Nemoc se záhadným jménem mukopolysacharidosa (Děti a My č. 3/2006) « Společnost pro mukopolysacharidosu\nANALÝZA SITUACE SDĚLOVÁNÍ NEPŘÍZNIVÉ ZDRAVOTNÍ DIAGNÓZY RODIČŮM DĚTÍ SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM (ZDRAVOTNÍM POSTIŽENÍM\nStudijní text ke kurzu pro zdravotnický personál\nStudijní text ke kurzu pro rodiče\nSBORNÍK PŘÍSPĚVKŮ – I. národní konference „Provázení rodin dětí se vzácným onemocněním“\nS touto nemocí jsem se setkala v prosinci a v lednu tohoto roku, když jsem připravovala a natáčela pro Českou televizi pořad Klíč. Musím říct, že od té doby mě ta nemoc neopustila. Není to nic ve zlém, spíš naopak. Často na ty lidičky, se kterými jsem se setkala myslím a jejich příběhy mi vždycky znovu jasně ukáží, co je nahoře a co dole. Proto se chci s vámi o své prožitky podělit.\nCo je to tedy ta mukopolysacharidosa? Stručně a laicky bych asi řekla, že je to nejstrašnější nemoc dětí, se kterou jsem se kdy setkala. Takový scifi triler, na který bych nešla ani do kina. Jinak definice z úst Prof.MUDr. Jiřího Zemana DrSc.z Ústavu dědičných poruch metabolismu při VFN v Praze zní takto : „Mukopolysacharidosa je vrozené dědičně podmíněné onemocnění látkové výměny. Choroba je způsobena absencí životně důležitého enzymu v buňkách. Absence tohoto enzymu má za následek střádání škodlivých látek v tkáních (např. v játrech, slezině, srdci či mozku), čímž dochází k těžkým poruchám těchto orgánů. To u většiny typů onemocnění vede k předčasnému úmrtí, většinou mezi 10. a 15.rokem.“\nNení naděje, zbývá láska. To je motto Společnosti pro mukopolysacharidosu. Už při něm nás zamrazí. Ovšem více než to, že nemoc končí takto tragicky, mnou pohnulo to, co rodiny s těmito dětmi prožívají v průběhu jejich nedlouhého života.\nRealita je taková. Narodí se vám zcela zdravé dítě. Vyvíjí se zpočátku normálně, učí se vše odpovídajícím způsobem, někdy s malým zpožděním, ale každé dítě je přeci své a má svůj rytmus, takže se dost dlouho nikdo tímto opožděním nezneklidňuje.\nManželé Michalíkovi z Olomouce, kteří pečují o svou dnes již 19 Petru vzpomínají :\n„Peťka strašně ráda a dobře zpívala. Uměla ve 3 letech snad 30 písniček. My jsme oba speciální pedagogové, tak jsme se snažili, aby byla hodně šikovná, učili jsme jí říkanky, dělali jsme s ní předškolní přípravu. Dokonce jsem jí šla přihlásit do pěveckého kroužku a k vánocům dostala školní aktovku.“ Manželům Michalíkovým bylo dopřáno prožít s Peťkou 6 krásných a šťastných let. To je na mukopolysacharidosu poměrně dlouhá doba. „Problémy měla snad jen v sociálních kontaktech s ostatními dětmi a výraznější problémy měla s výslovností některých hlásek. To byl vlastně první problém, se kterým jsme se začali obracet na odborníky. A až do 6 let nás všichni odborníci ubezpečovali, že Petruška je naprosto zdravé dítě. V té době už byla také dost hyperaktivní a nezvladatelná a lékaři i okolí to přičítali tomu, že je prostě nevychovaná.“\nJe to prý jako přes kopírák. Nejprve je dítě zcela normální a zdravé, zpravidla začne chodit, mluvit, učit se různým dovednostem (podle typu a progrese postižení se to různí) a najednou nastoupí poruchy chování. Zpravidla mezi 3. a 6.rokem života. Dítě je prostě nezvladatelné. Slovo hyperaktivní je v tomto případě naprosto nedostačující a nevystihuje přesně chování těchto dětí. Mohu uvést konkrétní příklad, který jsem zažívala na vlastní kůži.\nDalší maminkou, kterou jsem kontaktovala byla Dana Humhalová z Tanvaldu, která má doma 3 letého Jindříška. Po telefonickém rozhovoru, jsem jí navrhla, že bych k ní přijela sama s malou kamerou a natočila Jindříška v domácím prostředí. Odpověď byla blesková a to doslova :“ Klidně přijeďte, ale na vlastní nebezpečí.“ „??? Jak to myslíte na vlastní nebezpečí?“ zeptala jsem se překvapeně. Ačkoliv už jsem měla v té době přečtenou dostupnou literaturu obsahující popisy nemoci i výpovědi rodičů, tato hláška mě zaskočila. „No prostě musíte počítat s tím, že se Vám Jindra bude pokoušet rozbít kameru, bude po vás házet předměty a bude cíleně nejspíš mířit na tu techniku, to ho láká. Nebo Vás může počůrat, případně na Vás bude chtít převrátit stůl.“ Hlavou mi bleskla informace o věku malého Jindříška. Jsou mu přeci 3 roky, jak by na mě mohl převrátit stůl ? A copak je tak rafinovaný, že se mi bude trefovat do kamery ? Vzala jsem to na vědomí a má první vyjížďka se stala cestou do neznáma s výsledkem nejistým.\nPrvní zkouška na mě čekala, když jsem se snažila paní Humhalové pomoci kočárek, ve kterém měla Jindru, vytlačit do zřejmě nejstrmějšího kopce v Čechách. Alespoň tak jsem to vnímala v té chvíli, kdy jsem ten speciální 20 kilový kočár se speciálním 23 kilovým Jindrou tlačila od nádraží v Tanvaldu k paneláku na nejvyšším osídleném kopci. Musím přiznat, že jsem myslela, že zkolabuji. Nedivím se, že paní Humhalová je jak proutek, jen mi nejde do hlavy, jak to zvládá. Prý těžko. Je ráda, že jsem si to vyzkoušela.