodiče měli možnost kontroly minimální. Takže ,do kterých jsme se dostali (majitel sadu zrajícího ovoce a pod.) jsme také museli řešit sami. O rozbitých oknech se dověděli, neb je museli zaplatit 😉 . Tak jako u Matyldy, i já jsem musela nechávat písemné vzkazy, kam, s kým jdu a kdy přijdu.\nCestu domů ze školy jsem brala oklikou přes místní bývalé sedlácké statky a stáje JZD. Musela jsem zjistit, jestli se už támhle narodilo tele, nebo jestli už se vyklubala housata. Na kterém poli právě pracuje pan N. se svou párou koní. Patřičně zaprasená a smrdící, jsem nadšeně přichvátala domů. Maminka někdy i plakala. v pozdějších letech jsem chodila navíc ještě uslintaná od dog.\nJá to snad ani nenapíšu 😀\nNaše okresní městečko takovými vymoženostmi jako nuselák nebo pavlák neoplývalo. Takže jsme se při vzájemném vyprovázení s nejlepší kamarádkou Markétou 🙂 motaly od Pražské k Vysoké věži a zase zpátky. A nebo, to bylo ještě lepší, jsme před parkem naproti gymnáziu visely za kolena, hlavou dolů a žvanily a žvanily… A vydržely to dlouho 😀\nVzhledem k tomu, že jsem musela stihnout dvakrát týdně piáno, zpěv a hudební nauku, a jeden čas i výtvarku a pionýra, mamka se mě nepokoušela kontrolovat, protože jsem stejně nebyla doma.\nPotrestaly mě až moje děti. Ráno jsem si nastrojila zlatovlasou princeznu do bílých punčošek, bílé košilky a barevných šateček. Večer dumala nad tím, kde se to dítě mohlo za těch pár kroků od školy, tak pekelně začunit. Až paní učitelka mi prozradila, že princezna leze s nejlepší kámoškou po stromech v parčíku …\nCestou ze školy jsem se taky často zapovídala s kamarádkami… I když jednou jsem přišla pozdě a připadala jsem si jako velký a nepostradatelný zachránce, jelikož jsme několik hodin se spolužáky zachraňovali zraněného kosa. Byl v cizí zahradě, takže marné pokusy přelézt plot vystřídalo vyjednávání s majitelem pozemku (chuckle) a celé se to nějak protáhlo…\nAle když jsem šla s kamarádkou ven, třeba odpoledne nebo o víkendu, měli jsme s rodiči dohodu, že nebudeme chodit moc daleko a v pravidelných intervalech se budu vracet k našemu paneláku, zvonit na zvonek a hlásit se 😀\nNo, jednak se to dalo vzít cestou domů velkým obloukem a taky se dalo krákat na autobusové zastávce, kde odjížděl jeden autobus, druhý, třetí… protože vždycky jel ještě další, že 🙂\nRodiče nás po telefonu kontrolovali jen někdy, zato striktně vyžadovali, aby v době naší nepřítomnosti ležel na stole vzkaz „šla jsem tamatam a vrátím se v tolik“. Tvrdě se trestala nepřítomnost takových vzkazů. Nenakoupit jsem si nedovolila, jinak bychom byli hlady (první večerku zřídili v okolí v době mé puberty a chleba stejně nikdy večer neměli). Ovšem úklid byla jiná kapitola, rodiče často přišli v době, kdy zuřil boj o to, kdo to měl udělat a kdo to kdy dělal za koho a aby to bylo spravedlivé, tak… Což mě poučilo do dospělosti a úkoly rozdávám jmenovitě a nepřipouštím diskuze 🙂 což znamená, že někdy jsou i splněny.\nJe to trochu OT, ale když tak o tom přemýšlím, nikdy jsem žádného Pražáka (ani nikoho jiného) neslyšela říct, že jede na Slintáč/var. Slinťák. Když jsem si to kdysi dávno někde přečetla, bylo mi okamžitě jasné, že se jedná o Pavlák, ale říct jsem to opravdu nikdy nikoho neslyšela.\nA teď už to není OT – pro rodiče je existence mobilních telefonů pravé duševní peklo. Proč to dceruška nezvedá? Má telefon zahrabanej v batohu nebo zapomenutej doma?\nJsem o maličko mladší než Dede, ale mojí maminku by ani nenapadlo mě kontrolovat přes pevnou linku – protože jsem měla být na tréninku – na zkoušce sboru – na tréninku – v jazykovce… Byla to jiná doba a naši rodiče se tolik o ratolesti nebáli, mj. proto, že možnost kontroly byla minimální.\nChicht Renato, tys asi byla vzornější dítko než jsme byly my (chuckle) Naše matky nás po trpkých zkušenostech kontrolovaly v době, kdy jsme měly být dááávno doma, protože až příliš často se stávalo, že naše uložené domácí práce, se kterými obě opravdu hodně zaměstnané matky počítaly (hlavně nákupy, luxování, úklid – u mě později i jednoduché vaření), začaly pět minut před jejich příchodem, což zejména u nákupů znamenalo, že plno věcí doma prostě nebylo. Telefonát to kapku pojistil 😛\nPamatuju se, jak jsem jednou doprovázela až domů čerstvě do latě postavenou Markétu a poučila se tak o Prokletí Tmavomodrého Koberce, který luxovala lezoucí po čtyřech s hadicí vysavače v ruce. Jako dospělá si nemyslím, že to bylo nutné, ale obrovský vykřičník v mé duši, pokud jde o tmavomodré koberce, nějak zůstal doteď (chuckle)\nJeště ke Slintáči – já to neříkala, ale ležérněji hovořící spolužáci ano. Hlavně místní (chodila jsem na gympl na náměstí Míru=Mírák, takže jsem místní týpky navštěvující stejný ústav znala osobně:)) a mohu skutečný výskyt tohoto názvu potvrdit 🙂\nTady se přidám k Renatě. Do 14 let jsem vyrůstala v Žitné ul., kde vlastně z druhé strany domovního bloku byl Pavlák, kam jsme nejvíce chodili nakupovat. Ale nikdy jsem slovo Slintáč neslyšela. Ano, náměstí jako Václavák, Jiřák, Karlák, Mírák (spíše jsme říkali „u Ludmily – podle kostela co tam je), ale Slintáč jsem fakt neslyšela. Možná to byl až a dost let pozdější, modernější výraz.\nJinak na devítiletku jsem chodila do Štěpánské, kde byly před školou skvělá zábradlí, na kterých jsme s kamarádami „dokecávaly“ co jsme nestihly během školy a také to často trvalo hodně dlouho. Na „doprovázení“ se ale pamatuji od naší maminky. Její kolegyně z práce bydlela v domě kousek nad námi. A často, když jsme věděli, že maminka už půjde z práce, vyhlíželi jsme ji s bratrem z okna, protože jsme přesně věděli co uvidíme. A skoro vždy to bylo stejné. Maminka kráčela s kolegyní a povídaly si. Šly vždy po druhém chodníku, protože po něm šly přimo z práce (ve Štěpánské), takže nemusely hovor přerušovat přecházením. No a my na ně krásně viděli už z daleka. Před naším domem se zatavily, chvilku postály, ale pak šly dál k domu kolegyně. I tam se zastavily, postály a pak vydaly se zpět k našemu. A tak se to opakovalo ještě hodnou chvíli, než se opravdu rozešly. A my mamince doma „vypočítali“, kolik kolečet takhle udělaly a samozřejmě jsme vyzvídali, co si tak důležitého povídaly. Někdy maminka prozradila, jindy ne.\nMaričko, na hřadování na zábradlí se taky pamatuju:))\nZačínám mít dojem, že Slintáč byl jen „demonstrativní“ termín 😛\nJejda Maricko, tak to jsme byly skoro sousedky. (wave) Ja jsem od r. 1970 (kdy jsem sla na vysokou) bydlela u rodiny v Krakovske. V takovem tom dome, kde byl pruchod (hnusny, dlazdickovy) do Smecek. Do zakladni skoly ve Stepanske chodili muj synovec a neter.


Fantastický obrat zajistil Votrokům výhru v Chrudimi | Náš REGION Fantastický obrat zajistil Votrokům výhru v Chrudimi | Náš REGION\nV dohrávce 15. kola FORTUNA:NÁRODNÍ LIGY cestovali fotbalisté Hradce Králové do Chrudimi. Domácí šli do vedení na začátku druhého poločasu, kdy nejprve pokutový kop proměnil Mužík a poté uspěl korejský útočník Kang-hjon. Votrokům stačilo osm minut na famózní obrat. O branky se postaral Pavel Dvořák, Michal Leibl a v 88. minutě Daniel Vašulín.\nVotroci měli od prvních minut mírnou převahu, častěji se dostávali k vápnu soupeře, který se soustředil především na defenzivní činnost. V 15. minutě se po průniku Petra Kodeše k první příležitosti dostal Filip Novotný, který postupoval na brankáře Zímu, ten prudkou ránu stačil vykopnout.\nO pár minut později našel centr z levé strany nehlídaného Daniela Vašulína, jenž z dobré pozice hlavičkoval nad hostující branku. Dvaadvacetiletý útočník byl ústřední postavou i při další šanci Votroků. Tentokrát zakončoval jen těsně vedle chrudimské tyče, to byla největší příležitost první půle.\nV úvodu druhé pětačtyřicetiminutovky zahrozila také Chrudim. Nebezpečnou hlavičku Haška fantasticky vytáhl Michal Reichl. Skvělý zákrok předvedl na druhé straně také Zíma, když musel reagovat na střelu Jakuba Rady z otočky. V 52. minutě byl zákrok na domácího Kesnera v pokutovém území vyhodnocen jako nedovolený a sudí Pechanec ukázal na penaltový puntík. K exekuci se postavil Mužík a přesnou přízemní střelou poslal Chrudim do vedení, 1:0.\nHradečtí se snažili o vyrovnání. Nebezpečný míč vracel do šestnáctky Pavel Dvořák, gólman Zíma byl však pozorný a včas zasáhl. Pak slušnou pozici připravil Adam Vlkanova pro Petra Kodeše. Jeho pumelice měla dobré parametry, ale chyběla větší přesnost.\nV 71. minutě šla Chrudim do dvoubrankového vedení. Hašek ve středu hřiště sebral balon, následně založil rychlý protiútok, který úspěšně zakončilo duo Breda, Kang-hjon. A právě korejský útočník propálil na přední tyči Michala Reichla, 2:0.\nSvěřenci kouče Zdenka Frťaly se však nevzdávali. V 80. minutě si Pavel Dvořák vybojoval prostor kousek před vápnem a parádním angličanem rozvlnil chrudimskou síť, 2:1. Krásný fotbalový moment. O pár chvil později si Hradec vytvořil drtivý tlak, Daniel Vašulín a také Honza Záviška mohli zařídit vyrovnání, ale v poslední moment zasáhl gólman Zíma.\nV 84. minutě se to ovšem povedlo! Centr z rohového kopu ideálně prodloužil Michal Leibl a k radosti několika fanoušků Hradce Králové zapadla hlavička do chrudimské sítě, 2:2. Smrtící obrat byl dokonán dvě minuty před koncem. Centr z pravé strany propadl na zadní tyč na Daniela Vašulína, který dopravil balon za záda brankáře Zímy. Otočení stavu z 2:0 na 2:3 Chrudim zcela ochromilo a v samotném závěru se již hosté zkušeně ubránili. Díky famóznímu závěru si tak fotbalisté Hradce Králové odváží všechny body.


