PLÁN OBLASTI POVODÍ BEROUNKY - PDF\nDownload "PLÁN OBLASTI POVODÍ BEROUNKY"\nRenáta Aneta Konečná\n1 PLÁN OBLASTI POVODÍ BEROUNKY ČÁST A POPIS OBLASTI POVODÍ TEXT Povodí Vltavy, státní podnik prosinec 2009\n2 Obsah: A.1. Všeobecný popis oblasti povodí... 1 A.1.1 Vymezení oblasti povodí... 1 A.1.2 Geomorfologické poměry... 3 A.1.3 Geologické poměry... 4 A.1.4 Hydrogeologické poměry... 5 A.1.5 Hydrologické poměry... 6 A.1.6 Pedologické poměry... 8 A.1.7 Lesní poměry... 9 A.1.8 Klimatické poměry A.1.9 Sídelní struktura A.1.10 Hospodářské poměry A.1.11 Využití ploch v oblasti povodí A.1.12 Kulturně historické a technické památky A.1.13 Chráněná území ochrany přírody a krajiny A.2 Charakteristiky oblasti povodí A.2.1 Povrchové vody A.2.2 Podzemní vody A.2.3 Chráněné oblasti A.3 Doplňující údaje A.3.1 Kontaktní místa a postupy pro získání základní dokumentace a informací o etapách zpracování plánu oblasti povodí A.3.2 Opatření uskutečněná pro informování veřejnosti o zjišťování a hodnocení stavu vod a souhrn jejich výsledků a změn provedených v jejich důsledku v plánu Nejistoty a chybějící data Seznam podkladů a literatury Přílohy: Tabulková část Grafická část\n3 A.1. Všeobecný popis oblasti povodí A.1.1 Vymezení oblasti povodí Oblast povodí Berounky je vymezena vyhláškou Ministerstva zemědělství č. 292/2002 Sb., o oblastech povodí ve znění vyhlášky č. 390/2004 Sb. Oblast povodí Berounky leţí v západní části Čech a je situována pouze na území České republiky. Převáţná část (cca 95 %) spadá do hlavního povodí Labe. Menší část (454,279 km 2 cca 5 %), podél státních hranic se Spolkovou republikou Německo, spadá do hlavního povodí Moravy, včetně dalších přítoků Dunaje. Na oblast povodí Berounky navazuje oblast povodí Dolní Vltavy. Vymezení oblasti povodí Berounky je znázorněno na obrázku č.1. Obr. č. 1 Vymezení oblasti povodí Berounky Celková plocha oblasti povodí Berounky činí 9 270,621 km 2. Do povodí Berounky (Mţe, Radbuzy a Úhlavy) přitékají vodní toky z plochy 37,970 km 2, leţící ve Spolkové republice Německo. Páteřními toky horní části oblasti povodí Berounky jsou Mţe, Radbuza, Úhlava a Úslava, páteřním tokem dolní části oblasti povodí je pak Berounka, jejímiţ nejvýznamnějšími přítoky jsou Střela a Litavka. Hydrologická struktura oblasti povodí je uvedena v tabulce č. 1. 1\n4 Dílčí povodí Subpovodí ČHP Tab. č. 1 Struktura oblasti povodí Plocha povodí celkem [km 2 ] Mţe Mţe po soutok s Radbuzou * ) ,247 Radbuza po Úhlavu ,874 Úhlava po soutok s Radbuzou * ) ,577 Radbuza od Úhlavy po soutok se Mţí, Berounka od soutoku Mţe a Radbuzy po soutok s Úslavou ,696 Úslava po ústí do Berounky ,691 Berounka Berounka od Úslavy po Střelu ,679 Střela a Berounka od Střely po Rakovnický potok ,663 Rakovnický potok a Berounka od Rakovnického potoka po Litavku ,930 Litavka a Berounka od Litavky po Loděnici ,968 Loděnice a Berounka od Loděnice po ústí do Vltavy ,016 povodí Dunaje Naab a přítoky Waldnaab * ) ,562 Naab a přítoky Kateřinský potok * ) ,489 Naab a přítoky Schwarzach * ) ,744 Regen a přítoky Grosse Regen * ) ,310 Regen a přítoky Kouba * ) ,175 plocha oblasti povodí Berounky celkem 9 270,621 * ) označení subpovodí, přesahujícího státní hranice České republiky Nejvyšší nadmořská výška oblasti povodí Berounky je na Jezerní hoře na Šumavě 1343 m n.m., nejniţší nadmořská výška je v závěrném profilu oblasti povodí při ústí Berounky do Vltavy (kolem 190 m n.m.). Maximální vzdálenost od severu k jihu činí zhruba 124 km, od východu k západu zhruba 145 km. Výškové poměry jsou uvedeny v tabulce č. 2. Oblast povodí Tab. č. 2 Výškové poměry území oblasti povodí Berounky Podíl nadmořské výšky z plochy území oblasti povodí [%] do 200 m n.m m n.m m n.m. nad 800 m.n.m. plocha (km 2 ) 7, , ,39 148,22 % 0,08 60,56 37,76 1,60 Převáţná část oblasti povodí Berounky leţí v Plzeňském kraji, východní část leţí v kraji Středočeském a zasahuje na území hlavního města Prahy, severní okraj zasahuje do Karlovarského kraje. Ústeckého kraje se oblast povodí Berounky dotýká zcela nevýznamně. Název kraje Plocha kraje v oblasti povodí (km 2 ) Tab. č. 3 Vymezení oblasti povodí Berounky vůči krajům Podíl oblasti povodí v ploše kraje (%) Podíl plochy kraje v oblasti povodí (%) Hlavní město Praha 23,967 4,83 0,26 Středočeský 2 166, ,67 23,37 Plzeňský 6 406,271 84,73 69,10 Karlovarský 672,771 20,30 7,26 Ústecký 1,044 0,02 0,01 Oblast povodí Berounky rovněţ zasahuje do správních obvodů celkem 30 obcí s rozšířenou působností. 2\n5 Tab. č. 4 Vymezení oblasti povodí Berounky vůči ORP a Hlavnímu městu Praze Název ORP Kraj Číslo ORP Plocha ORP (km 2 ) Plocha ORP v oblasti povodí (km 2 ) Podíl plochy ORP v oblasti povodí Hlavní město Praha Hlavní m. Praha ,238 23,967 5,108 Beroun Středočeský , , ,000 Černošice Středočeský , ,486 24,892 Dobříš Středočeský ,563 18,083 5,676 Hořovice Středočeský , ,181 99,986 Kladno Středočeský , ,906 51,820 Příbram Středočeský , ,870 41,171 Rakovník Středočeský , ,096 86,936 Slaný Středočeský ,527 0,172 0,047 Blovice Plzeňský , ,478 99,983 Domaţlice Plzeňský , , ,000 Horaţďovice Plzeňský ,720 40,218 15,545 Horšovský Týn Plzeňský , , ,000 Klatovy Plzeňský , ,520 90,012 Kralovice Plzeňský , ,821 97,799 Nepomuk Plzeňský , ,050 79,655 Nýřany Plzeňský , , ,000 Plzeň Plzeňský , , ,000 Přeštice Plzeňský , , ,000 Rokycany Plzeňský , , ,000 Stod Plzeňský , , ,000 Stříbro Plzeňský , , ,000 Sušice Plzeňský ,784 12,564 1,609 Tachov Plzeňský , ,696 99,983 Cheb Karlovarský ,804 0,015 0,003 Karlovy Vary Karlovarský , ,983 38,600 Mariánské Lázně Karlovarský , ,773 52,041 Louny Ústecký ,390 0,537 0,114 Podbořany Ústecký ,713 0,504 0,149 Ţatec Ústecký ,295 0,003 0,001 Mapa A1 - Vymezení vztahu oblasti povodí ke správnímu členění ČR A.1.2 Geomorfologické poměry Geomorfologické poměry mají zásadní vliv na utváření říční sítě. Pás pohoří v příhraničí a kotlinný charakter okolí Plzně přispívají k vějířovitému tvaru říční sítě v horní části oblasti povodí, reliéf v okolí vlastního toku Berounky pak ovlivňuje směrování tohoto toku. Vertikální členitost (měřená výškovým rozdílem ve čtvercových polích 4x4 km) má vliv na odtokové charakteristiky. Obecně platí, ţe čím je vertikální členitost větší, tím je rychlejší odtoková odezva. Z typů reliéfu (roviny, pahorkatiny, vrchoviny a hornatiny) jsou v oblasti povodí nejvíce zastoupeny pahorkatiny s výškovou členitostí m a vrchoviny s členitostí m. Nejvyšší partie Šumavy, Českého lesa a Brd mají charakter hornatin (výšková členitost nad 300 m). Zajímavé je, ţe charakter hornatiny má i hluboce zaklesnuté údolí Berounky v okolí Křivoklátu. U Šumavy a Brd je zřejmý vliv terénu na orografické zesílení frontálních a cyklonálních sráţek. Geomorfologický vývoj území lze sledovat od svrchní křídy. Dnešní reliéf byl formován zvláště v období kvartéru. Celé území bylo oblastí odnosu. V parovinném reliéfu se kromě horninových rozdílů uplatnila 3\n6 mladší tektonika a hloubková eroze říčních toků. Podle geomorfologického členění jsou na území oblasti povodí Berounky zastoupeny subprovincie (soustavy) Šumavská, Poberounská, Krušnohorská a Českomoravská. Šumavská soustava zasahuje na území oblasti povodí dvěma oblastmi Českoleskou oblastí (celky Český les, Podčeskoleská pahorkatina a Všerubská vrchovina) a Šumavskou hornatinou. Nachází se zde i nejvyšší body oblasti povodí Čerchov 1042 m n.m.m. (Český les) a Jezerní hora 1343 m n.m. a Ostrý 1280 m n.m. (Šumava). Poberounská soustava má na území studované oblasti povodí největší rozlohu. Na základě morfostrukturních a orogenetických poměrů se dělí na Brdskou oblast a Plzeňskou pahorkatinu. Brdská oblast v oblasti povodí zahrnuje Brdskou vrchovinu, Křivoklátskou vrchovinu a Hořovickou pahorkatinu, okrajově na severovýchodě i Praţskou plošinu a Dţbán. Součástí Brdské vrchoviny jsou morfologicky nejvýraznější Hřebeny a Brdy s vrchy Praha 862 m n.m. a Tok 962 m n.m., tvořící výrazný hřbet v barrandienském směru. Plzeňská pahorkatina je na území oblasti povodí tvořená Rakovnickou pahorkatinou, Plaskou pahorkatinou a na jihu Švihovskou vrchovinou. Plaská pahorkatina se vyznačuje terénem s nevelkými výškovými rozdíly s hlouběji zaříznutými údolími toků. Podcelkem Plaské pahorkatiny je i Plzeňská kotlina s hlavním soutokovým uzlem oblasti povodí. Krušnohorská soustava zasahuje do oblasti povodí ze severozápadu geomorfologickou oblastí Karlovarské vrchoviny, Česko-moravská soustava z jihovýchodu Středočeskou pahorkatinou. Poddolovaná území se nacházejí v severním okolí Plzně, okolo Rokycan a na Příbramsku. Oblasti nejvíce ohroţené se vyskytují v severním okolí Plzně, okolo Plas a Berouna. Krasové jevy, jak povrchové, tak podpovrchové, se vyskytují v největší míře v oblasti Českého krasu. Vyskytují se zde na povrchu škrapy, závrty, ponory, pod zemí pak jeskyně a propasti. Z nich nejvýznamnější jsou Koněpruské jeskyně, Kodská jeskyně, Tetínská chodba a dále v oblasti údolí Berounky u Srbska a kaňon Kačáku. Většina z nich vznikla v silurských a devonských vápencích a vápnitých horninách středočeské barrandienské pánve. Mapa A2 - Geomorfologické členění A.1.3 Geologické poměry Geologické poměry předurčují geomorfologické a hydrogeologické charakteristiky. Mají vliv na intenzitu zvětrávání, ovlivňují tvar říční sítě, materiál dna či chemické sloţení vody. Typ geologického podloţí byl vyuţit pro určení pracovní typologie (viz kap. A.2.1) vodních útvarů povrchových vod jako jedna z pěti popisných charakteristik. Rozlišovalo se, zda převaţuje křemitý nebo vápnitý geologický typ v povodí nebo mezipovodí útvaru. Následující odstavce dokumentují pestrý geologický vývoj v oblasti povodí Berounky od starohor (stáří nad 545 miliónů let) po současné denudační procesy. Oblast povodí Berounky je budována z geologického hlediska ve značné části krystalinikem. Přísluší k nejstaršímu prekambrickému patru Českého masívu, postiţenému kadomskou a variskou orogenezí, doprovázenou regionální metamorfózóu a plutogenezí. Krystalinikum na sledovaném území je součástí oblasti moldanubika a oblasti středočeské (tepelsko-barrandienské). První oblast je zastoupena moldanubikem Českého lesa a ojedinělými masívy granitoidních hornin, náleţejících zčásti západočeskému a zčásti středočeskému plutonu. Na východě je moldanubikum Českého lesa proti středočeské oblasti omezeno zhruba českým křemenným valem, na západě přechází do bavorského moldanubika. Severní hranici tvoří dyleňská jednotka krušnohorské oblasti. Nalézají se zde pramenné oblasti Úhlavy, Radbuzy a Mţe. Oblast tepelsko-barrandienská je zastoupena domaţlickým a tepelským krystalinikem, proterozoikem a starším paleozoikem Barrandienu, západočeskými bazickými magmatity a izolovanými masívy granitoidů západočeského plutonu, stodským, kladrubským aj. Domaţlické a tepelské krystalinikum je označováno jako sloţitě zvrásněný a metamorfovaný komplex vulkanosedimentárních hornin. Sousedí na SV s barrandienským svrchním proterozoikem. Ve sloţení domaţlického krystalinika převaţují metamorfované vulkano-sedimentární horniny a bazické a granitoidní plutonity. Tepelské krystalinikum je tvořeno metapelity a metapsamity (fylity, ruly, svory). Proterozoikum Barrandienu na území oblasti povodí vystupuje mezi Kladnem (Kralupy nad Vltavou) a Horšovským Týnem. Stratigraficky náleţí svrchnímu proterozoiku, které je ve vývoji metamorfovaném i nemetamorfovaném, mezi oběma je pozvolný přechod. Obojí proterozoikum vystupuje na povrch nebo 4\n7 buduje podloţí karbonským uloţeninám Plzeňské pánve a dalších denudačních útrţků karbonu. Tvoří ho hlavně jílovce, droby a slepence. Uvedené horniny zaujímají značnou část plochy povodí Úslavy, Úhlavy, Radbuzy a Mţe a střední části povodí Berounky. V dolní části povodí Berounky se vyskytují horniny staršího paleozoika Barrandienu, které spočívá s úhlovou diskordancí bezprostředně na svrchním proterozoikum. Sedimentární a vulkanické horniny staršího paleozoika jsou ve středočeské oblasti zachovány v rozsáhlém synklinoriu mezi Úvaly u Prahy a Plzní. Pánev příbramsko-jinecká je vyplněna sedimenty spodního a středního kambria jejichţ mocnost je aţ 3000 m, jsou zastoupeny psamiticko-pelitickými sedimenty (křemennými pískovci se slepenci a jílovitými břidlicemi). Dále během