\nV kočárku Jindra působil velmi klidně. Nevystupoval za jízdy, nic po mě neházel, nic neříkal, prostě malý sympaťák. Myslím to vážně, já jsem si Jindru opravdu zamilovala a mé city k němu se nezměnily ani po té, co mi předvedl celou škálu svých dovedností. Doslova mě ohromila ta kreativita, rafinovanost a vysoký intelekt, který stál za všemi těmi kousky, které nepřetržitě !!! upozorňuji, že opravdu nepřetržitě předváděl.\nNejprve jsme se zastavili v Mateřském centru, které slouží paní Humahlové a Jindrovi jako neocenitelný azyl. Je to veliká místnost, kde může lítat a nehrozí mu zde tolik nebezpečí jako doma. Zároveň tu není tolik co zničit. A tak Jindra vystrkuje růžky. Hned jak ho maminka vyndala z kočáru, okamžitě prchnul a už se vlastně nedal zastavit. Takový výboj energie jsem ještě nezažila. Než si maminka zula boty, tak Jindra v herně popřevracel židličky, rozkopal míče, které byly uklizené v rohu, strčil do skluzavky a to vše v poklusu. Svléknout ho, znamená běhat za ním, přeprat ho (upozorňuji, že má neuvěřitelnou sílu a křehká paní Humhalová nemá šanci, pokud se jí vzepře), a odebírat mu kus po kuse čepičku, rukavičky, boty, bundu…však víte….snad všechny maminky jsou vysíleny tím věčným navlékáním a svlékáním v zimním období a těší se na léto. Tak to vynásobte nevím kolika a můžete mít přibližnou představu o tom, co tyto maminky prožívají. A trvá to několik let a ne jednu až 2 zimy.\nNelze použít žádné výchovné postupy. Odvádění pozornosti, kárání, trestání, ale ani vlastní negativní zkušenost s těmito tvorečky nic nezmůže. Jindra se například opakovaně vrhá se schodů. Zvláště dřív, se prostě rozeběhl a letěl hlava nehlava. A druhý den znovu. Malý Pepan Šikula zase dnes a denně při vaření strkal ruce do vařící vody nebo přímo do plamínku plynového sporáku.“ Jednou dokonce hořel, měl na sobě zimní kombinézu a ta na něm chytla.“ vzpomíná jeho babička Jana Šikulová z Luhačovic.\nPři neznalosti situace si člověk běžně pomyslí „Proboha, tak mu v tom přeci zabráním, ne ?“ Stačí strávit v přítomnosti takového kvítka jeden den a víte, že to prostě nejde. Stejně jako nejde vypovědět nebo vypsat vše, co tyto rodiny prožívají. Abych vám to přiblížila, budu pokračovat v popisu dne a mého natáčení u Humhalů.\nStačí taková banální situace jako je vykonání potřeby. Omlouvám se, že volím zrovna tento příklad, ale je velmi výstižný. Musíme tam všichni a často. I já. A tak jsem šla. V tu ránu mi Jindra zhasnul (vypínač je zvenčí) a s obrovskou silou se snažil mi otevřít dveře. Zasáhla maminka. Ale co dělá ona, když je doma sama ? Dát klíč do dveří nemůže, protože by hrozilo, že se Jindra sám zamkne zevnitř. Dva týdny po natáčení se mu to povedlo v dětském pokoji. Dana Humhalová mi líčila, jak nedopatřením zůstal klíč ve dveřích a Jindra na to okamžitě přišel, zamkl se a nemohl se odemknout. Tentokrát to dobře dopadlo, maminka ho instruovala tak dlouho, až to zvládl. Jinak Humhalovi všechny klíče uklízejí na háček vysoko na zdi, aby na ně Jindra nedosáhl. Když přijde jeho starší bráška domů a chce si buď hrát nebo se učit, tak se musí v pokojíku zamknout, protože Jindra ho nenechá na pokoji. A hlavně všechno likviduje. Hodí s každým předmětem, který zůstane v jeho dosahu.\nBěhem toho dne, kdy jsem u nich byla Jindra například asi 30 krát otevřel lednici a začal z ní vyndávat potraviny. Vždycky jsme mu v dokonání díla zabránily, byly jsme na něj dvě. Ale jak to dělá paní Humhalová, když je doma sama a jde například na tu onu místnost….co všechno stihne Jindra zlikvidovat ? Tak například vyndá potraviny z lednice, dá je na zem a poleje je mlékem. Nebo schová tatínkovy boty do mikrovlnky. Když to udělal poprvé, trvalo dost dlouho než je našli. Nebo nacpe hořáky ze sporáku do pračky. Dnes už ne, protože je sporák odstrojen, nejsou na něm ani hořáky ani knoflíky, aby nemohl pustit plyn. Takže když chce paní Humhalová vařit, musí nejprve zkompletovat sporák a ihned po uvaření zase rozebrat a uklidit do nedostupné výšky. Zatím nedostupné !\nDalší oblíbenou zábavou je čůrání po bytě a po lidech. Jednou, když k nim přišla návštěva, se mu podařilo seřadit v předsíni všechny boty, což vypadalo na nevinnou hru a ve chvilce nepozornosti do nich načůral. Říkala jsem vám, že má ohromnou fantazii.