MÓDNÍ POLICIE z udílení cen MTV: Neuvěříte, KDO VŠEM… | Kafe.cz\nPředávání hudebních cen MTV je každoročně velkou událostí. Pozvané dámy řeší, co si vezmou na sebe, dlouhé měsíce dopředu. Tedy většina... Některé kupodivu vypadají, že stáhly z ramínka první šaty, na které narazily, pročísly vlasy prsty a někdy ani to ne a šly. Doporučujeme si prohlédnout galerii, rozhodně stojí za vidění. Neunikne vám tak matka čtyři dětí v průsvitném modelu, neoholené podpaždí bohaté dědičky, sněhobílá róba a nový účes známé dietářky nebo hromada volánů, která měla skrýt nadváhu...\nMóda - 29. 08. 2017\nMódní hity se vrací, co také pořád vymýšlet, že? Ovšem někdy se vrátí zcela nečekaně módní kousek, který neměl dříve šanci na úspěch, a naopak byl…


Makak magot – Zoopark Chomutov\nčeleď: kočkodanovití (Cercopithecidae)\nvelikost: délka 55 – 75 cm, hmotnost 6 – 15 kg\nbiotop: hory až do 2 600 m n. m., horské lesy, skalnatá pobřeží\npotrava: převážně býložravec (cedr, dub, ovoce, listy, rostliny), živí se i hmyzem\nzpůsob života: semknuté sociální skupiny až o 80 jedincích\nrozmnožování: říje probíhá v listopadu až březnu, březost trvá 160 – 170 dní, samice rodí 1 mládě\nMakak magot je občas nazýván také jako makak bezocasý. Je to jediný primát, který se vyskytuje v Evropě a jediný druh rodu Macaca, který se nachází mimo Asii.\nPůvodně byl rozšířený v celé severní Africe, nyní se však vyskytuje pouze na území pohoří Atlas v Maroku a Alžírsku, v Evropě bychom ho našli ale pouze na Gibraltaru.\nMakakové se objevili na Gibraltaru již v pleistocénu. První dochovaná písemná zmínka pochází z roku 711. Dodnes není známo, jestli jsou makakové na Gibraltaru původní, nebo sem byli dovezeni. Někteří biologové hovoří i o tom, že se v minulosti makakové vyskytovali i v jiných částech Evropy. Legenda zase praví, že opice přišly z druhé strany úžiny podzemním tunelem, které kdysi dávno údajně spojoval africký a evropský kontinent.\nGibraltar patří Velké Británii, ale nároky si na něj dělá i Španělsko, kterému před třemi sty lety patřil. Dle legendy se Britové udrží na Gibraltaru pouze do doby, dokud na skále budou makakové. Když během druhé světové války klesl počet makaků na pouhých sedm jedinců, nechal Winston Churchill pro jistotu z Afriky přivézt další opice.\nV minulosti způsobovali makakové velké problémy – od ničení zahrad a domů, kradení zásob jídla, okrádání turistů až po pokousání lidí. Od roku 1913 jsou na Gibraltarské skále pravidelně krmeni britskou armádou. V dnešní době jsou makakové turistickou atrakcí, kterou denně navštíví kolem tisíce turistů.


O parku - Průhonický park\nHomepage O parku\nPokud máte při procházce Průhonickým parkem pocit, že procházíte uměleckým dílem, nejste daleko od pravdy. Harmonické uspořádání prostoru, které na vás působí zcela nenuceně a bez rušivých prvků, je výsledkem celoživotního úsilí zakladatele parku hraběte Arnošta Emanuela Silva-Taroucy a jeho pokračovatelů.\nOd roku 1885, kdy park vznikl, se nevyskytl další krajinářský architekt, který by měl k dispozici 250 ha půdy, byl vázán pouze svými představami a plány a mohl o své dílo pečovat téměř 50 let. A. E. Silva-Tarouca dal vzniknout poslednímu svobodnému krajinářskému dílu u nás a dost možná i ve světě. V jeho díle nadále pokračuje Správa Průhonického parku Botanického ústavu AV ČR, který zde sídlí.\n„Krajina skýtala skoro všechno, co si tvůrce parku může přát: rozsáhlé úrodné louky, malebně členěné skalnaté partie, půvabně se vinoucí vodní toky a velké rybníky.“\nPřírodně krajinářský park, který je založený na uměleckém uchopení přírodních prvků, začal hrabě budovat v roce 1885. Využil členité údolí potoka Botiče a jeho přítoků Dobřejovického a Zdiměřického potoka, použil původní domácí dřeviny v kombinaci s dovezenými cizokrajnými dřevinami, pro které byl často park vstupní branou nejen do Čech, ale i Evropy. Jako základ parkové kompozice založil mistrně volené průhledy, které vás mnohdy překvapí v místech, kde je nečekáte. Porosty dřevin, skupiny stromů a keřů střídal s lučními plochami, rybníky, potoky a jejich slepými rameny. Dovedně využil proměnlivost dřevin v různých ročních obdobích. To vše se pojí v jeden velký, propracovaný, rozmanitý a bohatý harmonický celek.\nMimo významu umělecko-historického je park cenný i dendrologicky, jako sbírka domácích a cizokrajných dřevin. Součástí areálu Průhonického parku je také Průhonická botanická zahrada se svými unikátními sbírkami kosatců, pivoněk, denivek, růží a rododendronů.\n1600 druhů domácích a cizokrajných dřevin\n8000 kusů rododendronů ve 100 druzích a kultivarech\njedna z největších sbírek kosatců na světě\njedna z největších sbírek pivoněk a denivek v ČR\nnejpočetnější sbírka růží v ČR\nK Průhonickému parku patří také sbírka šišek (dendrotéka), kterou po několik desetiletí shromažďoval dlouholetý pracovník Správy Průhonického parku pan Miroslav Kučera. Svým rozsahem 2659 položek se řadí mezi tři největší na světě. Tuto původně soukromou sbírku dnes vlastní Botanický ústav Akademie věd a slouží ke studijním účelům.\nPrůhonický park je na seznamu památek UNESCO a je Národní kulturní památkou.\nVíce informací o a našem parku a zámku, jeho historii a rostlinách naleznete v našich publikacích a průvodci nebo ve speciálech časopisu Botanika, které jsou v dostání v prodejně vstupenek u zámku.


