Rezonanční dřeva | AV Basses\nNa své nástroje používám různé druhy rezonančních dřev. Kombinací pečlivě vybraných dekorativních struktur rezonančních dřev lze dosáhnout exkluzivních vizuálních výsledků a opravdu bohatých zvukových možností.\nPro tělo nástroje používám především tyto dřeva : javor, jasan, olše, topol, ořech, bubinga, mahagon, zebrano. Tyto dřeva svůj vzhled mění s ohledem na řez a část, odkud je takový výřez ze stromu proveden.\nPoužití: Krky, horní desky, rezonanční plátky, hmatník, těla\nSvětlá barva, jemná struktura\nJavor je odolný a pevný materiál, dlouhodobě používaný výrobci hudebních nástrojů pro svou stabilitu, zvukový projev a krásný vzhled např. jako Vlnkovaná struktura.\nJavor patří mezi středně těžké až těžší dřeva na hudebních nástrojích.\nJe vhodný jak pro lakované tak olejované povrchy.\nPoužití: Horní desky, těla.\nDekorativní struktura se širokými léty\nTvrdý a odolný materiál, s vřelým zvukovým projevem.\nEvropský jasan patří mezi těžší dřeva na hudebních nástrojích.\nVhodný jak pro lakované tak olejované povrchy.\nMnohdy nenápadná, dle řezu ale taky vysoce dekorativní struktura.\nOlše patří mezi lehká dřeva na hudebních nástrojích.\nSkvěle se moří a lakuje.\nMateriál není odolný a téměř vždy vyžaduje ošetření lakem.\nPoužití: Horní desky, těla, hmatník\nVysoce dekorativní struktura.\nVelmi tvrdý a odolný materiál.\nNevyžaduje ochranu lakováním.\nBubinga je velmi těžké dřevo na hudební nástroje.\nPoužití: Těla, rezonanční plátky, krky\nPod lakem zlatavá barva s výraznou strukturou.\nIdeální pro nástroj se zvýrazněnými středy a horními středy.\nOdolný materiál, doporučená ochrana lakem.\nStředně těžké dřevo na hudební nástroje.\nPoužití: Horní desky, těla\nVýrazný středobasový až basový projev.\nZlatavá, hnědá barva s výraznými léty nevyžadující lakování.\nPoužití: Horní desky, těla, krky\nVysoce dekorativní struktura dle řezu.\nOřech je ceněný pro svůj vřelý až příjemně "teplý" tón baskytary.\nStředně těžké dřevo pro hudební nástroje.\nV materiálu převládá nazelenalá nebo hnědá ve všech odstínech.\nNa horní desky nástrojů se používají vysoce dekorativní kusy dřev s názvy Burl, Flamed, Root, Figured, Quilted, Spalted, apod. Dle dostupnosti používám horní desky Flamed, Burl, Quilted, Root, Spalted Maple (javor), Cocobolo/Madagascar palisandr, Ziricote, Macassar Eben, Redwood (Sekvoj), Mango, Myrtle (Myrta). Tloušťka horní desky, nebo celková tloušťka těla má vliv na zvukový projev nástroje.\nPoužití: Horní desky\nVětšinou tvrdý materiál, středně těžký.\nPod lakem krásně vynikne vlnkování, očka a detaily dřeva.\nPoužití: Horní desky, hmatníky, těla, krky\nVysoce dekorativní vlnkovaná struktura.\nIdeální na krk nástroje nebo horní desku s výraznou vlnkovanou strukturou.\nStředně těžké a tvrdé dřevo pro hudební nástroje.\nPod lakem krásně vynikne struktura a vlnkování.\nVysoce dekorativní struktura s různými barevnými odstíny.\nVelmi lehké a měkké dřevo.\nVyžaduje vyplnění suků a defektů a zpevnění před lakováním.\nOchrana lakem je nutná.\nPoužití: Horní desky, hmatníky\nVysoce dekorativní struktura v různých odstínech hnědé až černé.\nTěžké dřevo na hudební nástroje.\nI když nevyžaduje lakování, pod lakem se struktura zvýrazní.\nVysoce dekorativní struktura od oranžové přes červenou až do tmavé hnědé a černé.\nTěžké dřevo pro hudební nástroje.\nSkvělé muzikální vlastnosti, velmi drahé, nedostupné a pomalu mizející dřevo.\nLakování umocňuje strukturu dřeva.\nPoužití: Horní desky, hmatníky, těla\nNenápadná ale stále dekorativní struktura.\nVelmi tvrdé dřevo na ohyb, mnohdy křehké na odštípnutí.\nNevyžaduje lakování a má melodický projev s výraznými a čistě definovanými výškami.\nPoužití: Především hmatníky, rezonanční plátky a horní desky\nDekorativní červenohnědá barva a výrazná struktura.\nNevyžaduje lakování. Odolný materiál.\nPod lakem vyniknou léta a struktura.\nVysoce dekorativní struktura s výrazným vlnkováním.\nSvětle hnědá barva s výraznými tmavšími pruhy a léty.\nNevyžaduje lak, ale pod lakem se maximálně zdůrazní struktura.\nVyžaduje lakování, kterým se umocní struktura.\nPoužití: Horní desky, hmatníky, krky\nVysoce dekorativní struktura oček a výrazných let.\nZvukově téměř stejné dřevo jako americký javor.\nPod lakem vynikne struktura a očka.\nKrásná černá dekorativní struktura.\nJedno z nejodolnějších materiálů na hmatníky baskytar.\nNevyžaduje lakování. S lakem má velmi přesný a věrný projev rezonující struny.\nVysoce dekorativní struktura s výraznými černými pruhy.\nVelmi měkký a lehký materiál.\nVyžaduje zpevnění povrchu a ochranu lakováním.\nPro výrobu šroubovaných krků používám standardně javor, případně laminaci více kusů. Na průchozí krky javor s proužky mahagonu, ořechu, wenge nebo bubingy.\nTělo nástroje stavím, pokud jde o nástroj s montovaným krkem, většinou slepené ze dvou kusů. Možností je také jeden kus a to dle dostupnosti daného dřeva.\nDnešní moderní trendy výroby a prodeje hudebních nástrojů zahrnují i dřeva různě nahnilé, popraskané či jiným způsobem neobvyklé. Zvukově tyto typy dřev plní stejnou roli, více tady hraje vizuální stránka. Každý nástroj má svůj osobitý zvuk a na tom se podepisuje každá část nástroje. Nejen dřevo.


Prodej bytu 2+kk Třibřichy | Eurobydleni.cz\nProdej bytu 2+kk Třibřichy\nEurobydleni.cz přináší široký výběr bytů 2+kk Třibřichy na prodej. Vyberte si z naší nabídky byty Třibřichy 2+kk prodej dle vašich představ.\nProdej bytů 2+kk Třibřichy (790+)\nStředně velké byty 2+kk mohou nabídnout v Třibřichy komfortní bydlení, což dokazuje i poptávka na prodej bytu 2+kk Třibřichy. Nákup bytu 2+kk lze v Třibřichy realizovat i díky Eurobydleni.cz pohodlně. Dnes není prodej 2+kk Třibřichy žádnou výjimkou a naopak jeho frekventovanost stoupá. Zcela jistě lze říct, že byty Třibřichy 2+kk prodej lze najít za velice rozumnou cenu. U nás si vybere svůj byt opravdu každý.\nProdej levných bytů 2+kk Třibřichy\nSpolehlivý prodej bytů 2+kk v Třibřichy nabízí i byty starší, a to za nižší cenu. Rozhodně můžeme říci, že byty 2+kk Třibřichy prodej díky své větší nabídce výběr značně usnadní. I kvůli tomuto faktu mohou být byty na prodej 2+kk Třibřichy mnohem levnější a dostupnější.\nByty Třibřichy 2+kk na prodej\nPokud si myslíte, že by i pro vás byty Třibřichy 2+kk na prodej byly vhodné, pak neváhejte. Je jasné, že 2+kk Třibřichy prodej láká, a tak si můžete koupit byt dle svých představ. Prodej bytu 2+kk Třibřichy\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 2+kk na prodej Třibřichy, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 2+kk Třibřichy, a to byty 2+kk na prodej Třibřichy, pronájem bytu 2+kk Třibřichy, dražby bytů 2+kk Třibřichy.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej bytů 2+kk Třibřichy nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Třibřichy, prodej bytů Třibřichy, pronájem bytu Třibřichy, dražba bytu Třibřichy.\nDalší lokality v okolí byty 2+kk na prodej Třibřichy\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 2+kk na prodej Třibřichy, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 2+kk na prodej Třibřichy. Určitě lépe naleznete byty 2+kk na prodej Třibřichy, který hledáte.


Kauč o MS: Spousta lidí se přiblížila svému maximu\n11.08.2015 | zobrazení 3713\nMistrovství světa ve Skotsku je za námi, a tak je na čase se za ním trochu ohlédnout. Lufthansa nám dala příležitost ve Frankfurtu, když jsme hodinu čekali v letadle, až nás pustí do vzduchu. A to byla ideální příležitost vyzpovídat kouče českého mančaftu Radka Novotného.\nAsi nejvíc jsme spokojený se štafetovým dnem, protože kluci byli ve hře o medaile, a to je vždy potěšitelný. A snad se hoši neurazí, když řeknu, že ještě větší radost jsem měl z výkonu holek, který mě ale na druhou stranu vůbec nepřekvapil. Přesně jsem si myslel, že to takhle dopadne. Tentokrát nám i to štěstíčko šlo naproti vzhledem k té smolné diskvalifikaci Ruska a je z toho úplně nádherný výsledek, který snad holky motivuje i do následujících let.\nJak hodnotíš další závody?\nS částí před štafetami můžeme být asi navýsost spokojení. Bylo tam několik výsledků, které jsme možná nečekali, ale jsou naprosto zasloužené. Mě hlavně těší, že se spousta lidí přiblížila svému výkonnostnímu maximu. A když to maximum nedá na medaile, tak se holt musíme snažit, abychom se ještě zlepšili. Hlavní je, že mnozí dokázali předvést to, na co mají.\nNašlo by se něco, co tě zklamalo?\nTrochu to 10. místo sprintové štafety, protože tam jsme si papírově věřili na víc. Ale realisticky jsme zatím neměli na medaile, i když náš potenciál se zlepšuje a věřím, že na ně během dvou tří let mít můžeme.\nHodně smíšené pocity panovaly po middlu, že?\nAno, ten nám přinesl radost i rozpaky. Bezesporu a bez jakýchkoliv kdyby výborný výkon Jany. A také skvělé umístění kluků, ale jak oni, tak já cítíme, že tenhle výsledek je nezasloužený. Bohužel za současných okolností v mezinárodním orienťáku je však nutný.\nA jak hodnotíš závěrečnou klasiku?\nPerfektní výkon Šédi, průměrné výkony ostatních. Ale hlavně to z mého pohledu vedoucího týmu trochu zastínila diskvalifikace Beta, která nám může zkomplikovat situaci v následujících letech. Je to jen důkaz toho, jak je stávající systém přidělování míst na MS křehký.\nMůžeš vysvětlit, v čem je problém? Proč nám jedna neoražená kontrola, o které Bet tvrdí, že na ni byl, může tak uškodit?\nJde o to, že abychom se udrželi mezi nejlepšími osmi státy světa, které mohou nominovat tři lidi, tak je potřeba v každém lesním závodě na MS poměrně výrazně bodovat. Jestliže Bet běžel na 29. místo, pak je to vzhledem k tomu, že se boduje do šedesátky, ještě poměrně dost bodů. Proto nám tahle ztráta v poměrně vyrovnaném souboji s týmy mezi šestým a osmým místem může v součtu s příštím rokem – protože vždy se sčítají dva roky – chybět. Může tak nastat situace, kdy budeme moct v mužích nominovat na tratě MS jen dva lidi.\nMáš už za sebou mnoho šampionátů. Jak se ti tenhle skotský líbil?\nMusím říct, že tohle mistrovství světa mě celkově potěšilo. S ostatními trenéry jsme se shodli, že mimo finále sprintu tady byly nadprůměrné tratě. Bylo to terénově pestré, tratě byly skvěle postavené, výbornou vychytávkou byla farsta na štafetách. A když jsem přijel na start klasiky a viděl ten terén v reálu, tak si myslím, že to byla za posledních 15 let nejlepší kombinace terénu a tratě. Jednoznačně. Takhle kdyby to bylo, tak bychom byli jako závodníci jednoznačně spokojení.