\nKdyž to člověk poslouchá, tak mu to připadá jako celkem zábavné a vtipné historky. Ale pro rodiče to moc legrace není. Nemohou své děti spustit z dohledu ani na chvíli ani je nemohou nechat z dosahu. Pak je druhá varianta, ke které se většina rodičů nakonec uchýlí a to , že vyhradí v bytě jeden pokoj pro malého likvidátora, ten plně uzpůsobí jeho bezpečnosti. Někteří rodiče takto zajistí celý byt. Pak to vypadá v podstatě jako holobyt, kde nábytek začíná ve výšce 160 cm, televizor ještě výš a je zavřený ve skříňce, aby se do něj dítko nemohlo trefovat. Mohu potvrdit, že Jindra se trefoval neuvěřitelně přesně a s ohromnou razancí. I do mě. Ještě raději do brášky třeba autíčkem. A ta radost, když se to povede ! Jako třeba, když trefil Jindra v samoobsluze paní pokladní rohlíkem. Začal se tak srdečně smát, že jsem se smála s ním. Chtěla jsem se totiž podívat, jak takové nakupování s Jindrou vypadá. Naštěstí jsou zde chápavé prodavačky, které paní Humhalové dovolí jezdit s Jindrou v kočárku dovnitř. Jiná varianta totiž neexistuje. I tak se Jindříšek pokouší dosáhnout do regálů a nožička mu také podezřele vystřeluje. Asi si říká „Ty plechovky by tak krásně řinčely!“\nJeště jsem u Humhalů zažila oběd, který spočívá v tom, že Jindra občas v běhu zpomalí u talíře a mamince se podaří strčit mu do úst lžíci s polévkou. Vyzkoušela jsem si to osobně a ani moje metody neuspěly.Můj naivní plán, že ho zabavím, upoutám jeho pozornost různými šaškovskými kousky, skončil tím, že na mě Jindra vyprsknul, praštil se při tom do hlavy a utekl. Přeložila jsem si to asi jako „Co to tady blbneš?“ Jindra totiž nemluví, vyloudí jen pár slov jako máma, auto a pár dalších zvuků, kterým rozumí jen maminka. Byla jsem celkem pyšná na to, že i mě pojmenoval. Říkal mi TETA AU. Maminka to vysvětlila tím, že mám při filmování jedno oko zavřené a tak si Jindra vydedukoval, že mě nejspíš bolí.\nOdjížděla jsem od Humhalů večer po 18.hodině a hlavu jsem měla jako pátrací balón. Nebyla jsem vyčerpaná, i když jsme se za celý den nezastavily. Byl to pouhý jeden den a to s vědomím, že večer jedu domů a že si budu třeba číst. Číst jsem si ovšem nemohla, protože jsem pořád myslela na tu křehkou maminku se svým robusním miminkem. Jindra totiž svou stavbou těla a na dotek trochu připomíná otesánka. Vžívala jsem se do té nekonečné každodenní péče, nepřetržitého lítání, chytání, utírání vylitého, zametání rozbitého, ošetřování poraněného….a ta perspektiva. Když jsem se ráno probudila v půl deváté, moje první myšlenky patřily paní Humhalové. Říkala, že se Jindra budí kolem půl sedmé. To znamená, že už dvě hodiny za ním zase běhá.\n„Tohle údobí je opravdu šílené a úplně nejstrašnější je když se později přidá nespaní.“ vypráví mi pan Michalík, otec Peťky. Dobře ví, o čem mluví. Oni se doma pořádně nevyspali už 13 let ! Jestli si někdo představuje takové to nevyspání jako s malými dětmi, tak je opravdu na velikém omylu. Tyto děti prostě nemají potřebu spánku a to po mnoho let. Někdy v kuse nespí i 2 měsíce, jinak usínají většinou nad ránem kolem 4.hodiny a probouzejí se v šest hodin. Samozřejmě ráno toho samého dne. Spí tedy zhruba 2 hodiny. Jinak celé noci běhají po bytě a vybíjejí svou energii. „Vytvoří si trasu, podle toho jak je veliký byt, takže když bydlíte v paneláku, tak je to třeba 10 m a běhají jako tygři v kleci. Přiběhnou ke zdi a prásknou do ní rukama. Přiběhnou ke druhé a zase prásk. No a když jste v tom paneláku, tak to netrvá dlouho, tak kolem té 3.hodiny na vás vlítne soused.“ Michalíkovi naštěstí bydlí v rodinném domku, ale většina rodin (je jich u nás 30) takové štěstí nemají. A život s takovým dítětem v domě, kde je slyšet i kýchnutí je opravdu neřešitelný problém. „Součástí toho hyperaktivního období je taky křik. Ty děti dokážou nejen 20 hodin denně běhat, ale dokážou taky 18 hodin denně křičet. Ale docela vážně a nahlas křičet. „ přidává pan Michalík. „A jsou rodiny, které dokážou zvládat ten křik třeba půl roku a ani jim nepřijde, že křičí, protože to teprve začalo. Ale uplyne 10 let a to dítě 5 minut kňourá, jen kňourá a ty rodiče si berou prášek a chtějí se zastřelit, protože to už nemohou vydržet. Čili jeden ze zdrcujících faktorů je dlouhodobost té péče. A taky vědomí, že vždycky to bude jenom horší.“\nMusím říci, že představa tohoto letitého nespaní je pro mě nejhorší. Vím o naprosto zhoubném dopadu trvalého nedostatku spánku na celý organismu, na psychiku a vlastně je mi záhadou, jak to ti lidé mohou vydržet. „Střídáme se. Jinak to nejde. Pak už v zoufalství řešíte situaci tím, že dítě prostě necháte ve svém chráněném pokoji, zavřete si dveře, pustíte si větrák, který vrčí a snažíte se aspoň na chvíli usnout. Každou volnou chvilku, kdy vám náhodou někdo dítko pohlídá, tak vyplníte spánkem. Nemáte sílu jít do kina nebo do divadla. Potřebujete se vyspat.“\nVelmi obtížné je skloubit ten rytmus spánku s chodem běžné společnosti. Nemocné dítě usne nad ránem a spí do 10 hodin. Jenže jeho bráška stejně vstává v 7 hodin do školy, tak co s tím?