kambria vznikly pásma vyvřelých hornin: křivoklátsko-rokycanské a strašické, sestávající z porfyritů, křemenných porfyrů a porfyritových aglomerátů. V ordoviku vznikla praţská pánev. Sedimentární výplň ordovického aţ devonského stáří tvoří střídavě pelity a psamity, posléze graptolitové břidlice, vulkanicko-karbonátové a karbonátové sedimenty siluru a devonu. Z mladších pokryvných útvarů mladšího paleozoika je přítomen středočeský permokarbon v plzeňské, ţihelské, rakovnické pánvi a v dalších menších tektonických sníţeninách, kde se uchoval před denudací (merklínská pánev). Jde o kontinentální sedimenty karbonu a permu, uloţené na proterozoiku a paleozoiku oblasti tepelsko-barrandienské. Uloţeniny plzeňské pánve byly postiţeny směrnými a příčnými zlomy poklesového charakteru, byly rozčleněny do soustavy tektonicky izolovaných ker. Pánev má zachovalý úplný sled vrstev od spodních šedých (uhlonosné), spodních červených a svrchních šedých aţ po svrchní červené souvrství. Sedimenty pánve budují dolní část povodí Radbuzy a Mţe před soutokem v Plzni. Křídové uloţeniny náleţejí k jihozápadnímu křídlu české křídové pánve. Jsou stáří cenomanského, turonského, případně spodnosenonského.tvoří denudační zbytky ve východním okolí Prahy, dále částečně překrývají permokarbonské sedimenty na Kladensku a Sklánsku a Rakovnicku. Neogenní sedimenty jsou zastoupeny pruhy štěrkopísků v linii Křivoklát-Rakovník-Měcholupy a štěrky, a jílovitými písky v denudačních reliktech na Plzeňsku a Rakovnicku. Ze severu do povodí Střely zasahují okrajově neovulkanické výlevné horniny Doupovských hor s pyroklastickými uloţeninami. Kvartér je na území zastoupen různými typy svahovin, často s příměsí eolických hlín, relativně mocnými proluviálními sedimenty podél úpatí Českého lesa, splachovými sedimenty v bočních údolích a depresních uzávěrech a dále fluviálními sedimenty, sledujícími zvláště tok Úhlavy, Radbuzy a Mţe soutok Berounky a Vltavy. V oblasti českého krasu se nacházejí fosiliferní výplně krasových dutin a pramenné vápence. Mapa A3 - Geologická mapa A.1.4 Hydrogeologické poměry Hydrogeologické poměry indukují moţnosti zásob podzemní vody a působení na odtokové poměry prostřednictvím základního odtoku. Druhy hornin, jejich propustnost nebo uspořádání jednotlivých vrstev ovlivňují výskyt, pohyb, chemické a fyzikální vlastnosti podzemní vody. Hydrogeologické poměry ovlivňují proces odtoku vody z povodí, údaje o horninových vrstvách a kolektorech se vyuţívají např. k posouzení zdrojů vhodných pro odběry, v hodnocení zranitelnosti podzemních vod např. vnosem znečištění z území, z infiltrace sráţek nebo jiným způsobům dotace podzemních vod. Základními jednotkami pro bilancování mnoţství podzemních vod) jsou hydrogeologické rajóny, podle kterých jsou vymezovány útvary podzemních vod (viz kap. A.2.2). V souladu s regionálním členěním geologických jednotek lze vymezit v oblasti povodí tyto hydrogeologické struktury (geologická prostředí s uceleným oběhem podzemní vody) - hydrogeologický masív, zvrásněný komplex, pánve. Hydrogeologický masív representuje krystalinikum. Horniny se vyznačují výhradně puklinovou propustností. S výjimkou přípovrchové zóny zvětrávání, která můţe zasahovat od několika metrů do několika desítek metrů, je oběh podzemní vody vázán na tektonicky porušené zóny. Hydraulické parametry krystalinických hornin jsou obvykle nízké. V oblasti povodí Berounky se jedná o oblast moldanubika Českého lesa, částečně moldanubika šumavského, tepelské a domaţlické krystalinikum, které leţí v pramenných oblastech a na horních tocích Mţe, Radbuzy, Úhlavy a Úslavy. Koeficient transmisivity se pohybuje v širokém pásmu m 2 /s. Ke zvrásněnému komplexu počítáme nejstarší uloţeniny, stáří svrchního proterozoika a staršího paleozoika Barrandienu. Vyznačují se komplikovanějšími hydrogeologickými poměry a vytvářejí se v nich podzemní vody puklinového a zčásti puklinovo-krasového typu v částečně zkrasovělých silursko- 5\n8 devonských vápencích. Hlavní zvodnění je v přípovrchovém pásmu rozpojení hornin, ve kterém se vytváří mělká zvodeň s volnou hladinou, konformní s morfologií terénu. Propustnost karbonátových hornin ve vápencích barrandienu je puklinová a krasová. Oběh podzemních vod je omezen vlivem neúplného vývoje krasu a sloţitou tektonikou. Převáţnou část území s výskytem siluru a devonu barrandienu odvodňuje Berounka, severozápadní část Vltava. U permokarbonských uloţenin, které tvoří pánevní struktury, se často ve vertikálním směru střídají propustné a nepropustné vrstvy a vytvářejí se víceméně průběţně kolektory a izolátory. V území narušeném těţbou uhlí obvykle dochází k druhotnému propojení zvodní. V zájmovém území se nacházejí pánve Plzeňská, Manětínská, Ţihelská a část pánve Rakovnické. Plzeňská pánev je na obvodě dokonale uzavřena vyzdviţenými algonkickými břidlicemi a pouze na SZ souvisí úzkým prolomem Draţené s Manětínskou pánví, s níţ se zde na místě styku společně odvodňuje. Plocha rajónu je na dvou místech překryta kvartérními náplavami přítoků Berounky v Plzeňské kotlině. Oběh podzemní vody se v severní a jiţní části pánve podstatně liší, v severní části převládá plynulé odvodňování příronem do vodotečí a pramenními vývěry, v jiţní části v důsledku čerpání důlních vod je značná část odvodnění umělá. Vytěţené prostory působí jako erozní báze, neboť důlní vody jsou dlouhodobě odčerpávány. Nejdůleţitějším činitelem, který ovlivňuje průtočnost sedimentů Plzeňské pánve, je rozsáhlé tektonické porušení. Stupeň propustnosti se pohybuje od velmi nízkého aţ do vysokého, v závislosti na hydrologickém charakteru puklin. Koeficient transmisivity je zde mezi 10-4 aţ 10-3 m 2 /s. Manětínskou pánev lze charakterizovat jako soubor nepravidelně se střídajících izolátorů a kolektorů s hojným tektonickým postiţením. Hlavní oběh vody je vázán na tektonické struktury. Dotace podzemních vod probíhá převáţně z povrchu, ale i z okolních metamorfitů. Rakovnická pánev je uzavřená hydrogeologická struktura ve které převaţuje puklinová propustnost. Doplňování zásob podzemní vody je omezené vzhledem ke střídání propustných a nepropustných hornin. Reţim podzemních vod v pánvi je narušen jak bývalou povrchovou těţbou, tak důlní činností. Z kvartérních sedimentů jsou hydrogeologicky nejvýznamnější uloţeniny údolních niv větších toků, kde bývají kolektory štěrků a písků vyvinuty ve větších mocnostech a větších plochách. Místní význam přesahuje soutok Vltavy a Berounky. Hydrogeologicky a vodohospodářsky významné rajóny jsou části údolních teras toků v plzeňské kotlině a na horním toku Úhlavy na Klatovsku. V soutokové oblasti Berounky pod Plzní je struktura kvartérních rajónů uzavřena při vstupu do erozního údolí pod Plzní. Vodohospodářsky významné jsou pouze mladopleistocenní písčité štěrky údolní terasy některých úseků řek. Zvodeň je většinou v hydraulické spojitosti s toky. V závislosti na průtokových poměrech je zvodeň buď tokem doplňována nebo drénována. Mimo říční zónu je hladina podzemní vody kvartérních uloţenin nad úrovní hladiny v recipientu. Zvodeň vyvinutá v kvartérních sedimentech a přípovrchových horninách v oblasti města Plzně je nevhodná k vyuţívání, protoţe je silně kontaminovaná. Koeficient transmisivity zde dosahuje přibliţně hodnot 10-4 aţ 10-3 m 2 /s. Z hlediska specifického odtoku podzemních vod jsou nejvyšší hodnoty nad 5-10 l/s/km 2 dokumentovány v pramenné oblasti Úhlavy ve vrcholových partiích Šumavy. V oblasti krystalinika v okolí Mariánských Lázní, vrcholové oblasti Českého lesa a podhůří Šumavy a oblasti výskytu karbonátových hornin paleozoika Barrandienu dosahuje specifický odtok hodnot 3-5 l/s/km 2, v oblasti podhůří Českého lesa a staršího paleozoika Brd činí specifický odtok 2-3 l/s/km 2 a v pánevní oblasti v okolí Plzně na středních a dolních tocích Mţe, Úhlavy, Úslavy a Radbuzy 1-2 l/s km 2. Nejniţších hodnot dosahuje specifický odtok podzemních vod na středním toku Berounky v oblasti proterozoika (0,5 1 l/s/km 2 ). Pramenní činnost je nejvýznamnější v horní části toku Úhlavy, ve střední části toku Radbuzy v okolí Dobřan, dále mezi Plzní a Kaznějovem v Plzeňské pánvi a v okolí Rakovníka v Rakovnické pánvi. A.1.5 Hydrologické poměry Páteřními toky horní části oblasti povodí jsou Mţe, Radbuza, Úhlava a Úslava, dolní části oblasti povodí Berounka, jejímiţ nejvýznamnějšími přítoky jsou Klabava, Střela a Litavka. Nejvodnějším měsícem je březen, v horních částech Úhlavy, Klabavy a Litavky duben. Nejméně vodnými měsíci jsou srpen a září. V souhrnu oblast povodí Berounky odtokově dobře vystihuje profil Berounka Beroun (Q a = 35,6 m 3 /s, q a = 4,3 l/s/km 2, Q 100 = m 3 /s, Q 355 = 5,35 m 3 /s, 63 % odtoku v listopadu aţ dubnu). Vějířovité sbíhání toků v Plzni představuje pro toto sídlo zesílené povodňové ohroţení. Určitým pozitivem v této souvislosti můţe být fakt, ţe zatímco u Mţe převládá zimní reţim povodní, u Úhlavy a Úslavy převládá reţim letní (u Radbuzy je reţim smíšený). Na vlastním toku Berounky a 6\n9 jejích přítocích pod Plzní převládá smíšený aţ letní reţim. Pro Prahu jsou pak z hlediska povodní nepříznivé poměrně nízké retenční prostory v oblasti povodí Berounky. Největší nádrţí oblasti jsou Hracholusky na Mţi. Vodárenskými nádrţemi v oblasti povodí jsou Nýrsko (Úhlava - zásobování Klatovska a Domaţlicka), Ţlutice (Střela oblast mezi Konstantinovými Lázněmi a Ţatcem), Lučina (Mţe Tachovsko), Klíčava (Klíčava - kladensko) a soustava vodních děl Láz (Litavka) Pilská (Pilský potok) Obecnice (Obecnický potok) pro město Příbram. Dále se v oblasti povodí Berounky nachází nádrţe České údolí (Radbuza), Klabava ( Klabava) a Záskalská (Červený potok). Větší mnoţství rybníků se nachází v jihovýchodní části oblasti povodí Berounky Kozčínský, Hořejší padrťský, Dolejší padrťský, Hnačovský, Myslivský a Ţinkovský, dále pak v okolí Tachova a Nového Boru Modrý a Dlouhý. K rozlehlým patří také rybníky Regent, Turyňský, Štěpánský nebo Velký Bolevecký. Popis hlavních vodních toků Mţe pramení v SRN jako Blätterbach, na státní území ČR přitéká ve výšce 640 m n.m.. Tok dále protéká Českým lesem, Podčeskoleskou pahorkatinou, Tachovskou brázdou, jiţním cípem Bezdruţické vrchoviny, Stříbrskou pahorkatinou a ústí zleva v Plzeňské kotlině do Berounky ve výšce 298 m n.m. (zdrojnice soutok s Radbuzou). Délka toku na území ČR činí 104,5 km. Největšími přítoky zleva jsou Hamerský potok, Kosový a Úterský potok, zprava Brtný potok, Sedlištský potok, Úhlavka a Vejprnický potok. Plocha povodí je 1 828,6 km 2. Radbuza pramení ve výšce 720 m.n.m.. Protéká Českým lesem, Chodskou a Plaskou pahorkatinou. Ústí zprava do Berounky (zdrojnice - soutok se Mţí) v Plzni v 298 m n.m.. Před Plzní je na Radbuze vybudována nádrţ České údolí. Největšími přítoky jsou zleva Hořina, zprava Černý potok, Zubřina a Merklinka. Délka toku je 111,5 km, plocha povodí činí 2 179,4 km 2. Úhlava pramení v CHKO Šumava na svahu Pancíře ve výšce 1110 m.n.m., ústí na území Plzně do Radbuzy v 303 m.n.m., délka toku je 108,7 km. Největšími přítoky jsou zleva Poleňka, zprava Jelenka, Drnový a Točnický potok. Úhlava pramení v Ţeleznorudské hornatině, dále protéká Švihovskou vrchovinou do Plzeňské kotliny. Největšími přítoky jsou Jelenka, Drnový potok a Poleňka. Plocha povodí je 919,4 km 2. Úslava pramení u Čihaně ve výšce 695 m n.m., protéká Blatenskou pahorkatinou, dále pak Radyňskou pahorkatinou do Plzeňské kotliny, kde ústí zprava do Berounky v Plzni v 296 m n.m. Délka toku je 92,3 km. Největšími přítoky jsou zleva Podhrázský potok, zprava Myslívský potok, Bradava a Kornatický potok. Plocha povodí je 796,5 km 2. Berounka vzniká na území města Plzně soutokem Radbuzy a Mţe ve výšce 298 m n.m.. Z Plzeňské kotliny vtéká do Kralovické pahorkatiny, dále do Křivoklátské vrchoviny a Hořovické pahorkatiny a ústí zleva v Praze-Modřanech do Vltavy ve výšce 188 m n.m. Délka toku je 138,8 km. Největšími přítoky jsou zprava Klabava a Litavka, zleva Třemošná, Střela, Rakovnický potok, Klíčava a Loděnice. Plocha povodí činí 8 861,4 km 2. Klabava pramení 3,5 km od Padrtě nedaleko Roţmitálu pod Třemšíněm ve výšce 678 m n.m., ústí zprava do Berounky u Chrástu v 286 m n.m., délka toku je 39 km, z toho v kategorii významný 36,5 km. Byla