Moneta vylepšila účet. Čtyři už jsou skutečně zadarmo | Peníze.cz\nPetr Kučera | rubrika: Recenze | 2. 9. 2020 | 11 komentářů\nMoneta Money Bank oficiálně představila svou „novou vlajkovou loď drobného bankovnictví na poli běžných účtů“. Jmenuje se Tom Plus a narozdíl od staršího bratra Toma má zadarmo i výběry z cizích bankomatů v Česku.\nKončí tak poslední poplatek, na který mohl běžný uživatel elektronického bankovnictví u Monety narazit – pokud nezadává platební příkazy osobně na pobočce nebo třeba neodvolá odchozí úhradu po datu splatnosti.\nI dosavadní Tom toho uměl hodně: Zadarmo má vedení účtu, stejně jako platební kartu, odchozí i příchozí platby, výběry z bankomatů Monety i ze všech v cizině. Bez podmínek a bez omezení. Poplatek hrozí jedině při výběru z jiných tuzemských bankomatů – každý přijde na 20 korun, případně je můžete mít „v ceně“ za paušál 50 korun měsíčně.\nNení Tom jako Tom\nNově jsou tedy v Monetě zadarmo výběry ze všech bankomatů bez rozdílu. Ale pozor: Jenom u nové varianty Tom Plus. Místo jednoduchého vylepšení toho dosavadního totiž Moneta přišla s formálně novým účtem.\nPoplatek u starého Toma zůstává, dá se s ním ale snadno skoncovat: Dosavadní klienti mohou přejít na Tom Plus přímo ve Smart bance, tedy v mobilní aplikaci (záložka Nastavení). Kdo ji nemá, musí zajít na pobočku, protože v klasickém internetovém bankovnictví si na nový účet sám přepnout nemůže.\nK automatickému vylepšení starého Toma nedošlo, přestože by stačilo jenom zrušit poplatek. O možném přechodu na novou verzi se dosavadní klienti od Monety zatím nedozvěděli – banka je aktivně neoslovila ani e-mailem, ani oznámením v internetovém či mobilním bankovnictví.\nVariantu Tom Plus přitom Moneta nabídla v tichosti už během června – a webu Peníze.cz samozřejmě neunikla. Zpočátku mířila hlavně na klienty Wüstenrotu, jehož novým majitelem je právě Moneta. Oficiální kampaň spustila teprve 1. září, včera o novince informovala i formou tiskové zprávy.\nOdměna 1000 Kč pro nové klienty\nMoneta opět přichází s velkorysou odměnou pro nové klienty – stačí, když u ní v roce 2020 neměli běžný účet. Bonus 1000 korun přímo na účet pak dostanou bez dalších podmínek, jestliže nejpozději v dalším měsíci od sjednání účtu zaplatí kartou v součtu aspoň 1000 korun.\nPočítají se jak platby u terminálu v obchodě, tak na internetu. Nezáleží na tom, jestli použijete fyzickou kartu, nebo aplikaci Google Pay, Apple Pay, Garmin Pay a Fitbit Pay (tuhle kompletní čtveřici nabízí Moneta už od loňska).\nNa stejnou odměnu teď Moneta láká i živnostníky a další podnikatele. Nový podnikatelský účet nazvaný Konto PRO podnikání je zadarmo, když počet odchozích a příchozích plateb nepřesáhne sto měsíčně.\nČtyři jsou skutečně zadarmo\nMoneta tak rozšířila počet bank nabízejících bezplatné konto opravdu bez omezení. Už dřív s ním přišly Banka Creditas a Expobank (Neo účet), letos v únoru se přidala Equa bank. Abyste u nich měli všechny základní služby zdarma, včetně všech výběrů z bankomatů, nemusíte plnit žádnou podmínku.\nVšechny výběry zdarma sice nabízejí i UniCredit (U konto) nebo Sberbank (Fér konto), vedení účtu však není automaticky bez poplatků. V UniCredit vám musí každý měsíc přijít na účet aspoň 12 000 korun, jinak vás čeká vysoký paušál 199 korun. Ve Sberbank stačí pět plateb kartou.\nPrůkopníky bezplatných účtů jsou Fio a mBank, zrovna pro bankomaty ale mají trochu komplikovanější podmínky. U Fio jsou zadarmo všechny výběry z vlastních bankomatů a nejméně dva měsíčně z cizích, u mBank jsou zadarmo výběry částek od 1500 korun. A třeba Air Bank má bez poplatku jenom výběry z vlastních bankomatů.\nRaiffeisenbank od letošního roku zrušila složité podmínky, které bylo potřeba splnit pro bezplatné vedení základní varianty účtu. Od září končí i vysoký poplatek (100 korun plus 0,5 % z vybírané částky) za výběry eur v EU a dalších zemích Evropského hospodářského prostoru, dál ale zůstává pro jiné případy – třeba i v Polsku nebo Chorvatsku. Na druhou stranu zavádí paušál za „starý“ způsob potvrzování transakcí prostřednictvím SMS, konto zůstane bez poplatku jenom při využití RB Klíče v mobilu.\nČím dál silnější konkurenci bezplatných účtů už nedokázala odolat ani Česká spořitelna, největší tuzemská banka podle počtu klientů. Do nabídky zařadila nový účet Standard. Narozdíl od dosavadního konta ke službě Moje zdravé finance je automaticky bez paušálu za vedení (není potřeba splnit dvě podmínky), nicméně platí se všechny výběry z jiných než spořitelních bankomatů.\nJenom při splnění určitých podmínek odpouští měsíční paušál ČSOB – na Plus Konto musí přijít aspoň 10 tisíc měsíčně. I v jejím případě však na klienty čekají poměrně vysoké poplatky za výběry z jiných bankomatů.\nZbývá tu poslední retailová banka, kde běžný klient nedosáhne na nejběžnější služby bez poplatku. Tedy pokud si na účet neposílá aspoň 100 tisíc měsíčně. Konto nazvané MůjÚčet od Komerční banky je sice automaticky bez poplatku za vedení, vždycky ale zaplatíte šest korun za každou odchozí platbu jinam.\nRaiffeisen ne ano ano ano ano ne\nPorovnání vychází z jednoduché odpovědi na základní otázku, tedy zda banka nabízí základní služby zdarma bez podmínek a bez omezení. Nerozlišuje, jak moc silné je případné NE. Podrobnosti najdete v článku a v dalších informacích na webu Peníze.cz.\nDodejme, že nulové poplatky samozřejmě nemusí být při výběru banky jediným kritériem. Klienty může zaujmout i rychlost a rozsah inovací (okamžité platby, mobilní platby...), příjemné ovládání internetového či mobilního bankovnictví, způsob jednání s klienty (aktivita a otevřenost při oznamování změn, řešení problémů) a podobně.\n2. 9. 2020 12:31, Bručoun\nJeště kdyby v Monetě hnuli se svým IS/IT a zrušili omezení ve vyhledávání v historii pouze 24 měsíců zpět. Jejich vyjádření, že o funkci není zájem, je mimo realitu.\nbankomaty, bankovní poplatky, banky, běžné účty, Moneta, Moneta Money Bank, poplatky, Tom účet, Tom účet Plus, účet zdarma


Co mám dělat, když nedostanu půjčku?\nReklamy na snadnodostupnou půjčku na nás vyskakují ze všech médií i poštovních schránek. Vysmáté rodiny i páry ukazují, jak je snadné získat půjčku, což ve vás vyvolá pocit, že je to tak jednoduché a může si půjčit skutečně každý.\nZejména malé finské půjčky jsou určeny pro zákazníky, jež mají malý či dokonce žádný příjem i záznam v registru dlužníků. Jsou poskytovány jen v menších částkách od 500 korun do 10 000 korun. Poskytovatelem takovéto půjčky je právnická osoba v podobě akciové společnosti nebo společnosti s ručením omezeným.\nŽádosti o půjčku jsou zpracovávány v reálném čase. Žadatelé jsou pak ohodnocení na základě dat, které vyplnili do formuláře. Data jsou pak zpracovávána spolu s informacemi z registru dlužníků. Díky tomu ohodnotí žadatele dle svých podmínek pro schválení či zamítnutí půjčky. Pokud vám je půjčka schválena, můžete ji mít na svém účtě doslova za pár minut. Zpravidla jde o případy, kdy jste si zažádali o některou z půjček na webu paradnipujcky.cz v pracovním dni a máte stejnou banku jako společnost, která vám půjčku poskytuje.\nJak weby poskytující půjčky fungují?\nNa webové stránce, kde se zajímáte o půjčku, například CreditOn vyplníte žádost a počkáte na posouzení půjčky. Díky mnoha účtům v různých bankách získáte peníze za pár minut. Internet je velmi důležitým prodejním kanálem pro rychlé půjčky. Vy si můžete vybírat z celé řady společností. Půjčovat si peníze můžete opakovaně. Jestliže řádně splácíte, jsou vám půjčky opakovaně navyšovány.\nNezískali jste půjčku a netušíte z jakého důvodu? Je vhodné si celý proces schvalování zopakovat ještě jednou a také je dobré vyhledat příčinu proč vám nepůjčí. Existuje pár situací, kdy není chyba na vaší straně přijímače.\nDostatečné množství údajů – aby vám byla půjčka úspěšně schválena, je potřeba, aby jste dodali do formuláře dostatečné množství údajů. Je třeba vyplnit všechny formuláře. Některé vás upozorní, pokud jste některou informaci vložili špatně nebo jste ji neuvedli vůbec. Údaje musíte rovněž udávat pravdivě. Rozhodně si v ničem nevymýšlejte. Automat a následně i pracovník, který žádost posuzuje lži odhalí snadno. Pokud můžete, uveďte také spolužadatele nebo ručitele a všechny své příjmy. Dobře fungují také agregátory půjček, které vám umožní vybrat si z nabídky dle vámi zadaných údajů. Agregátor vám ukáže, která půjčka se hodí pro vás nejlépe.\nCo dělat, když nedostanu hypotéku?\nNa serveru bydleni.idnes.cz se můžete dočíst, co dělat, když vám banka odmítne dát hypotéku. Banky jsou velmi přísné na posuzování bonity klientů. Než se vůbec dozvíte, zda vám byla hypotéka schválena, absolvujete několik návštěv na pobočce. Banky vyžadují, aby rozdíl mezi příjmy a výdaji byl mnohem vyšší než dříve a tak se může stát, že pokud by jste před rokem dosáhli na 1,5 milionu, nyní by jste dostali milion nebo naopak by jste hypotéku nedostali vůbec. Každý problém se dá řešit. Jde-li o registr dlužníků, je potřeba doplatit dluhy a požádat o výmaz, pokud jde o zástavu, je často si sehnat další, protože banky přísněji posuzují i nemovitosti, kterými se za půjčku zaručíte. Řešením jsou také úvěry ze stavebního spoření, které dostanete do určité výše bez zajištění. Hypotéku tak pohodlně můžete dofinancovat.\nJe mnoho možností jak řešit situaci, kdy vám banky nevýjdou vstříc. Zpravidla stačí se obrátit na nebankovní společnosti, které své klienty posuzují méně přísně a v případě americké nebankovní hypotéky nevadí ani exekuce.


Fantastická zvířata a kde je najít: sequel dorazí v roce 2018 - filmserver.cz\nFantastická zvířata a kde je najít: sequel dorazí v roce 2018\nVydáno: 04.08.2016 08:09 v sekci Novinky | Zprávy - Václav Limberk | foto: facebook tvůrce\nSequel spin-offu Harryho Pottera Fantastická zvířata a kde je najít s Eddiem Redmaynem v hlavní roli dorazí do kin za dva roky. Autorka Harryho Pottera J.K. Rowling už pro něj píše scénář.\nStudio Warner Bros již před nějakou dobou ohlásilo, že plánuje udělat ze spin-off Harryho Pottera Fantastická zvířata a kde je najít trilogii. Nyní Warneři ohlásili datum premiéry jeho sequelu. Fantastic Beasts and Where to Find Them 2 dorazí do kin v listopadu 2018, Fantastic Beasts and Where to Find Them 3 pak o dva roky později. Autorka předlohy J. K. Rowling už začala psát scénář pro druhý díl. Warneři dopředu předpokládají, že "Fantastická zvířata" při premiéře nepropadnou, jako se to stalo v případě Legendy o Tarzanovi, kterou natočil právě režisér posledních čtyř Harry Potterů a prvního dílu "Fantastických zvířat" David Yates. Yates bude režírovat i sequel.\nS tím, že by "Fantastická zvířata" potkal podobný osud jako "Tarzana", ale nikdo nepočítá a není to ani příliš pravděpodobné vzhledem k proslulosti "značky", od níž je spin-off odvozený. V hlavní roli "magizoologisty" Newta Scamandera se představí oscarový Eddie Redmayne. Redmayne by se měl vrátit i v druhém díle. Ten by nás měl "posunout hlouběji do čím dál tím víc temnějšího kouzelnického světa, kde se Newt a naši další hrdinové musí rozhodnout, komu zachovají věrnost", jak stojí ve vyjádření studia.\nFantastická zvířata a kde je najít, kde dále hrají například Ezra Miller, Katherine Waterston, Alison Sudol nebo Colin Farrell, jdou do kin 17. listopadu 2016.