\nAby toho nebylo málo, dalšími průvodními rysy této nemoci jsou častá onemocnění srdce, jater, sleziny, poruchy růstu, zápaly plic atd. Nezřídka dochází k postižení zraku až slepotě či sluchu a hluchotě. I u malého Jindry nedávno zjistili, že na jedno ucho neslyší téměř vůbec, na druhé ze vzdálenosti půl metru. To celou situaci samozřejmě ještě komplikuje. Opět mohu přidat svůj osobní zážitek. Byli jsme u toho s kamerou, když dělali Jindrovi vyšetření sluchu v Motolské nemocnici. Paní Humhalová byla šťastná, že jí slíbili vyšetření ambulantně, protože pobyt s Jindrou v nemocnici je takový malý horor. Uhlídat ho, aby nelikvidoval drahá zařízení na pokojích, neházel hračky po spolupacientech nebo doktorech je pro paní Humhalovou velmi vyčerpávající a stresující. Jindra se rozplakal hned když přijeli do nemocnice a vzpouzel se jakémukoliv ošetření. My jsme čekali vedle, abychom ho nerozrušovali ještě víc. Po půl hodině pro nás přišla paní Humhalová, zpocená a úplně vyčerpaná, že se jim konečně podařilo Jindru uspat (pomocí medikace, jinak takové vyšetření u těchto dětí nelze provést, protože je nutné je napojit na přístroje a zůstat v klidové poloze). Dana Humhalová si na chvilku oddychla, že nejhorší mají za sebou. Bohužel jen na chvilku. Pozorovala Jindříška jak ztěžka oddychuje, doslova chroptěl, což je u něho normální. Ovšem ukázalo se, že to velmi komplikuje vyšetření. A aby toho nebylo dost, Jindra se po necelých 15 minutách probudil a už neusnul. Okamžitě si začal strhávat drátky, které měl připevněné k hlavě a bylo po vyšetření. Pan doktor smutně oznámil, že větší dávku léku mu nemůže aplikovat a že vyšetření bude nutné provést jindy v celkové narkóze a to znamená pro Jindru a maminku nejméně 3 denní pobyt v nemocnici.\nTakových anabází nebudou ušetřeni ani do budoucna. Každé ošetření chrupu se například musejí dělat v celkové anestézii, protože děti nespolupracují s lékařem. A to dalším průvodním rysem této nemoci je právě velmi špatná kvalita zubů. Nemluvě o různých zdravotních komplikacích, které jsou na denní pořádku.\nProgrese nemoci je zatím ve většině případů nezadržitelná. „Jako u většiny dětí postižených nemocí centrální nervové funkce, dochází ke komplikacím, které jsou pro kvalitu života krajně nepříznivé.“ vysvětluje prof.MUDr.Jiří Zeman. „Hygienické návyky se ztrácejí, ztrácí se hybnost, schopnost komunikace s okolím a končí to nejprve upoutáním na invalidní vozík, na konci na lůžko.“\n„Naše Peťka po šestém roce života přestala zvládat to, co už se naučila. Přestala jíst příborem, přestala dodržovat hygienu, byla jakoby zmatená, nevěděla o čem je řeč.“vzpomíná paní Michalíková.“ Jednou jsem jí poslala do kuchyně pro příbor a ona přinesla z pokojíčku ponožky. A vůbec nevěděla co se děje.“ To už se definitivně rozjel koloběh vyšetření, který vedl k vyřčení diagnózy „mukopolysacharidosa III.typu. „ Celkem medicína rozeznává typy I až VII. Typ III je zřejmě nejnáročnější pro své okolí. Tyto děti se také dožívají nepatrně vyššího věku. Peťka už oslavila 19.narozeniny. Je to slečna s překrásnými dlouhými hustými vlasy, které by jí leckterá mladá dáma záviděla. Nemluví, nechodí, maminka jí musí krmit, oblékat,mýt, ukládat do postele.\n„K těm změnám k horšímu dochází různě. U Peťky k tomu vždy došlo skokově. Ona mluvila a zpívala, na vánoce přestala mluvit a už neřekla ani slovo. Stejné to bylo s chozením. Běhala, jednoho dne upadla a byl konec, už zůstala na vozíčku.“ stručně shrne paní Michalíková a manžel jí doplňuje „Pro mukopolysacharidosu je charakteristická ta neustálá proměna. Nejprve hledáte pro děti v období hyperaktivity tzv.oplocený tenisový kurt, aby se dítě nezranilo, pak už chodí jen za ruku a tak s ním do půlnoci musíte chodit, pak nechodí vůbec a usedne na vozík. Celý byt musíte přizpůsobit tomuto provozu. Když už si zvyknete na ten vozík, tak musíte dát na stropy háky a vyrobit kladky, abyste mohli 50 kg těžké dítě mnohokrát za den zvedat z postele, přesouvat do vany apod.“\nTo v praxi znamená, že během života dítěte musíte nejméně třikrát od základů změnit byt. A narážíme na další problém, který už se dá nazvat sociálním. Maminka se stará o dítě a rodinu živí pouze otec. Většina rodin se však rozpadá, matka zůstává na péči sama, nemůže pracovat, pobírá příspěvek na péči o osobu blízkou a umíte si představit, jak si z takových peněz může dovolit rekonstruovat byt. Mnohdy je ráda, že má peníze na jídlo. I když stát přispívá na různé pomůcky potřebné k ošetřování a péči dětí, tak většinou si část musíte stejně doplatit. O tom by paní Šikulová mohla dlouho vyprávět. Její příběh byl pro mě dalším nezapomenutelným zážitkem.