Za ty mrtve je treba nekoho potrestat. Mossad to ale nebude, tak musi potrestat burice primo v Iranu. V CR zaviraji lidi za poradani koncertu, takze tam muzou lidi zavirat treba za pribuzenskej vztah. Komunisti to 40 let praktikovali v CSSR a Iranu to bylo u zadku..\nOno stačí nalíčeného muže s vycpanou podpsenkou odmítnout zaměstnat.\nJste bez prace?\nSamozřejmě, ale ne bez obživy. Nejsem hloupá.\nTakže příživník a parazit?\nTak vysoko jsem to nedotáhla, zatím ještě kvůli penězům musím pronajímat a podílet se investičně. Ovšem, kdyby parazitování začal být kšeft na úrovni a zajistilo bezstarostný život, tak bych ho brala.\nHmm. Takže vykořisťovatelka mírumilovných dělníků a rolníků - však my s vámi zatočíme, pěkně po bolševicku. To poznáte až vám bota milicionáře přišlápne krček, ale abyste si nemyslela, že jsme barbaři, tak vám chrstneme na hlavu škopek kyseliny, ať se cítíte jak mezi vašimi milovanými mohamedány.\nU nás taky zatkli nacionalistické zpěváky a nikoho to nezajímá.\nsrovnávat někoho kdo bojuje za větší lidská práva ostatních lidí s někým, kdo naopak bojuje za snižování lidských práv těm kteří jsou dle jeho vidění světa "podřadní" to't jest krásnou ukázkou logického myšlení českého nácka\nNikdo přece nohovoří o jejich podpoře, tak proč tak zostra? Navíc mají v programu i jiné zajímavosti než návrhy jak řešit "cigánskou otázku". Například by rádi prosadili zákon umožňující vymáhat jasné a průkazné informace o původu majetku a tento zákon by rádi použili na osoby, které posledních 20 let těží z bezprávního a beztrestného systému. To přece nemá s náckostvím bic společného:-)\n..a vždyť o nich víš prd, jak o něčí ségře tak o zpěvácích...umíš jen demagogicky plácat\nNikdo přece nohovoří o jejich podpoře, tak proč tak zostra? Navíc mají v programu i jiné zajímavosti než návrhy, jak řešit "cigánskou otázku", což je mimo jiné velmi potřeba, protože jak vidno, ani vyspělá demokracie v Kanadě si s našimi tmavšími spoluobčany nevěděla rady.DS by například rádi prosadili zákon umožňující vymáhat jasné a průkazné informace o původu majetku a tento zákon by rádi použili na osoby, které posledních 20 let těží z bezprávního a beztrestného systému. To přece nemá s náckostvím bic společného:-) Je nehezké, že tyto a podobné postoje nemá nějaká konzistentnější politická partaj, někdo čitelnější, kde by bylo možné lépe tušit možné budoucí děje což u DS nebo KSČM lze jen stěží, leda ve smyslu rozvratu a chaosu.\nZřejmě dělat v Íránu štvavého aktivistu, není bezpečné\npovolání. Zajímavé, že Nobelovu cenu míru dostává vždy nějaký štváč, který vyvolává nepokoj v Americe nepodléhající zemi.\nRe: Zřejmě dělat v Íránu štvavého aktivistu, není bezpečné\nAno, tak třeba VY, byste si ji určtě zasloužil(a)!\nno jestli to berete takhle, tak tím štváčem jste u nás rozhodně vy a vaše pomatené komunistické názory. máte velké štěstí že nežijete v tom iránu vy, už dávno by si pro vás revoluční gardy přišli. zajímalo by mne jestli byste potom tleskala stejně jako teď\nO tom si dovolím pochybovat. Já totiž bych určitě byla v těch gardách, nebo něčem podobném\ndamo, vy jste uplne trapna. nemate ani sajnu o tom, co se tam deje, ale jste chytra jak radio.\nNeuč starou štiku plavat, já se přihlásila k islámu už při posledním sčítání lidu.\ntady se nerese vase nabozenska orientace, ale politicka situace v Iranu. a Islam rozhodne neni to, co tam ti blbi fousati dedci prosazuji a uz vubec ne zabijeni lidi na svatek Assura. ani teda v normalni den, samozrejme.\nFatální chyba v boji se zlem\n"Neudělala nic špatného. Nevěnuje se oblasti lidských práv, nikdy se nezúčastnila žádných protestů." A to je právě osudová chyba. Myslet si, že když se postavím stranou do kouta, zlo mě nechá na pokoji. Se zlem jde jen bojovat, ne se mu vyhýbat.\nRe: Fatální chyba v boji se zlem\nTuhle chybu právě íránské úřady nedělají a proto proti téhle člence povedené rodinky, zakročili.\nMrzí mě, že těm dobráckým íránským úřadům vy a podobní komoušci nechcete zajet pomáhat. Snad bych se i obětoval a přispěl na letenky, kdyby bylo třeba. První krok k tomu, aby se něco podobného nestalo v budoucnu i u nás bude zákaz KSČM a pak odstranění duševně chorého Paroubka a jeho věrných z politiky. Na příkladu z Íránu je vidět co dokáže psychopat u moci.\njako komunistka by tam už dávno byla popravena... prostě jako vždy netuší o čem mluví.... má štěstí že některé země jsou ke svým místním bláznům velmi shovívavé :))\nMyslím, že vláda pevné totalitní ruky, neohrožený antiamerikanismus, zásahy lidových milicí basij proti cucáckým agentům přisluhovačům prostě musí vzbudit v našich rudých spoluobčanech touhu po návratu starých pořádků. Mají to prostě v krvi, komunistické zrůdy a zločinci.


JZD – Tenkrát v Rozhlase (1950) – Příběh Rozhlasu\nReportáž z JZD Volevčice, redaktor B. Ujček – Foto: Archiv ČRo\nNa podkladě zákona o kolektivizaci vznikají další jednotná zemědělská družstva – JZD. Pomocí upravené legislativy, represí a ekonomického nátlaku se komunisté snažili sedláky donutit ke vstupu do družstev. Od srpna 1950 do března 1951 bylo odsouzeno na 50 000 soukromých zemědělců.\nBeseda s družstevnicemi z Dolní Olešnice – reportážní agitka – Nahrávka z ledna 1950\nNávrat cestujících – Foto: Archiv ČRo\nSkupina pilotů ČSA, bývalých letců RAF, při koordinovaném útěku unesla tři obsazená letadla do západního Německa. Byl to největší a nejokázalejší únik z komunistického Československa. Piloti nesměli mít na palubě rodinné příslušníky, proto zorganizovali únos tří Dakot současně – své blízké rozmístili tak, aby nevzniklo podezření.\nRozhovor s unesenými občany po návratu zpět – reportér Josef Cincibus – Nahrávka z března 1950\nMilada Horáková při závěrečné řeči – Foto: Cassius Chaerea, Wikimedia Commons, lic. CC BY-SA 3.0\nV Praze začal v květnu proces s Miladou Horákovou a 12 spoluobžalovanými. Ve vykonstruovaném procesu dle sovětského vzoru byla Milada Horáková během týdne shledána vinnou, a jako jediná žena byla v Československu popravena z politických důvodů. Celkem padly čtyři rozsudky smrti a čtyři doživotí.\nVýslech Milady Horákové / závěrečná řeč prokurátorky Ludmily Brožové – Nahrávka z 31. 5. a 7. 6. 1950\nPráce v dolech – Foto: Archiv ČRo\nCelostátní nábor pracovních sil reagoval na tehdejší nárůst těžkého průmyslu a nedostatek pracovníků především v hornictví a hutnictví. Akce zahrnovala i výstavbu učilišť a hornických domovů – internátů. Nábor se týkal i sezónních brigádníků a ženských pracovnic – hornic nebo zednic.\nNábor hornických učňů – Klement Gottwald – Nahrávka z července 1950\nAlexej Čepička – Foto: Archiv ČRo\nMinistra národní obrany ČSR Ludvíka Svobodu vystřídal Alexej Čepička. Pod jeho vedením začala přestavba armády dle sovětského vzoru. Nově se formují i pomocné technické prapory PTP, které v letech 1950–1954 fungovaly pro internaci a převýchovu politicky nespolehlivých osob. Jejich hlavním využitím bylo zajištění pracovní síly pro vybraná hospodářská odvětví.\nArmádě zdar – hudba Radim Drejsl, text Miroslav Zachata\nPrvní studio RFE/RL (1951) – Foto: Archiv RFE\nK „rozvratnému“ vysílání Hlasu Ameriky se přidalo i zkušební vysílání Radia Svobodná Evropa. Z malé krátkovlnné vysílačky umístěné na nákladním automobilu, který pojížděl podél naší západní hranice, se do ČSR dostávaly i necenzurované zprávy. Následující rok zahájil provoz stálý vysílač stanice Radio Free Europe/Radio Liberty (RFE/RL).\nRozhlas patří lidu – generální ředitel rozhlasu Kazimír Stahl hovoří o rozvratné činnosti Hlasu Ameriky\nTraktor o žních – Foto: Archiv ČRo\nV červenci vyhlásil rozhlas soutěž na nové písně. V kategorii mládežnická píseň získal 1. cenu Alois Palouček za píseň Slunečný den, 2. cenu Ludvík Podéšť za písně Všichni jsme mladí a Jde Frantík kolem zahrádky (tento později dlouho hraný „hit“ opatřil textem Jaroslav Dietl) a 3. cenu Jaromír Karel Fürst za píseň Chceme žít.\nJde Frantík kolem zahrádky – hudba Ludvík Podéšť , text Jaroslav Dietl


Dragomir - Bulharská vína – VínaBG\nNaším splněným snem je odhalovat neuvěřitelný potenciál bulharské přírody a vytvářet zajímavá a nezapomenutelná vína\nvyráběná převážně z bulharských odrůd révy vinné, jejichž kvalita je v jednotlivých ročnících stálá.\nNáš nový vinný dům je moderní, špičková budova, na které jsme začali pracovat v roce 2020. Z technologického hlediska\nbyl navržen zcela podle našich požadavků a dokonale odpovídá stylu našich vín. Výrobní kapacita je až 90 000 lahví ročně,\npřevážně červených vín. Je vybaven stroji nejnovější generace a sudy nejvyšší třídy. Degustační místnost je integrována do\nvýroby a při vychutnávání vína můžete sledovat i část technologického procesu.\nHrozny pro naše vína se pěstují ve dvou bulharských mikroregionech, v Trácké nížině:\nPozemek v obci Belashchitsa, na úpatí pohoří Rodopy, Západotrácká nížina, osázený bulharskými odrůdami Mavrud a Rubín,\nv roce 2008 o rozloze 11,12 ha - pronajatý. Pozemek obce Svirkovo, Jižní Sakar, osázený odrůdami Rubín, Cabernet Sauvignon,\nCabernet Franc, Merlot, Syrah, Petit Verdot, v roce 2017 o rozloze 23,94 ha.\nVinice se nachází v kopcích jižního Sakaru a je obklopena dubovými lesy. Půdy jsou lesní, skořicové - lesní mimořádně vhodné pro\nčervené hrozny a vína vhodná ke zrání. V případě bílých hroznů důvěřujeme našim kolegům z Villa Ustina a Chateau Sungurlare.\nLimitovaná edice 10000 lahví.\nSytá a krásná rubínově červená barva. Elegantní, ušlechtilá vůně s tóny pečené červené papriky, sušených rajčat, kakaa a jemných zemitých tónů. Středně plné, svěží a kořenité zároveň, se zralými zrnitými tříslovinami a dlouhým závěrem s nádechem sušených rajčat a červené papriky.\nOšetřeno zeolitem, který čistí víno a tělo.\n339Kč(vč. DPH) 379Kč