na ní vybudována nádrţ Klabava (Ejpovice). Největšími přítoky jsou zleva Skořický potok, zprava Třítrubecký, Holoubkovský a Voldušský potok. Střela pramení u obce Prachomety nedaleko Touţimi ve výšce 678 m n.m., ústí zleva do Berounky nad Liblínem ve výšce 272 m n.m., délka toku je 97,5 km. Na Střele leţí vodní nádrţ Ţlutice. Největšími přítoky jsou zleva Ratibořský potok, Velká Třasovka, Mladotický a Kralovický potok, zprava Luhovský, Borecký a Manětínský potok. Rakovnický potok pramení u obce Drahouš ve výšce 569 m n.m., ústí zleva do Berounky pod Křivoklátem v 235 m n.m., délka toku 48,4 km. Největšími přítoky jsou zleva Kolešovický a Lišanský potok. Litavka pramení 2 km severovýchodně od obce Nepomuk ve výšce 765 m n.m., ústí zprava do Berounky v Berouně v 218 m n.m., délka toku činí 54,6 km, z toho v kategorii významný 51,3 km. Největšími přítoky jsou zleva Obecnický a Červený potok, zprava Chumava. Loděnice pramení u Kroučové ve výšce 478 m n.m., ústí zleva do Berounky pod Tetínem v 212 m n.m., délka toku je 61,1 km, z toho v kategorii významný 45,7 km. Na horním toku se nachází několik rybníků. Nemá ţádný významný přítok. Mapa A4 - Říční síť páteřních toků povodí 3. řádu 7\n10 Základní hydrologické údaje Základní hydrologické údaje N-letých průtoků jsou sestaveny z evidenčních listů hlásných profilů kategorie A a B (ČHMÚ). V oblasti povodí Berounky se jedná o 44 profilů. Tabulka A1 - N-leté průtoky A.1.6 Pedologické poměry Půdní poměry se svými infiltračními a retenčními charakteristikami podílejí na rozdělení odtoku na povrchový, podpovrchový a základní. Půdní vlastnosti, svaţitost terénu a typ vegetace jsou zásadními faktory pro specifikaci erozního ohroţení. Z hlediska půdních typů převládají v oblasti povodí Berounky hnědé půdy (64,1 %), následují pseudogleje a gleje (16,3 %), hnědozemě (5,5 %), ilimerizované půdy (4,5 %), fluvizemě (4,9 %) a další. Rozmanitost půd je dána povahou podkladového substrátu, reliéfem, klimatickými podmínkami, vegetací a činností člověka. Zamokřené půdy (pseudogleje a gleje) na západní a severní straně Brd a v podhůří Českého lesa mají často jílovitohlinitý charakter s méně příznivými infiltračními charakteristikami. Půdy v horských částech Šumavy, Českého lesa a Brd zase obsahují velké mnoţství skeletu, coţ zhoršuje jejich retenční vlastnosti. Následující odstavce detailněji rozvádí genezi půd v oblasti povodí Berounky. Hnědé půdy nenasycené (kyselé), místně hnědé půdy nenasycené okyselené rankry, se tvoří na středně těţkých aţ lehčích zvětralinách hornin moldanubika. Zaujímají geomorfologické celky Český les a Všerubskou vrchovinu, část Šumavy i Šumavského podhůří. Na území Kateřinské kotliny a Přimdského lesa se váţou na lehčí zvětraliny kyselých hornin hnědé půdy podzolové - rezivé půdy; v nich jsou zastoupeny podzoly a hydromorfní půdy (gleje a zrašelinělé půdy) a rašelinné půdy. Uvedený typ půd je téţ rozšířen na horských plošinách Ţeleznorudné hornatiny. V rámci hnědých půd kyselých se omezeně vyskytují v oblasti Čerchova hnědé půdy podzolové rezivé půdy, místně s podzoly a rankry. Ve Všerubské vrchovině se vytvořily, obvykle na polygenetických hlínách a středně těţkých aţ těţkých substrátech, pseudogleje, místně gleje aţ stanogleje a rašelinové půdy. Tento typ půd je zastoupen také v Tachovské brázdě mezi toky Radbuzy a Úhlavky. Pestré zastoupení půdních typů je v Chodské pahorkatině na horním toku Radbuzy. V území mezi Klenčím, Horšovským Týnem a Domaţlicemi se kromě pseudoglejů s doprovodnými ilimerizovanými půdami oglejenými vyskytují na spraších a sprašových hlínách a na sprašových a polygenetických hlínách hnědozemě a ilimerizované půdy. Na území Poberounské soustavy jsou všechny typy půd kromě hnědých půd výrazně nenasycených. V těchto celcích převaţují hnědé půdy nasycené a hnědé půdy nenasycené, lokálně rankry. Hnědozemě na spraších a sprašových hlínách a ilimerizované půdy na sprašových a polygenetických hlínách jsou zastoupeny rovnoměrně v povodí Zubřiny od Domaţlic ke Staňkovu a dále v povodí Radbuzy k Holýšovu a Stodu, ale téţ v povodí Úhlavy od Klatov aţ k Plzni. Nivní půdy se vytvářejí v údolních nivách na dolním toku Úslavy a Radbuzy, nivní půdy glejové se vyvinuly v údolní nivě Úhlavy a lemují tok Úhlavy po celé délce od jiţní hranice Klatovské kotliny aţ k Přešticím. Převládajícím půdním typem v niţších teplých okrscích je oligotrofní hnědozem, která výše přechází do půd v různém stupni podzolovaných, od semipodzolů po výrazně ţelezité a humusové podzoly ve vyšších polohách. Horniny proterozoika zvětrávají na písčité hlíny aţ hlinité písky se střípkovitě kamenitým skeletem. Budují jednotvárnou parovinu a obvyklým půdním typem, zde vytvořeným, je oligotrofní hnědozem s velkým sklonem k podzolizaci. U těţších jílovitých půd dochází k vytvoření půd pseudoglejového typu. Paleozoické břidlice zvětrávají téţ na těţké jílovité půdy. Zvětraliny na územích budovaných fylity jsou obdobné, jako na břidlicích, ale jsou písčitější. Na fylitech se tvoří mělké půdy, které jsou silněji podzolované. Na porfyritovém substrátu s hlinitopísčitým rozpadem vznikají středně výţivné hnědozemě. Podzolové půdy a podzoly jsou vázány výškově na vrchoviny (Křivoklátská, Brdská) a plošinu Dţbán. Půdy horských poloh (rankry) jsou zastoupeny omezeně v Brdech, kde vytvářejí souvislejší pokrývku jen v nejvyšších polohách. Rendziny a pararendziny vznikají ve vápencových oblastech barrandienského paleozoika. Převládajícím půdním typem permokarbonských sedimentů je oligotrofní hnědozem. Běţné jsou i podzoly. U půd s vyšším podílem jílovité sloţky a slabou propustností se vytvářejí mramorované pseudogleje. U neogenních uloţenin jsou běţným půdním typem podzoly. Nivní půdy se vytvářejí na uloţeninách písků a štěrků údolních niv všech větších toků. Mapa A5 - Půdní typy 8\n11 A.1.7 Lesní poměry Vegetace, především pak lesy, ovlivňuje hydrologický reţim toků. Význam lesních porostů, při jejich vhodné druhové skladbě a stavu, spočívá v plnění hydrické funkce, sniţování kulminací a zpravidla zvyšování průtoků v období nedostatku sráţek, a v plnění půdoochranné funkce. Výchozím podkladem pro popis lesních poměrů jsou Oblastní plány rozvoje lesa ( ) zpracované Ústavem pro hospodářskou úpravu lesa Brandýs nad Labem. Pro analýzy stupně přirozenosti lesních porostů jsou pouţity lesní hospodářské plány zpracované pro lesní porosty v oblasti povodí (89,4 % lesních porostů). Zbývající plochu zabírají lesní pozemky Vojenských lesů a statků Hořovice. Lesnatost oblasti povodí Berounky 39,7 % je nad celostátním průměrem a patří k nejvyšším v ČR. Prostorově je fragmentace lesů mírně nevyrovnaná. Ekosystémová analýza potenciální přirozené vegetace Dle typologického systému oblast povodí zahrnuje lesní vegetační stupně (LVS) od níţinných luhů aţ po bukové smrčiny. Nejvíce jsou zastoupeny 2-5 LVS, dohromady tvoří podíl 90,4 %. Z přirozených lesních společenství pak převládají bukové doubravy s 21,3 %, dubové bučiny s 37,5 % a jedlové bučiny s 21,1 %. Z hlediska ekologických řad je na zájmovém území převaţující kyselá ekologická řada s 42,8 %, následuje ţivná řada s 26 % a s 20,4 % řada oglejená na střídavě zamokřených půdách. Zastoupení lesních vegetačních stupňů a ekologických řad v oblasti povodí Berounky vyjadřují tabulky č. 5 a 6. Tab. č. 5 Lesní vegetační stupně LVS % 1 dubový 0,4 2 buko-dubový 21,3 3 dubo-bukový 37,5 4 bukový 10,5 5 jedlobukový 21,1 6 smrko-bukový 7,7 7 buko-smrkový 1,4 8 smrkový 0,1 Tab. č.6 Ekologické řady Ekologické řady % bory 2,9 extrémní 1,2 javorová 3,0 kyselá 42,8 ţivná 26 luţní 0,9 oglejená 20,4 podmáčená 2,5 rašelinná 0,3 9\n12 Obr. č. 2 Lesní vegetační stupně (LVS) Analýza struktury lesních porostů rozbor druhové a věkové skladby Z hlediska druhové skladby převládají jehličnany (82,7 %), dominuje smrk s podílem nad 50 %, u listnáčů má největší zastoupení dub s 5,7 % a buk s 4,3 %. Tab. č. 7 - Srovnání současné, přirozené a polyfunkční druhové skladby (%) Zastoupení Borovice Jedle Modřín Smrk Ost.jehl. Dub Buk Ost.list. současné 0,7 4,0 51,5 0,7 6,0 4,3 7,0 přirozené 3,0 15,0 4,0 30,0 41,0 7,0 polyfunkční 6,0 7,0 2,0 27,3 0,7 20,0 30,0 7,0 Rozloţení věkových stupňů (VS) je nevyrovnané ve prospěch 4., 7. a 8. věkového stupně a naopak 5.VS je pod normálem, které by se mělo pohybovat kolem 8 % plochy na věkový stupeň. Stupeň přirozenosti lesních porostů Stupeň přirozenosti porostů je základním ukazatelem pro vyjádření potenciálních schopností lesních porostů ovlivňovat hydrickou a půdoochrannou funkci. Vychází se z předpokladu, ţe lesní porosty (nejvyšší forma vegetace klimax) na úrovni potenciální přírodní vegetace mají tento potenciál nejvyšší, a naopak čím více se od ní vzdalují, tím je niţší. Vyhodnocení stupňů přirozenosti lesních porostů (porovnání stávající druhové skladby ke skladbě na úrovni potenciální přírodní vegetace) je znázorněno v tab. č. 8. Tab. č. 8 Hodnocení stupňů přirozenosti lesních porostů v oblasti povodí Berounky Stupeň Index přirozenosti Klasifikace druhové skladby % plochy povodí 0 0 introdukce a druhově nevhodná 5, převáţně druhově nevhodná 26, spíše druhově vhodná 33, kulturní - druhově vhodná 18, spíše přirozená 6, blízká přirozené 8, přirozená 1,9 10\n13 Aktuální stav lesních porostů je jednoznačně nepříznivý, převládají porosty druhově nevhodné (65 % - index 0-1) a kulturní (18,3 % - index 3), pouze zbývajících necelých 17 % (index 4-6) lesa je plně polyfunkční. Vzhledem k nízkému stupni přirozenosti jsou lesní porosty nejvíce ohroţovány zvěří (okus, ohryz a loupání), imisemi a klimatickými jevy. Stav poškození lesních porostů Pro plnění funkcí lesa je limitující zdravotní stav, který se zároveň podílí na stupni ekologické stability lesů. Ta vzhledem k nepříznivému stupni přirozenosti je na nízké aţ průměrné úrovni. Konkrétně to znamená značné ohroţení lesních porostů kalamitami. Větrné polomy Poškození zvěří Tab. č. 9 - Kvantifikace poškození větrem a zvěří Poškození Plocha poškození (ha) % plochy povodí plošné ,4 rozptýlené ,6 celkem ,0 plošné ,0 rozptýlené ,9 celkem ,9 Poškození lesních porostů zvěří (okus, ohryz a loupání) je váţným problémem v povodí Berounky a to především proto, ţe tento stav výrazně negativně ovlivňuje ekologickou stabilitu lesa. Tab. č Kvantifikace poškození imisemi Pásma poškození imisemi Plocha poškození (ha) % plochy povodí B - ţivotnost smrku let 31 C - ţivotnost smrku let ,1 Celkový součet ,1 Nezanedbatelný je podíl imisního pásma C, které zaujímá 5,1 % plochy oblasti povodí, které je koncentrováno do východního cípu oblasti (viz obr. č. 3). ţivotnost smrku < 20 let ţivotnost smrku let ţivotnost smrku let Obr. č. 3 - Pásma ohroţení emisemi 11\n14 Závěr: Pro plnění funkcí lesa je limitující stupeň ekologické stability lesních ekosystémů. Na základě analýz stupně přirozenosti, věkové struktury a zdravotního stavu porostů není tento stav příznivý a schopnost porostů v povodí Berounky vyrovnat se s extrémními situacemi je nízká. A.1.8 Klimatické poměry Klimatické podmínky zásadně utvářejí vodní reţim v území. Odtokové poměry závisí na spadlých sráţkách především na jejich druhu, mnoţství, časovém a plošném rozloţení a dále pak na výparu. Spolu s výškovými poměry, sklonitostí, expozicí svahů a dalšími činiteli podmiňují klimatické poměry výskyt a druhové sloţení vegetace. Povodí Berounky leţí stejně jako celá Česká republika v mírném klimatickém pásu severní polokoule na okraji území s mírným oceánským vlivem a pravidelným střídáním čtyř ročních období. Z klimatických oblastí (podle Quitta) dominuje v oblasti povodí Berounky mírně teplá oblast. V severozápadním cípu podél toku dolní Berounky a dolní Litavky se nachází teplá oblast, v nejvyšších partiích Šumavy, Českého lesa a Brd oblast chladná. Rozsah 14 klimatologických charakteristik pro dané oblasti uvádí Atlas podnebí České republiky. Dlouhodobé roční sráţkové úhrny se na většině území oblasti povodí pohybují v rozmezí mm. Nejniţší sráţky jsou na Rakovnicku a v oblasti středního toku Střely ( mm), nejvyšší jsou v oblasti Českého lesa a západní části Šumavy (nad 1200 mm). Na většině území oblasti povodí se dlouhodobá průměrná teplota pohybuje v rozmezí 7-8 C. V oblasti od Plzně podél