\nJana Šikulová je babičkou malého Dimitrije, přezdívaného Pepan. Ten se narodil v Řecku, kde syn paní Šikulové pracoval. Když bylo Pepanovi devět měsíců, jeho matka ho opustila. „No co jsem měla dělat? Jela jsem tam, zaplatila jsem dluhy, které tam mladí měli, asi 50 000 KČ, a odvezla jsem Pepana do Luhačovic. To jsme ještě nevěděli,že je nemocný. Zjistili jsme to až ve 3 letech. Já jsem v té době podnikala, provozovala jsem trafiku a musela jsem toho nechat, protože mi Pepana odmítli vzít do školky a jiná možnost v Luhačovicích není. Pepana jsem si vzala do pěstounské péče pobírala na něho 1500 Kč. Pak mi zase neměli z čeho vypočítat důchod. Dnes dostávám 5 500 Kč jako nějaký flákač a přitom celý život dřu, dneska dokonce 24 hodin denně. „\nPříběh paní Šikulové je opravdu vzorový a dojemný. Když se dozvěděla o Pepanově nemoci a ve svých 53 letech s ním prožívala období hyperaktivity, vyhledala svou snachu a požádala jí o pomoc, zda by si Pepana nemohla brát alespoň na víkendy, že už nemůže, potřebuje si trochu odpočinout. Snacha se odporoučela se slovy, že kdyby se něco s babičkou stalo, ať ho dají do ústavu, že ona ho nechce. Tak Pepanovi babička slíbila, že ona ho nikdy neopustí. „Pepan se narodil na moje narozeniny, tak je to pro mě takový dáreček a já jsem mu svůj slib dala taky jako dáreček k jeho narozeninám.“\nKdyž píšu tato slova, nemohu se ubránit dojetí. Znovu vidím desetiletého Pepana s překrásnýma hlubokýma oči, které se na mě dívají mlčky z toho zakletého těla. Byla jsem naprosto přesvědčená o tom, že Pepan všechno vnímá, všemu rozumí, jenom už nemůže ani mluvit, ani se pohnout, dokonce už nemůže ani jíst. Má voperovánu sondu do žaludku a babička ho pětkrát denně krmí rozmixovanou stravou, kterou mu stříkačkou vpravuje do sondy. Z krku mu trčí trachea, která mu usnadňuje dýchání. Nejstrašnější moment pro mě nastal, když jsem si povídali s paní Šikulovou a Pepan, který ležel za ní v posteli, začal chrčet, mávat rukama. Tvoří se mu na plicích voda a hleny a ty je nutné odsávat elektrickou odsávačkou. To dělala paní Šikulová v naší přítomnosti každých 20 minut. Ona hbitě vyskočila k odsávačce a já jsem se rozplakala. „Ale prosím vás, to nic není, to je ještě dobrý. To když dostane opravdový záchvat, to je potom kolotoč.“ uklidňuje mě paní Šikulová. „A jak, prosím vás, vypadá takový záchvat?“ ptám se dost s obavami. „No to se vážně dusí, celý zrudne, napne se jako luk, mlátí rukama, to se mi pak i kolena roztřesou. Občas musím volat i záchranku.“\nNejvětší obavy má paní Šikulová z toho, že by jí selhala odsávačka. Stojí 8000 Kč, dostala jí od pojišťovny s tím, že doplácela 2000 Kč. To je z jejího důchodu obrovská částka. Musí dále kupovat kanyly, náplasti, atd. Nárok na další odsávačku má až za několik let. A tak se tento problém pro paní Šikulovou stává doslova noční můrou. Musí odsávat Pepana ve dne v noci. Pokud chce jít ven, musí odsávačku dát do kočáru a jít jen tak daleko, aby vystačila baterie.\nPři pomyšlení na všechny peníze, které tento stát nechal vytunelovat, zaplatil v různých arbitrážích, utratil za letadýlka na nic, se mi doslova dělá mdlo. Přede mnou sedí šedesátiletá Jana Šikulová, která doslova dýchá za svého vnoučka a ještě je schopná se radovat. „Pepan je moje sluníčko. Všechno to zvládnu, jenom k tomu potřebuji klid a finance, ty hrají, bohužel, velikou roli.“\nV řadě věcí paní Šikulové pomohlo město. Bez problémů jí přidělilo například bezbariérový byt, takže může s kočárem dojet až k posteli.\nV Anglii je například rodinám, kde se narodilo dítě s mukopolysacharidosou, půjčen od Společnosti pro MPS rodinný dům na dobu pokud dítě žije.Náš stát se zatím v pomoci takovým rodinám nepředvedl v nejlepším světle. V řadě míst v republice neexistují stacionáře ani žádná jiná zařízení, kam by rodiče takové dítě mohli umístit alespoň na pár hodin denně. Často se také stává, že i stacionář takové dítě odmítne. Naštěstí tu existuje Společnost pro mukopolysacharidosu, v jejímž čele stojí Dr. Michalík. Společnost je pro ně tou největší pomocí. A to jmenovitě právě Jan Michalík a jeho manželka Alena.\nDvakrát za rok pořádají setkání rodin. Kromě toho, že si zde rodiče sami vyměňují své zkušenosti a prožívají prosté sdílení, také s úlevou využívají služeb asistentů, kteří se jim po 4 dny starají o jejich děti. Pravidelně na setkání také jezdí Prof.MUDr.Jiří Zeman a informuje o novinkách v léčbě, vysvětluje vše potřebné, odpovídá na dotazy a Dr.Michalík zase vede sociálně právní poradnu. Kromě toho, že je speciální pedagog, tak také vystudoval práva a poskytuje rodinám naprosto neocenitelné služby. Nejen, že poradí na jaké dávky mají nárok, jak o ně žádat, ale když někde rodiče nepochodí, napíše jim odvolání, případně sám dojede situaci vyřešit. Jako nedávno v Děčíně, kde jednoho chlapce vyloučili ze stacionáře.