Ekologická likvidace aut Karlovy Vary / vykup-autovraku-likvidace.cz\nEkologická likvidace aut / Karlovy Vary\nEkologická likvidace aut Karlovy Vary — výkup autovraků a ekologická likvidace aut Karlovy Vary + celá ČR - u ekologické likvidace aut je odtah automobilů vždy ZDARMA, garance vystavení protokolu o provedené ekologické likvidaci auta a za vaše vozidlo, které je ještě použitelné na náhradní díly odměna 500 - 25.000 Kč. Přijedeme kamkoliv po České republice, vyplatíme předem domluvenou odměnu za Vaše auto a zdarma ho odvezeme k ekologické likvidaci aut - poté co Vám vystavíme protokol o ekologické likvidaci auta vezmete tento protokol společně s SPZ a velkým TP a dojdete auto odhlásit na dopravní inspektorát. Vyřešte ekologickou likvidaci auta jediným telefonem, emailem a nebo vyplňte formulář na těchto stránkách. Tak jednoduché to je u ekologická likvidace aut / Karlovy Vary. Domluvte si termín odtahu vozu a vše ostatní nechte na nás ekologická likvidace aut / Karlovy Vary je zde pro Vás na telefonu 732 208 778.\nU výkupu všech ostatních aut vykupujeme všechny typy aut zajímavých k následnému prodeji a nezáleží na tom zda je auto v pořádku a nebo potřebuje opravu - nechcete tyto opravy řešit a chcete získat finanční hotovost k nákupu jiného vozu? Nechte Vaše starosti na nás - my od Vás vůz vykoupíme, opravíme a zajistíme jeho následný prodej. U aut na výkup garantujeme převzetí právní zodpovědnosti. Nejsme autobazar s velkými náklady a desítkami zaměstnanců, kteří vám nenabídnou nikdy výkupní cenu ani zdaleka se blížící naší nabídce. Neváhejte a obraťte se na naše specialisty na telefonu 732 208 778 a nebo použijte formulář na těchto stránkách a my vás budeme kontaktovat. Vaše ekologická likvidace aut / Karlovy Vary. Volejte na telefon 732 208 778.\nDíky husté síti odtahových vozů strategicky rozmístěných po celé ČR Vám můžeme nabídnout odtah ZDARMA z jakéhokoliv místa v ČR stejně tak jako naše další služby mezi které patří výkup automobilů Karlovy Vary - vykupujeme auta všech cenových kategorií a značek a každému našemu zákazníkovi se snažíme najít nejlepší řešení a samozřejmě nejvyšší možnou cenu. Nejsme autobazar s velkými náklady a bezpočtem zaměstnanců, kteří vám nenabídnou nikdy výkupní cenu ani zdaleka se blížící naší nabídce. Neváhejte a obraťte se na naše specialisty na telefonu 732 208 778 a nebo použijte formulář na těchto stránkách a my vás budeme kontaktovat. Vaše ekologická likvidace aut / Karlovy Vary.\nK výkupu autovraků a ekologické likvidaci aut přijímáme jen auta, dodávky, nákladní vozy, stavební stroje a zemědělskou techniku. Informujte se nonstop u ekologická likvidace aut / Karlovy Vary na telefonu 732 208 778.\nPokud máte jakýkoliv dotaz, nebojte se obrátit s dotazem na ekologická likvidace aut / Karlovy Vary , rádi Vám zodpovíme Vaše otázky na telefonu 732 208 778.\nVaše ekologická likvidace aut / Karlovy Vary\nMáte-li o jakýkoliv náhradní díl zájem použijte prosím formulář na těchto stránkách, ekologická likvidace aut / Karlovy Vary.\nlikvidace autovraků / Třemošnice


29.12. Z MÉHO PODKROVÍ: Milenium, Silvestr a Suvenýr\nOd přelomu milenia uplynulo pět let. Tuto skutečnost bude samozřejmě řada čtenářů popírat. Vzpomínám na vášnivé diskuze koncem roku 1999 o tom, že století nezačíná rokem 00, nýbrž 01, protože... a tak dále. Budiž. Kalendář je samozřejmě věcí dohody, stejně jako hranice vesmíru. Takže jsme na Silvestra 1999 pohřbili na základě dohody druhé tisíciletí i dvacáté století. Možná předčasně, ale takto viděno jsme pohřbili předčasně i středověk. Stačí se podívat kolem sebe.\nJá jsem tenkrát pobýval více méně v Praze a tam jsem se dal do řeči s kamarádem, který pracoval na silvestrovském programu pro nějakou televizi. Uvažovali jsme, co tam dát za písničky a já jsem při prohrabávání jeho archívu narazil na singl s písničkou Suvenýr, suvenýr. Zpíval to kdysi Waldemar Matuška. Je na to narážka i v Limonádovém Joeovi. Když se padouši chystají Joea mučit, nese Matuška alias Kojot Kid fotoaparát a prozpěvuje si právě tehdy aktuální Suvenýr.\nNapadlo mě použít tento motiv k tématu konce tisícíletí. Začal jsem si sepisovat různá fakta, která konec století charakterizují. Pak jsem je různě skládal, aby to mělo smysl i vtip a vycházelo rytmicky. Samozřejmě se to muselo rýmovat, nejsem přece žádný modernista. Na výsledek své práce jsem byl docela hrdý. Představoval jsem si, že to bude zpívat některý z těch zpěváků, kterým je dobře rozumět, a že se posluchači třeba i pobaví. Nu, což, nestalo se tak. Kamarád totiž neuspěl s celým programem a tím pádem nebyla realizována ani moje textařská premiéra. Tedy téměř premiéra, před více než dvaceti lety se pár mých textů prosadilo v oblasti těch písniček, co se opisují.\nOd roku 1999 se mnohé změnilo. Když se na text podíváme dnes, uvidíme, kolik toho už není pravda a kolik je třeba dokonce vysvětlovat. Pokud si to chcete zazpívat, skladba má dvě základní melodie. Tu první, kde Matuška zpívá Suvenýr, suvenýr, vskutku žádný brak... a druhou, kde zpívá například Zde pravá Caplinova bota... První dva řádky jsou vždy na tu první, druhé dva na druhou melodii. Text šel takhle:\nSuvenýr suvenýr, zbývají jen měsíce\nPřemýšlím, co vzít si sebou do roku dva tisíce\nJá už jsem toho hodně ztratil, nedávno zase, chcete-li\nTeď rvu si pleš že není MASH, snad zavolám řediteli\nNálezů a ztrát máme dost i v posteli\nSnad sexuální revoluce od zrna plevy oddělí\nDřív chodilo se do šantánu, koukat na krásné baletky\nPánové dnešní spíše k ránu hledají modré tabletky\nTak vezmi zbraň a chraň - elektrárny i přírodu\nLidé bděte, přežijete i opoziční dohodu\nCo zbylo ze zatmění slunce a co člověku z opice\nCo z akcií na pražské burze, co po Billovi Monice\nMáme nový styl, tak se rychle uč\nA když na to prostě nemáš, tak si na to půjč\nKonečně máme co jsme chtěli, jásá svazák i pionýr\nDvacátý století je celý, suvenýr suvenýr...\nDobré, ne? Když se nepochválím, nikdo to za mě neudělá, říkal už Cimrman. Ale k obsahu:\nKdyž skuteční pamětníci zaloví ve vzpomínkách, možná se jim vybaví osoba doktora Železného, který tenkrát vládl televizi Nova. Vrcholem jeho exhibic byl pořad Volejte řediteli. Když skončil seriál MASH, pro mnoho lidí se zřítil celý svět. Později se měl zřítit svět i pro doktora Železného, nicméně se tak nestalo. Bližší podrobnosti poskytují pravidelně kompetentnější pisatelé než jsem já.\nUvedení modré pilulky jménem Viagra bylo požehnáním pro mnoho mužů (záchrana schopnosti erekce, v což již většinou nebylo doufáno) i pro nemocenskou pokladnu a penzijní fond (ne každé srdce ty nečekané erekce sneslo). Oddělování zrna od plev je míněno skutečně pouze ve smyslu známého úsloví a netýká se jedné mé dobré kamarádky, která se se stejnojmenným člověkem tou dobou rozváděla!\nBojovalo se za Šumavu i Temelín, bojuje se i dnes, v tom se mnoho nezměnilo. Lidé bděte je samozřejmě citát z komunisty Fučíka a opoziční dohodu jsme nakonec přežili, stejně jako po ní následující vládu premiéra s muzeální erudicí. Snad si vzpomenete i na zatmění slunce. Byl jsem tenkrát v Salzburgu na 47°54´ a viděl tedy (a fotografoval) zatmění úplné, zatímco země koruny České i markrabství Moravské byly jako vždy odbyty a obdržely pouze zatmění částečné. Akcie na pražské burze šly koncem roku 1999 hodně dolů, zatímco váha Moniky Levinské, proslavené aférou s Billem Clintonem, jde nepřetržitě nahoru.\nZávěr je reklamou na moderní bankovnictví a dokonce předběhl zavedení OK karet. Následuje citace komunistické písně o tom, že máme co jsme chtěli. Svazák a pionýr byly osoby z bolševických organizací mládeže postavených podle vzoru sdružení jakým byl například Pimpf, Komsomol nebo Hitlerjugend. Říkalo se tomu tehdy učit se od velkých vzorů.\nUvažoval jsem původně, že věrné čtenáře obdaruji současnou verzí textu. Člověk ale nemá přehánět, konečně na rozdíl od potence se kreativita jen tak vybičovat nedá. Takže na rozloučenou s rokem 2004 jen jednu sloku:\nTo že svět jde vpřed, to ať mi nikdo neříká\nLauder má znovu svoji Novu a Karel s Luckou Slavíka\nNa čele máme bosse Grosse, hned za ním Grebeníčkův spár\nČeský občan se dloubá v nose a raděj volí Superstar...\nV tomto smyslu tedy vzhůru do roku 2005. Haj hou.