Berounky a podél středních a dolních toků Úhlavy, Rakovnického potoka a Litavky je větší neţ 8 C, před Prahou neţ 9 C. V oblasti Šumavy, Českého lesa a Brd klesá průměrná dlouhodobá teplota pod 7 C, ve vrcholových partiích pod 6 C (na Šumavě i pod 5 C). Průměrné měsíční teploty vzduchu a úhrny sráţek pro klimatologickou stanici Klatovy jsou uvedeny v tabulce č. 11. Tato stanice zhruba reprezentuje v oblasti povodí Berounky poměry mírně teplé oblasti podle Quitta (rozhraní nejvíce zastoupených podtypů MW11 a MW7), její nadmořská výška 430 m n.m. je o něco niţší neţ medián nadmořské výšky oblasti povodí (467 m n.m.). V tabulce jsou rovněţ uvedeny sráţkové úhrny v extrémních letech 2002 a 2003, kdy bylo dosaţeno 171 resp. 61 % normálu. Průměrná teplota vzduchu ( C) Průměrné úhrny sráţek (mm) Úhrny sráţek v roce 2002 (mm) Úhrny sráţek v roce 2003 (mm) Tab. č. 11 Teploty vzduchu a úhrny srážek v Klatovech (430 m n.m.) Měsíc Rok ,0-0,5 3,2 7,6 12,5 15,9 17,6 17,0 13,4 8,3 3,1-0,5 8,0 29,3 29,8 36,7 46,1 67,4 72,7 79,0 78,6 53,3 37,1 37,3 32,6 599,8 9,6 53,8 58,6 41,4 68,8 118,2 91,9 302,4 104,4 76, ,5 49,4 12,8 12,0 12,4 37,4 50,0 55,0 21, ,6 38,4 363,8 A.1.9 Sídelní struktura Sídelní struktura podává obecnou informaci o rozmístění a velikosti moţných bodových zdrojů znečištění a problematice řešení jejich čištění zejména z pohledu obtíţněji řešitelné rozdrobené sídelní struktury s malými obcemi, dále vypovídá i o moţných plošných zdrojích znečištění ve venkovské krajině. Trvalé osídlení je moţné sledovat od paleolitu (starší doby kamenné). Osídlení bylo po značnou dobu prostorově nesouvislé. Obyvatelstvo se soustřeďovalo hlavně v niţších nadmořských výškách, podél toků velkých řek, kde nacházelo příznivější podmínky a kudy vedly hlavní dopravní cesty. Setkávali se zde odpradávna Slované a Germáni. Území původně osídlené Slovany bylo od 12. století z vůle panovníka kolonizováno německým obyvatelstvem. Dnes ţije nejvíce obyvatel v Plzeňské pánvi a v ose Rokycany Beroun Praha. Přes vysokou porodnost byl přírůstek do poloviny 18. století velmi nízký (díky chorobám, četným válkám a neúrodě). V průběhu 19. století se počet obyvatel v souvislosti se změnou v zemědělství, 12\n15 zlepšení hygienické situace téměř zdvojnásobil. Během 20. století byl populační vývoj značně nerovnoměrný a vývoj počtu obyvatel byl ovlivněn světovými válkami a odsunem německých obyvatel. Od počátku osmdesátých let nastává období nízké natality i mortality, charakterizované malým přirozeným přírůstkem či dokonce úbytkem obyvatel. Počet obcí a obyvatel a hustota osídlení v členění podle ORP a krajů je uvedena v tabulkách č. 12 aţ 15. Název ORP Počet obcí celkem do Tab. č. 12 Počty obcí v oblasti povodí podle ORP Počet obcí s počtem obyvatel k a více Beroun Černošice Dobříš Hořovice Kladno Příbram Rakovník Slaný Blovice Domaţlice Horaţďovice Horšovský Týn Klatovy Kralovice Nepomuk Nýřany Plzeň Přeštice Rokycany Stod Stříbro Sušice Tachov Cheb Karlovy Vary Mariánské Lázně Louny Podbořany Ţatec Celkem\n16 Název ORP Počet obyvatel celkem do Počet obyvatel k Tab. č. 13 Hustota zalidnění podle ORP a více Plocha ( km 2 ) Hustota zalidnění - počet obyv./km 2 Beroun ,7 123,8 Černošice ,8 211,7 Hořovice ,2 109,7 Kladno ,9 132,5 Příbram ,7 116,2 Rakovník ,0 63,8 Blovice ,5 50,1 Domaţlice ,1 53,8 Horaţďovice ,8 35,5 Horšovský Týn ,7 47,4 Klatovy ,5 61,9 Kralovice ,4 30,5 Nepomuk ,4 38,7 Nýřany ,5 78,3 Plzeň ,0 452,0 Přeštice ,9 77,7 Rokycany ,1 79,7 Stod ,1 83,0 Stříbro ,7 38,6 Tachov ,8 37,1 Karlovy Vary ,9 16,1 Mariánské Lázně ,0 94,4 Celkem ,7 79,8 100 % 12 % 11 % 11 % 16 % 10 % 40 % Kraj Počet obcí celkem Tab. č. 14 Počty obcí v oblasti povodí podle krajů Počet obcí s počtem obyvatel k < a více Středočeský Plzeňský Karlovarský Ústecký Celkem Pozn.: Ústecký kraj zaujímá v oblasti povodí Berounky pouze 1,04 km 2 (Louny, Podbořany, Ţatec) a nemá v této oblasti ţádné obyvatele. 14\n17 Tab. č Počty obyvatel v oblasti povodí podle krajů Kraj Obyvatelstvo celkem do 499 Počet obyvatel k a více Středočeský Plzeňský Karlovarský Ústecký Celkem Mapa A6 - Hustota osídlení podle ORP A.1.10 Hospodářské poměry Těţiště hospodářské činnosti v oblasti povodí Berounky leţí v Plzeňském kraji, významně do ní zasahuje Středočeský kraj, částečně Karlovarský kraj a Praha a minimálně Ústecký kraj. Hospodářství oblasti je do značné míry závislé na vodních poměrech a zdrojích, samo pak působí ohroţení pro vodní prostředí. Silné zastoupení má v oblasti povodí průmysl strojírenský, elektrotechnický, potravinářský, keramický, dřevozpracující a stavebních hmot a hutnictví. V menší míře je zastoupen rovněţ průmysl chemický a papírenský. V oblasti povodí se těţí kaolin, vápenec, cihlářské a keramické jíly a kámen. V zemědělství převládá pěstování obilovin a pícnin, rovněţ je rozvinuto lesnictví. Pro západní část oblasti je charakteristický chov skotu, pro okolí Plzně a Prahy příměstské zemědělství (zelenina, ovoce). Významnými podniky v Plzni jsou Škoda Plzeň a.s., Plzeňský Prazdroj a.s., Stock Plzeň a.s., Lasselsberger a.s (se závody mimo jiné v Horní Bříze, Rakovníku a Chlumčanech), Panasonic AVC Networks Czech s.r.o. (televizory) a YAZAKI Wiring Technologies Czech s.r.o (komponenty pro automobily). Dalšími významnými podniky v oblasti povodí jsou Královodvorské ţelezárny a.s., Českomoravský cement a.s. (závody v Radotíně a Králově Dvoře), Vápenka Čertovy schody a.s. ve Tmani, Kovohutě Příbram nástupnická a.s., Ţelezárny Hrádek a.s., Sklárna Heřmanova Huť a.s., Okula Nýrsko a.s. (zpracování plastických hmot), Dioss Nýřany a.s. (akumulátory), Vishay Electronic s.r.o. v Přešticích (elektronika) a Bohemia Sekt Českomoravská vinařská a.s. ve Starém Plzenci. Oblast povodí Berounky protíná dálnice D5 zabezpečující dopravní spojení se SRN. Její délka je po dokončení obchvatu Plzně 151 km (v mapě A.7 dosud nezakreslen), z toho pouze prvních 2,5 km neleţí v oblasti povodí Berounky. Většina důleţitých silničních tahů v oblasti povodí prochází Plzní. Ţelezniční síť je v oblasti povodí Berounky velmi hustá. Významným ţelezničním uzlem je opět Plzeň, kterou prochází 5 tratí celostátního charakteru. Nejvýznamnější tratí je koridor Praha Cheb státní hranice, jehoţ některé úseky jsou jiţ ve výstavbě (Plzeň Stříbro), ostatní ve fázi přípravných prací. Letecká doprava má většinou pouze regionální význam, většinou se jedná o sportovní letiště s travnatými plochami. Vodní cestou vyuţívanou, tak jak je definuje zákon č.114/1995 Sb., o vnitrozemské plavbě, ve znění pozdějších předpisů, je spodní úsek Berounky po přístav Radotín (tento výběţek navazuje na vltavskou vodní cestu v povodí Dolní Vltavy). Tab. č. 16 Dopravní infrastruktura Dálnice Silnice 1. třídy Ţelezniční tratě Délka (km) 148,51 461,76 984,84 Hustota (km/km 2 ) 0,002 0,050 0,106 Mapa A7 - Dopravní infrastruktura 15\n18 A.1.11 Vyuţití ploch v oblasti povodí Pro posouzení vyuţití plochy povodí byla jako podklad pouţita databáze vyuţití území CORINE Údaje z databáze byly zpracovány pro kaţdé povodí vodního útvaru v oblasti povodí Berounky. Celkové procentuální zastoupení jednotlivých typů uţívání území v oblasti povodí Berounky je uvedeno v tabulce č. 17. Z vyhodnocení vyplývá, ţe největší plochu v oblasti povodí Berounky (obojí přes 40 %) zaujímají les a polopřírodní vegetace a orná půda. Při porovnání vrstvy CORINE 2000 s předchozí vrstvou CORINE 1990 (viz geoportal.cenia.cz) je zřejmá, z vodohospodářského hlediska příznivá, tendence rostoucího podílu travních porostů na úkor orné půdy. Určitým rizikem je nárůst uměle přetvořených povrchů, zejména v okolí větších sídel. Tab. č Procentuální zastoupení jednotlivých typů užívání území podle databáze CORINE 2000 Kód Relativní typ vyuţívání popis Zastoupení v % 100 uměle přetvořené povrchy 4, doly, skládky a staveniště 0, orná půda 40, trvalé plodiny 0, vinice 0, sady, chmelnice a zahradní plantáţe 0, travní porosty 7, smíšené zemědělské oblasti 6, les a polopřírodní vegetace 40, mokřady 0, vody 0,27 A.1.12 Kulturně historické a technické památky Soupis obsahuje především kulturně historické a technické památky určitým způsobem spojené s vodním útvarem, ať jiţ se jedná o jeho vyuţití (např. mlýny, hamry) nebo eliminaci jeho nepříznivých vlivů (dopravní stavby, regulace koryt vodních toků apod.). Současně jsou alespoň rámcově zahrnuty významné památkově chráněné objekty situované v záplavových územích. Na vodních tocích, které jsou součástí památkově chráněných území nebo nemovitých kulturních památek, můţe docházet ke střetům mezi péčí o vodní toky a státní památkovou péčí. V těchto lokalitách je nutné projednat veškeré aktivity s orgány státní památkové péče. Podklady pro technické památky byly získány od Národního památkového ústavu ( podklady pro významné památky lokalizované ve stanovených záplavových územích dodaly krajské úřady. Tabulka A2 - Kulturně historické a technické památky A.1.13 Chráněná území ochrany přírody a krajiny Chráněná území jsou do této kapitoly zařazena ve vztahu k celému povodí a podávají komplexní představu o těchto oblastech v souvislosti s územím vymezeným oblastí povodí. V kapitole A.2.3 jsou pak zařazena území s jednoznačnou vazbou na vodní prostředí, vyţadující zvláštní ochranu povrchových nebo podzemních vod a také přírodních stanovišť a volně ţijících druhů závislých na vodě ve formě registru. 16\n19 Natura 2000 Natura 2000 je tvořena soustavou chráněných území evropského významu. Jejím cílem je zachovat biologickou rozmanitost v rámci celé Evropské unie prostřednictvím ochrany vybraných druhů rostlin a ţivočichů a přírodních stanovišť, které jsou nejvíce ohroţeny lidskou činností nebo patří k tomu nejvzácnějšímu, co se na evropském kontinentě zachovalo. Natura 2000 zahrnuje dvě kategorie chráněných území - ptačí oblasti a evropsky významné lokality. Ptačí oblasti součást soustavy Natura 2000 Tzv. Special Protection Areas (SPA) ptačí oblasti byly vymezeny dle poţadavku směrnice Rady 79/409/EHS. Ptačí oblasti vymezuje přímo vláda daného členského státu a současně přebírá odpovědnost za udrţení příznivého stavu ptačích populací u druhů, pro který bylo území vyhlášeno. V oblasti povodí Berounky se nachází 3 ptačí oblasti Doupovské hory (nařízení vlády č. 688/2004 Sb.), Křivoklátsko (nařízení vlády č. 684/2004 Sb.) a Šumava (nařízení vlády č. 681/2004 Sb.). Podrobnosti jsou uvedeny v tabulce č. 18. Kód oblasti Název Plocha (ha) Plocha v oblasti povodí (ha) Tab. č. 18 Seznam ptačích oblastí Plocha v oblasti povodí (%) CZ Doupovské hory ,6 CZ Křivoklátsko ,0 CZ Šumava ,9 Území pro ochranu stanovišť a druhů součást soustavy Natura 2000 Národní seznam evropsky významných lokalit označovaných jako psci (potencial Sites of Conservation Interests) byl stanoven v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS nařízením vlády č. 132/2005 Sb. Evropská komise poté rozhoduje, které z vybraných lokalit se stanou součástí celoevropské soustavy Natura Tabulka A3 Oblasti pro ochranu stanovišť a druhů Zvláště chráněná území Územní ochranu formou zřizování sítě zvláště chráněných území zajišťuje i česká legislativa podle zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon č. 114/1992 Sb.). Do kategorie zvláště chráněných území podle zákona patří: národní parky (NP), chráněné krajinné oblasti (CHKO), národní přírodní rezervace (NPR), přírodní rezervace (PR), národní přírodní památky (NPP), přírodní památky (PP). První dvě kategorie představují velkoplošná území, přičemţ národní parky jsou hodnotově nejvyšší kategorií národního aţ mezinárodního významu, s velkým podílem přirozených, lidskou činností málo ovlivněných území. Další čtyři kategorie představují maloplošná území, kde obě národní kategorie mají národní aţ mezinárodní význam z pohledu zachování stanovišť a druhů, zatímco druhé dvě pouze význam regionální. V současné době jsou všechna zvláště chráněná území evidována v Ústředním seznamu ochrany přírody (ÚSOP) spravovaném Agenturou ochrany přírody a krajiny ČR. Území vymezená z hlediska ochrany přírody dle zákona č. 114/1992 Sb., zasahujících do oblasti povodí Berounky v kategorii NP a CHKO jsou uvedena v následující tabulce: 17\n20 Kategorie Název Plocha (ha) Tab. č. 19 Národní parky