\nPřiznávám, že jsem si jednu dobu myslela, že manželé Michalíkovi snad ani nejsou lidé, že jsou nějací mimozemšťané, a díky tomu všechno tak zvládají. Ani neumím vyjmenovat, co všechno pan Michalík dělá. Učí na Univerzitě Palackého v Olomouci, píše učebnice a vědecké monografie, je předsedou Společnosti pro MPS, organizuje zmíněné pobyty, webové stránky, vydává brožury o MPS pro rodiče a odporníky, shání peníze na činnost Společnosti a na pomoc rodinám, účastní se nejrůznějších konferencí u nás i v cizině, snaží se prosazovat zájmy postižených rodin na úrovni Parlamentu (je autorem návrhu zákona o asistentech pro postižené děti ve školách) a hlavně každý večer vede on i jeho manželka dlouhé hovory po telefonu se zoufalými rodiči. Jsou jim oporou, rádci i aktivními pomocníky. A sami se přitom starají o svou nemocnou dceru a zdravého syna. Bydlí v pěkném domečku u Olomouce, vše je velmi krásně zařízené, uklizené, malebné. Paní Michalíková je doslova krásná žena, postavu jí závidím určitě nejen já.\nTak jsme tam spolu seděli v obýváku a povídali si a já jsem nakonec položila osudnou otázku, která byla důkazem toho, že jsem to pořád ještě úplně nepochopila. Ovšem odpověď Michalíkových mi dodnes nedá spát. Ta naivně hloupá otázka zněla:“A jak to všechno děláte, že to tak zvládáte?“ Nejdřív jsem uviděla dva vytřeštěné pohledy a následovala jasná odpověď: „Ale my to vůbec nezvládáme. Život s mukopolysacharidosou se nedá zvládnout. Můžete se mu přizpůsobit. My tady sedíme, povídáme a ono to vypadá, že je všechno v pořádku, ale je to úplně jinak. Žijeme jakési paralelní životy. Už ani nejsme schopni si povídat s ostatními lidmi. My jim říkáme, že se nám Peťka dusila u snídaně a oni nám začnou vyprávět, jak jeli na víkend na hory a zapomněli doma hůlky. Měli prý celý víkend zkažený! My bychom jeli na hory i bez lyží.“\nJá jsem nedávno na hory jela i s rodinou. Až do Francie. Balili jsme jako vždy na poslední chvíli, nervozita stoupala úměrně blížící se minutě odjezdu. Když jsme seděli konečně v autobuse, opravdu jsem si nebyla jistá, že máme s sebou všechno. A co myslíte ? Samozřejmě jsem si ihned vzpomněla na slova manželů Michalíkových. „I kdybych jela bez lyží, tak prožívám velké štěstí.“ To vědomí jsem měla už dřív, s těžkými osudy se potkávám už léta, ale teď je to, doufám, až na dřeň.\nA znovu mi vytane na mysli věta pana Michalíka: „Ano, člověk si říká, k čemu to vlastně všechno je, k čemu všemu jsou takové děti dobré“ A s úsměvem dodává: „Přišel jsem na to, že by byly výborné na půjčování. Vzít si na půl roku domů dítě s MPS a už musíte být do smrti šťastní.“\nZkusme si tedy jedno z těch dětí půjčit. Alespoň pomyslně. Pomáhá to. A když ho pohlídáme doopravdy, pomůže to i jim. O dalších formách pomoci se dočtete na webových stránkách Společnosti pro mukopolysacharidosu www.mukopoly.cz . Pomocí jsou i nějaké ty korunky zaslané na konto společnosti 108 775 975/5100. Nebo stačí na mobilním telefonu napsat zprávu s textem DMS MUKOPOLY a poslat ji na číslo 87777.\nAKTIVITY SPOLEČNOSTI MPS\nProjekt: PODPORA PROVÁZENÍ RODIN DĚTÍ SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM (CZ. 11/MGS/076)\nSpolečnost pro mukopolysacharidózu realizovala v letech 2015 – 2017 za podpory Ministerstva zdravotnictví ČR a Norských fondů projekt Podpora provázení rodin dětí se vzácným onemocněním (CZ. 11/MGS/076). Cílem projektu bylo zvýšení vědomí odborné veřejnosti o problematice vzácných onemocnění, zvýšení kompetencí rodičů a osob v rozhodovacích pozicích, a vytvořit nové poradenské místo v Centru provázení.\nPODPORA RODINY PEČUJÍCÍ O DÍTĚ SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM, TĚŽKÝM ZDRAVOTNÍM POSTIŽENÍM ČI OHROŽENÉ NÍZKOU PORODNÍ HMOTNOSTÍ\nZE ŽIVOTA SPOLEČNOSTI MPS\nELEKTRONICKÁ PUBLIKACE "Almanachu 2014" K NÁHLEDU >>\nPDF VERZE "Almanachu 2014" K NÁHLEDU >>\nŘeditel Fakultní nemocnice Brno, Jihlavská 20\nvyhlašuje výběrové řízení na obsazení pracovních míst do nově otevřeného Centra provázení\n(podpora a provázení rodičů dětských pacientů FN Brno v období sdělování závažné zdravotní diagnózy dítěte):\nporadenský pracovník/pracovnice - na plný/částečný úvazek


ručně dokrmená korela\nProč ručně dokrmený papoušek ???\nručně dokrmený papoušek kouřový - horský\nruční dokrmování papoušků\nručně dokrmený aymara pruhovaný\n...všem chovatelům,milovníkům cizokrajného ptactva a dalším zájemcům...\n"Evolucí lidské společnosti je ohrožována pestrost druhů všemožných tvorů a forem života,včetně papoušků."\nVšem návštěvníkům :\n! ---mějte papoušky---množte papoušky---zachraňujte papoušky---dejte jim prostě šanci--- !\nMáte doma nějakého papouška?\nUvažuji o něm (28)\nJaký druh papouška by vás ještě zaujal v našem chovu ?\nAymara pruhovaný (Bolborhynchus lineola) (39)\nEklektus různobarvý (Eclectus roratus) (18)\nPapoušek královský (Alisterus scapularis) (39)\nPapoušíček vrabčí (Forpus passerinus) (18)\nPapoušíček šedokřídlý (Forpus coelestis) (30)\nKakadu růžový (Eolophus roseicapillus) (43)