Takata zaplatí odškodné 10 milionů dolarů - Recenze českých automobilů a nejen\nOsoby postižené špatnou kvalitou airbagů obdrží kompenzaci. Viz podrobnosti, nuance, důvod platby.\nSpolečnost Takata, která vyrábí airbagy, bude muset obětem nehody vyplatit odškodné 10 milionů dolarů. Toto rozhodnutí učinil americký soud. Samotný skandál ohledně japonského výrobce airbagů Takata začal již v roce 2014. Tehdy zjistila Rada národní bezpečnosti ve Spojených státech nedostatky a nesprávné funkce některých šarží airbagů z Japonska. Majitelé 4,7 milionu automobilů dostali podmínku k výměně airbagů v autorizovaném servisu. Osvobozovací kampaň byla zaměřena na osm hlavních výrobců.\nSeznam potenciálních výrobců automobilů zahrnuje Mitsubishi, Mazda, Toyota, Nissan, Ford, Honda, Chrysler a BMW. Vysoká vlhkost se nazývá příčinou poruchy airbagů, v důsledku čehož se airbagy mohou libovolně roztáhnout a odhodit kovové části do prostoru pro cestující. Podle různých zdrojů bylo v průběhu let ve Spojených státech svoláno asi 70 milionů automobilů s vadnými airbagy. Selhání polštářů mělo za následek smrt nejméně 16 osob a zranění asi 250 osob. Obecně asi 24 lidí zemřelo na světě v důsledku nefunkčních airbagů.\nJaponský výrobce Takata se přiznal, a proto bylo rozhodnuto zaplatit přibližně 1 miliardu dolarů za trestné činy. Z této částky bude obětem vyplaceno 125 milionů a zbývajících 875 milionů bude převedeno výrobcům automobilů na svolávací akci a výměnu airbagů za kvalitnější kopie. Od 6. srpna bude vyplaceno prvních 9,8 milionů 102 obětí airbagu. V závislosti na různých faktorech a úrazech se výplata bude pohybovat od 608 013 do 643 400 USD.\nOd zahájení svolávací akce bylo vyměněno pouze 31,8 milionů poškozených airbagů. Celkem 50 milionů kopií spadalo pod náhradu. S takovými nedokončenými polštáři bylo vyrobeno celkem 37 milionů automobilů. S největší pravděpodobností se v příštích dvou letech zvýší počet automobilů s vadnými polštáři o 20 milionů, protože není jisté, kde jsou tyto kopie stále uloženy.\n← Optický senzor, lidar – charakteristika, princip činnosti\nAudi nařídilo svolat vznětové vozy →\nBMW iX 2021 – elektrický crossover s pohonem všech kol


Co dělat, když mi nezaplatil klient?\nNacházíte se: Vácha a Kolář>Nejčastější dotazy>Nezaplatil mi klient, zákazník\nNezaplatil mi klient, zákazník\nProcházíte si výpis z banky a zjišťujete, že vám klient či zákazník ještě stále nezaplatil vaši fakturu? Nezoufejte, i tato situace má své řešení. Bohužel se nejedná o ojedinělý jev, a především ve sféře malých podnikatelů se tento nezmar nepříjemně rozrůstá. Nejprve se samozřejmě druhé straně ještě jednou připomeňte. Pokud ovšem přestane reagovat nebo vás dokola krmí smyšlenými příběhy, je čas vyhledat právní pomoc. V této oblasti můžeme nabídnout špičkové právní služby. Naše advokátní kancelář si za necelé čtvrt století své existence poradila již s mnoha neplatícími dlužníky.\nObrátit se na nás mohou jak fyzické, tak právnické osoby. Rádi vám pomůžeme co nejrychleji vaši nesplacenou pohledávku vymoci. Bude vám přidělen zkušený advokát, který udělá vše pro to, aby byl spor vyřešen k vaší spokojenosti. Občanské právo jako takové nedávno prošlo významnou rekodifikací. Ta se dotkla také závazkového práva, které řeší především smlouvy. Nemusíte mít ale obavy. Nový občanský zákoník je nám velmi dobře znám.\nV každém případě svou návštěvu u advokáta neodkládejte. Rychlé jednání může být prvním krokem k vítězství. Nezapomínejte na to, že právo je protkané lhůtami, které se neustále krátí.


Ubytování Santa Cruz (Laguna) - Slevy na 26 hotelů ověřenými zákazníky\nzážitky [Santa Cruz (Laguna)]\nDoporučené ubytování v destinaci Santa Cruz (Laguna)\n\n\nNa základě 10 hodnocení Více o městě Santa Cruz (Laguna)\nAgoda.com nabízí výběr nejlepších hotelů ve městě Santa Cruz (Laguna), Filipíny, aby vaše návštěva proběhla podle očekávání. Vyberte si z naší nabídky více než 6 hotelů. Nabízíme mnoho akcí jako jsou nabídky rezervace s předstihem a last minute. Mnoho oblastí, každé s osobitou atmosférou, jen čeká po celém městě na své objevení. Santa Cruz (Laguna) má mnoho atrakcí k objevování spolu s fascinující minulostí, zajímavou současností a vzrušující budoucností. Je tu tolik aktivit, že možná budete chtít zůstat o týden nebo více déle a vyzkoušet je všechny. Na Agoda.com se můžete spolehnout, pomůže vám najít nejvýhodnější ceny ubytování v hotelech ve městě Santa Cruz (Laguna).\nVěci, které můžete dělat v Santa Cruz (Laguna) Najít další ubytování v Santa Cruz (Laguna) Populární hotely Santa Cruz (Laguna):\n1 návštěvník si nyní prohlíží nabídky ubytování v: Santa Cruz (Laguna)


Náměstí obsadili nablýskaní krasavci - Jindřichohradecký deník\nNáměstí obsadili nablýskaní krasavci\nJ. Hradec - Na jindřichohradeckém náměstí Míru se v sobotu konala výstava historických vozidel. Na asi šest desítek veteránů jak na čtyřech, tak i dvou kolech se představilo veřejnosti. V poledne byl start jízdy na Landštejn a pak na Zvůli.\nVeteráni v Jindřichově Hradci. | Foto: Deník/ Josef Böhm


Pár luskounů už je v pražské zoo, nyní bude měsíc v karanténě - Pražský patriot\nSamice Run Hou Tang ještě před cestou do Prahy. Luskouny v průběhu karantény není možné fotografovat či natáčet. Foto: Taipei Zoo\nPár luskounů už je v pražské zoo, nyní bude měsíc v karanténě\n17. dubna 2022 09:15\nVe čtvrtek odpoledne převzala Zoo Praha dva luskouny krátkoocasé, samce Guo Bao a samici Run Hou Tang, které z Tchaj-wanu přivezli dva pracovníci Taipei Zoo. Pro luskouny byla přestavěna noční expozice v pavilonu Indonéská džungle, kde budou po absolvování měsíční karantény patrně 15. května poprvé představeni návštěvníkům.\nZoo Praha je teprve druhým chovatelem těchto pozoruhodných savců v Evropě. Dar luskounů je součástí spolupráce mezi Prahou a jejím partnerským městem Tchaj-pejí.\n„Luskouni jsou na první pohled výjimeční tím, že mají tělo pokryté šupinami. Proto bývají označováni jako oživlé šišky,“ vysvětlil jejich jedinečnost ředitel Zoo Praha Miroslav Bobek.\n„Naše úsilí získat je pro Zoo Praha však bylo motivováno především tím, že jsou v oblastech svého výskytu masivně loveni a již dlouho patří k nejvíce nelegálně obchodovaným savcům světa. Usilujeme o jejich ochranu jak ve střední Africe, tak v jižní Asii, a proto je chceme představit i české veřejnosti,“ pokračoval.\nV pražské zoo se narodila dlouhonohá vlčata, brzy je uvidí návštěvníci\nPražská zoologická zahrada spolu se zoo v Olomouci a Ostravě patří mezi hlavní partnery programu Trenggiling Conservation Program (TCP). Má mimo jiné za cíl snížit ilegální obchod s luskouny ostrovními skrze vzdělávání obyvatel Sumatry a vybudovat záchranné a rehabilitační centrum pro luskouny. Program na záchranu luskounů zaštiťuje indonéská nadace PASAL Foundation, kterou v roce 2017 založili čeští ochránci přírody.\nNový pavilon goril už pražská zoo převzala, návštěvníky vezme na cestu Kamerunem\n„Pražské“ luskouny krátkoocasé lze na webu Zoo Praha již nyní adoptovat či sponzorovat nebo jim lze zakoupit stravenky pro zvířata. Na konci dubna bude moci veřejnost na čtrnáct dní hlasovat online prostřednictvím Portálu Pražana o českých přezdívkách pro tyto nové obyvatele trojské zahrady.\nZoo Praha podle ředitele Miroslava Bobka usiluje o ochranu afrických i asijských luskounů dlouhodobě. „V Kamerunu podporujeme strážce chráněných území a v rámci projektu Toulavý autobus se snažíme o omezení lovu osvětou a vzděláváním místních obyvatel. V Laosu a na Sumatře jsme financovali vybudování záchranných stanic pro luskouny,“ připomíná ochranářské projekty ředitel Miroslav Bobek.