a chráněné krajinné oblasti Plocha v oblasti povodí (%) Národní park Šumava ,1 CHKO Český kras CHKO Český les CHKO Křivoklátsko CHKO Slavkovský les ,3 CHKO Šumava ,2 Ostatní kategorie zvláště chráněných území národní přírodní rezervace (11 lokalit), přírodní rezervace (103 lokalit), národní přírodní památky ( 10 lokalit) a přírodní památky (109 lokalit) jsou uvedeny v tabulce A4. Tabulka A4 Zvláště chráněná území 18\n21 A.2 Charakteristiky oblasti povodí A.2.1 Povrchové vody Povrchovými vodami jsou vody přirozeně se vyskytující na zemském povrchu, zejména vody ve vodních tocích, včetně vod ve vodních tocích uměle vzdutých pomocí jezů, přehrad a vod v rybnících, vody odtékající po zemském povrchu vzniklé z dešťových sráţek. Povrchovými vodami jsou i vody, které přechodně protékají zakrytými úseky, tunely nebo v nadzemních vedeních. K povrchovým vodám patří i vody vyskytující se v jezerech, tzv. nebeských rybnících resp. obecně v prohlubních na zemském povrchu bez odtoku vody, dále vody v odstavených ramenech vodních toků. Vodní útvary Vodní útvar je dle 2 odst. 3 zákona č. 254/2001 Sb. o vodách a o změně některých zákonů (vodní zákon) ve znění pozdějších předpisů vymezené významné soustředění povrchových nebo podzemních vod v určitém prostředí charakterizované společnou formou jejich výskytu nebo společnými vlastnostmi vod a znaky hydrologického reţimu. Vodní útvary se člení na útvary povrchových vod a útvary podzemních vod. Útvar povrchové vody je vymezené soustředění povrchové vody v určitém prostředí, například v jezeru, ve vodní nádrţi, v korytě vodního toku. Umělý vodní útvar je vodní útvar povrchové vody vytvořený lidskou činností. Silně ovlivněný vodní útvar je útvar povrchové vody, který má v důsledku lidské činnosti podstatně změněný charakter. Vodní útvary povrchových vod jsou rozděleny do kategorií vod tekoucích ("řeka") a stojatých ("jezero"), případně identifikovány jako silně ovlivněné nebo umělé. Vodní útvary povrchových vod tekoucích jsou tvořeny navazujícími úseky vodních toků. K jednotlivým útvarům je identifikováno příslušné dílčí povodí. Vodní útvary povrchových vod se evidují v rozsahu údajů o jejich územní identifikaci, názvu, číselném identifikátoru, kategorii a typu, názvu oblasti povodí ČR a názvu mezinárodní oblasti povodí. Vodní útvary povrchových vod byly vymezeny na základě vybraných přírodních charakteristik vodních toků a nádrţí se zohledněním administrativních hranic (oblasti povodí ČR, státní hranice) a ve verzi 3.0 (květen 2006) byly identifikovány nad vrstvami vodních toků a vodních nádrţí Digitální báze vodohospodářských dat (DIBAVOD). V oblasti povodí Berounky bylo vymezeno 99 útvarů povrchových vod, z toho 93 tekoucích a 6 stojatých. Vymezení vodních útvarů (VÚ) povrchových a podzemních vod, silně ovlivněných a umělých VÚ není z hlediska popisu charakteristik jasně dáno. Tento stav znesnadňuje interpretaci ve vazbě na hodnocení stavu VÚ a programy opatření. Do budoucna je vhodné na centrální úrovni doplnit zejména údaje o délce VÚ, případně jeho ploše a objemu. Tabulka A5 - Útvary povrchových vod Mapa A8 - Útvary povrchových vod Hydrologické charakteristiky vodních útvarů Základní hydrologické údaje (bez N-letých vod) v uzávěrových profilech útvarů povrchových vod poskytl ČHMÚ. Tabulka A6 - Hydrologická charakteristika vodních útvarů Pracovní typologie útvarů povrchových vod Charakterizace podle Přílohy II Rámcové směrnice rozděluje vymezené útvary povrchových vod do příslušných typů s pouţitím rozšířeného systému A. Pro vodní útvary a jejich povodí byla následně provedena geografická analýza dalších charakteristik, které byly podle přílohy II systému A zvoleny jako typologické. Pro útvary povrchových vod tekoucích se jedná o následující charakteristiky: příslušnost k ekoregionu (4 Centrální vysočina) nadmořská výška uzávěrového profilu (1 <200, , , 4 >800 m n.m.) 19\n22 typ geologického podloţí (1 křemitý, 2 vápnitý) plocha povodí k uzávěrovému profilu (1 <100, , , 4 > km 2 ) řád vodního toku v uzávěrovém profilu podle Strahlera (4 aţ 8) Pro útvary povrchových vod stojatých se jedná o tyto charakteristiky: příslušnost k ekoregionu (4 Centrální vysočina) nadmořská výška maximální hladiny nádrţe 1 <200, , , 4 >800 m n.m.) typ geologického podloţí v místě nádrţe (1 křemitý, 2 vápnitý) plocha hladiny nádrţe (1 0,5-1, , km 2 ) průměrná hloubka nádrţe (1 <2, , 3 >15 m) teoretická doba zdrţení (1 5-10, , 3 >365 dní) řád toku v uzávěrovém profilu (hráze) podle Strahlera (4 aţ 8) Princip členění hydrografické sítě podle Strahlera spočívá v označení vodních toků od pramene číslem 1, řád se potom zvyšuje při soutoku dvou toků stejného řádu. Nejmenší samostatnou jednotkou pro vymezování vodních útvarů je řád 4 podle Strahlera. Nejvyšší řád v oblasti povodí Berounky je 7 (Berounka po ústí do Vltavy). Kombinací všech pěti, resp. šesti typologických charakteristik bylo 99 vodních útvarů vymezených v oblasti povodí Berounky pracovně rozděleno do 21 typů. Celá oblast povodí Berounky se nachází v ekoregionu Centrální vysočina. Tabulka A7 - Pracovní typologie útvarů povrchových vod Mapa A9 - Kategorie vodních útvarů dle nadmořské výšky uzávěrového profilu Mapa A10 - Kategorie vodních útvarů dle typu geologického podloží Mapa A11 - Kategorie vodních útvarů dle celkové plochy povodí k uzávěrovému profilu Mapa A12 - Kategorie vodních útvarů dle řádu Strahlera k uzávěrovému profilu Mapa A13 - Kategorie vodních útvarů povrchových vod stojatých V mnoha případech se morfologické podmínky v rámci jednoho VÚ se mohou značně lišit, proto nahlíţení na jeden VÚ pouze jako na přírodní (vyhovující) nebo pouze zničený, případně silně ovlivněný (nevyhovující) je z hlediska objektivního posouzení morfologie vodního toku nevyhovující, nemotivuje k dosaţení dobrého ekologického stavu (nebo dobrého ekologického potenciálu) a k aplikaci opatření v ţádoucím rozsahu. Z těchto důvodu je POP uváděn pojem pracovní typologie. V rámci strategie aktualizace 1.POP je vhodné zpracovat Metodiku pro revizi typologie a vymezení útvarů povrchových a podzemních vod, tak aby bylo v souladu s s rámcovými typologiemi CB GIG a EC GIG. Referenční podmínky pro typy útvarů povrchových vod Pro kaţdý typ útvaru povrchové vody musí být stanoveny typově specifické hydromorfologické a fyzikálně chemické podmínky, jeţ představují hodnoty hydromorfologických a fyzikálně chemických kvalitativních sloţek, specifikované pro daný typ útvaru povrchové vody pro velmi dobrý ekologický stav. Musí být stanoveny typově specifické biologické referenční podmínky, jeţ představují hodnoty sloţek biologické kvality specifikované pro příslušný typ útvaru povrchové pro velmi dobrý ekologický stav. Pro 1.cyklus byly referenční podmínky odvozeny expertním odhadem. V současné době je testován výpočetní model v systému ARROW pro hodnocení ekologického stavu dle poţadavků [U1], tento hodnotící model bude plně pouţit ve druhém cyklu plánování. Typově specifické referenční podmínky a maximální ekologický potenciál 20\n23 Referenční podmínky pro umělé nebo silně ovlivněné útvary povrchové vody, představuje tzv. maximální ekologický potenciál, který musí být odvozen z referenčních podmínek pro nejbliţší (nejvíce podobný) typ vodního útvaru. Vztah vodních útvarů a obcí Tabulka A8 vyjadřuje geografické zastoupení vodních útvarů na území jednotlivých obcí (v % plochy VÚ). Tabulka A9 vyjadřuje geografické zastoupení katastrálních území obcí na území jednotlivých vodních útvarů (v % plochy obce). Tabulka A8 - Vztah obcí a vodních útvarů Tabulka A9 - Vztah vodních útvarů a obcí 21\n24 A.2.2 Podzemní vody Úvod Útvar podzemní vody je vymezené soustředění podzemní vody v příslušném kolektoru nebo kolektorech; přičemţ kolektorem se rozumí horninová vrstva nebo souvrství hornin s dostatečnou propustností, umoţňující významnou spojitou akumulaci podzemní vody nebo její proudění či odběr. Umístění a hranice útvarů podzemních vod Útvary podzemních vod byly vymezeny podle aktualizovaných hydrogeologických rajonů, které jiţ 30 let fungují v ČR jako základní jednotky pro bilancování mnoţství podzemních vod. Z hlediska přírodních charakteristik se útvary podzemních vod dělí na vlastní útvary a skupiny útvarů. V útvarech podzemních vod plošně převládá jeden vymezitelný kolektor případně více kolektorů pod sebou, skupiny útvarů podzemních vod jsou charakterizovány pestrou směsí lokálních kolektorů. Základním kritériem pro vymezení útvarů podzemních vod byla podmínka bilanční jednotky a jednoznačné definování všech fází oběhu vody: infiltrace proudění, akumulace odvodnění. Zároveň bylo přihlédnuto k hydrogeologickým poměrům natolik, aby bylo moţno útvary podzemních vod hodnotit jako relativně homogenní jednotky z hlediska chemického stavu. Za útvar podzemní vody není povaţován kaţdý existující kolektor, ale kaţdý útvar se skládá z jednoho nebo více významných kolektorů (hranice kolektorů jsou pro zjednodušení totoţné s hranicí celého útvaru). Významnost kolektoru, tedy jeho zařazení pro potřeby plánů oblastí povodí, se určovala podle vyuţívání podzemní vody. Více kolektorů nad sebou mají pouze křídové útvary. Hranice útvarů podzemních vod v případě hlubších struktur a kvartérních útvarů jsou tvořeny převáţně hydrogeologickými a geologickými jednotkami, v případě skupin útvarů (převáţně útvary v horninách krystalinika, proterozoika a paleozoika) jsou tvořeny rozvodnicemi. Útvary podzemních vod jsou vymezeny v jednotlivých, nad sebou leţících vrstvách: útvary podzemních vod svrchní (kvartér, coniak) útvary podzemních vod hlavní útvary podzemních vod hlubinné (bazální křídový kolektor) V oblasti povodí Berounky se nachází celkem 16 útvarů podzemních vod, z toho 3 svrchní útvary a 13 útvarů podzemních vod v hlavní vrstvě (viz tabulka A 10). Tabulka A10 - Přehled útvarů podzemních vod Vymezení pracovních jednotek pro hodnocení vlivů na útvary podzemních vod Útvary podzemních vod jsou na rozdíl od útvarů povrchových vod často plošně velmi rozsáhlé a jejich velká rozloha znemoţňuje dostatečně podrobné hodnocení jednotlivých vlivů a jejich dopadů na stav útvarů podzemních vod. Z tohoto důvodu byla většina vodních útvarů, ještě neţ bylo zahájeno hodnocení stavu útvarů, rozdělena na menší pracovní jednotky. Výchozím podkladem byly nově vymezené útvary podzemních vod. První krok tvorby pracovních jednotek spočíval v rozdělení vymezených útvarů podzemních vod na dvě skupiny. Jednu skupinu tvoří útvary, které nebyly pro další analýzy děleny. Jsou to převáţně útvary se souvislým zvodněním, ve kterých oběh podzemní vody není vázán na hydrologické rozvodnice povrchových vod a vlivy působící v jedné části útvaru mohou ovlivnit i jakékoli místo ve zbytku útvaru. Typickým přestavitelem jsou hluboké křídové pánevní struktury. Dalším faktorem byla velikost plochy útvaru. Dělení se však netýkalo útvarů podzemních vod, zahrnující hlubší pánevní struktury s hydraulicky spojitou hladinou podzemní vody. Tyto útvary (včetně útvarů svrchní vrstvy a plošně menší útvary podzemních vod) byly zařazeny do tzv. nedělitelných útvarů. Mezi útvary, které nebyly v oblasti povodí Berounky dále členěny, patří kromě všech útvarů svrchní vrstvy také útvar Svrchní silur a devon v Barrandienu v hlavní vrstvě. Jejich přehled v oblasti povodí Berounky je uveden v tabulce A11 a v mapě A14. 