Jaký druh ovoce a výživy je pro hepatitidu užitečný? - Prevence\nPomeranče pro hepatitidu s\nHepcinat LP - nejlepší generikum světově proslulého Harvoni (ledipasvir + sofosbuvir) z Indie, vydané Natcopharmou 28 [...]\nhepatitida С v ukrajině 2012\nhepatitida c v ukrajině 2012?\nhepatitida s krvácením\nléčba hepatitidy s krvácení?\nJak mám jíst s hepatitidou C?\nHepatitida C je velmi nebezpečné virové onemocnění jater, což vede k selhání jater a často ke smrti člověka. Hlavní cestou infekce onemocnění - parenterálně, to znamená, že virus vstupuje do lidského krevního oběhu, když lékařský, kosmetické manipulace, nedodržení podmínek nástrojů na jedno použití, jakož i injekční užívání drog.\nPovaha průběhu onemocnění u virové hepatitidy C je často chronická a symptomatologie se může projevit dokonce i při poškození jater o více než 70-80%. S touto skutečností je možné spojit tak závažný průběh onemocnění ve stupni výšky a potřebu naléhavé a intenzivní léčby osoby.\nV chronickém průběhu je onemocnění jednou z hlavních příčin vzniku onemocnění, jako je cirhóza jater. Při cirhóze dochází k nevratné změně orgánové tkáně, což vede k prudkému poklesu funkce jater a ke zvýšení závažnosti stavu pacienta.\nHlavním úkolem lékaře je však nejen předepisování farmakologických léků, které jsou nezbytné pro pacienty s akutní a chronickou hepatitidou C, ale také zajištění odpovídající životní úrovně a pohodlí během léčby. Toho se dosáhne vymezením přísných omezení fyzické aktivity, dodržování odpočinku na lůžku.\nVýživa pro hepatitidu C je také velmi důležitá a měla by být upravena lékařem v závislosti na závažnosti pacienta.\nNěkdy je léčba a správná výživa u takových pacientů vyžadována více než jeden týden. Jaké potraviny užíváte pro nemocné, je důležité se poradit se svým lékařem.\nNež se rozhodnete, můžete nebo nemůžete jíst určité potraviny nebo potraviny, na pacienta s hepatitidou C, a jeho rodina je důležité pochopit význam uložených omezení a stravy navrhovaných vytvořené diety (tabulka 5 pro pacienty s patologií hepatobiliární systém a 5a tabulky pacienti s akutní hepatitidou).\nTo je způsobeno tím, že napříč všemi výhodami a všudypřítomnými aplikacemi například tabulka 5 a 5a nezohledňuje stupeň závažnosti pacienta, jeho chuťové preference, alergické reakce atd. Proto musí být výživová jídla koordinována především s ošetřujícím lékařem za předpokladu, že v léčebně, kde se pacient léčí, není žádné zvláštní jídlo.\nPři akutním průběhu onemocnění by měla jídla a jídla pro hepatitidu C poskytovat takové potřeby těla:\nsnížení zátěže gastrointestinálního traktu tím, že do stravy používané v produktech s hepatitidou C se zavádí snadno stravitelné a omezuje se hrubá vláknina;\ndostatečný počet živin (bílkoviny, tuky, sacharidy a vlákniny), stejně jako vitamíny. Zavést omezení příjmu tuků tak, aby nedošlo k přetížení žlučového systému a pankreatu.\nMnožství konzumovaných bílkovin a sacharidů musí být přísně sledováno a musí zůstat na správné úrovni. V chronickém průběhu onemocnění, jaterní cirhózy, se doporučuje hladina bílkovin v krmivech dokonce zvýšit, aby se zabránilo vyčerpání těla;\ndostatečné iontové složení potravin bez omezení stolu;\nomezení v potravinách a produkty, které jsou bohaté na dusíkaté základy (kaviár, káva atd.).\nStávající stravovací stoly podle Pevzneru, včetně tabulek 5 a 5a, používané jako základní strava pro akutní a chronickou hepatitidu C, skutečně splňují všechny požadavky těla. Avšak v případě vážného stavu pacienta se používá parenterální nebo sondová výživa s různými nutričními směsmi.\nPrincipy tvorby takové stravy\nPrincipy tvorby výživy pomocí dietních tabulek (5a pro akutní hepatitidu, tabulka 5 pro chronickou hepatitidu a cirhózu jater) nejsou komplikované. Základem je standardní nabídka stravovacího stolu. Recepty na přípravu takových jídel mohou být různé, ale měly by brát v úvahu charakteristiky výživy používané pro hepatitidu C. Nutriční menu by mělo být upraveno a připravováno každý týden léčby pacienta.\nTabulka č. 5a nabízí pacientovi jíst průměrně 5krát denně, pestrou nabídku a recepty na vaření. Recepty jídel, které tvoří dietní menu pacienta, jsou velmi jednoduché. První jídlo se připravuje na zeleninových bujních bez předběžného pražení zeleninového dresingu. Maso můžete vařit pouze ve formě mletého mletého masa, kotleta vařeného nebo vařeného. Maso se používá pro chudé - hovězí maso a drůbež (kromě volně žijících ptáků).\nDieta pro hepatitidu C, stejné požadavky na ryby, které lze jíst v neomezeném množství. Zvláštní pozornost je třeba věnovat odstranění kostí z ryb, protože kvůli slabosti, která je pozorována u pacientů s onemocněním jater, může proniknutí kostí vést k traumatek hltanu a hrtanu. Recepty na vaření by měly rovněž vzít v úvahu specificitu každé ryby a její chuťové vlastnosti.\nTabulka č. 5 a 5a upravují, že mezi obilovinami můžete použít neupravenou kaši - mléko na mléko, vařenou rýži. Vermicelli můžete použít v nabídce. Mléčné výrobky lze používat téměř bez výjimky (vařené mléko, kefír, jogurt).