Žacléř, farní kostel Nejsvětější Trojice. chráněná památka - PDF\nŽacléř, farní kostel Nejsvětější Trojice. chráněná památka\nDownload "Žacléř, farní kostel Nejsvětější Trojice. chráněná památka"\n1 , farní kostel Nejsvětější Trojice. chráněná památka Stručná historie je podhorská obec tvořena částmi, Bobr, a Prkenný Důl. Leží 16 km severně od Trutnova na úpatí ského hřbetu. Město bylo založeno pod hradem Schatzlar v polovině 13. století někdy za vlády Přemysla Otakara II. za časů kolonizace Čech. Hrad byl zbudován pro obranu zemské Slezské stezky spojující Trutnov s Vratislaví. Název vsi pod hradem, již od doby kolonizace převážně německé, prošel vývojem Bornfloss - Bärenstadt - Schatzlar -. První dochovaná písemnost je zástavní listina z roku 1336, v nichž Jan Lucemburský se svým synem Karlem zastavil hrad Bertholdovi z Lípy. Podle dochovaných zpráv byl v i roku 1350 zbudován dřevěný kostel a fara jako takzvaná plebánie, ke které později přináležely i farnosti Bernartice a Starý Rokytník jako dceřiné farnosti. V tehdejší době a ještě dlouho poté byla duchovní správa v i vedena mnichy ze slezského Křešova a Jaroměře. Faře bylo odkázáno 18 hektarů polí a luk a ještě další lesní pozemky, aby byla soběstačná. Během husitských nájezdů bylo podhradí několikrát vypáleno a osada Bornfloss zaniká. Po těchto událostech se znovuvybudované městečko nazývá již Bernstadt. O letech následných do švédské doby není mnoho zpráv, kromě poznámky, že baron Czetritz von Karisch nechal zbudovat dřevěný kostel a že roku 1523 hrad dobyla a pobořila zemská hotovost jako sídlo loupeživého pána. Jedním z nejznámějších majitelů panství a hradu byl Kryštof Gendorf. V roce 1555 přestavěl hrad na zámek. Během doby reformace patřil v letech slezskému panovnickému rodu Cetryců z Kariše, který byl nakloněny 1\n2 novému luteránskému učení, a snažil se o jeho rozšíření. Vítězství Habsburků na Bílé hoře znamenalo významný zlom i pro zdejší žacléřské panství. Panství vlastnila r Marie Magdalena Trčková z Lípy. Když Adama Erdmana Trčku zavraždili v Chebu, připadl majetek jeho otci Janu Rudolfu Trčkovi z Lípy. Po jeho smrti v roku 1634 bylo jmění zabaveno královskou komorou. Městečko se v té době nazývalo Berenstan. 4. února 1628 J. A. Komenský přes odešel do exilu. Císařskými výnosy z 1. března 1635 a 15. července 1636 se ujali panování nad statky e a Žireče jezuité noviciátního domu u sv. Anny ve Vídni. Práva zde po přidělení panství jezuitům začal vykonávat páter superior "in residentia Schurtz et Schatzlari", vlastním jménem Josephus Wipplinger. V roce 1642 svolil císař Ferdinand III. konat ve městě tři výroční trhy. V roce 1645 Švédové městečko ještě naposled vyrabovali a zámek vypálili. Jezuité přes utrpěné ztráty založili Urbář panství. Nově byly vyměřeny pozemky, ustanovena práva majitelů panství. Urbář obsahuje soupis finančních poddanských platů, závazná práva, právo soudní a daňové. Urbář byl dokončen roku 1647, dnes je uložen ve státním oblastním archivu v Zámrsku. R je podepsán vestfálský mír a končí třicetiletá válka. Jezuité mohou začít plně působit, ale r se obyvatelé městečka, převážně evangelíci, proti nim vzepřeli. Situace se postupně uklidnila, reformy však šly pomalu. Roku 1677 noví majitelé panství zchátralý dřevěný kostel nahradili novým kamenným. Charakteristického vzhledu bylo dosaženo přestavbami v letech 1732 v rokokovém stylu a při přestavbách roku přibyly klasicistní prvky. Stopy po požáru roku 1732 jsou doposud viditelné na dřevěných lavicích, na které spadly hořící trámy. Dnešní vzhled získal údajně kolem roku Dosavadní klasicistní fara byla postavena v roce 1791, předešlá shořel při velkém požáru v roce V roce 1690 byl zbudován pivovar a v roce 1703 založili jezuité obec Rybníčky. Na začátku dvacátých let 18. století se rozhodli zbudovat na náměstí mariánský sloup. Práci svěřili Jiřímu Františku Pacákovi. Je zřejmé, že jezuité byli s kvalitou práce J. F. Pacáka spokojeni, neboť mu v r zadali výzdobu hlavního oltáře a výzdobu vstupního portálu do kostela. V témže roce postavili jezuité blízko kostela a fary školu. Je zřejmé, že chtěli dostát svému poslání vyučovat. V roce 1750 obnovili a přestavěli zámek. Na území panství zbylo z let množství sakrálních, převážně kamenických prací, od náhrobních 2\n3 kamenů zasazených do zdí kostela nebo fary až po boží muka rozmístěná podél starých cest. V období slezských válek se rozvoj obce zastavil. V době zrušení jezuitského řádu roku 1773 měli jezuité v českých zemích 32 sídel, na nichž žilo 1071 členů řádu. Jezuité panovali v i a okolí více než 130 let. Po jejich odchodu převzal panství studijní a náboženský fond v rámci císařskokrálovských státních statků. Poslední významné stavební úpravy zámku provedl Hesse Waldemar v letech Nový impulz městu dala, až průmyslová revoluce. Přinesla zájem o černé uhlí, které se zde nemnoho těžilo již od roku Otevřením hlubinných dolů a zbudováním železnice došlo k rozvoji města i okolních obcí. V roce 1842 byla založena přádelnalnu a roku 1878 porcelánka a ta jako jediná ze zdejších podniků je v provozu dodnes. K novodobé historii města patří i vojenská pevnost Stachelberg (Ježová hora). Zbudovaná k obraně pohraničí v roce Po 2. světové válce byla většina původních německých obyvatel vysídlena. Časem průmyslové závody a doly přilákaly nové osídlence. Z novodobé historie oprav kostela lze uvést zřízení elektrického osvětlení v kostele kolem roku Z této doby byla poslední výmalba před celkovou rekonstrukcí interiéru kostela v roce Roku 1978 byla opravena střecha kostela. Vystoupením mužského pěveckého sboru Harmonie roku 1997 započaly pravidelné sbírky na opravu kostela. Velkou měrou přispěli bývalí rodáci z Německa. V roce 1999 dostala oprava kostela nový spád. V lednu 1999 proběhlo předběžné jednání s Česko-německým fondem budoucnosti o možnosti získat finanční dotaci na opravu kostela. Byl zaměřen stávající stav kostela a zahájeny projekční práce. Původní plány kostela neexistovaly. Zaměření provedla firma Drupos Trutnov. Průzkum pro oddělení památkové péče při OÚ Trutnov k posouzení stavu, složení a řešení vnějších i vnitřních omítek provedl akademickým sochař Jiří Kašpar. Návrh vnitřního osvětlení kostela prováděla firma OSI Kdyně. Později se zjistilo, že návrh osvětlení byl značně předimenzován, a proto nepřijatelný. Žádost o finanční dotaci byla osobně předána fondu Česko německé budoucnosti v Praze. V měsíci říjnu byla provedena první etapa opravy kostela drenáž kostela. Od záchodků byla přivedena přípojka vody a ukončena za dveřmi zákristie. Tato etapa byla provedena za pomoci OÚ Trutnov oddělení památkové péče, který se podílel částkou ,- Kč. Tuto akci prováděla firma Vodovody 3\n4 a kanalizace. Celou opravu dozoroval pan Ing. Haase z firmy SVS (služby ve stavebnictví) Malé Svatoňovice bez nároků na odměnu. Díky němu byla tato a ostatní práce provedeny kvalitně. Začátkem roku 2000 se uskutečnila návštěva paní Dederové z Česko-německého fondu budoucnosti, což byl další důležitý moment pro budoucí vývoj opravy. Při této návštěvě byla paní Dederová seznámena se stavem již provedených prací, s plány do budoucna, s farní kronikou a životem farnosti. V únoru roku 2000 jsme byli překvapeni radostnou zprávou, že tento fond se zavázal přispět na opravu kostela částkou ,- Kč. Hned v březnu byly zahájeny bližší přípravné práce. Bylo rozhodnuto s přihlédnutím na výši prostředků pro rok 2000 o tom, že začneme s opravou interiéru kostela. Stavební práce získala k provedení firma MAVL Dvůr Králové a elektroinstalaci INSTAL. V neděli 3. května po první májové jsme se na čas rozloučili s naším kostelem. Původně bylo zamýšleno provádět opravu za provozu kostela, ale bylo rozhodnuto, že se nedělní bohoslužby během opravy budou konat v kostele v Bernarticích. Bylo provedeno zakrytí oltářů a úklid všeho nezbytného a dne 10. května zahájeny práce. Firmou INSTAL byla demontována svítidla a světla pod obrazy křížové cesty. Obrazy křížové cesty byly sundány a uložený u hlavního oltáře. Poté se přikročilo k otloukání provlhlé omítky do výše 3,5 m, spáry mezi kameny byly proškrábnuty a před nanesením nových omítek byly nataženy nové kabelové rozvody pod omítky. Sanační omítky byly nahozeny ve dvou vrstvách, jedna podkladová a po důkladném zaschnutí vrstva krycí a na to všechno sanační štuk. Při provádění těchto prací byly odvezeny čtyři dřevěné sokly z presbytáře do opravy v Červeném Kostelci firmě Kafka (obnova chrámových interiérů). Na opravu byly též odvezeny pískovcové kropenky. Práce probíhaly zpočátku velice rychle. Otlučení omítky a následné omítnutí proběhlo do konce června. Poté byl proveden dodatečný průzkum výmaleb, nařízený oddělení památkové péče OÚ Trutnov. V kostelní lodi bylo zjištěno pět vrstev bíle barvy, avšak nález historické malby v presbytáři vedl k rozhodnutí o jejím restaurování. K výmalbě bylo postaveno lešení v celém kostele. Na restaurování presbytáře nastoupila firma ART Praha. Tato firma provedla výmalbu presbytáře, ale i restaurování obou baldachýnů nad oběma balkóny a veřejemi dveří v presbytáři a andílků nacházejících se přímo na zdi presbytáře. Bylo rozhodnuto, že se budou zlatit všechny římsy v kostelní lodi. Na konci srpna byl již vymalován kostel a presbytář se dokončoval. Byla namontována a odzkoušena svítidla. Poté 4\n5 nastala neméně namáhavá práce uklízení a čištění kostela, soch a jejich opětovné uložení na místo, kde stály, znovu umístění obrazů křížové cesty. Vše se podařilo v daném termínu. V neděli 24. září po opravách trvajících čtyři a půl měsíce byl kostel opět zpřístupněn. Hodnota oprav byla ,- Kč. Budova Kostel se nachází nedaleko Rýchorského náměstí. Na kostele jsou nejpatrnější prvky barokního stylu. Stavba je orientovaná, její půdorysně tvoří jednoramenný kříž. Loď kostela a boční kaple stavebně spojené jsou zbudované do stejné výše. V patře bočních kaplí jsou balkónové oratoře přístupné z vně kostela po točitém schodišti. Schodiště jsou vestavěná do polygonálních výběžků. Přimknutá jsou k objektu v nárožích lodi a boční kaple. Osa kostela směřuje od západu k východu. Na severní straně v části presbytáře a kaple přilehá přístavek patrové zákristie a na jižní straně loretánská kaple přistavěné v roku Přístavky zákristie a kaple dosahují dvoutřetinové výše lodě kostela. Zákristie je přístupná i z vně kostela. Zdivo kostela bylo zbudováno převážně z kamene, jenž se v Rýchorách nalézá nejčastěji, krystalické břidlice. Kostel v minulosti obklopoval hřbitov, z něhož po obvodu kostela zůstalo ve fasádě pár náhrobků. Za vstupním portálem je nevelká předsíň vytvářející závětří lodě kostela. V zadní části lodě je nad vchodem dvoupodlažní arkádový varhanní a pěvecký kůr. Obloukové galerie empor, kruchty a bočních oratoří mají balustrádová zábradlí a římsovité zděné opory 5\n6 Vstupní portál kostela od Jiřího Františka Pacáka Hlavní průčelí a věž Rizalitovému průčelí na západní straně kostela dominuje nádherný kamenný ústupkový portál s volutovými náběhy a festony. Ve vrcholu je překryt kládím nesoucím symbol Boží Trojice s hlavičkami andělíčků a mráčků. Portál zhotovil Jiří František Pacák. Po klemba stranách rizalitu jsou další vchody do lodě i kůr. Průčelí je završeno nevysokou dvoustupňovou věží, která vyrůstá z masy kostela. Barokním prvkem věže jsou postranní křídla s obelisky a její završení zvonovou střechou s dřevěnou nástavbou. Z věže vyrůstá tubus nesoucí makovici, která bývala pozlacena. V nejvyšším místě je symbol Boží Trojice a kříž. Věž nese hodiny směřující své ciferníky pouze do tří stran. V spodním patře věže je zvonice. Věž je přístupná přes kůr po schodišti z předsíně kostela pod věží. Střecha Roku 1912 byla mansardová střecha kostela nahrazena sedlovou střechou zauhlenou. Krytá je falcovaným plechem. V letech 1978 byla střecha opravována. V létě roku 2009 dostala střecha nové nátěry. Práce prováděla firma Milan Melesík - Poskytování prací ve výškách. Okna Vnitřní prostor kostela je dostatečně prosvětlen počtem oken umístěných v párech nad sebou. Kolem okna kostela je šambrána 20*) z bílého pískovce nesoucí motivy klenáku. Horní okna lodě a presbytáře jsou zpravidla půloblouková. Dolní okna jsou oválná. Většina oken má po obvodu barevné motivy, ve středu okna bývá postava světce. Čtveřice oken objektu zákristie jé obdélná, čirá a jsou chráněna mříží. Zákristie má okna v párech nad sebou. Horní okna prosvětlují prostor oratoře v patře nad zákristii. Loretánská kaple okna nemá. Loď a presbytář Celková délka jednolodního kostela je 36m, šířka lodě 13m, šířka v místě bočních kaplí 22,5 m. Prostor lodě je zastropen dvěma poli křížové klenby. Žebra klenby se opírají o široké stupňovité římsy. Klenba a stěny lodě jsou natřeny bíle. Hrany říms a vlysů po stěnách jsou vytaženy zlatem. Po stranách přední části lodě jsou 6\n7 otevřené kaple vlevo s oltářem sv. Anny, vpravo s oltářem Všech svatých. Na pilířích vítězného oblouku jsou vlevo kazatelna přístupná po schodišti ze zákristie a vpravo oltář Kalvárie. Lizény pilíře vítězného oblouku i presbytáře jsou v tmavších krémových odstínech. Presbytář je obdélný ukončený polygonálním tříbokým závěrem. Závěr presbytáře je poměrně mělký cca 3 m. V popředí závěru je umístěn hlavní oltář. Po stranách presbytáře je vlevo vstup do zákristie nad ním oblouk balkonu oratoře ozdobený baldachýnem. Na protilehlé straně je vstup Loretanské kaple nad ním slepý balkon ozdobený baldachýnem. Prostor presbytáře je vybaven liturgii dle II. vatikánského koncilu. Loretánská kaple je nevelká obdélná uzavřená místnost bez oken vpravo od presbytáře zastropena křížovou klenbou. Je to prostor ztišení před Božím hrobem. Vznikla kolem r Plastická výzdoba od mistra blízkého tvorbě F.J.Pacáka. Inventář Hlavní oltář Dřevěný oltář byl zhotoven v 1. polovině 18. století. Plastikami jej vyzdobil Jiří František Pacák v letech Barevná úprava je provedena olivovým polychromem a zlacením. Hl.o. je monumentální sloupová tříosá architektura ve tvaru vzdušného baldachýnu, který je rozprostřen v celé šíři presbytáře. Na konce je opřen o volutovité pilastry tvořící závěr a nároží presbytáře. Mensa je sarkofágovitá s otočným svatostánkem. V bočních ustupujících stěnách je mřížková ornamentika. Římsa je rozeklaná se segmentovými náběhy, střed vyplňují hlavičky andílků na obláčcích. Po stranách klečí bílé polychromovaní andělé se zlaceným rouchem. Střední osa svatostánku je vyhloubena v niku s mušlí a krucifixem. Za svatostánkem je sousoší představující Nejsvětější Trojici vznášející se na obláčcích a nad Immaculatou, sedící na zeměkouli obtočenou hadem a obklopenou obláčky a andílčími hlavičkami a andílky. Kazatelna Je z poloviny 18. století, plastiky od mistra z okruhu Pacákových spolupracovníku. Stěny mušle jsou členěny pilastry, na nich u paty sedí čtyři sochy církevních otců sv. Jeroným, Ambrož, Řehoř s 7\n8 Augustinem s atributy / v= cca 100cm. Na stěnách jsou reliéfní kartuše s volutami, rokaji s růžemi a reliéfy ze života Ježíše. Zobrazují rozsévače, dvanáctiletého Ježíše v chrámě a zjevení se svatému Pavlu. Střecha je baldachýnovitá. Na římsách stříšky jsou sousoší symbolizující víru, naději a lásku. Lásku představenou matkou s dvěma dětmi na klíně umístěnou ve vrcholu. Boční oltář sv. Anny Je dřevěný, olivově lakovaný, zlacený, sloupový, baldachýnový, řešený podobně jako hlavní oltář, jenže v menším měřítku. Na hranolové mense patrový svatostánek, v jeho spodní části jsou dvoukřídlá dvířka, v horní části je zasklená vitrína. Půdorysná křivka konvexní, s nánožními volutovitými pilastry, s řezbou mřížky. Na vitrínce je sousoší svaté Anny s Pannou Marií I v - cca 100 cm/. Boční vzdušné branky zdobeny sochami svatého Petra a Pavla /v cm/. Bílá polychromie, roucha nově zlacená, esovitě prohnuté kontrapostní postoje 20*), živost gest, úzké výrazné hlavy. Hutná řezba s reliéfním dekorativismem. Oltář tvoří dvojče k oltáři Všech Svatých. Rokoko kolem r Práce místního mistra. Boční oltář Všech Svatých Je oltářní baldachýnová architektura, shodná s oltářem sv. Anny. Sochy na brankách představují sv. Jana Křtitele a sv. Jana Nepomuckého je to bílá polychromie, esovitě prohnutá, v kontrapostním postoji, živosti gest. Je zde reliéfní dekorativismus vzdutých rouch. Sochy na svatostánku sv. František Xaverský a sv. Ignác z Loyoly. Světec vlevo je oděn v ornátu s manipulem, druhý v řadovém rouchu s dalmatikou a štolou. Světci na jednom koleni klečí na obláčku, ruce rozpažené, mírně zakloněné, extatické výrazy, mírně zvrácených hlav. Je to rokoko kolem poloviny plastika současná. Sochař blízký tvorbě Pacáka. Boční oltář Kalvárie Je dřevěný, hnědě lakovaný a zlacený. Nástěnná plošná architektura baldachýnově ukončená. Mensa sarkofágovitá. Oltářní deska obdélná s volutovými uchy, zdobené rokajovou ornamentikou. Na konsolách sedí postavy proroků, Izaiáše a Jeremiáše. Zvony Plně osazená zvonice má mít čtyři zvony. Tři kostelní zvony byly za I. světové války zrekvírovány. Ušetřen byl pouze zvon Marie 8\n9 z roku Zvon má výšku 70 cm, průměr 90 cm, pod korunou má reliéfní pruh akantů a andílků. Na plášti je reliéf Piety v obdélném medailonku o průměru 24 x 16 cm a dvouřádkový nápis: " NOS CUM PROFE DIA BENEDICAT VIRGO MARIA / FUSA ANNO 1784 MENSE DIE 15. MAII. J. CH. S. " Roku 1923 přišly do věže tři nové zvony o celkové váze 1260 kg, které zde vydržely jen do 11. ledna roku V roce 1933 nechal farář Klug jejich vyzvánění elektrifikovat. Varhany Původní varhany z roku 1892 pocházející z dílny Johana Kaufmanna z Vídně byly již roku 1902 nahrazeny novým strojem z dílny bratří Riedlů z Jägendorfu. Tyto varhany byly vybaveny podle tehdejších nejnovějších poznatků pneumatickou trakturou. Stroj obsahuje 22 znějících registrů, 10 skupin, 2 manuály a pedál. V roce 1930 byly varhany opatřeny ventilátorem. Na zábradlí zadní galerie je umístěná socha sv. Jana Nepomuckého. Zhotovena byla kolem poloviny 18. století v dílně Pacáků. Roku 1888 obdržely hlavní oltář a tři boční nové vybavení. Kněží v i po postavení kamenného kostela (po roce 1677) Georg Ignatz Pietsch za jeho úřadu se začala psát farní kronika David Trautmann zasloužil se o přestavbu kostela v roce Paul Wanke Josef Fiedler provedl na kostele množství stavebních úprav stavbu loretánské kaple z roku 1753, postavení křížového oltáře, za něho se začaly psát křestní a úmrtní matriky Wenzel Peiczker do období jeho úřadu spadá zrušení jezuitského řádu v roce 1773 se všemi důsledky, velký požár kostela v roce 1782 a zřízení samostatné duchovní správy v Bernarticích roku Franz Leyer Johann Cron Pelegrin Wenzel 9\n10 Wilhelm Veith Anton Schneider Anton Kopp do období jeho úřadu spadá oprava věže kostela v roce 1882 a rozsáhlá oprava kostela a oltářů v roce Josef Kudrnáč Heinrich Kuczey Johann Hampel Josef Klug pořídil v kostele elektrické osvětlení František Sehnal Jaroslav Šimek Rudolf Haluza Josef Císař Rudolf Haluza po něm se na duchovní správě podíleli kněží působící v Bernarticích Emil Tichý Jan Záruba Josef Špelda František Skřivánek --- duchovní správu v i přebírají kněží z Trutnova Poříčí Jan Rybář SJ Bohumil Šitavanc duchovní správu v i přebírají kněží z Trutnova Horního Starého Města Antonín Forbelský Bohuslav Půlkrábek Ivan Havlíček Jaroslav Štancl za jeho působení byl opraven interier kostela a odvodnění kolem kostela Jindřich Hibner Jaroslaw Furtan Pl Dariusz Moielnicki MSF Pl 10\n11 Podklady k historii a novodobým opravám kostela připravili Dietlinde a Siegfried Pohlovi v roce 2010 z materiálu faráře Jaroslava Štancla z Horního Starého Města, který spravoval i farnost a za něhož byl interiér kostela renovován. 11\nDějiny kostela Panny Marie Sněžné v Lysůvkách.\nDějiny kostela Panny Marie Sněžné v Lysůvkách. zpracoval Pavel Ramík Lysůvecký kostel Panny Marie Sněžné je umístěn na širokém, dobře viditelném pravém svahu silnice, která vede směrem na Příbor a Olomouc.