22\n25 Druhou skupinu tvoří zbylé útvary základní vrstvy, zejména v oblasti krystalinika a proterozoika, kde oběh podzemní vody kopíruje hydrologické členění povrchových vod a je tedy moţné tyto plošně velké vodní útvary dále dělit na menší pracovní jednotky hranicemi povodí útvarů povrchových vod. Technicky spočíval postup tvorby pracovních jednotek v rozdělení základní vrstvy útvarů podzemních vod na skupinu nedělitelných a dělitelných útvarů. Dělitelné útvary byly poté geograficky rozděleny vrstvou povodí útvarů povrchových vod (verze 3, duben 2006). Vytvořená vrstva útvarů byla dále upravována tak, aby nejmenší rozdělená jednotka měla plochu cca 10 km 2. Menší plochy vzniklé dělením byly přiřazeny k některé z větších ploch při zachování logiky příslušnosti k hydrologickému povodí. Výsledkem rozdělení jsou 103 pracovní jednotky vzniklé rozdělením a 1 útvar základní a 3 útvary svrchní vrstvy, které děleny nebyly. Část pracovních jednotek se nachází v oblasti povodí Ohře a dolního Labe, ale vzhledem k příslušnosti útvarů k oblasti povodí jsou předmětem Plánu oblasti povodí Berounky. Tyto pracovní jednotky aţ na výjimky (nedělitelné útvary) plně respektují hranice mezi oblastmi povodí a lze je tedy vyuţít v průběhu prací pro sběr a průběţné hodnocení dat, stejně jako pro administrativní účely. Tabulka A11 - Nedělitelné útvary podzemních vod Mapa A14 - Vymezení útvarů podzemních vod a pracovních jednotek Přírodní charakteristiky útvarů Pro kaţdý útvar či skupinu útvarů bylo shromáţděno poměrně široké spektrum přírodních charakteristik. Přírodní charakteristiky byly vybrány na základě poţadavků vyplývajících z Rámcové směrnice, rozšířené o údaje důleţité pro hodnocení rizikovosti. Útvary podzemních vod jsou charakterizovány těmito údaji (viz tabulka A12) : obecné údaje (ID útvaru, název útvaru, název kolektoru, hlavní povodí, plocha (km 2 ); přírodní a hydrogeologické charakteristiky, vztahující se ke kolektoru či k horninovému prostředí geologický útvar, litologie, typ propustnosti, transmisivita, celková mineralizace, chemický typ, typ hladiny, mocnost kolektoru, souvrství a podrobná stratigrafická jednotka (pouze křídové útvary atd.). Tabulka A12 Přírodní charakteristiky útvarů podzemních vod Všeobecný charakter nadloţních vrstev Pro posuzování rizika kontaminace podzemních vod jsou klíčovými kriterii hydrogeologické vlastnosti horninového prostředí a pokryvných útvarů. Souhrnně jsou zpracovány do map zranitelnosti horninového prostředí. Zranitelnost horninového prostředí je však moţno pouţít pouze pro hodnocení rizika plošného znečištění, neboť nemůţe postihnout lokální zranitelnost. Chceme-li pouţít mapy zranitelnosti, je zároveň nutné definovat pro které znečišťující látky. Pro plány oblastí povodí byly zpracovány a vyuţity 2 základní mapy zranitelnosti mapa obecné zranitelnosti (vyuţitelná např. pro plošné znečištění dusíkem) a mapa zranitelnosti pro acidifikaci. Obě mapy byly zpracovány ve formě geografické vrstvy. V této podobě není nutno výsledky generalizovat na útvary podzemních vod a zůstává zachován potřebný detail. Mapa zranitelnosti pro dusičnany (obecná zranitelnost) byla zpracována ve dvou krocích. Nejprve byl kombinován typ zvodnění a charakteristiky horninového prostředí s ochranným účinkem pokryvných vrstev a stropních izolátorů, ze kterého vzešly 4 kategorie rizika znečištění. V druhém kroku byly kombinovány 4 kategorie rizika znečištění se třemi kategoriemi průtočností horninového prostředí (kolektoru). Výsledkem je klasifikace území do tří kategorií podle zranitelnosti (viz mapa A15). Pro mapu zranitelnosti vůči acidifikaci bylo nutno zohlednit hlavně pufrační schopnost horninového prostředí, resp. potenciální moţnost uvolňovat alkalické sloţky (Na, K, Ca a Mg) z hornin. Pro tvorbu mapy zranitelnosti acidifikací byly vyuţity výsledky z téměř silikátových analýz hornin předkvartérního stáří z ČR (provedené v Českém geologickém ústavu při geochemickém mapování hornin). 23\n26 Výsledky silikátových analýz byly přiřazeny jednotlivým petrografickým typům hornin a typy hornin byly poté rozděleny do pěti kategorií podle schopnosti odolávat přísunu acidifikujících látek. Nejrizikovější skupinou hornin jsou písky a pískovce a dále granity a ryolity s velmi nízkým obsahem bazických kationtů. Na opačné straně stupnice stojí horniny, které vysokým obsahem bazických kationtů mohou velmi dobře neutralizovat přísun acidifikujících látek. Mezi takové horniny patří všechny vápence a serpentinity a o něco méně i čediče, bazalty, slíny, slínovce a další (viz mapa A16). Mapa A15 Mapa obecné zranitelnosti Mapa A16 Mapa zranitelnosti horninového prostředí vůči acidifikaci A.2.3 Chráněné oblasti Úvod Chráněné oblasti jsou v plánu oblasti povodí zařazena ve formě registru, který obsahuje všechna území, která vyţadují zvláštní ochranu povrchových nebo podzemních vod a také přírodních stanovišť a volně ţijících druhů závislých na vodě. Podmínkou je, aby taková území byla vymezena na základě právních předpisů Evropského společenství. Ve většině případů jde o území nebo místa, která byla vymezena podle starších Směrnic ES. Stejně jako vodní útvary, které zajišťují obecnou ochranu vod v oblasti povodí, mají i chráněná území své environmentální cíle, kterých je třeba dosáhnout nejpozději do roku 2015 a na která jsou v dalších kapitolách plánu navrţena opatření. Cíle pro chráněná území mohou být specifické a v řadě případů mohou zpřísňovat obecné cíle, které jsou stanoveny pro vodní útvary. Registr musí zahrnovat přinejmenším všechna území vyjmenovaná v příloze IV a v článku 7 Rámcové směrnice. První naplnění Registru v roce 2004 a jeho následné revize v letech vycházely z tehdy platné legislativy České republiky a případných novelizací příslušných zákonů, nařízení vlády a vyhlášek týkající se jednotlivých chráněných území. Do Plánu oblasti povodí Berounky je zapracován Registr v aktualizaci k s výjimkou zranitelných oblastí, které byly revidovány aţ na začátku roku Území vyhrazená pro odběr vody pro lidskou potřebu Jako území vyhrazená pro odběr vody pro lidskou potřebu byly v oblasti povodí Berounky vymezeny všechny aktuálně provozované odběry podzemní nebo povrchové vody pouţívané pro lidskou potřebu, kde odebírané mnoţství vody za den bylo vyšší neţ 10 m 3. Odběry povrchových a podzemních vod jsou pro potřeby zpracování vodní bilance evidovány správci povodí podle vodního zákona a vyhlášky Ministerstva zemědělství č. 431/2001 Sb., o obsahu vodní bilance, způsobu jejího sestavení a o údajích pro vodní bilanci a Ministerstvem zemědělství jako zdroje surové vody pouţívané pro úpravu na vodu pitnou podle zákona č. 274/2001 Sb. o vodovodech a kanalizacích pro veřejnou potřebu, ve znění pozdějších předpisů. Obě evidence jsou součástí ISVS Voda, kam jsou ukládána data podle vyhlášky č. 391/2004 Sb. o rozsahu údajů v evidencích stavu povrchových a podzemních vod a o způsobu zpracování, ukládání a předávání těchto údajů do informačních systémů veřejné správy. K bylo v Registru chráněných území v oblasti povodí Berounky evidováno celkem 260 odběrů povrchových a podzemních vod, přičemţ odběrů povrchových vod bylo 19 a odběrů podzemních vod 241. Přehledy odběrů povrchových a podzemních vod jsou uvedeny v tabulkách 13 a 14 zobrazení odběrů je v mapě A17. Vedle odběrů, které jsou řádně povoleny a provozovány, vyţaduje Rámcová směrnice, aby byly do Registru zařazeny i vodní útvary/oblasti, kde se s odběrem vody počítá v budoucnu. Proto jsou v oblasti povodí Berounky jako výhledová území pro odběr vody pro lidskou potřebu zařazeny chráněné oblasti přirozené akumulace vod (CHOPAV), vyhlášené v letech třemi nařízeními vlády. V oblasti povodí Berounky se nacházejí nebo do ní zasahují celkem tři CHOPAVy, dva vymezené pro povrchové vody a jeden pro podzemní vody. CHOPAVy Chebská pánev a Slavkovský les zaujímají v oblasti povodí Berounky pouze malou část, převáţně leţí v oblasti povodí Ohře a dolního Labe. Jejich přehled je uveden v tab.č.20. Přehledné zobrazení CHOPAV v oblasti povodí Berounky je v mapě A17. 24\n27 Číslo CHOPAV Název CHOPAV Tab. č. 20 CHOPAV pro povrchové a podzemní vody v oblasti povodí Berounky Zřizovací dokument CHOPAV Plocha v km 2 Mezinárodní oblast povodí Poznámka 106 Šumava Nařízení vlády č. 40/1978 Sb. 108 Brdy Nařízení vlády č. 10/1979 Sb. 214 Chebská pánev a Slavkovský les Nařízení vlády č. 85/1981 Sb. 1681,41 Labe / Dunaj pro povrchové vody Vymezení je shodné s hranicí CHKO 447,33 Labe pro povrchové vody 1096,52 Labe pro povrchové i podzemní vody Tabulka A13 Odběry povrchových vod vyhrazených pro lidskou potřebu Tabulka A14 Odběry podzemních vod vyhrazených pro lidskou potřebu Mapa A17 Území vyhrazená pro odběr vody pro lidskou potřebu Vodní útvary určené jako rekreační vody včetně oblastí vymezených jako vody ke koupání Jako rekreační vody byly v oblasti povodí Berounky vymezeny všechny koupací oblasti stanovené podle 34 vodního zákona a stanovené vyhláškou č. 159/2003 Sb., kterou se stanoví povrchové vody vyuţívané ke koupání osob, ve znění pozdějších předpisů. Jako rekreační vody jsou součástí plánu oblasti povodí i tzv. koupaliště ve volné přírodě, stanovená a evidovaná v souladu se zákonem č. 258/2000 Sb. o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů. V oblasti povodí Berounky bylo k evidováno celkem 16 rekreačních vod zahrnující koupací oblasti podle vyhlášky č. 168/2006 Sb. (8 míst) a výběr koupališť ve volné přírodě podle zákona č. 258/2000 Sb. (8 míst). Přehled všech rekreačních vod v oblasti povodí Berounky je uveden v tabulce A15. Přehledné zobrazení koupacích oblastí a koupališť ve volné přírodě je v mapě A18. Tabulka A15 - Koupací oblasti a koupaliště ve volné přírodě Mapa A18 - Vodní útvary určené jako rekreační vody včetně oblastí vymezených jako vody ke koupání Oblasti vymezené pro ochranu stanovišť nebo druhů včetně území Natura 2000 Jako oblasti vymezené pro ochranu stanovišť nebo druhů byly do Registru chráněných území zařazeny vybrané ptačí oblasti vymezené podle příslušných nařízení vlády, vybrané evropsky významné lokality (EVL), vymezené nařízením vlády č. 132/2005 Sb. a vybraná maloplošná zvláště chráněná území (MZCHÚ) vymezená v souladu se zákonem č. 114/1992 Sb. Způsob výběru území zahrnoval řadu dílčích kroků, které jsou podrobně popsány v souhrnné zprávě projektu VaV/650/2/03 (viz Rosendorf a Vlčková, eds., 2006). Všechna zařazená území mají jednoznačně definovanou vazbu na vody. V oblasti povodí Berounky bylo k vymezeno celkem 107 oblastí vymezených pro ochranu stanovišť a druhů. Z toho 50 oblastí představují evropsky významné lokality a 57 oblastí vybraná maloplošná zvláště chráněná území. V oblasti povodí Berounky není situována ţádná ptačí oblast s vazbou na vody. Seznamy vybraných evropsky významných lokalit a maloplošných zvláště chráněných území jsou uvedeny v tabulkách A16 a A17. Přehledné zobrazení oblastí vymezených pro ochranu stanovišť a druhů je v mapě A19. 25\n28 Tabulka A16 Evropsky významné lokality Tabulka A17 Maloplošná zvláště chráněná území Mapa A19 Oblasti vymezené pro ochranu stanovišť a druhů Oblasti citlivé na ţiviny Jako oblasti citlivé na ţiviny byly v oblasti povodí Berounky vymezeny pouze zranitelné oblasti ( 33 vodního zákona) podle nařízení vlády č. 103/2003 Sb., kterým se stanoví zranitelné oblasti a upraví pouţívání a skladování hnojiv a statkových hnojiv, střídání plodin a provádění protierozních opatření v těchto oblastech. Toto nařízení bylo novelizováno v roce 2007 po revizi vymezení zranitelných oblastí nařízením vlády č. 219/2007 Sb. Rozsah zranitelných oblastí v oblasti povodí Berounky je dán výčtem katastrálních území uvedených v tabulce A18 Přehledné zobrazení zranitelných oblastí je v mapě A20. Citlivé oblasti ( 32 vodního zákona) nebyly v oblasti povodí Berounky vymezovány, neboť nařízení vlády č. 61/2003 Sb., o ukazatelích a hodnotách přípustného znečištění povrchových vod a odpadních vod, náleţitostech povolení k vypouštění odpadních vod do vod povrchových a do kanalizací a o citlivých oblastech, ve znění pozdějších předpisů, stanoví jako citlivou oblast celé území České republiky. Tabulka A18 Oblasti citlivé na živiny - zranitelné oblasti Mapa A20 Oblasti citlivé na živiny - zranitelné oblasti 26\n29 A.3 Doplňující údaje A.3.1 Kontaktní místa a postupy pro získání základní dokumentace a informací o etapách zpracování plánu oblasti povodí Dokumenty, související se zpracováním Plánu oblasti povodí Berounky a dokumentující postup jeho zpracování, včetně výsledků jednotlivých etap prací a projednání jsou po dobu zpracování plánu veřejně přístupné k nahlédnutí u jeho pořizovatele, kterým je Povodí Vltavy, státní podnik, ve spolupráci s magistrátem hlavního města Prahy a krajskými úřady Středočeského, Plzeňského a Karlovarského kraje (adresy viz dále). Všechny dokumenty se považují za zveřejněné, jsou-li vystaveny v listinné podobě k veřejnému nahlédnutí u příslušných krajských úřadů a u Povodí Vltavy, státní podnik, a v elektronické podobě na portálu veřejné správy ( Adresy kontaktních míst Povodí Vltavy, státní