PROČ KUŘATA V ZIMĚ NESPĚCHAJÍ: CO DĚLAT A JAK OPRAVIT LIDOVÉ METODY - PTÁCI - 2021\nV zimě špatně spěchají kuřata\nOd nepaměti je zima pro zemědělství obtížným obdobím. Při přípravě nachlazení se musíte zásobit jídlem, přemýšlet o ochraně před mrazem a nezapomenout na produktivitu domácích zvířat, včetně nosnic. Obvykle se v tomto ročním období výrazně snižuje produkce vajec. Pokusme se zjistit, co je příčinou nedostatku kladení vajec a jak se s touto situací vypořádat.\nV zimní sezóně vynakládají kuřata hodně energie na udržování teplotního režimu, a zakalené dny a velké množství srážek neodpovídají vůbec požadavkům nosnic na ukazatele osvětlení a vlhkosti vzduchu. Kromě toho produkce vajec a kvalita produktů do značné míry závisí na vyvážené stravě a v našem klimatu je obtížné spoléhat se na čerstvé bylinky bohaté na vitamíny uprostřed zimy.\nZjistěte, proč kuřata nespěchají a jaké faktory ovlivňují produkci vajec nosnic.\nDalším faktorem, který hraje daleko od vedlejší role, je nedostatek dostatečného počtu procházek na čerstvém vzduchu. Sezónní tání také nepřispívá k vysoké produkci vajec, protože v tomto okamžiku se v těle nosnice vyskytují hormonální změny: vaječníky prakticky přestanou fungovat na nějakou dobu.\nCo dělat, aby se ponáhli\nAby kuřata nepřestávala snášet vejce v zimě, musí se farmář předem rozhodnout, jak bude obcházet omezení vyplývající z chladného počasí. Zvažte hlavní body přípravy na zimu majitelů nosnic.\nKromě obilí (kukuřice, ječmen, pšenice), které je základem uhlohydrátů nosnic, jsou pro kuře zapotřebí vitamíny a minerály. Jejich zdrojem je zelené jídlo, které si pták obvykle získá sám v teplé sezóně. Do zimy je nutné připravovat sušené byliny a vitamínové seno z rostlin, jako je jetel, vojtěška, kopřiva. Dobrým doplňkem by byly nasekané jehly a bobule (kalina, horský popel). Nezapomeňte na zeleninu: zelí, řepa a mrkev, stejně jako semena cukety, jsou ideální pro zaplnění nedostatku vitamínů.\nDůležité! Vrstvy potřebují dostatek vody po položení vajíček a před nočním odpočinkem. Ptáci však nebudou pít příliš studenou vodu, takže byste se měli starat o pohodlnou teplotu kapaliny a její neomezené zásobování pomocí automatických pijáků.\nVýrobky z kyselého mléka (kefír, jogurt) a křída uspokojí potřebu ptáků na vápník a slunečnicová moučka smíchaná s otrubami a nastrouhanou skořápkou (tzv. Kaše) - pro zdravé tuky a bílkoviny. V noci se doporučuje krmit ptáka celým zrnem, které díky vysokému obsahu kalorií pomůže kuřecímu tělu udržovat normální tělesnou teplotu. Štěrkové kamínky podporují trávení a vstřebávání živin z krmiva.\nV zimě by neměly být zanedbávány vitamínové komplexy. Takové přípravky jako Ryabushka, Biomiks, Rich a Felucen P2 jsou premixy, které se přidávají do krmiva ke zvýšení produktivity nosnic. Chiktonik se přidává k nápojům (1 ml na litr vody). Někteří zemědělci dávají kuřatům rybí olej a mele je obilím. Léčivo Trivit (roztok vitamínů A, E a D v rostlinném oleji) je také široce známé.\nMaso a kostní moučka lze zakoupit v lékárně nebo veterinárním skladu nebo vyrobit ručně. K tomu se kosti odebírají, dobře se čistí pod tekoucí vodou, rozdrtí se kladivem na malé kousky a tře se v třecí misce do stavu mouky. Mouka je uložena v pytlích vyrobených z látky nebo papíru.\nAni jedno kuře nebude přepravováno v nepříjemných podmínkách. Před umístěním slepic do „zimních bytů“ je nutné místnost důkladně dezinfikovat (vápnem nebo foukačem) a v budoucnu věnovat pozornost čistotě kuřecího měchýře a suchosti vrhu. Na pozadí chladného počasí je kuře zvláště vystaveno patogenním mikrobům a bakteriím. Nápoje a podavače by také měly být čisté.\nTeplota v domě by neměla klesnout pod +12 ° C. Chcete-li to provést, ujistěte se, že v místnosti nejsou mezery, které by umožňovaly průchod studeného vzduchu. Více vrstev slámy, pilin nebo rašeliny pomůže udržovat teplo. V případě zvláště silných mrazů je třeba připravit ohřívače, při kterých byste si měli pamatovat:\no bezpečné instalaci pro ptáky (je lepší instalovat ochranné sítě kolem žárovky ohřívače);\nže horní mez teplotní normy je +18 ° C;\npotřeba sledovat vlhkost vzduchu (nejméně 70%).\nDůležité! Je nutné izolovat nejen podlahu a stěny, ale také strop. K tomu je vyraženo překližkou a na kůži položí stejnou přirozenou izolaci, jaká se používá pro stelivo nebo minerální vlnu polystyren.\nKe stěnám můžete připojit plastovou fólii.\nDoba výroby denního světla (ideálně 14-18 hodin) přímo ovlivňuje produkci vajec. Ve špatných zimních dnech jsou za tímto účelem instalovány zdroje dalšího osvětlení. Konvenční žárovky nedávají požadovaný účinek. Červené světlo přicházející z ohřívačů nestačí, proto potřebujeme bílé světlo, které je poskytováno zářivkami úsporných zářivek. Pokud v oblasti, kde se farma nachází, dochází k výpadkům elektřiny, je lepší koupit přenosnou elektrárnu.\nVíš? Kuřata vidí svět barevně, ale ne úplně jako člověk. Nezáleží na nich samotný stín, ale jeho jas. Například reagují méně silně na žlutou než na oranžovou. Někteří chovatelé drůbeže říkají, že s modrým a fialovým osvětlením se kuřata snáze přenášejí do jiných buněk, tyto barvy je uklidňují. Zkušení odborníci na hospodářská zvířata však tvrdí, že teplá bílá s teplotou barev 2800–3200 K je optimální, protože je nejblíže ke slunci.\nOhřívače a lampy suší vzduch. Je obtížné regulovat hladinu vlhkosti v kuřecí bedně bez vysoce kvalitního ventilačního systému. Kromě toho dlouhodobý pobyt velkého počtu ptáků v jedné místnosti nevyhnutelně vede k přesycení vzduchu škodlivými výpary. Chcete-li tomu zabránit, použijte následující metody větrání:\nvýfuk nebo přírodní (okno / malé okno nad dveřmi nebo ve stropě);\npřívod a odvod (pomocí dvou větracích trubek, které jsou instalovány na opačných koncích domu);\nmechanické (použití ventilátorů).\nPři vybavování větrání byste měli pamatovat na nepřípustnost průvanu.\nJak již bylo zmíněno, chov slepic po celou zimu není dobrý nápad. Za suchého počasí s mírným mrazem (ne méně než -5 ° C) se doporučuje, aby ptáci procházeli čerstvým vzduchem krátce. Za tímto účelem je postaven malý pěší dvůr s baldachýnem a vrhu. Nedělejte si starosti s mrazením kuřat.\nVíš? Nejvíce mrazuvzdorná plemena kuřat jsou Hercules, Oryol, Pavlovskaya, Pushkinskaya, anglicky Red-Caps, Islandská Landrace, Sibiřský Oryx stopka, Faverol, Appenzeller. Tito ptáci klidně chodí po zahradě při teplotě -10 ° C.\nPokud zjistí, že teplota mimo stěny kuřecí bedny je pro ně příliš nízká, jednoduše nevyjdou ven. Věčný problém zemědělců - pokles nosnic v zimě na vejce - je zcela řešitelný.\nChcete-li to provést, musíte splnit výše uvedené požadavky na údržbu kuřat a starat se o jejich plnou, vyváženou stravu, nezapomínat na vitamínové doplňky.


Zlatý prsten Raw Papers Smokers Championship Ring / Space Stoners\nDomů / Kuřácké potřeby / Zlatý prsten Raw Papers Smokers Championship Ring\nKód: 11487/20 11487/18 11487/21 Zvolte variantu\nZvolte variantu20 mm18 mm21 mm\nExklusivní zlatý prsten Raw Papers s prostorem pro pro dvě ubalené cigaretky. Prsten je pozlacen 24k zlatem. Dodáván v luxusním boxu.\nExklusivní zlatý prsten Raw Papers s prostorem pro pro dvě ubalené cigaretky. Prsten je pozlacen 24k zlatem. Dodáván v luxusním boxu s logem Raw Papers.\nVychutnejte si svou ubalenou cigaretu ve stylu s těmito kuřáckými prsteny RAW! Jakýkoliv fanoušek nebo nadšenec RAW bude milovat zlatý povrch a design těchto prstenů. Tyto prsteny jsou odolné a vysoce kvalitní, takže se jistě stanou novým oblíbeným módním doplňkem " RAW vám přináší pouze ty nejlepší produkty a tyto prsteny jsou nutností pro každého, kdo má Stonera.\nVelikost: Size dle skladu\nMateriál: Zlato / Kov\nLogo: Raw Papers\nDruh: Championship Ring\nChampionship Ring, Raw Papers\nZlato / Kov\ndle skladu, Průměr prstu


Siemens oceněn za technologii pro CIIRC ČVUT | Byznys\nDomů » Lidé a firmy » Siemens oceněn za technologii pro CIIRC ČVUT\nJedná se o vůbec první instalaci platformy pro komplexní řízení budov Desigo CC v České republice. Ve světě ji již přitom využívá mnoho objektů, od laboratoří, přes hotelové a kancelářské komplexy, nemocnice až strategicky důležité objekty. ČVUT se rozhodlo investovat do nejnovějších technologií (platforma Desigo CC). Dle průzkumů dnes budovy představuji přibližně 40 % světové spotřeby energií a stále více tak nabývá na důležitosti jejich energetická účinnost a udržitelnost. Desigo CC se stalo vlajkovou lodí, která snižuje spotřebu energií a zároveň udržuje dokonalé prostředí pro obyvatele budov s minimálními požadavky na jejich správce.\nLidé tráví uvnitř budov naprostou většinu života, což ovlivňuje i jejich požadavky na způsob práce, komfort a fungování budovy. Vytvořit komfortní, bezpečné prostředí a dosáhnout maximálně efektivního provozu budovy je proto výzvou. Desigo je modulární řešení, které splňuje všechny tyto nároky a přispívá tak ke spokojenosti uživatelů budov a zvyšuje tak jejich produktivitu a spokojenost. Díky využívání otevřených standardů navíc výrazně chrání investici. Platforma Desigo CC splňuje náročné požadavky kladené na řízení, regulaci a monitorování vzduchotechniky, vytápění, chlazení, osvětlení a zastínění. Krom integrace všech řídicích a kontrolních funkcí v budově, dokáže zajistit vytvoření optimálních podmínek pro výzkum i výrobu, a zároveň i bezpečnost a ochranu vysoce citlivých pracovišť dle nejpřísnějších kritérií.\nV dnešní době tráví lidé téměř 90 % času v budovách – nejen v doma, ale hlavně v kancelářích, výrobních halách, školách, nemocnicích, domovech důchodců apod. Cílem divize Building Technologies Siemens je udělat z nich to nejlepší místo pro život. Naše výrobky a řešení pomáhají vytvořit takové prostředí, ve kterém se lidé mohou cítit bezpečně a pohodlně, aby mohli žít život, jaký chtějí. Tato inteligentní řešení zvyšující efektivitu a pohodlí budov výrazně přispívají i k budování tzv. chytrých měst. Více na http://www.siemens.cz/perfectplaces\nwireless Startup KNX RFID rozhraní IoT robotika internet věcí Konektory testovani a mereni Průmyslové vlastnictví LED GNSS Modbus PLC hwobchod Dokumentace Industry40 Automotive HW group ethernet LabView interface signalizace


Zájem o dotace na nové zdroje pitné vody je obrovský, MŽP chystá pokračování - SFŽP ČR Detail tiskové zprávy – SFŽP ČR Zájem o dotace na nové zdroje pitné vody je obrovský, MŽP chystá pokračování - SFŽP ČR\n08.07.2021 | Tisková zpráva\nVíce než 700 přijatých žádostí ve výši dotací přes jednu miliardu, taková je bilance právě ukončené tříleté dotační výzvy na budování a regeneraci zdrojů pitné vody. Obce, které si nestihly žádost vyřídit, budou mít další možnost v září. Ministerstvo životního prostředí v aktuálně zveřejněném tříletém rámci Národního programu Životní prostředí vyčlenilo na pokračování těchto oblíbených dotací dalších 450 milionů korun.\nHydrogeologický vrt v katastru obce Hřišice, zdroj: archiv SFŽP ČR\nBoj se suchem a zajištění dodávek kvalitní pitné vody pro obyvatele zůstává i nadále prioritou rezortu. „V tříletém plánu Národního programu Životní prostředí jsme na boj se suchem a klimatickou změnou vyčlenili dalších 759 milionů a z toho téměř dvě třetiny pošleme právě na posílení zdrojů pitné vody. V pořadí už třetí výzvu plánujeme spustit v průběhu září,“ informuje ministr Richard Brabec.\n„Tento de facto dotační jízdní řád pro období 2021-2023 vznikl proto, aby žadatelé, zejména obce, měli šanci si projekty lépe naplánovat. Dopředu tak vědí, kdy co budeme podporovat a kolik na to půjde peněz. Stanovili jsme si priority na následující tři roky. Jsou to především boj se suchem a zajištění dostatku kvalitní vody a zdravější život v obcích. Při plánování jsme vycházeli nejen ze Státní politiky životního prostředí ČR, ale také z aktuálních potřeb obcí a měst. Objeví-li se nutnost zafinancovat i jiné aktivity, než jsou v rámci uvedeny, jsme připraveni ho aktualizovat,“ uzavírá ministr životního prostředí Richard Brabec.


Šťovík krvavý, Bloody Dock (Rumex sanguineus)\nŠťovík krvavý, Bloody Dock (Rumex sanguineus) je dekorativní druh šťovíku který tvoří velmi nápadné růžice zelených listů s temně červenou žilnatinou. Dorůstá výšky 60cm. Kvete od května do srpna. Je mrazuvzdorný do -23C a daří se mu na slunném stanovišti či v polostínum, má rád vlhkou půdu. Nejen, že ozvlášní záhony, truhlíky či květináče, ale můžete také využít jeho mladé listy jako špenát nebo do zeleninových salátů. Byl využíván i jako lék proti rakovině a na různá onemocnění krve. Obsahuje velké množství zdraví prospěšných látek - kyselinu šťavelovou, šťavelan, antrachinonové deriváty, organické kyseliny, vitamín C a minerální látky.\nJedlý je jen mladý, používá se pouze mladá jednoletá rostlina, neboť věkem hořkne. Jinak se jedná o vytrvalou rostlinu, která vydrží na jednom stanovišti až 4 roky.\nSemínka vyséváme od konce března až do srpna přímo na stanoviště. Semínka pouze lehce zastrčíme do substrátu v rozestupech 20 – 30 cm. Ideální teplota pro klíčení je kolem 20°C. Doba klíčení je 10 – 20 dní nebo více.\nLístky sklízíme již za dva měsíce od výsevu. Šťovík konzumujeme čerstvý nebo jej můžeme zamrazit.