supersport Archivy - Strana 2 z 4 - Dreamlife.cz\nÚvodní stránka / Posts tagged 'supersport' (Page 2)\nMcLaren MP4-12C: Silniční supersport putuje na trh\n28 února 2011 / 0 komentářů\nNový model McLaren MP4-12C konečně putuje do výroby. Jak se zdá, u Mercedesu si dali záležet především na tom, aby porazili svého úhlavního nepřítele, kterému tímto vysílají jasný vzkaz: Ferrari, třes se!\nLamborghini Sesto Elemento: Skutečný šestý smysl\n7 října 2010 / 0 komentářů\nNa letošním pařížském autosalonu se to hemží jen samými zářivými novinkami. Mezi supersporty je jednou z nich i nový zázrak od Lamborghini, který jednoznačně bere dech. Představujeme Lamborghini Sesto Elemento.\nFascinace: Mansory Bugatti Veyron, auto ze zlata a karbonu.\n16 září 2010 / 0 komentářů\nO německé tunigové společnosti Mansory, které prošel rukama nejeden luxusní sportovní automobil, jste se na Dreamlife už mohli dočíst. Dnešní článek vás seznámí s nejnovějším počinem této firmy, ktará si vzala do parády nejrychlejšího z nejrychlejších. Jak to dopadlo? Jedním slovem neuvěřitelně.\nKorejský sporťák: Spirra S\n24 června 2010 / 0 komentářů\nOullium Motors představuje svůj nový supersport. Toto kupé má motor z Huyndaie, ale jeho nejvyšší rychlost sahá až k 310 km/h. Můžete si ho pořídit již za 2 miliony.\nFascinace: Hennessey Venom GT – Lotus Elise v luxusním kabátě\n15 června 2010 / 0 komentářů\nLotus Elise byl malý nevýrazný britský sporťáček. Co se ale stalo po zásahu známého amerického úpravce Hennessey Performance je téměř neuvěřitelné.\nFerrari 599XX 2009: Vyrvěte asfalt závodních okruhů!\n7 května 2009 / 0 komentářů\nKdo si hraje, nezlobí – tomu technici ve Fioranu rozumí velmi dobře. Právě proto specializované pracoviště Laboratorio Technologico představilo spolu s vedením další dávku okruhové rudé brutality! Jste věrným fanouškem Ferrari? Máte na účtu volný milion euro? Chcete ničit asfalt závodních okruhů pod náporem ohromného výkonu? To nestačí! Pokud chcete Ferrari 599XX do své stáje, musíte mít doma již některé vybrané modely vzpínajícího se koníka, potřásat si běžně rukou s Michaelem Schumacherem a být členem Ferrari klubu… Tohle ještě nesplňujete? Začněte s budováním okamžitě, modelů bude dostupných maximálně třicet!\nZenvo ST1: Dánsko má své superstádo. 1 104 koní!\n21 prosince 2008 / 2 komentáře\nScéna supervýkonných vozů je stále obsazenější. Získat si pozornost stále obtížnější. Touha to dokázat stále intenzivnější! Dánská společnost Zenvo Automotive porodila první dánský klenot takového kalibru. S každou přibývající fotografií sílí jeho magnetismus a při pohledu do specifikací se sbíhají sliny i těm nejrozhýčkanějším. Úder Thorova kladiva rozechvěl celý svět…\nSupersportovní Lexus IS-F: Japonský úder v plné palbě\n4 prosince 2008 / 0 komentářů\nDravec IS-F, prvorozený supervýkonný sedan dynastie Lexus, svými schopnosti, hbitostí a pružností daleko překračuje typický práh své značky. Šroubovice jeho DNA i nadále spřádá všudypřítomný luxus a proslulou preciznost detailů, ovšem v tomto případě do krevního řečiště Lexusu prosákla steroidová nálož ohlušujícího výkonu! Luxusní zábava může začít!