podnik Holečkova 8, Praha 5 Magistrát hlavního města Prahy Mariánské nám. 2, Praha 1 Krajský úřad Plzeňského kraje Škroupova 18, Plzeň Povodí Vltavy, státní podnik, závod Berounka Denisovo nábřeží 14, Plzeň Krajský úřad Středočeského kraje Zborovská 11, Praha 5 Krajský úřad Karlovarského kraje Závodní 353/88, Karlovy Vary Kontaktní místa pro získání informací o aktuálních sledovaných údajích z programů pro zjišťování a hodnocení stavu vod Aktuální data o hydrologickém režimu povrchových vod jsou zveřejňována a jsou dostupná na Pořizovatel Plánu oblasti povodí Berounky a seznam příslušných správních úřadů Pořizovatelem Plánu oblasti povodí Berounky je Povodí Vltavy, státní podnik, ve spolupráci s příslušnými krajskými úřady (Praha, Středočeský, Plzeňský a Karlovarský) a s ústředními vodoprávními úřady (Ministerstvo zemědělství, Ministerstvo životního prostředí, Ministerstvo zdravotnictví, Ministerstvo dopravy a Ministerstvo obrany). Povodí Vltavy, státní podnik Holečkova 8 Magistrát hlavního města Prahy Krajský úřad Středočeského kraje Krajský úřad Plzeňského kraje Krajský úřad Karlovarského kraje Praha 5 Mariánské nám Praha 1 Zborovská Praha 5 Škroupova Plzeň Závodní 353/ Karlovy Vary Ministerstvo životního prostředí Vršovická Praha 10 Ministerstvo zemědělství Těšnov Praha 1 Tel Tel Tel: Tel Tel: Tel Tel\n30 Ministerstvo zdravotnictví Palackého nám Praha 2 Ministerstvo dopravy Nábřeží L. Svobody 1222/ Praha 1 Ministerstvo obrany Tychonova Praha 6 Tel Tel Tel Seznam kompetentních úřadů Kompetentní úřady centrální s celostátní působností Ministerstvo životního prostředí Vršovická Praha 10 Ministerstvo zemědělství Těšnov Praha 1 Tel Tel Ministerstvo životního prostředí odpovídá za celkový proces implementace Rámcové směrnice a je zároveň koordinačním orgánem odpovědným za podávání zpráv Evropské komisi. Do kompetence Ministerstva zemědělství spadá především plánování v oblasti vod. Kompetentní úřady krajské s regionální působností Kompetentními úřady s regionální působností pro Plán oblasti povodí Berounky jsou příslušné krajské úřady. Magistrát hlavního města Prahy Krajský úřad Středočeského kraje Krajský úřad Plzeňského kraje Krajský úřad Karlovarského kraje Mariánské nám Praha 1 Zborovská Praha 5 Škroupova Plzeň Závodní 353/ Karlovy Vary Tel Tel: Tel Tel: Plán oblasti povodí Berounky schvalují podle své územní působnosti kraje. 28\n31 A.3.2 Opatření uskutečněná pro informování veřejnosti o zjišťování a hodnocení stavu vod a souhrn jejich výsledků a změn provedených v jejich důsledku v plánu Zapojení veřejnosti do zpracování jednotlivých etap Plánu oblasti povodí Berounky je v českých podmínkách relativně novým principem v procesu plánování v oblasti vod, kterým se jednak realizují poţadavky Rámcové směrnice o vodách, jednak se jím navazuje na postupy běţně vyuţívané v mezinárodním povodí Labe i ostatních západoevropských řek. Strategie a podrobné plány zapojení veřejnosti Základním dokumentem, který v obecné rovině rozebírá a definuje moţnosti a moţnosti spolupráce s veřejností a formy jejího informování o procesu plánování v oblasti vod a zejména o jeho důleţitých výstupech je Strategie zapojení veřejnosti a uţivatelů vody do procesu plánování v oblasti vod pro Plán oblasti povodí Horní Vltavy, Plán oblasti povodí Berounky a Plán oblasti povodí Dolní Vltavy zpracovaná v roce Na základě této Strategie pak byly zpracovány jednotlivé Podrobné plány zapojení veřejnosti a uţivatelů vody pro Plán oblasti povodí Berounky pro roky 2006, 2007 a 2008 s konkrétními opatřeními pro zapojení a informování veřejnosti. Cílem postupů a opatření navrţených v podrobných plánech je zajištění zapojení veřejnosti do rozhodovacích procesů, např. zajištění rovnocenného postavení všech partnerů a uznání přínosu kaţdého, respekt k názorům veřejnosti, neziskovým nevládním organizacím, jako zdroji dodatečného myšlenkového a odborného potenciálu, zaručení otevřenosti procesu plánování v oblasti vod a vstřícnost k potřebám a moţnostem účastníků procesu. Základní opatření pro informování veřejnosti Jako základní opatření pro informování veřejnosti se rozumí soubor opatření při zveřejňování hlavních výstupů procesu zpracování Plánu oblasti povodí Berounky, a to pro: 1. Časový plán a program prací pro zpracování Plánu oblasti povodí Berounky, který byl zveřejněn dne 1. ledna Předběţný přehled významných problémů nakládání s vodami zjištěných v oblasti povodí Berounky, který byl zveřejněn dne 1. dubna Návrh Plánu oblasti povodí Berounky, který byl zveřejněn dne 1. července Součástí těchto základních opatření bylo zejména: zveřejnění návrhů výše uvedených dokumentů na webových stránkách Povodí Vltavy, státní podnik případně i na webových stránkách dotčených krajů, informace o zveřejnění na portálu veřejné správy webových stránkách s příslušnými linky na dokumenty zveřejněné státním podnikem Povodí Vltavy, zpracování tiskových zpráv státního podniku Povodí Vltavy o zveřejnění hlavních výstupů Plánu oblasti povodí Berounky k připomínkám, zpracování Oznámení o zveřejnění příslušných dokumentů s informacemi o tom, jaké dokumenty byly zveřejněny, kde jsou dostupné v elektronické podobě, kde lze nahlédnout do jejich tištěné podoby spolu s kontaktními osobami a jakým způsobem a v jakých termínech lze podávat připomínky (příklad souhrnného oznámení viz příloha č. 1), vyvěšení Oznámení o zveřejnění příslušných dokumentů v elektronické podobě v aktuálních informacích webových stránek státního podniku Povodí Vltavy, hlavního města Prahy a krajských úřadů Středočeského kraje, Plzeňského kraje a Karlovarského kraje, vyvěšení Oznámení o zveřejnění příslušných dokumentů na úředních deskách dotčených krajských úřadů a ve spolupráci s krajskými úřady i na úředních deskách všech obcí v oblasti povodí Berounky, vystavení příslušných dokumentů v listinné podobě k nahlédnutí veřejnosti na informačních místech státního podniku Povodí Vltavy, vystavení příslušných dokumentů v listinné podobě k nahlédnutí veřejnosti v příslušných odborech dotčených krajských úřadů, shromáţdění a vyhodnocení došlých připomínek a zpracování Zpráv o vypořádání připomínek došlých ke zveřejněným dokumentům, zveřejnění Zpráv o vypořádání připomínek na webových stránkách státního podniku Povodí Vltavy, zapracování relevantních připomínek do zveřejněných dokumentů před jejich schválení krajskými úřady. 29\n32 Další konkrétní opatření pro informování veřejnosti Mezi další opatření pro informování veřejnosti o základních výstupech Plánu oblasti povodí Berounky patří akce a činnosti zajišťované nebo organizované státním podnikem Povodí Vltavy, a to zejména: pravidelné projednávání postupu prací při zpracování Plánu oblasti povodí Berounky a jeho hlavních výstupů v Komisi pro Plán oblasti povodí Berounky, zapracování připomínek členů Komise do návrhů hlavních výstupů před jejich zveřejněním, zpracování několika desítek účelových odborných prezentací o procesu plánování v oblasti vod, hlavních výstupech Plánu oblasti povodí Berounky a o vypořádání připomínek k jednotlivým hlavním výstupům, pořádání odborných seminářů ve spolupráci s dotčenými krajskými úřady pro odborné pracovníky těchto krajských úřadů a vodoprávní úřady obcí s rozšířenou působností, případně i pro další zájemce, na kterých byly prezentovány hlavní výstupy Plánu oblasti povodí Berounky a způsoby vypořádání připomínek k těmto výstupům, sestavení a oslovení cílových skupin hlavních uţivatelů vody v oblasti povodí Berounky, pořádání seminářů pro tyto skupiny a přímá spolupráce s jednotlivými uţivateli vody při formulaci programu opatření, sestavení a oslovení cílové skupiny nevládních neziskových organizací v povodí Vltavy, pořádání informačních seminářů pro tuto skupinu, zveřejnění společné informace Povodí Labe, státní podnik, Povodí Vltavy, státní podnik a Povodí Ohře, státní podnik o plánování v oblasti vod s výzvou ZAPOJTE SE I VY v Denících Bohemia u příleţitosti Světového dne vody (viz příloha č. 2), zpracování inzerátů a článků (zpravidla ve spolupráci s ostatními správci povodí) o zveřejňovaných výstupech Plánu oblasti povodí Berounky a jejich zveřejnění v krajských regionálních novinách a odborných časopisech, zaloţení sekce Plánování v oblasti vod na internetových stránkách státního podniku Povodí Vltavy s informacemi o procesu plánování a prezentací hlavních výstupů, zpracování účelové publikace státního podniku Povodí Vltavy se základními informacemi o procesu plánování v oblasti vod a shrnutím přípravných prací pro plány oblastí povodí Horní Vltavy, Berounky a Dolní Vltavy v roce 2004 a její distribuce širokému okruhu zájemců, zpracování informačního letáku skládačky Voda pro ţivot v roce 2007 s informacemi o tom, co je plán oblasti povodí, jaké jsou jeho cíle, které významné vodohospodářské problémy řeší a jakým způsobem se můţe veřejnost zapojit do procesu plánování s výzvou a nabídkou několika moţností tento leták byl rozeslán všem obcím v oblasti povodí Berounky, zřízení ové rozesílky informací a dokumentů osobám, organizacím a obecním úřadům, které projevily zájem o informace na základě informačního letáku, zpracování informačního posteru o procesu plánování v oblasti vod o tom, co je plán oblasti povodí, jaké jsou jeho cíle, které významné vodohospodářské problémy řeší a jakým způsobem se můţe veřejnost zapojit do procesu plánování, který byl vyvěšen na informačních místech státního podniku Povodí Vltavy, všech dotčených krajských úřadech a vybraných vysokých školách, zpracování informačních posterů o jednotlivých etapách zpracování Plánu oblasti Berounky (a dále i Horní Vltavy a Dolní Vltavy) v roce 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a o hlavních výstupech a výsledcích tohoto plánu a jejich prezentace při příleţitosti celé řady konferencí a seminářů, zpracování a vydání informační broţur se shrnutím přípravných prací v roce 2005, 2006 a 2007, které mj. obsahovaly informace o Programu provozního monitoringu povrchových vod v oblasti povodí Berounky a způsoby a moţnostmi zapojení veřejnosti do procesu plánování v oblasti vod, organizace 12. Magdeburského semináře o ochraně vod Rámcová směrnice o vodách, který se konal v Českém Krumlově v říjnu 2006 v rámci informování a zapojení veřejnosti do procesu plánování v oblasti vod, zajištění podkladů pro aktivní prezentaci postupu prací při zpracování plánů oblastí povodí v informačním stánku státního podniku Povodí Vltavy na mezinárodním veletrhu ENVI Brno v roce 2006, 2007 a 2008 (ve spolupráci s Ministerstvem zemědělství a ostatními správci povodí). Doplňková opatření pro informování veřejnosti Jako doplňková opatření pro informování veřejnosti o základních výstupech Plánu oblasti povodí Berounky jsou povaţovány akce a činnosti jiných subjektů, kde zástupci státního podniku Povodí Vltavy podávali informace o procesu plánování v oblasti vod a zpracování Plánu oblasti povodí Berounky, a to zejména: 30\n33 spolupráce s Asociací krajů České republiky a podávání informací o procesu plánování v oblasti vod na jejích zasedáních, vystoupení v Radě Středočeského (zde ve spolupráci s ostatními správci povodí v povodí Labe) a Plzeňského kraje s podáním informace o stavu zpracování s podáním informace o stavu zpracování příslušných plánů oblastí povodí a jejich programech opatření, zpracování odborných článků o procesu plánování v oblasti vod v oblastech povodí Vltavy pro časopisy Vodní hospodářství, Urbanismus a územní plánování a interní bulletin Racek, příprava článků, prezentací a vystoupení na témata týkající se plánování v oblasti vod v povodí Vltavy na vnitrostátní i mezinárodní konference, např. Vodní toky, Magdeburské semináře apod. zpracování prezentace o procesu plánování v oblasti vod a aktuálním stavu zpracování plánů oblastí povodí Horní Vltavy, Berounky a Dolní Vltavy a její představení na dvou celorepublikových seminářích pracovníků České inspekce ţivotního prostředí, zpracování prezentace o procesu plánování v oblasti vod a aktuálním stavu zpracování plánů oblastí povodí Horní Vltavy, Berounky a Dolní Vltavy a její představení na celorepublikovém semináři ředitelů pozemkových úřadů, spolupráce se sdruţením ARNIKA a prezentace informací o procesu plánování v oblasti vod a aktuálním stavu zpracování plánů oblastí povodí Horní Vltavy, Berounky a Dolní Vltavy na jejích seminářích, zapojení zástupců státního podniku Povodí Vltavy v odborných pracovních skupinách Mezinárodní komise pro ochranu Labe (MKOL) v rámci pořizování Mezinárodního plánu oblasti povodí Labe. účast na Labských fórech pořádaných MKOL a vystoupení s prezentacemi o procesu plánování v oblasti vod a aktuálním stavu zpracování plánů oblastí povodí Horní Vltavy, Berounky a Dolní Vltavy. 