Nevyléčitelně nemocné syrské děti přijmout nemůžeme - ČEPEK - Fórum\nPrávě je pondělí 27. 9. 2021, 5:32:13\nNevyléčitelně nemocné syrské děti přijmout nemůžeme\nNový příspěvek od fenix » úterý 23. 6. 2015, 21:55:30\nŘeditel Motola: Nevyléčitelně nemocné syrské děti přijmout nemůžeme (novinky.cz)\nLékaři z pražské Fakultní nemocnice v Motole vyrazí v nejbližších dnech do Jordánska, aby vybrali děti vhodné pro léčbu u nás, prozradil Právu ředitel pražské nemocnice Motol Miloslav Ludvík (ČSSD). Jak informovalo Právo v pondělí, skupinu čtrnácti dětí, které Česku doporučil tým z OSN, nemocnice nedávno odmítla, protože trpěly nemocemi s doživotní léčbou.\nRe: Nevyléčitelně nemocné syrské děti přijmout nemůžeme\nNový příspěvek od Jednorozec » středa 24. 6. 2015, 10:35:38\nJe třeba si uvědomit, že nemocnice má svoje povinnosti vůči českým dětem, to že by přijala skupinu cizích dětí "natvalo" (nebo si snad někdo dovede představit, že by je po čase poslala nemocné pryč) znamená vzít prostředky určené jiným třeba nevyléčitelně nemocným u nás. Tady mohou spíše pomoci různé nadace a soukromé iniciativy...\nNový příspěvek od fenix » středa 24. 6. 2015, 18:41:50\nTak to rozhodnutí bylo určitě správné. Tady jde o to, že cizí lidi se k nám vozí na léčení, jo je mi jich líto, ale na naše děti se musí sbírat peníze a víčka od lidí. A to mě u takových zpráv přeci jen štvě, že se stát nedokáže postarat o svoje lidi a tahá sem na léčení cizí, hlavně u dospěláků ...\nNový příspěvek od Jednorozec » středa 24. 6. 2015, 20:00:08\nNo já hlavně myslím, že nejvíc by se jim pomohlo, kdyby se tam nepodporovaly "revoluce"....


Pokud si stále nemůžete zvyknout na název Fermi místo číslic, nejste sami. U jádra GT200 bylo vždy jádro pro herní grafiky GeForce označeno G200, pro karty Tesla GT200. V podstatě se jednalo o dva souběžné trendy, herní a grafika pro GPGPU. S Fermi jde spíše jen o GPGPU, tedy zmizelo i „herní“ označení. K rozlousknutí, zdali se jádro jmenuje GF100 nebo Fermi dojde až s prvními samply, co bude na rozvaděči tepla nad GPU.\nNejprve tedy základní fakta o jádru. První verze sestává ze 3,0-3,2 miliard tranzistorů, což je dvakrát tolik co měla G200. Nové Radeony HD5800 mají „jen“ 2,15 miliardy, což je i tak dost. SP procesorů je v jádru 512, nyní se jmenují CUDA procesory (CP). Jádro je rozděleno na šestnáct SM jednotek, každá v sobě nese 32 CUDA procesorů, a čtyři SFU procesory, ukážeme si to už za okamžik na schématu. GPU je vybaveno šesti 64-bitovými řadiči pamětí, sběrnice pro GDDR5 je tedy 384-bitová a maximálně umí obsloužit 6 GB pamětí. U herního modelu se počítá s 1,5 GB pamětí GDDR5. Výjimkou nebudou ani 3 GB modely. Maximální kapacitu využijí jen GPGPU karty do profi sféry. Karta je samozřejmě vybavena rozhraním PCI Express 2.0. Podle analytika Tom R. Halfhilla by při teoretické frekvenci karty okolo 1.5GHz (odhad založený na informacích o architektuře, reálné frekvence zatím nebyly zveřejněny) odhadovaný výpočetní výkon v Single precision je něco málo přes 1,5 TFLOPS a v Double precision 768 GFLOPS. Pokud by se Nvidii podařilo dosáhnout frekvence jádra 2 GHz, tak by se výpočetní výkon v Double precision mohl dostat až na hranici magického jednoho TFLOPS. Podle jiného nejmenovaného zdroje by potom měl být výkon o poznání vyšší, až někde vysoko přes 2 TFLOPS, ale tady nejsou podklady ověřené a přikláněl bych se proto k seriózní analýze, která byla součástí podkladů z prezentace Fermi.\nNutno říci, že jsem zde zklamán. Výkon v Single precision je jen o 60 procent vyšší než u G200, čemuže se Radeon HD 5870 s 2,7 TFLOPS může jen smát. V Double precision je náskok dvojnásobný, ale od nové architektury se čekalo více ... dle toho můžeme i trochu odhadnout herní výkon.\nZde je schéma jádra Fermi (GF100), jež jste před nedávnem mohli vidět na rozmazaném obrázku na webu. SM bloků je šestnáct a každý z nich nese 32 CUDA procesorů. Čtveřici SFU jednotek, paměť, L1 cache a dva Warp Schedulery. V dolní části je šest 64-bitových řadičů pamětí. Podívejme se na detailní obrázek jednoho SM bloku.\nPrávě se díváte na třetí generaci SM (Streaming Multiprocesor) clusteru. Těch je v jádru Fermi rovných šestnáct. Samotný CUDA procesor vidíte ve zvětšeném obrázku nalevo. Ten v sobě nese jednu aritmetickou jednotku ALU a FPU pro výpočty s plovoucí desetinou čárkou. Implementován byl také nejnovější standard pro programovatelné výpočty IEEE 754-2008, který nahrazuje dříve obsažený IEEE 754-1985. Znamená to, že nový čip NVIDIA (stejně jako nové Radeony HD5800) podporuje nejnovější normu pro GPGPU, jež umožňuje počítat i s hodnotami blízkými nule, kde předešlá generace nepodávala dobré výsledky.\nNejčastější operací při většině výpočtů je násobení hodnot, jež bylo u starší generace (Single precision) prováděno funkcí MAD (multiply-add), jež ale není nejpřesnější a některá čísla "zahodí". Pro Double precision je nutná funkce FMA (fused multiply-add) jež je právě implementovaná u jádra Fermi (u G200 byla také v Double precision módu). Nové jádro využívá FMA v obou režimech, jak Single i Double precision. Což je podstatná změna k lepšímu, výsledky jsou přesnější.\nKromě 32 CUDA procesorů, jež umí provádět základní matematické operace, je v SM ještě čtveřice speciálních jednotek. V jádru G200 byly tři, zde jsou čtyři. Každá zvládá vykonat nadstandardní matematické operace, jako jsou sin, cos a další. U G200 byly tyto jednotky řízené Schedulerem přímo v konkrétním SM bloku, pokud byly všechny zaneprázdněné, další výpočty se provést nemohly a čekalo se. To bylo neefektivní a mělo dopad na výkon. U Fermi je to jinak, jednotky jsou zcela nezávislé na Scheduleru v SM, ale podléhají přímo hlavnímu Dispatch procesoru, který může úlohu přesměrovat na jakoukoliv jinou SFU jednotku v celém čipu.\nHlavní je výkon v Double precision\nNěkolikrát jsme zmínili, že NVIDIA zásadně zapracovala na Double precision výpočetním výkonu. Ten by měl být zhruba čtyřikrát vyšší než u G200. Tomu se nelze divit, u G200 pracovaly v Double precision pouze UI jednotky, jichž bylo v jádru 30. U Fermi pracuje v tomto režimu 256 CUDA procesorů. Navýšení výkonu je tedy signifikantní.\nNakonec se ještě podívejme na srovnání parametrů G80, G200 a Fermi. Některé změny které vidíte jsme si už popsali, některé nás čekají v příští kapitole.


Nejmladší přípravka vítězně | MFK Dobříš Nejmladší přípravka vítězně – MFK Dobříš\nNejmladší přípravka vítězně\nNaše nejmladší přípravka sehrála své první mistrovské utkání se soupeřem z Nové Vsi pod Pleší. Zápas to byl po celou dobu velmi vyrovnaný. Začátek byl i vzhledem k tomu, že se jednalo o vůbec první zápas s brankářem (4 + 1) a na přípravkové (pro nás velké) branky, velmi živelný a v zásadě co střela, to gól.\nMFK Dobříš B – TJ Sokol Nová Ves pod Pleší B 13 : 9\nZápas to byl po celou dobu velmi vyrovnaný. Začátek byl i vzhledem k tomu, že se jednalo o vůbec první zápas s brankářem (4 + 1) a na přípravkové (pro nás velké) branky, velmi živelný a v zásadě co střela, to gól. Postupem času kluci zjistili, že cvičení, hry a věci z tréninku budou pro zápas účelnější, a mohli jsme vidět spoustu pokusů o učené kličky (stahovačky, zasekávačky), vyvedení míče z chumlu do volného prostoru, zrychlení po uvolnění, střely a dokonce i několik hezkých kombinací, do kterých se zapojilo celé družstvo.\nHned čtyři kluci si vyzkoušeli pozici brankáře a předvedli slušné výkony, nejen v chytání, ale i v rozehrávce a rozhodování při hře. Branky padaly jak na běžícím pásu, ale po celé utkání jsme tahali za delší konec a v závěrečné části jsme získali rozhodující náskok. Kluci si ověřili, že trénink a informace, které jim jako trenéři předáváme jsou dobře použitelné do zápasu a když se je snažíme předvést v utkání může to vést k úspěchu.\nVelmi si ceníme bojovnosti kluků, kteří nevypustili jediný souboj a přes poměrně teplé počasí makali až do konce těžkého zápasu.\nVelké díky patří také fanouškům – rodičům, kteří po celý zápas kluky povzbuzovali a fandili jim.\nSestava: Adam Chocholouš, Alexandr Chocholouš, Štěpán Redlich, Antonín Vavříček, Vojtěch Volf, Vojtěch Weber, Michal Sabota, Matěj Lopata, Daniel Rei Pek\nTrenéři: Radim Weber ml., Matěj Lopata, Tomáš Redlich


Pánské mikiny Mustang | Značkové oblečení\nPánské mikiny Mustang\nPánské mikiny Mustang v aktuálních kolekcích značkového pánského oblečení českých módních e-shopů, ve výprodeji s akčními slevami, ale i v outlet kolekcích minulých sezón. S následujícími informacemi najdete vhodný online obchod, kde pořídíte pánskou mikinu Mustang a vylepšíte svůj outfit. Pořídit si značkovou mikinu nemusí nutně znamenat, že na to vydáte celou svou měsíční výplatu. Obchody neustále obměňují svou nabídku a vyprodávají kolekce končící sezóny nebo pořádají nejrůznější slevové akce.\nPánské mikiny Mustang ke koupi třeba zde:\nMikina Mustang eshop\nE-shop nebo také „online obchod“ je v dnešní době nejpohodlnější způsob nakupování, pánské mikiny Mustang nevyjímaje. Na rozdíl od klasických prodejen, kde se musíte na každou drobnost zeptat obsluhy, dostupné velikosti pracně hledat a kompletní nabídkou doslova projít, internetový obchod je pravý opak. Kompletní nabídku zahrnující mikiny Mustang pro muže si v klidu a pohodlí prolistujete, zjistíte dostupné velikosti a jiné parametry nebo využijete zajímavých akcí. Objednané zboží (mikinu) lze také vrátit ve lhůtě stanovené e-shopem, získat dopravu zdarma na objednávku, případně využít dalších benefitů, kterými se online obchody s oblečením snaží odlišit od konkurence.\nProč koupit mikinu Mustang v eshopu?\nSlevy na mikiny Mustang – výprodej\nPokud hledíte na cenu, pak pro vás budou důležité především různé slevy a výprodeje. Před vánočními svátky je velkým nákupním svátkem se spoustou slev černý pátek, při kterém lze pořídit levné pánské značkové oblečení. Nejsou to jen předvánoční výprodeje, kde lze narazit na mikiny Mustang se slevou. Prakticky v průběhu celého roku přicházejí obchody s další a další nabídkou slev, a to jak z marketingového, tak praktického hlediska. V zásobách mají po každé sezóně přebytky, kterých se potřebují zbavit. Takové zboží zlevní třeba o polovinu nebo i více, přitom jde o nové a kvalitní kousky.\nOutlet mikiny Mustang\nAlternativou ke slevovým akcím v průběhu sezóny je tzv. outlet, tedy výprodej nenošeného značkového oblečení z předcházejících let. Sehnat konkrétní mikinu Mustang v outletu bude asi složitější, ale pokud svolíte ke kompromisům, pak si jistě nějaký kousek vylovíte. Outlet mikiny Mustang e-shopy běžně nenabízejí a spíše jde o specializované obchody. Není to však pravidlem.\nMustang oblečení pro muže\nZnačka Mustang je svým oblečením pro muže poměrně známá a populární. Pravidelné kolekce, které od této značky vídáme, jsou stylové a plné energie. Mustang si dává záležet na tom, aby módní kousky v jejich kolekcích byly kvalitní a praktické. Pánské mikiny Mustang jsou toho dobrým příkladem. Proto je značkové oblečení Mustang tak žádané a nejspíš ještě nějakou dobu bude.