Zasedání ZM 13.10.2016 - zpět ni krok - DISKUZNÍ FÓRUM Čachrov\nZasedání ZM 13.10.2016 - zpět ni krok\nPříspěvek od Honza » stř 19. říj 2016 9:37:13\nNa tomto zasedání si všichni hlavní aktéři vybrali své slabší chvilky pouze s tím rozdílem, že někteří jich měli poněkud více.\nV úvodní více jak hodině jsme měli příkladnou příležitost vidět, jak lze na místo jednoduché věty, ve smyslu něco jako …. „omlouvám se, spletla jsem se…“, bezuzdně tlachat o potřebě revokace usnesení, kterou ani sama předkladatelka – starostka nebyla schopna obhájit. Pardon, vlastně jistý náznak zde byl – prý chránila obec proti žádosti spolku Čachrovské zemské dráhy, kterýžto (jak víme) žádal příspěvek na konání oslav u příležitosti osvobození spojeneckými vojsky za II.sv. války. Vzhledem k chybějícím náležitostem by prý mohl městys dostat pokutu. Že při tom pí. starostová flagrantně překročila své pravomoci a porušila několik ustanovení zákona o obecním zřízení, se opět tutlalo.\nZajímavé je, že stejně urputně starostka nechránila městys, když v důsledku jejího nedbalého postupu při vydání nařízení k pokácení lípy ve Chvalšovicích, byla úřadu vyměřena pokuta odborem životního prostředí při MěÚ Klatovy.\nTo, že po všech těch obstrukcích (jako „jedubába z pohádky o Sněhurce…“), nabízela také starostka hezky vypadající, leč otrávené jablko ve formě zrušení výše uvedeného finančního příspěvku, aby prý mohla být schválena žádost nová, která by (vzhledem k poměru v zastupitelstvu) ve skutečnosti už nikdy schválena nebyla, je jen dalším střípkem do skládanky, jež vypovídá o jejím morálním profilu. Možná bychom užili pytlíky na zvracení víc než ČSA.\nNo a aby skryla další několikaměsíční obstrukce, kterými záměrně protahovala jednání ohledně pořízení nového automobilu pro místní hasiče, tak raději před tímto bodem programu zasedání zastupitelstva opustila s odůvodněním, že jí končí vycházky. Kdyby totiž veřejně hlasovala proti, nezapadalo by to jejího (pracně budovaného) obrazu ochránkyně veřejného blaha.\nA pak se stala věc nevídaná. Představte si, že zasedání zastupitelstva pokračovalo i přes to, že zastupitelů bylo méně, než na svolaném zasedání předešlém, které bylo pro nepřítomnost starostky zrušeno. Prosím nenajde se někdo, kdo by to dokázal vysvětlit?? Snad leda, že byla tentokrát přítomna i pí. Vítovcová, která se prý o nekonání minulého zasedání dozvěděla „až“ v 19:00h. a tedy mé tvrzení o tom, že jsou lidé, kteří o záměru zrušit ono zasedání věděli a lidé, kteří nevěděli (ač vědět měli a mohli), je vůči ní nespravedlivé. Tak to nechť posoudí každý sám.\nTo, že se po odchodu starostky celé jednání zklidnilo, zrychlilo, stalo se (až na pár drobností) konstruktivním myslím neuniklo nikomu.\nJsem velmi rád za to, že už i z řad veřejnosti zazněl požadavek na rozpuštění tohoto teátru a že lidem došlo, že současná koalice a obzvláště starostka se svého koryta dobrovolně nevzdá, i když neustále pronáší fráze o sebeobětování na úkor svého zdraví. Obzvláště zábavné jsou pak její argumenty, že voda sama neteče a odpadky se samy nevyvezou. Ve skutečnosti je to ale tak, že ona je ochotna (na úkor své seberealizace) obětovat cokoli (včetně zájmů obce) jen ne sebe sama. Seberealizace, jak víme, je nejvyšší (nikoli nejzákladnější) lidskou potřebou a pochopme… ona ji v křesle starostky našla.