31\n34 Příloha č. 2 Inzerát Voda pro ţivot : 33\n35 Nejistoty a chybějící data A.2.1. Povrchové vody Hydrologické charakteristiky vodních útvarů - dlouhodobé průměrné průtoky Qa v závěrném profilu (průměrné roční průtoky Qr informující o vodnosti jednotlivých let a také analogicky průměrné měsíční Qm průtoky) jsou poţadovány s ohledem na vypovídající vyhodnocení navrţených opatření vytváření modelů na vyhodnocení. Vyuţití pro nepřímé hodnocení je podrobněji popsáno v kapitole B.4. Typově specifické referenční podmínky měly být pouţity pro klasifikaci ekologického stavu. Tyto podmínky nebyly stanoveny, a proto pro první cyklus bylo hodnocení řešeno expertními odhady specialistů státních podniků Povodí podle jednotného postupu. Výpočetní model v systému ARROW (iniciátorem MŢP) je v současné době testován pro hodnocení ekologického stavu, nemohl být pouţit v prvním cyklu plánování. Charakterizace typů útvarů povrchových vod typologie: Zařazení útvaru k určitému typu umoţňuje hodnotit jeho ekologický stav porovnat se stanovenými typově příslušnými limity. (Typová příslušnost je prostředkem pro posuzování stavu útvaru a hodnocení jeho odchylky dobrého stavu). Pro určení typů vodních útvarů bylo pouţito pět popisných charakteristik rozepsaných v tabulce č. A.7. Veškeré údaje týkající se typologie jsou v POP uvedeny na základě materiálu Výchozí vymezení útvarů povrchových a podzemních vod a typologie útvarů povrchových vod, verze 2, Výzkumný ústav vodohospodářský T. G. Masaryka, 05/2004 [O114] ve smyslu pozdější aktualizace Aktualizace vymezení útvarů povrchových a podzemních vod a typologie útvarů povrchových vod, Výzkumný ústav vodohospodářský T. G. Masaryka, 04/2006 [O117]. Vymezení vodních útvarů (VÚ) povrchových a podzemních vod, silně ovlivněných a umělých VÚ není z hlediska popisu charakteristik jasně dáno. Tento stav znesnadňuje interpretaci ve vazbě na hodnocení stavu VÚ a programy opatření. Do budoucna je vhodné na centrální úrovni doplnit zejména údaje o délce VÚ, případně ploše příslušejícího dílčího povodí a objemu. V mnoha případech se morfologické podmínky v rámci jednoho VÚ se mohou značně lišit, proto nahlíţení na jeden VÚ pouze jako na přírodní (vyhovující) nebo pouze zničený, případně silně ovlivněný (nevyhovující) je z hlediska objektivního posouzení morfologie vodního toku nevyhovující, nemotivuje k dosaţení dobrého ekologického stavu (nebo dobrého ekologického potenciálu) a k aplikaci opatření v ţádoucím rozsahu. Z těchto důvodu je POP uváděn pojem pracovní typologie. V rámci strategie aktualizace 1.POP je vhodné zpracovat Metodiku pro revizi typologie a vymezení útvarů povrchových a podzemních vod, tak aby bylo v souladu s s rámcovými typologiemi CB GIG a EC GIG A.2.2. Podzemní vody Pro hodnocení chemického stavu podzemních vod měly být jako limity dobrého stavu pouţity tzv. prahové hodnoty, vycházející z přírodního pozadí pro přirozeně se vyskytující látky. Dokument nebyl na evropské úrovni schválen. Pro první cyklus plánování byly tedy pouţity limity chemického stavu, navrţené Výzkumným ústavem vodohospodářským T.G.M. pro hodnocení stavu vod a vodních útvarů. A.2.3. Chráněné oblasti Tato kapitola odráţí stav naplnění registru [O5] k Identifikace území pro odběr vody pro lidskou potřebu tj. odběry s mnoţstvím větším neţ 10 m3 za den pro potřeby registru [O5] byla z důvodu dostupnosti dat problematická. Vyuţívány byly údaje o odběrech evidovaných podle vyhlášky [L23] a údaje o zdrojích surové vody vyuţívané pro úpravu na vodu pitnou podle zákona [L3]. Řada údajů v evidenci o zdrojích surové vody vyuţívané pro úpravu na vodu pitnou nebyla kompletní (často chybí identifikace odběru nebo územní identifikace). Tyto neúplnosti mají dopad na vyhodnocení současného stavu těchto území, vytvoření přehledu území, která dosáhnou/nedosáhnou k roku 2015 cílů ochrany vod. Jako výhledová území pro odběr vody pro lidskou potřebu byly zařazeny do registru [O5] oblasti CHOPAV, konečné rozhodnutí o jejich zařazení zatím nebylo přijato. Během zpracování POP byly vzneseny poţadavky na vymezení chráněných území na vodní útvary. Registr chráněných území musí v souladu s Přílohou IV rámcové směrnice [U1] obsahovat dále uvedené typy chráněných území: 34\nProgram rozvoje města ŽELEZNÝ BROD\nProgram rozvoje města ŽELEZNÝ BROD na období 2013-2021 06/2013 Projekt CZ.1.04/4.1.00/62.00008 ELEKTRONICKÁ METODICKÁ PODPORA TVORBY ROZVOJOVÝCH DOKUMENTŮ OBCÍ OBSAH ÚVOD... 3 A. ANALYTICKÁ ČÁST... 4 A.1


EnviWeb - Souhrn událostí uplynulého dne - 3.10.2012\nSouhrn událostí uplynulého dne - 3.10.2012\nAbstrakt: Komerční pěstování Bt plodin v ČR. Prezident Agrární komory ČR Jan Veleba mluvil v rozhovoru pro Rádio Impuls o drahém vepřovém mase. Díky teplu z exkrementů či odpadu obyvatelé českých obcí výrazně ušetří. Zemědělci chtějí jako kompenzaci sucha 750 milionů. Ministerstvo životního prostředí předložilo vládě návrh nařízení vlády o kritériích udržitelnosti biopaliv.


Sada 6 skleněných kořenek v dřevěném tácu Orion | cena: 299 Kč | Kola a cyklistické vybavení\nSada 6 skleněných kořenek v dřevěném tácu Orion\nSada 6 skleněných kořenek v dřevěném tácu Orion co bereme od značky Orion - tento produkt máte za pár kliknutí za téměř velkoobchodní cenu 299 Kč. Spolehněte se na nejvýhodnější ceny v našem internetovém obchodě. Neotálejte s nákupem, cenu můžeme garantovat jen pro tuto chvíli.\nKategorie: Kořenky, Kořenky a mlýnky na koření, Kuchyně a jídelna, Vaření\nSada 6 skleněných kořenek v dřevěném tácu Orion od populárního výrobce Orion - tento produkt doručujeme za výhodnou cenu 299 Kč. Konkurenci sledujeme nonstop, abychom vám nabídli lepší ceny. Nakupování na internetu je tak opět výhodnější než v kamenné prodejně, která má vyšší náklady.\nHledáte vaše oblíbené koření v nepraktických pytlíčkách, v kterých se ztrácíte? Nebojte se a rozdělte si vše hezky do skleněných kořenek v praktickém stojanu.\nSpolečnost Orion byla založena v roce 1992, od té doby patří mezi přední české velkoobchody působící v oblasti domácích potřeb. Snahou společnosti Orion je podporovat český trh a české výrobce kvalitních výrobků ze skla, plastu, nerezu, smaltu a dalších materiálů.\n- Rozměry: 20,5 x 14 x 8 cm\n- Objem: 1.5 dl\n- Materiál: dřevo, sklo, kov\n- Sada obsahuje: 6 kořenek a stojan\n- Rozměry: kořenka 5 x 5 x 8,5 cm (0,15 l)\n- Péče: otírat vlhkým hadrem\nDalší informace k produktu: Sada 6 skleněných kořenek v dřevěném tácu Orion\nNázev: Sada 6 skleněných kořenek v dřevěném tácu Orion\nVýrobce Orion nabízí špičkové produkty ve svém oboru. Podívat se na všechny výrobky značky Orion.\nSet 12 nádob na koření a stojanu Unimasa\nBéžový kovový stojan na dochucovací ingredience Versa\nSada 2 bílých dveřních zarážek Orion\nSada 3 nerezových velikonočních vykrajovátek Orion Spring\nBílý porcelánový mělký talíř Orion Blue Line, ⌀ 26,5 cm\nSada 6 ks nerezových jehel na potraviny Orion Needle, délka 29 cm\nDóza na vatové tyčinky Orion\nSada 6 bílých porcelánových dezertních talířů Orion Blue Line, ⌀ 18 cm


Easy Operate Strip Sheet Hliníková kovová cívka Dělení, štěrkování Stroj, střih, řezání Výrobci a dodavatelé výrobních linek Čína - tovární cena - Puxin Machinery\nMáte speciální potřeby, které mohou být navrženy pro vás. Následující údaje jsou pouze orientační. Pro více podrobností nás kontaktujte. I. Technické parametry 1. parametry specifikace a. Tloušťka: 0,5-2 mm b. Šířka: 800-1600 mm c. Přesnost šířky: ± 0,1 mm e ....\nObecná norma šířky: 600/800/1250/1600/1800/2000/2200\nHlavní je složen z následujících:\n1. vstupní cívka,\n4. odpadní kolečko,\n5. napínací jednotka,\n6. odvíječ, atd.\nA. Hydraulický vozík\nPoužívá se pro horní a dolní elevaci, funkce horizontálního směru, snadno se odvíjející ocelový vřeteno pro navíjení odvíječů, zdvihací stůl zaujímá hydraulický převodový stupeň mobilního pohonu motoru, ovládání vozu v ovládacím tlačítku ovládání svěráku, rychlost překládání automobilu je 6 až 7 M / min. Když je cívka upevněna na otevřené cívce, vozidlo se vrátí do výchozí polohy. Nezpracovanou ocel lze také poslat zpět do výchozí pozice pomocí malého vozu.\nVýkonové části: výkonové sedadlo, redukční převodovka, regulátor otáček motoru, převodovka, spojka, spojka a univerzální spoj.\nHostitelská část: rámem, pevným obloukem, velkým posuvem, lineárním vedením, dvěma nožovými hřídelemi, skříní činnosti, hydraulickým pohyblivým mechanismem, posuvným mechanismem před a po regulačním mechanismu, regulátorem zvedání tlaku na hřídeli nože, motorem apod.\nVítejte na nákupu našeho Easy Operate Strip Sheet hliníkové kovové cívky dělení, slitter stroj, střih, řezání line procesu. Jako jeden z předních výrobců a dodavatelů v této oblasti v Číně nabízíme také personalizované služby s nízkou cenou. Neváhejte a užívejte si naše kvalitní výrobky vyrobené v Číně. Pro cenovou nabídku kontaktujte naše továrny.


CARAVAGGIO :: IRON COMICS\nJak to dopadne, když si život a dílo klasického italského malíře vezme do parády slavný italský komiksový kreslíř? Na to se podívám v několika odstavcích níže. Musíte uznat, že recenzováním takovéhoto díla bruslím na velmi tenkém ledě. Je to skoro rouhání. Amen\nKomiks u nás vyšel v měkké i pevné vazbě, jak můžete vidět na úvodní fotce, já disponuji tou levnější variantou a musím uznat, že zrovna u této knihy je to škoda a přehodnotím výměnu. :) Už samotná předmluva a první strany komiksu napovídají, že se jedná o významnou, krásnou a zároveň dost kontroverzní poctu Michelangelu Merisimu (Caravaggio).\nCelý příběh začíná příjezdem Caravaggia do Říma a hned v úvodu nás čeká velké překvapení. Víte, doba se trochu změnila, a tak budete tomuto nádherně ilustrovanému komiksu muset odpustit neuvěřitelnou dávku sexismu. Pokud by vám vadil velmi šovinistický a stereotypní pohled na ženy, asi vás rovnou odkážu na naši recenzi grafického románu Pod dekou. Jestli se ale dokážete povznést, můžeme pokračovat. Většina žen zobrazených v tomto komiksu jsou kurvy nebo ženy, jež mužští hrdinové vnímají jako objekty, které mohou svévolně využívat pro vlastní zábavu. Stejně jako Maroš Kramár v nedávném televizním vystoupení.\nNevím, do jaké míry je postavení žen ve společnosti poplatné popisované době. Zároveň věřím, že autor, který kreslí ženská těla s precizností sobě vlastní, nechtěl nikoho pobouřit, ale vytvořit erotikou nabitý životopisný komiks. V tom případě musím dát oba palce nahoru, protože se mu to povedlo a já jsem celé tohle dílo přečetl na jeden zátah.\nCaravaggio byl známý tím, že jako modely pro své obrazy využíval prostý lid a já budu muset slepě důvěřovat Milo Manarovi, že osud slavného malíře doprovázelo množství prostitutek, které byly pyšné na svou roli v umělcových obrazech. To nejlepší je ale obsaženo v samotném příběhu. Hlavní dějová linka tohoto "krátkého eposu" totiž obsahuje lásku k umění, závist i touhu po slávě a uznání.\nKaždá z těch stodvaceti stránek by si zasloužila vytrhnout a zarámovat. Některé pak pověsit v galerii moderního umění. Ano, co se týče kresby, nemůžu šetřit superlativy. Samotný příběh je odvyprávěn velmi poutavě i vzhledem k výše zmiňovanému subžánru. Ano, tohle je skoro až bulvární pohled na život a dílo světoznámého malíře, ale neskrývaná dramatizace jeho pohnutého osudu vás prostě nemůže nechat chladnými... a to byl jednoznačně záměr autora. A pro zachování dramatičnosti ještě jedna věta začínající slovem ano. Ano, Caravaggio je velmi čtivý a samozřejmě uzavřený příběh.\nAž se jednou nějaký potomek bude prohrabávat v mých pozůstalostech, doufám, že jakmile narazí na tenhle komiks, nebude si o mě myslet nic špatného. Ideální by bylo, kdyby si přečetl i tuhle recenzi. Takže nás prosím sdílejte, odebírejte, lajkujte a milujte.