Komunální odpad - proč vzniká tolik komunálního odpadu? | Vítejte na Zemi\nKomunální odpad – proč vzniká tolik komunálního odpadu?\nCo stojí za hlubší zamyšlení, je otázka v názvu kapitoly. Proč je všude tolik odpadů? Za jejich hromaděním stojí zejména celkový růst spotřeby. V dnešní společnosti jsme si zvykli více a častěji nakupovat věci nové, a ty, které by nám nebo někomu jinému mohly ještě sloužit, jednoduše vyhazovat. Složitost výrobků vyžaduje často i složitou a nákladnou opravu. V mnoha případech dokonce sami výrobci konstruují své výrobky tak, aby se jejich případná (i drobná) oprava nevyplatila a lidé byli nuceni koupit si výrobek nový a starý vyhodit. S každým novým výrobkem navíc vzniká spousta odpadu z obalů. Taktéž potraviny nakupujeme přes míru. Někdy je ani nestačíme zkonzumovat a tak zbytečně končí v popelnicích. Právem je proto dnešní společnost nazývána společností konzumní a tato doba věkem hyperkonzumu.\nGraf 1: Vývoj celkové produkce odpadů v ČR [t]\nGraf 2: Vývoj celkové produkce odpadů na obyvatele v ČR [kg/obyv.]\nGraf 3: Vývoj celkové produkce komunálních odpadů v ČR [t]\nGraf 4: Vývoj celkové produkce komunálních odpadů na obyvatele v ČR [kg/obyv.]\nGraf 1 Vývoj celkové produkce komunálních odpadů v ČR [tis. t]\nGraf 2 Vývoj celkové produkce komunálních odpadů na obyvatele v ČR [kg/obyv.]\nObr. 1 Nakládání s komunálním odpadem\nObr. 2 Jak by to nemělo vypadat u kontejnerů na komunální odpad\nTady je příklad toho, jak by to nemělo u kontejnerů vypadat. Odpad, povalující se kolem kontejneru, je ošklivou ozdobou ulice. Odpad, který se do kontejneru prostě nevejde (objemný odpad), nepatří ani do jeho blízkosti. Objemný odpad můžeme bezplatně odevzdat ve sběrných dvorech v místě našeho bydliště nebo do speciálně přistavených kontejnerů na objemný odpad (tzv. bikranových van).\nKomunální odpad – král mezi odpady\nMilion tun potravin končí v koši\nSeriál ČT Kam s nimi – Směsný komunální odpad


Vázání Nitro Phantom black/white | Snowboard Zezula\nVázání Nitro Phantom black/white 2020/2021\nVázání Nitro Phantom black/white\nTřídílné vázání Nitro Phantom bylo vázáním jezdce Eero Ettaly skoro 10 let. Výjimečné tlumení a pohodlí se správným mixem přizpůsobitelné reakce,… detailní popis\nSleva -20 % 6 632 Kč 8 290 Kč\nM – 1 ks pouze na e-shopuL – skladem: 1 ks\nPánské snowboardové vázání Nitro Phantom\nTřídílné vázání Nitro Phantom bylo vázáním jezdce Eero Ettaly skoro 10 let. Výjimečné tlumení a pohodlí se správným mixem přizpůsobitelné reakce, která nově definuje perfektní držení chodidla.\nDíky osvědčené technologii a designu se Phantom stal jedním z nejvyhledávanějších snowboardových vázání od Nitro, protože nabízí bezkonkurenční komfort a množství přizpůsobení, takže perfektně padne na nohu každému. Dopřejte svým nohám při snowboardingu zasloužený komfort. Připravte se na rozdrcení hory od vrcholu až po spodek!\nDual AIR Dampening - nejlehčí tlumení, které zvládne i to nejtvrdší přistání a chrání tak vaše paty.\nDual Density Footbed - stélka s dvojitou hustotou\n2 × 4 Mini Disc with Angle Lock - menší plocha znamená menší zásah do přirozeného pružení desky. Nově lze nastavit a zafixovat úhel vázání dříve, než ho položíš na desku. Disk drží na vybraném úhlu a ani po odmontování nastavení neztratí.\nPremium Comfort Ankle Straps with Flex Window - vázání je vyvinuto tak, aby nabídlo perfektní kombinaci reakce a pohodlí. Za tepla tvarovaná 3D stélka a vnitřní 3D páteř poskytují skvělou odezvu a výkon, zatímco pěna 35° dodává vázání vynikající komfort.\nÜbergrip Toe Strap with Vibram© EcoStep™ rubber - poskytuje vynikající odolnost a oporu\nCable Reinforced Connectors and Ratchets - lanka z nerezové oceli uvnitř háčků a spojovacích popruhů\nForged Aluminum Speedwheel Buckles - nejpevnější a zároveň nejlehčí hliníková páka ráčny je kombinovaná s hladkým ozubeným válečkem z polymeru. Tyto přezky skvěle fungují a vydrží.


Nabízíme levné čínské a značkové čtyřkolky značek bashan, Shineray, HSUN a Linhai. Náhradní díly na čínské čtyřkolky, levné skutry a pitbike, detské motocykly a bazar po\nAutomultimedia.cz – internetový obchod, ve kterém najdete kompletní sortiment značek Kenwood, TomTom, Navigon, Hertz, Becker, JBL, Audison, Connection, Dietz a spoustu dalších. Naš�\nInternetový obchod Fajnautopotahy.cz nabízí přesné autopotahy na míru, univerzální autopotahy, autotrika, UNI potahy, autodoplňky. Cenově dostupné autopotahy. Vyšívání na auto\nAutosedačky a Kočárky Firkon »\nE-shop nabízející kočárky Firkon a Kočárky Concord. Nabízíme autosedačky různých značek. Najdete u nás hračky výrobců Littles Pet Shop, My Little Pony, Playmobil. Pro vše s\nAZkotle.cz je Internetový obchod v oboru voda-topení-plyn-sanita, který vám přináší vždy nejaktuálnější nabídku včetně maximálního množství informací o nabízeném zbož\nB.E.S. Petrovice s.r.o. - povlečení »\nVýroba velmi kvalitních prostěradel, ložního povlečení, ručníků a osušek. Vyrábíme froté, jersey, luxus, žakár a tkaná prostěradla a ložní povlečení z krepu, hladké ba\nZnačkový dětský a baby second hand nabízí použité oděvy pro děti a miminka v nejvyšší možné kvalitě. Náš dětský second hand nabízí použité oděvy od světových zna�


Komu patří 602543927 z Telefónica O2 Czech Republic | Skóre telefonního čísla: 5 - +420602543927 tellows.cz\n602543927 z Telefónica O2 Czech Republic\nHodnocení pro 602543927\nJméno / firma: otrava (1) neznámé (7) více...\nTelefonní číslo: 602-543927\nHodnocení zveřejněny 602543927\nzadáno dne 8.7.14 11:22\nMichal hlásil číslo 602543927 jako neznámé\nDnes volali asi 3x poté co jsem to zvedl to na druhé straně někdo ihned položil. Číslo jsem si přidal do seznamu blokovaných čísel a je po problému :)\nzadáno dne 14.7.17 0:19\nLenka hlásil neznámé s číslem 602543927 jako Horká linka prodejce\nNabízejí přechod na tarif (02).\nzadáno dne 14.3.17 14:55\nben hlásil číslo 602543927 jako neznámé\nzadáno dne 24.2.16 15:25\nzle hlásil číslo 602543927 jako neznámé\nautomat, zavolá, zvednete a další dny vám volá několik prodejců\nzadáno dne 28.1.14 9:04\nJirka hlásil číslo 602543927 jako otrava\nPěkný otrava, zavolá, když to zvednu, zavěsí.\nzadáno dne 29.5.13 13:37\nBára hlásil číslo 602543927 jako neznámé\nVolali už několikrát, nezvedám.\nzadáno dne 20.3.13 17:28\nMilou hlásil číslo 602543927 jako neznámé\nDajus odpověděl/a 2013-03-26 15:22:02\nMám uplně stejný problém, vážně nechápu, kde berou naše telefonní čísla, je to hrůza...\nzadáno dne 7.1.13 11:12\nMonkey hlásil číslo 602543927 jako neznámé\nObvolán tímto Číslo jsem byl pouze 3 (zatím), volali vždy při mém spánku (který nemám v noci) tak alespoň nevolají po nocích.\nV telefonu byla žena, jemnější hlas a podle toho jak se začala představovat to byl jistě nějaký druh inzerce jejich výrobku či slevy. Každopádně jsem rád z vyvinutou dobu telefonů, kteří dokáží volajícího zablokovat, a tak jsem toto číslo přidal do ignore listu\nnok odpověděl/a 2014-01-05 13:01:39\nmě nabízeli simku za 300kč. po tom co sem to nechtic tipl volala z jiného čísla 702 044 164\nNové hodnocení pro číslo 602543927\nMožnosti jak napsat číslo 602543927\n+420 602 543927\nDalší čísla přiřazená k volajícímu "otrava"\nO2 číslo 729930201 ohodnoceno dne 9.1.2012 16:16:06 výsledkem 7\nAhoj, tohle číslo patří O2, otrava...... Dalších 5 hodnocení!\nneznámé číslo 0467070877 ohodnoceno dne 17.7.2012 11:41:04 výsledkem 5\nOTRAVA POŘAD VOLA ... Dalších 2 hodnocení!\nneznámé číslo 277009500 ohodnoceno dne 5.7.2013 19:31:32 výsledkem 7\nOtrava a průzkum trhnu, hledali vedoucího nákupu tonerů...... Dalších 187 hodnocení!\nmediální výzkum číslo 731544213 ohodnoceno dne 9.1.2012 18:51:53 výsledkem 8\nProsili mi o rozhovor týkající se médií, který prý potrvá 25... Dalších 2 hodnocení!


We Vibe Classic fialová - We vibe shop\n> We Vibe Classic fialová\nSvětová značka We-vibe přichází na trh s nejnovějším modelem We-vibe Classic, která je doplněna o několik nových funkcí, které Vám ohromí. Tato erotická hračka je naprostou jedničkou v celé historii erotických pomůcek. Dokonale stimuluje klitoris a G-Bodu zároveň, a to i při souloži s partnerem!\nWe-Vibe Classic lze ovládat pomocí smartphonu, iPodu či iPadu a to prostřednictvím aplikace, kterou si stáhnete na Google Play či App Store. Váš parter, tak může ovládat vibrátor a libovolně vám nastavovat různou intenzitu vibrací, ikdyž bude na druhém konci světa. Dva tiché výkonné motorky nabídnou až 10 různých vibračních programů včetné nového programu ECHO VIBE, díky ktermu můžete libovolně přepínat mezi vnějším a vnitřním motorkem. Jeho předchůdci se stali nejoblíbenější erotickou pomůckou pro páry, a tak i nová řada slibuje extra kvalitu vylepšenou o nové funkce:\n- rychlé dobíjení plné nabit za 4 hodiny, 3 hodiny rozkoše na jedno nabití\n- nabíjecí stanice, USB kabel\nVzhledově působí nový We-Vibe Classic velmi moderně. Celý vibrátor je vyroben ze 100% bezftalátového lékařského silikonu, který je velmi příjemný na dotek a snadno se udržuje. Na žádost zákazníků je navíc materiál daleko jemnější a na dotek sametově hebký, a 100% voděodolný. Navíc je také odolný proti všem lubrikantům na vodní bázi.\nWe-Vibe Classic bude pasovat do nabíječky pouze jedním způsobem – s vnějším masážním polštářkem s logem We-Vibe v horní části. Nabíječka automaticky rozpozná masážní přístroj We-Vibe 4 Plus na svém místě, rozsvítí se žlutá kontrolka a začne nabíjení. Před prvním použitím nabijte svůj We-Vibe po dobu 24 hodin.\nRozměry: Délka: 8,39 cm, výška: 5,5 cm, průměr: 2,88 cm.


V jižních Čechách, v malé osadě Rohanov pod vrcholem kopce Libín s rozhlednou (1 096 m) v CHKO Šumava, 7 km jižně od města Prachatice. Chata stojí na pěkném místě, na kopci s překrásným výhledem do\nV jižních Čechách, v chatové oblasti Lhota u Borovan, na okraji lesa, přímo u rekreačního rybníka (nelze zde rybařit). Obchod, restaurace, koupaliště a tenis 7 km Borovany. Sauna, jízda na koni,\nV jižních Čechách, na okraji malé chatové osady (pouze 2 chaty vedle sebe) v blízkosti obce Bečice, cca 30 km severně od města České Budějovice, cca 6 km od městečka Týn nad Vltavou a 22 km od\nChaty s bazénem Pro rybáře Levné chaty Les do 100 m\nV jižních Čechách, klidné místo u malé chatové osady a u potoka, s výhledem do zeleně. Chata stojí poblíž chatové osady Kosov, na hezkém místě na palouku v lese, 12 km jižně od Českých Budějovic a 12


Příběh mé slezské rodiny, aneb ve škole jsem se o tom neučil a neměl být učen – 3. část – dokončení – Michalov.cz\nPříběh mé slezské rodiny, aneb ve škole jsem se o tom neučil a neměl být učen – 3. část – dokončení\nautor: Adam Filák\nZcela jistě vím, že můj prapraděda Augustin Halfar, živitel rodiny pracující jako tesař, do války nenarukoval. Tesaři byli zpravidla z války vyreklamováni – byli totiž stejně jako havíři osobami nepostradatelného zaměstnání. K tomu, že prapraděda nakonec vůbec nerukoval, možná přispělo i to, že si jednou při práci uřízl články u několika prstů na své ruce. Netuším však, zda k tomuto zranění přišel již za První republiky, za války či až po válce. I když tedy nakonec nerukoval do Wehrmachtu, ke konci války byl povolán na kopání zákopů.\nZajímavostí je to, že byť za války nesloužil v armádě, měl nárok na poválečnou výslužku vyplácenou Západním Německem z důvodu toho, že byl za války německý státní příslušník a říšský občan (přičemž samozřejmě odváděl daně). Když se ho v budoucnu zeptala má babička Eva, za co ony bony ze Západního Německa pobíral, tak odpověděl, že je pobírá přímo za kopání zákopů.\nS velkou pravděpodobností tyto zákopy prapraděda Augustin Halfar kopal jako říšskoněmecký příslušník Organizace Todt (tzv. Frontarbeiter OT) v rámci OT-Eigenes Personal (vlastní personál OT – získaný buďto dobrovolným přihlášením se či prostřednictvím odvodu) či OT-Firmenangehörige (personál firmy mající smlouvu s OT). Je nutno říci, že i tito Frontarbeiteři složili věrnost vůdci, prošli kratším vojenským výcvikem, nosili uniformy a byli ozbrojení. S menší pravděpodobností se účastnil kopání zákopů v rámci milice Volkssturm či polovojenské Říšské pracovní služby.\nTaké vím, že jednoho z mých praprapradědů (buď Ignáce Halfara, nebo Johanna Hanslika) ke konci války u jeho kobeřického domu zastřelil při „osvobození“ sovětský voják. Praprapraděda totiž z domu slyšel zvuky, šel se podívat ven, sovětský voják, jak ho zpozoroval, praprapradědu ihned zastřelil.\nPo válce se jeden bratr praprababičky Marie Halfarové rozené Hanzlíkové rozhodl žít v Západním Německu. Do Západního Německa později utekla i babiččina sestřenice z její otcovy strany.\nJak praděda Jindřich, tak prababička Edeltrudis (oba ročník 1932) byli v letech 1938-1945 školou povinní – to znamená, že většinu své povinné školní docházky strávili v čistě německojazyčných školách.\nObčanská část sňatku pradědy Jindřicha Plaček a prababičky Edeltrudis rozené Halfarové na Hlučínsku bylo zvykem mít sňatky dva jak v kostele tak po\nCo se týče postupného počeštění této oblasti (minimálně ve smyslu jazykovém). V rodině babičky Evy to bylo tak, že se praděda Jindřich s prababičkou Edeltrudis čistě mezi sebou bavili německy – obzvláště tehdy, když chtěli, aby jim nerozuměly jejich děti. Němčina pro ně tedy byla stále dorozumívacím jazykem. Avšak své děti německy již nenaučili a k němčině je nevedli. Mateřským jazykem mé babičky Evy tedy bylo hlučínské nářečí po našemu – přesněji spíše jeho kobeřická než hlučínská varianta.\nV Kobeřicích, kde prožila babička ranné dětství, se právě obvykle mluvilo oním po našemu. Jedná se zde o celkem archaickou podobu češtiny zamrzlou někde v 16. století, která postupně do sebe začala pojímat polské vlivy a po roce 1742 zejména vlivy německé (po roce 1871, kdy došlo ke vzniku Německého císařství, ještě intenzivněji). Přestože se této řeči občas říkalo „moravština,“ na Moravě by se s ní člověk zcela bez problémů nedomluvil. Češtinu moc zdejší řeč nepřipomínala. Jak již bylo řečeno, jednalo se zde o kombinaci velmi archaické češtiny se silnou německou příměsí a částečně také s příměsí polskou (čím se člověk vydal na Hlučínsku směrem na sever a severovýchod, tím byla polská příměs silnější). Kobeřická varianta byla ještě o něco více specifická a velmi se lišila od všech nářečích z jiných hlučínských vesnic.\nZnalost spisovného českého jazyka (zde až do roku 1920 nazýván moravským, nikoliv českým) udržoval pouze kostel a mimo období 1872-1920 a 1938-1945, kdy byly školy čistě německojazyčné, také škola. A právě škola po roce 1945 měla nově za cíl češtinu nejen udržovat, ale rovněž ji prosadit jakožto jazyk všudypřítomně užívaný.\nPrávě i ještě má babička Eva se naučila česky mluvit až poté, co nastoupila na základní školu – k tomu, že od po našemu přešla k češtině, přispělo i to, že se s rodiči přestěhovala do Hlučína, kde chodila i na onu základní školu. Po přestěhování s ní česky mluvili i její rodiče. V Hlučíně byly změny daleko rychlejší, než tomu bylo v Kobeřicích – to je způsobeno jednak blízkostí Ostravy, jednak tím, že v Hlučíně začal stoupat podíl lidí s kořeny odjinud, a také tím, že Hlučín je městečko, nikoliv zapadlá vesnice. Například babiččini bratranci z Kobeřic měli s češtinou ve škole velké problémy – často měli pětky či čtyřky na vysvědčení. Babička jim jezdila do Kobeřic velice často pomáhat. Její bratranci nejenže neuměli česky pořádně psát a mluvit, ale české učitelce ani pořádně nerozuměli – nevěděli, o čem je ve škole řeč. A nikdo doma jim pomoci neuměl. Jejich rodiče česky neuměli. Jejich prarodiče česky neuměli. Buď po našemu nebo spisovně německy (a tedy i německy psát).\nByla to zejména škola a v ní působící učitelé, zpravidla původem odjinud, co bylo příčinou toho, že jejich žáci začali aktivně a přednostně užívat češtinu v běžném hovoru. Mimo zapadlé vesnice jako Kobeřice, kde se ještě dlouho po našemu drželo. Modernizační proces ještě proniknutí češtiny do oblasti více urychlil a usnadnil. Zbyla jen nejtypičtější slova (ryze místní, ale i přejatá z němčiny), nejtypičtější věty a slovní obraty a samozřejmě akcent, to znamená přízvuk. Bohužel tomu tak v současnosti je i v Kobeřicích a jiných typičtějších a zapadlejších prajzských vesnicích.\nU rodiny dědy Pavla je to složitější určit. Jednak i proto, že se ho na to už bohužel nemůžu zeptat. Mateřským jazykem pradědy Jana (Hanse/Johanna) byla němčina. Ve škole se praděda naučil mluvit česky, jelikož si tento jazyk zvolil jako volitelný předmět. Patrně musel někdy během svého života v určité míře ovládat i po naszymu (bohumínské nářečí polštiny) i hlučínské nářečí (přesněji jeho koblovskou variantu po našymu – nezaměňovat s po naszymu!). Prababička Erna uměla mluvit jak německy, tak koblovským po našymu, tak česky.\nPraděda se však z uranových dolů v Jáchymově vrátil natolik zlomený, že je celkem i možné, že prostě své potomky nakonec vychovával jen a pouze v češtině. K tomu, že své potomky pravděpodobně vychovával jen v češtině, přibyl i ten důvod, že praděda o svém původu i před československými úřady lhal a různě mlžil – například lživě tvrdil, že jeho otec, československý finanční strážník, se hlásil k Čechům, následně zase sice tvrdil, že se jeho otec hlásil k Němcům, ale že naopak jeho matka byla vždy českého smyšlení atd… – samozřejmě toto praděda tvrdil z obav z další perzekuce či dokonce odsunu, tudíž jeho chování je samozřejmě pochopitelné. Jakým jazykem mluvil s prababičkou Ernou v soukromí mimo dosah svých dětí, to se nedozvíme.\nJazykově tedy došlo k postupnému počeštění rodiny. Je však otázka, zda došlo k totálnímu počeštění, tedy nejen k tomu jazykovému. Obyvatelé Hlučínska se po válce postupně začali považovat zejména za Prajzáky, což vlastně byla původně česká nadávka. Dnes je to ale identita všemi akceptovaná, ke které se všichni hrdě hlásí, tedy s výjimkou té nejstarší generace, pro kterou má termín „Prajzák“ stále vulgární podtext.\nCo se týče onoho tolik známého pobírání válečných výslužek a odškodnění pro vysloužilé vojáky Wehrmachtu, válečné poškozence a vdovy placené Západním Německem, vyplácené ve formě bonů, tak mému pradědovi Janovi (praděda z dědovy strany), který sloužil u Waffen-SS, plus co se dobrovolně a ilegálně vrátil po válce z Německa zpět do ČSR a následně mlžil a lhal o svém původu, Německo odmítlo výslužku vyplácet. Bony však pobírala jeho tchýně Marie Palochová rozená Mrázková – pobírala totiž válečné odškodnění za to, že ve válce padl v Luftwaffe její syn Gerhard Paloch.\nZ babiččiny strany si nejsem jistý, zda Rudolf Platzek (babiččin děda z její otcovy strany), za války sloužící ve Wehrmachtu v letech 1939-42, ony bony pobíral či nikoliv. Avšak vím, že bony pobíral její druhý děda Augustin Halfar – byť nesloužil ve Wehrmachtu, ale pracoval jako tesař, přičemž řádně odváděl německému státu daně, a ke konci války kopal zákopy.\nCo se týče dění po válce, tak praděda Jindřich pracoval jako havíř (nejdříve v Petřkovicích, po uzavření tamních dolů na nové šachtě Eduard Urx 5 v Koblově) a prababička Edeltrudis byla pomocnou ošetřovatelkou, přičemž do práce dojížděla až do Krnova. Do roku 1956 bydleli s prababiččinými rodiči v Kobeřicích v domě číslo 77/64, avšak v tomto roce, kdy byly mé babičce Evě 3 roky, se přestěhovali do bytu v Hlučíně, kde má babička vyrůstala (později, cca až od 60. let, bydleli na adrese Hornická 21). Zajímavostí je, že Plačkovi již v onom roce 1956, kdy se přistěhovali do Hlučína, vlastnili televizor.\nBabiččini prarodiče Plackovi v té době bydleli v bytě na adrese 816/16, kde snad žili ještě se svými dětmi už ve čtyřicátých letech, a až od 80. let bydleli v daleko menším bytě na adrese 853/2. Skutečně, nejedná se zde o překlep. Mladší generace Platzků se po válce psala jako „Plačkovi,“ kdežto ta starší se psala jako „Plackovi.“ Část rodiny se dokonce nadále psala jako „Platzkovi.“ Jak se zrovna na matrice matrikářovi zrovna zachtělo.\nNěkdy se zmatky nedělaly jen v rámci rodiny, ale i takříkajíc v rámci jedince. Prababičku Edeltrudis psaly úřady po roce 1945 zpravidla jako „Edeltruda,“ někdy ji však psaly jako „Edltruda,“ a v cestovním pase dokonce jako „Gertruda.“ Až od počátku 21. století je z ní oficiálně opět Edeltrudis.\nNáměstí v Hlučíně\nBabička Eva jezdila do Kobeřic, za svými prarodiči z matčiny strany, nejen v létě o prázdninách, ale rovněž i na víkendy. V pátek odpoledne vždy nasedla na autobus a v Kobeřicích byla až do nedělního odpoledne/večera. Jak vzpomínala „na joch została furt tu kobersku děvuchu, bo fšecke ferie sem se od omy a otaty s bratrancoma od tětky Štefy a fajnyma děvuchoma i synkoma od sušeduf učiła.“\nNa to má babička spoustu vzpomínek. I ještě v 50. a 60. letech se v Kobeřicích žilo daleko tradičněji než v Hlučíně. Prapraděda (babiččin ota/otata) Augustin pracoval nejen jako tesař (do práce tehdy dojížděl až do ostravské Hrabůvky), ale rovněž zvonil na zvony v kobeřickém kostele, na který šlo vidět z okna Halfarovic domu. Existovalo několik druhů zvonů. Například, když někdo zemřel, tak se zvonilo jiným zvonem, než kdy byla bohoslužba.\nPraprababička Marie (babiččina oma) byla v domácnosti. Každé ráno šla nejdříve na mši do kostela (a to opravdu každé ráno), poté uklízela, vařila, starala se o domácnost i o zvířata (Halfarovi měli například huši, kachny a snad i nějakého bravka) a rovněž pracovala na poli ležící na konci Kobeřic směrem na Bolatice. Toto pole (tzv. juterka – juterkova půda) Halfarům přímo patřilo (tedy do té doby, než jim ono pole bylo komunisty ukradeno a převedeno pod JZD). Babička vzpomíná, že i veškeré oblečení šila praprababička sama (a to ještě na šicím stroji z doby císařského Německa). Občas šla pěšky až „do Kravařa huši prodavať.“ Praprababička chodila v tradičním kobeřickém kroji (existovalo samozřejmě několik druhů krojů, kroj se skládal např z „kacabajky“ a „fortuchu,“ v zimě se ke kroji brala i „hyta“), prapraděda chodil v „ancugu.“ I babička si brala do kostela sváteční „klajd.“ Každou sobotu se v celé obci tretuary (chodníky) zametały, každou neděli se chodilo do kostela. Do kostela se chodilo i u příležitosti odpustu (svátek patrona kostela) a krmáše (výročí posvěcení kostela).\nDomácnosti samozřejmě neměly v Kobeřicích v té době vlastní pec. Chodilo se tedy péct do pekařa ku společnemu pecu. Stejně tak masař občas Halfarům podřezal a naporcoval bravka atd…\nSamotná babička pomáhala svým prarodičům na poli, chodila pást se svými kamarády a kamarádkami husy v místě, kde dnes stojí Obecní dům (všechny děti si musely zapamatovat, které husy jim patří, aby si je navzájem nepopletly), občas chodila „do Wajgla kupovať běłky,“ v létě se děti koupaly v kobeřickém stavu (v zimě na něm bruslily – babička jako člověk, co přijel z města, měla brusle, o které se občas podělila se svými vesnickými kamarádkami, a dokonce měla i sáňky, které ji vyrobil otata Augustin).\nV Kobeřicích byl původně právě pouze rybník (stav). Ten byl původně větší. Později se zmenšil a vedle něho vznikla jakási koupací nádrž. Občas šla s těstem do peca, občas šla „z omu do Kravařa huši prodavať…“ Z otu chodžiła do koni do Albertovca u Bolatic… Pokud ale děti něco provedly (třeba promokly), praprababička uměla být hodně přísná – tehdy ještě panovala na dědinách přísná výchova a disciplína.\nBabička si pamatuje, že všichni Kobeřani používali místo svých příjmení přezdívky, byť se nikdy nedopátrala toho, jak k oněm přezdívkám přišli. Pokud si dobře pamatuji, tak prapraděda Halfar měl přezdívku „Šimunčík“ a praprababička rozená Hanzlíková byla „Klimentinka“ či tak nějak.\nBabička Eva s příbuznými\nJednou se ve vesnici opravovala soška Panny Marie z pomníku padlých ve světových válkách. Jelikož Halfarovic dům stojí hned přes cestu, byla během opravy ona soška umístěna v praprababiččině ložnici. Na to má babička nepěkné vzpomínky – ona soška byla pro ni strašidelná, a to nikoliv z důvodu toho, že pochází z válečného pomníku, ale z důvodu toho, jak vypadá (zejména má na nohou strašidelného hada).\nTento starý svět se postupně vytratil.\nPo svatbě babičky s dědou\nSňatek dědy Pavla Kuhna s babičkou Evou roz. Plačkovou\nPřejděme k dění po svatbě mého dědy Pavla a babičky Evy. Svatbou mého dědy s mou babičkou příjmení Kuhn definitivně dostalo velmi silný „prajzský“ nádech. Děda s babičkou měli svatbu v Hlučíně v roce 1972, moje matka Pavla rozená Kuhnová se narodila jako jejich druhá dcera v Opavě a zpočátku žila i se svou sestrou Karin a rodiči v Hlučíně v bytě na adrese První pětiletky číslo orientační 1 (lokalita dnešních ulic Severní a Boženy Němcové). I komunistický režim rozhodoval o tom, jak se děti na Hlučínsku mají či nemají jmenovat. Babička svou první dceru chtěla pojmenovat Katrin, to jí však režim neumožnil, a tak ji pojmenovala Karin.\nCo se týče života rodiny za normalizace, tak děda Pavel pracoval jako automechanik, přičemž však potřeba najít si nové a důstojné bydlení rostla – rodina však kvůli ostrakizaci ze strany režimu na to neměla peníze a ani správné hodnocení. Děda se tedy musel na 10 let upsat správě silnic, kde poté opravdu následující desetiletí pracoval – za to bylo rodině umožněno si se slevou koupit byt v panelovém domě v Ostravě-Porubě (dnešní Poruba-sever), kde potom má matka prožila část dětství a celé dospívání.\nJejí starší sestře bylo režimem znemožněno studovat jakoukoliv lepší střední školu. I babička Eva se chtěla v 80. letech přihlásit na večerní gymnázium, aby si udělala maturitu – ani jí režim vstup na gymnázium neumožnil. Babička se tedy přihlásila na hotelovou školu, kde studium bylo rovněž zakončené maturitou.\nNepřijetí na školu by hrozilo i mojí matce, avšak události roku 1989 vše změnily. Mé matce bylo v roce 1989 naštěstí 14 let, tudíž to celkem „vychytala.“ Nejednalo se pouze o vzdělání – např. na dovolenou mohla rodina pouze do Maďarska, jinde ji nepustili. Jednou režim babičku s dědou pustil na dovolenou do SSSR do letoviska u Soči, avšak své děti museli nechat doma.\nJe ale třeba dodat, že povolání automechanika bylo více než výnosné, babička pracovala zpočátku jako prodavačka v řeznictví na náměstí v Hlučíně a následně jako sekretářka pro jednoho komunistického pohlavára působícího na správě silnic – ekonomicky i životní úrovní tedy na tom rodina i za socialismu byla celkem dobře. Děda si kupoval různá auta a instaloval do nich všemožné, pro mnoho lidí nedostupné, „udělátory.“ I bony rodina měla – díky dědově babičce Marii a babiččině dědovi Augustinovi. Dědova babička ony bony právě vždy rozdala svým vnukům.\nDěda si vždycky koupil auto, vylepšil ho a opravil, přičemž ho následně prodal za vyšší cenu, než ho původně zakoupil. Děda za svého života vlastnil velké množství aut (Škodovky, Fiaty, Džigulíky, Renaulty, Lady…) – toto mělo i praktický důvod – když si koupil auto, naučil se ho opravovat, zjistil, jak znělo, když vše fungovalo, a jak naopak znělo, když něco nefungovalo – respektive se vždy naučil, jak podle zvuku rozpoznat, co je přesně potřeba na onom autě opravit. Zpočátku motory opravoval dokonce i přímo v bytě, kde bydlel, následně však dojížděl do garáže (dílny) v Děhylově. Přesto by toto samotné na obstojnou obživu nestačilo, a tak, aby si rodina mohla třeba dovolit auta, dovolenou či spotřebiče, chodil na noční šichty. Tedy pracoval přes den a poté i v noci. V létě rodina jezdila kempovat do Maďarska k Balatonu či na Slovensku na Šíravu.\nMatka Pavla s džínami z Tuzexu\nPo roce 1989 si mí prarodiče paradoxně pohoršili. Pozice automechanika už nebyla tak výhodná jako před rokem 1989 a babička byla propuštěná i s oním komunistickým pohlavárem, tudíž si musela najít novou práci – začala působit nejdříve jako sekretářka starosty a následně jako úřednice v Ostravě-Svinově.\nMoje matka se Kuhnová jmenovala až do roku 1995, kdy se v římskokatolickém kostele sv. Jana Křtitele v Hlučíně provdala za mého otce, přičemž příjmení Filáková si nechala i po rozvodu.\nBabička s dědou, společně s tetou, jejím manželem a jejich dětmi se však ke konci 90. let opět usadili na Hlučínsku – konkrétně v Markvartovicích. Později se přestěhovali přímo do Hlučína.\nK prarodičům do Markvartovic (a později tedy i do Hlučína) jsem jezdil už i já se svou sestrou – zpravidla v létě o prázdninách. V Markvartovicích jsme chodili například na procházky pro zmrzlinu do centra obce nebo po ulici U Potoka a dalších bočních ulicích až ke kostelu v Ludgeřovicích a následně zpátky po Šilheřovické. Hodně jsme si hráli i na zahradě u domu, byť jsme byly děti poslušné – za furtku jsme nikdy nešli. Prarodiče tehdy měli psa jménem Besinka – kříženec německého ovčáka a čehosi. Babička nás do domu volala vždy tak, že si stoupla na balkon a zapískala na píšťalku. Onen balkon měl vůbec strategickou pozici – šlo z něho se kdykoliv podívat, že ještě žijeme. V Markvartovicích oma ještě držela prajzskou tradici – každou sobotu tretuar zametała. Od tohoto ale po přestěhování do Hlučína upustila.\nV Hlučíně jsme si rovněž hráli za domem. Jelikož jsme již tehdy byli větší, tak jsme jezdili na koloběžkách různě po ulicích v rámci hlučínské čtvrti Rovniny a bývalé Dlouhé Vsi. Mou sestru fascinovala ohrada s koňmi na Jilemnického ulici. Do centra města jsme chodili jen s babičkou například na nákupy. Já se potom důkladně po Hlučíně i mimo Rovniny procházel při návštěvě příbuzných až v dospělosti.\nMůj děda Pavel zemřel v roce 2016 – je však pohřben nikoliv v Koblově, kde jsou pohřbeni jeho rodiče a prarodiče, nýbrž v Hlučíně, kde velkou část svého života žil.\nJelikož můj děda Pavel měl 2 dcery, tak příjmení Kuhn v naší nejužší rodině nemá kdo zdědit. Mým nejbližším příbuzným, kdo toto příjmení dosud užívá, je moje babička Eva. Děda Pavel však měl bratra Petra – v této větvi existují i potomci po mužských liniích – dnes však nežíjí na Hlučínsku, ale jinde.\nVe všech případech se již jedná o zdecimované torzo.\nPokud si člověk zadá příjmení Kuhn do databáze, tak mu moc lidí s tímto příjmením v rámci naší oblasti nevyjede – sice nějaké jiné lidi s tímto příjmením najde, ale nejedná se zde o autochtonní obyvatele Slezska a severovýchodní Moravy (jako v případě naší rodiny), ale o přistěhovalce převážně z Vysočiny či z území severovýchodních Čech a jiných území – tito přistěhovalci dokonce zpravidla pocházejí z českého národnostního prostředí, přičemž jejich předkové se i s tímto příjmením v 19. století zapojili do českého národnostního života – tito lidé k tomuto příjmení přišli snad díky smíšeným sňatkům u dávných předků.\nAutochtonní obyvatelé severovýchodní Moravy a Slezska, co užívají toto příjmení, jsou tedy „ohrožený druh.“\nKrátký příběh o rodině mého otce\nJeště nemám pozjišťovány všechny informace v takové míře jako u matčiny rodiny, tudíž nejsem schopen vytvořit nějaký podrobný ucelený příběh. Je třeba říct, že v tomto případě nemám toho ani moc ověřeno. Ale krátce to popíšu, jelikož taky tento příběh souvisí se Slezskem, avšak je to příběh úplně odlišný.\nRodina babičky z otcovy strany – konkrétně rodina její matky má kořeny v Haliči – jmenovitě Podstolice u Krakova, Želazówka u Tarnova a Złotniki u města Mielec. V 19. století se všichni předci matky mé babičky usadili na Těšínsku, přesněji na Bohumínsku – konkrétně část v Pudlově a část ve Skřečoni a následně v Šunychlu-Bohumíně-nádraží (v Novém Bohumíně). Všichni byli vyznání římskokatolického a národnosti polské.\nMůj prapraděda se jmenoval Štěpán Bochenek a narodil se v roce 1904 v Pudlově u Bohumína. Jeho otec se jmenoval Stephan Bochenek (narozen v obci Želazówka u Tarnova) a po přestěhování na Bohumínsko pracoval jako dělník – údržbář a měnič potrubí. Co se týče prapradědových prarodičů, tak ti z jeho otcovy strany se jmenovali Stanislaus Bochenek a Marianna Bochenek rozená Walaszek (narozeni opět v obci Želazówka u Tarnova). Matka prapradědy Štěpána Bochenka se jmenovala Marianna Bochenek rozená Dzido (narozená v obci Podstolice u Krakova) a byla dcerou Agaty Dzido (narozená v Podstolici u Krakova) a vnučkou Andrase Dzido (opět narozen v téže obci).\nI původ praprababičky Josefíny Bochenek rozené Głodzik (narozená v roce 1905 v Šunychlu-Bohumíně-nádraží/Novém Bohumíně) byl haličský. Byla dcerou Martina Głodzika (narozen v obci Złotnikiu města Mielec) a Kathariny Głodzik rozené Kowalski (narozená v téže obci). Její otec po přestěhování na Bohumínsko byl pracovníkem na železnici. Co se týče prarodičů praprababičky – podařilo se mi dohledat pouze jednoho z nich – Stanislaus Kowalski – opět z obce Złotnikiu města Mielec).\nZ nějakého důvodu se však prapraděda Štěpán Bocheneka praprababička Josefína Bochenek za První republiky začali hlásit k československé národnosti (či ke kombinaci slezské/šlonzácké a české národnosti) – i jejich dcera – má prababička Ema Marie (? – křestní jméno musím ověřit) Bochenková (narozená cca v roce 1927-30 v Novém Bohumíně) navštěvovala dokonce českou školu.\nNetuším, co je k takovému zřeknutí se svých kořenů vedlo – že by vidina lepšího postavení (je nepopíratelným faktem, že ČSR protěžovala na Těšínsku osoby československé či slezsko-české a slezsko-československé národnosti na úkor lidí národnosti polské), nebo že by se v rámci Bohumínska jejich rodina v 19. století odnárodnila (ztratila svou polskost např. navštěvováním německojazyčných škol nebo prostě jen a pouze životem v Bohumíně) a následně byla lehkým cílem pro počeštění? Těžko říct.\nSamotný prapraděda Štěpán Bochenek se angažoval v odborech v bohumínských železárnách – byl zástupcem českých odborových svazů. Otázkou je, jaké tedy byly osudy této rodiny po příchodu polské armády do Bohumína v roce 1938. Možná dokonce na nějakou dobu Nový Bohumín opustili a vrátili se do něho až po 1. září 1939. Rodina si však nechala přihlášené bydliště na Ostravsku – a tak tehdy měla protektorátní občanství, byť žila v Novém Bohumíně. Netýkaly se jí tedy ony záležitosti jako palcówka či Deutsche Volksliste (tedy ani služba ve Wehrmachtu).\nNěkdy v roce 1943 však byli zatčeni (otec říká, že za nelegální utajenou porážku prasete). Prapraděda byl uvězněn – nejdříve snad ve věznici v Ostravě, potom na Gestapu v Brně (?). Prababička ještě mladého věku (cca 14 let) byla umístěna do pracovního tábora v Litzmannstadtu (Lodž). Tam se seznámila se zajatým francouzským vojákem patrně vyšší šarže (původem pravděpodobně z německojazyčného, byť vůči Francii loajálního, Alsaska nebo z Moselska tzn. Lotrinska) – toto lze usuzvat z německého jména, údajně se mělo jednat o člověka šlechtického původu – čemuž napovídá i to, že měl údajně ve jméně „von.“\nMatně si vzpomínám, že jsem se jednou se sestrou babičky ptali na to, jak se jmenoval její otec, a ona odpověděla Albert – pochopitelně jsme příběh neznali, a tak jsme se dali do smíchu, že se jmenoval úplně stejně jako „ten obchod“ – vzpomínka může být značně zkreslená – Albert se mohl jmenovat kdokoliv jiný, ale určitě někdo Albert byl.\nOno seznámení prababičky s pradědou skončilo prababiččiným těhotenstvím. Na to jaksi nacisté zareagovali velmi tvrdě – francouzského vojáka popravili, prababičku po porodu taky. Pak si našli všechny ostatní členy rodiny (jak kdo kde byl umístěn či zatčen) – a všechny popravili.\nJisté je to, že narozená babička (jménem Gerda Bochenková) snad měla být umístěna do německé rodiny. Ale po příchodu Rudé armády byla převezena za přičinění jednoho sovětského vojáka do Nového Bohumína. Vyrůstala v cizí rodině – údajně to byla přímo ta rodina, co udala její matčinu rodinu za onu utajenou porážku – to, že se babičky ujali může znamenat, že se v nich hnulo svědomí, nebo také to, že v případě, že by se provalilo, že udávali oni – aby měli nějakou polehčující okolnost. Babička Gerda tedy vyrůstala v Bohumíně.\nMůj děda z otcovy strany se jmenoval Jaroslav Filák a narodil se v roce 1942 ve Francově Lhotě na Moravě, avšak vyrůstal v Banticích na Znojemsku, kam se jeho rodina přestěhovala – byli to pováleční dosídlenci, co se usadili v dříve německé vesnici. V Banticích tedy žili lidé s všelijakými kořeny. Můj děda tedy vyrůstal zde, nikoliv na Valašsku, odkud pocházeli jeho předci.\nByl synem Josefa Filáka, (narozen v roce 1912 ve Francově Lhotě), a Emilie Filákové rozené Matušincové (narozena v roce 1918 ve Francově Lhotě). Prarodiče z jeho matčiny strany se jmenovali Antonín Matušinec (narozen v roce 1863 ve Valašské Senici, vesnici sousedící s Francovou Lhotou) a Kateřina Matušincová rozená Drábková (narozena v roce 1884 ve Francově Lhotě). Prarodiče z jeho otcovy strany se jmenovali Josef Filák (narozen v roce 1890 ve Francově Lhotě) a Maria Anna Filáková rozená Mikésková (narozená v roce 1891 ve Valašské Senici). Předkové dědy pocházeli zejména z Francovy Lhoty, dále poté z okolních vesnic – zejména Valašské Senice a okrajově rovněž z Lidečka. Všichni to byli vesměs zemědělci na vlastní noze – majitelé pozemků.\nMůj prapraděda Josef Filák žil ještě před první světovou válkou na nějakou dobu ve Spojených státech amerických, přesněji ve státě Wisconsin ve městě Milwaukee – zde si chtěl patrně přivydělat na živobytí, konkrétně zde pracoval v továrně na výrobu klihu. Následně se však vrátil zpět do Francovy Lhoty.\nVšichni jmenovaní dědovi předkové byli vyznání římskokatolického. V době předmoderní se považovali zejména za Valachy, u kolonky národnost můžeme vidět, jak na Valašsko postupně se zpožděním pronikaly české národní myšlenky – k národnosti české se všichni dědovi předci přihlásili až v roce 1910 (předtím to byly národnosti „česko-slovanská,“ „česko-moravská“ či moravská). Přesto zdejší lidé v této velmi silně katolické a dosti odstrčené a chudé oblasti vnímali První republiku a její osobnosti velmi nelibě – moje prababička nadávala na Masaryka ještě hodně dlouho po Únoru 1948. Naopak po přestěhování do Bantic si rodina v rámci nových poměrů dokázala vybudovat celkem vysoký sociální status. Část příbuzných se poté usadila i v samotném Znojmě, ve vesnici Práče u Znojma a dále také v Telniciu Brna.\nPo vyučení na valcíře se tedy můj děda Jaroslav Filák z Bantic na Znojemsku s kořeny ve Francově Lhotě na Valašsku usadil okolo dvacátého roku života nejprve v Bohumíně – celý život pracoval v bohumínských železárnách. Po sňatku s babičkou jim byl přidělen byt v Orlové v panelovém domě na ulici Vnitřní číslo popisné 736, kde vyrůstal i můj otec Petr (narozen v roce 1972 v Karviné) i jeho bratr Pavel. V rámci bohumínských železáren si můj děda vydobyl velmi silné postavení (byl vedoucí směny), a tudíž pobíral velmi nadprůměrnou mzdu.\nMnohé poměry po roce 1989 nesel celkem nelibě. Přestože se vždy považoval za katolíka, i po roce 1989 volil komunisty. Na poměrech po roce 1989 mu vadily nejen podle jeho slov zlodějiny, kšefty, nespravedlnost, úpadek průmyslu i zemědělství (či rovnou zánik některých odvětví) a bordel, ale právě také rehabilitace První republiky a jejích představitelů. Hodně mu vadily i zhoršující se demografické, sociální a ekonomické problémy na Karvinsku – zejména v Orlové, ale i v Bohumíně. Zvyšující se podíl romského obyvatelstva děda nesl velmi nelibě (aby mi článek nebyl smazán, nemohu napsat doslovné citace a nemohu zde napsat přesně jeho názory).\nBabička Gerda pracovala jako dělnice, avšak v 90. letech onemocněla leukémií a nastoupila do invalidního důchodu. Díky tomuto invalidnímu důchodu však měla spoustu času na své vnuky – velmi často jsme se sestrou jezdili k ní do Orlové, respektive často jezdila i ona k nám do Záblatí, když třeba naši rodiče někam odjeli, přijela babička mě a sestru hlídat.\nV rodině otce se tehdy mluvilo česky, byť se silným slezským/ostravským přízvukem – ten měla nejsilnější pochopitelně babička, děda o něco méně, byť se mu jeho příbuzní smáli, že mu narostl „krátký zobák.“ Občas rodina používala nějaké místní výrazy – nejen bohumínské (a orlovské) – tedy slezské, ale pochopitelně i valašské a jihomoravské. Samotný děda spíše už mluvil směsicí obecné češtiny, valašského dialektu a ostravské mluvy (například používal i tvary velkej, velkýho psa atd..).\nBabička mluvila jako tehdy typický místní člověk – ona čeština se silným přízvukem a místními výrazy. Čistým či alespoň čistějším bohumínským nářečím (po naszymu) mluvila jen tehdy, když jsme navštívili její známou/kamarádku v bytě o tři patra níže – patrně, abych z rozhovorů jako malý klučina nerozdával rozumy.\nCelá otcova rodina, s výjimkou již nežijící babičky Gerdy původem z Bohumína, patří k oné mase přistěhovaleckého a vykořeněného obyvatelstva bez nějaké hlubší místní identity, co se ke Slezsku nijak nehlásí a nemá o něm ani žádné povědomí – nijak ho neřeší – nějaká místní historie je jim neznámá a nehlásí se k ní. Ani vlastně neví, kde Slezsko (potažmo Těšínsko) začíná a končí. Tím pádem ani, kde začíná Morava – pro ně je Morava všechno. Stejně tak se jich vůbec netýkají specifika autochtonního (tzn. původního) obyvatelstva Slezska – původní nářečí, tradice, kultura, mentalita… Toto přistěhovalecké obyvatelstvo se prostě považuje za Čechy (či mnohdy také za Moraváky či jakési „Severomoraváky“ nebo Ostraváky), co žijí na „severní Moravě,“ „severu Moravy“ či rovnou na Moravě.\nVše buďto napasováno na český nacionalistický příběh, nebo na jakousi moraváckou „protipepíkovskou“ vzdoroidentitu. Toto je důsledkem nejen jejich vykořeněnosti, ale také pozůstatek komunistického režimu, který se snažil u původního obyvatelstva povědomí o Slezsku vymazat, a u toho nově příchozího vůbec nerozvinout – všichni tedy měli nabít přesvědčení, že žijí na území „severní Moravy,“ co nemá nějakou vlastní hlubší místní identitu, kulturu, mluvu, tradice, mentalitu svých obyvatel a svou specifickou historii… Dokonce jsou mnozí naočkovaní – původním obyvatelstvem Těšínska tito nově příchozí obyvatelé pohrdají – nazývají je „Vasrpoláky,“ stejně tak ještě v mnohem větší intenzitě pohrdají obyvateli Hlučínska. Kdo zde byl dříve, nad tím se nikdy nezamýšlejí.\nHlavní a stěžejní je pro tyto přistěhovalce to, co si sem oni a jejich předci přinesli odjinud. Vše tradičně místní je jim cizí, v radikálnějším pojetí rovnou špatné – německé, polské, prostě nežádoucí – něco, co tu nemá co dělat. Zajímavostí je, že tito přistěhovalci nerozlišují mezi Prajskou a Cisařskou. Pro ně je Prajská z naprosto neznámého důvodu i kdysi rakouské Opavsko.\nZpět k otcově rodině. Nikdy jsme nebyli s otcovými příbuznými pořádně v kontaktu. Jeho příbuzné na jižní Moravě a na Valašsku ani pořádně neznám. Ani s babiččinou náhradní rodinou z Bohumína jsme nikdy nebyli v intenzivním kontaktu. Intenzivněji jsme se vždy stýkali jen s prarodiči.\nV roce 2006 babička Gerda leukémii podlehla. Děda Jaroslav se tehdy upřel na své vnuky – často nás navštěvoval a my navštěvovali jeho, často jsme u něj přespávali, s mými bratranci zase hodně jezdil rybařit. Hodně času děda trávil i prací na zahrádce (kterou obhospodařoval nejdříve u našeho domu v Záblatí, avšak poté, co jsme se přestěhovali do Skřečoně, dojížděl na zahrádku v Rychvaldě u domu mého strýce Pavla), kde si pěstoval různou zeleninu a ovoce.\nRybařit jezdil nejčastěji k rychvaldskému rybníku ležícím na pomezí Rychvaldu a Záblatí u Bohumína (vzdálený jen pár minut pěšky od našeho bývalé domu v ulici Na Pískách 344). Vyráběl si vlastní nástrahy ze suchého pečiva, které byly velmi účinné – všichni rybáři se tedy dívali, jestli „berou Filákovi.“ Když „Filákovi nebrali,“ tak se všichni sebrali a jeli domů. Celou rodinu zásoboval svou vypěstovanou zeleninou a ovocem (nejčastěji paprikami a rajčaty, někdy i jahodami, malinami, hráškem, cuketami, angreštem, zda jablky – to si nevzpomínám, ale snad i nějaké ovoce pěstoval, byť přednost dával zelenině – rád totiž obhospodařoval půdu). Občas nám dal i nějakou tu ulovenou rybu – buďto syrovou (zejména před Vánoci, ale občas i jindy), nebo i nějak upravenou – smaženou či uzenou.\nDěda však byl silný vášnivý kuřák. Ačkoliv následně kouřit přestal, i přes několik let abstinence, onemocněl rakovinou plic, které v roce 2017 podlehl. Oba mí prarodiče z otcovy strany jsou pohřbeni v Orlové.\nTak. Jsem tedy Čech? Jsou historie Čech mé dějiny? Je historie českého národa má historie? Ono Rakousko-Uhersko, české národní obrození atd… Proč se ze mě škola snažila dělat to, co se snažila? Proč ani média nerespektují geografické dělení naší země, které definuje Preambule Ústavy ČR a velký státní znak?\nV článku jsem představil dva zcela odlišné příběhy. Matčina rodina tady žije po celá staletí. Žije tady na svém. Neprošla si českým národním obrozením, naopak byla ovlivněná německým nacionalismem či se k němu rovnou hlásila. Nežila na území Českého království a z naprosté drtivé většiny ani na území Moravského markrabství. Před rokem 1742 žila na území zejména Opavského knížectví, dále v mnohem menší míře Krnovského, Ratibořského (tam spadalo Bohumínsko – to vlastně historicky není Těšínsko) a Těšínského knížectví. Na území Moravského markrabství žila opravdu jen malá část z nich. Po roce 1742 většina matčiných předků žila na území Pruského království – nejdříve ve správním obvodě hlubčickém, poté v okrese Ratiboř v rámci pruské provincie Slezsko. Po roce 1871 žili v hranicích sjednoceného Německa. A i ti, co žili na území Rakouska, chodili do německých škol, hlásili se k německé kultuře, německé identitě a německé národnosti. I ti žili v časech Rakousko-Uherska povětšinou na území Slezska, i když rakouského. Nakonec se všichni ocitli v hranicích kdysi pruského a německého Hlučínska. Velká část „Prajzáků“ se ani dnes za součást českého národa nepovažuje.\nOtcova rodina je větší háček. Je to jiný příběh. Příběh lidí, co do Slezska mířili za lepší formou obživy. Příběh, který celkem koresponduje s tím, co nás učili ve škole. Až na to, že sem rozhodně ti lidé nepřicházeli jako Češi. Ti, co do Slezska přišli již v 19. století, se snad i se zdejším prostředím sžili (ta čtvrtina otcových předků z Haliče – tedy Poláků). Tito, se narozdíl od matčiny rodiny, nepodíleli aktivně či pasivně na německém národním socialismu, ale byli jeho oběti. Ale ti, co sem přišli po roce 1945, již s sebou nesli identitu a kulturu, kterou si ponechali, jelikož Slezsko mělo být za socialismu vymazáno. Dá se tedy říct, že počeštit tento typ vykořeněných lidí bylo daleko snažší. Dnes je snad nejde nepovažovat za Čechy. Přesněji počeštěné jedince. Valaši byli po staletí Valaši či Moravané. Poláci byli po staletí Poláci. Ti Francouzi/Alsasané byli po staletí Francouzi/Alsasané. Ne Češi. Ale co už. Národnost je subjektivní věcí každého člověka.\nNa Karvinsku převažují lidé jako je otcova rodina. V Ostravě taky. Na Frýdecku snad taky. V samotném Třinci, kdo ví. Od Opavy na západ (tedy bývalé Sudety) naprosto dominují. To nemá se Slezskem nic společného – tato kdysi slezská část bývalých Sudet.\nAvšak jsou zde oblasti, kde je naprostá většina obyvatel autochtonní. Ať už se jedná o Hlučínsko, jehož osudy jsem zde dnes prostřednictvým matčiny rodiny prezentoval. Ale také o rakouskou část Opavska (tedy tu část, co nebyla před rokem 1945 německojazyčná – je to poměrně velké území okolo Opavy, od Opavy na východ – tzn. Štítina, Mokré Lazce, Háj ve Slezsku, Děhylov, Klimkovice atd..) a na jih (např. Raduň). Naprosto odlišné od Hlučínska, co se týče osudů a postojů v moderní době. Pak je tady samozřejmě území Těšínska. Tradičnější oblasti se zde liší oblast od oblasti. Je zde Jablunkovsko se svými Gorali, okolí Třince a Českého Těšína se svými Šlonzáky (kdysi i tzv. slezskými Valachy a Vasrpoláky). To jsou Češi? No snad nejsou.. Jsou zde však i oblasti od Frýdku na jih či v okolí dnešní žermanické přehrady se svými slezskými Moravci (tj. Lachy), kde už to tu čechyzační dávku dostalo národním obrozením, ona čechyzační dávka se týká i Opavska.\nNo je to prostě složité. Snad jsem ukázal, že příběh Slezska není černobílý. A snad jsem obhájil své právo nepovažovati se za Čecha. A právo nepovažovat české dějiny za své. A právo rozčilovat se při každém užití pojmu „sever Moravy.“\n< 2. část