\nMléčnou omáčku, zeleninovou omáčku (rajčata atd.), Jakoukoliv jemnou omáčku je také možné jíst. Sójová omáčka, i když je to zelenina, ale často se nedoporučuje jíst jídlo s takovými přísadami, jaká jsou v prodeji.\nTo je způsobeno tím, že sójová omáčka se připravuje kvasením fazole (sója), která je bohatá na dusíkaté sloučeniny a může zhoršit průběh onemocnění. Protože sójová omáčka je vyloučena ze stravy pacientů. Nemůžete jíst omáčku obsahující kořeněné koření, kořeněné byliny, česnek. Tato skutečnost by měla být věnována pozornost, jelikož se jedná o česnek a některé bylinky používané v lidské medicíně pro chronickou hepatitidu a cirhózu jater.\nOmáčku lze vařit na základě vývarů zeleniny a rybích vývarů. Správná omáčka je nejen hodnotnou potravinou, ale také způsob, jak diverzifikovat obvyklé pokrmy a potraviny regulované dietou. Recepty omáček mohou být různé.\nOvoce a bobule mohou být konzumovány jak surové, tak pečené ve formě bramborových kaší nebo pěn. Med se také může konzumovat v malém množství. Přednosti jsou samozřejmě dávány přírodnímu produktu - medu, který se vyrábí bez přísad a konzervačních látek.\nHoney může být jako rané sbírky (květinové, od akácie atd.) A již med, který začíná být cukrován. Pohankový a slunečnicový med se může konzumovat bez toho, aby pacient měl alergie na med z těchto odrůd.\nLemon a další, citrusové plody mohou být také konzumovány v surové formě, stejně jako ve formě želé, pěny. Lemon může být oslazen cukrem, protože je poměrně kyselý. Lemon a med mohou být skvělým doplňkem k čaji. Želé z citrusů, které obsahují pomeranč, citrón atd., Mohou dokonale diverzifikovat stravovací poměr.\nLemon obsahuje vysokou koncentraci vitaminu C - silný antioxidant, který snižuje intoxikaci a utlačuje oxidační procesy v tkáních. Lemon nelze vložit do menu pouze v případě, že pacient trpí alergií na citrusy. Strava s hepatitidou C věnuje velkou pozornost plodům.\nMůžete jíst ovoce pouze ty, které jsou umyté tekoucí vodou, musí být odstraněny z kůže a semen. Ovoce a med jsou také dobrou kombinací k jídlu nemocného člověka. Obecně platí, že recepty na přípravu a kombinaci ovoce jsou velmi rozmanité.\nZvláštní pozornost by měla být věnována kávě. Přírodní mletá káva nebo lyofilizovaná (rozpustná) káva je zdrojem kofeinu, který obsahuje velké množství atomů dusíku. Proto užívání kávy u pacientů s hepatitidou zvyšuje metabolické zatížení jater a může zhoršit účinky intoxikace dusíkem.\nŘešením tohoto problému je - to je kompletní odmítnutí kávy a vyloučení těch produktů, které obsahují kofein (energetické nápoje, některé nealkoholické nápoje, atd), ale mohou používat bez kofeinu nebo bylinné analogy kávy v malých množstvích.\nJe důležité si uvědomit, že všechny stejné krmivo pro hepatitidu C - to adjuvantní léčba, která nemůže nahradit základní ošetření akutních když, jak u chronické hepatitidy a cirhózy jater.\nUžitečné látky z produktů, jako je med, mléko, citrón atd. pomáhají metabolickým procesům, ale nevylučují etiologickou příčinu onemocnění.\nCharakteristiky výživy dospělých po onemocnění\nÚplné zotavení hepatitidy C je, bohužel, velmi vzácné. Nejčastěji je výsledkem onemocnění chronický patologický proces. Při úplném zotavení se může člověk vrátit do obvyklého jídelního menu po 1 týdnu.\nU chronické hepatitidy, stejně jako jaterní cirhózy, zůstává omezení ve stravě na celý život. Jaké potraviny a nádobí k jídlu člověka je důležité zkontrolovat u lékaře. Výrobky jako sójová omáčka, jakákoli horká omáčka, mletá káva nebo rozpustná v kávě, horké a smažené, jsou omezeny na minimum.\nNaopak, výrobky jako med, citrón, mléko, zelenina a různé druhy ovoce vám umožní získat nejen tělo potřebné živiny, ale také antioxidanty. Plody, zejména citrón, pro čaj jsou také vynikající alternativou k nepříjemným zakázaným potravinám.\nCitrón ve stravě u pacientů s chronickými formami onemocnění je cenný kvůli antioxidačním vlastnostem. Plody s progresí jaterního selhání zvyšují obsah snadno stravitelných bílkovin v potravinách a v tomto procesu také pomáhají produkty obsahující síru.\nDieta pro akutní a chronickou hepatitidu C tak může snížit fenomén intoxikace, doplňovat tělo energetickými rezervami a neutralizovat volný dusík v krvi.


Vlastní potisk může mít něco do sebe :: JsmeUspesni.cz\nKdyž si koupíte v běžném obchodě kalhoty, mikinu, tričko či cokoliv jiného, určitě se i ve vašem okolí najde dost lidí, kteří si pořídí to samé. I v současné době se však můžete v rámci oblečení odlišit, a sice pomocí potisku.\nNejčastěji lidé poptávají potisk mikiny, respektive trička. Není se co divit, jsou to nejviditelnější svršky na těle.\nIdeální je k tomuto účelu využít profesionály. Vzhledem k velkému počtu firem, které se tímto druhem služeb zabývají, není problém najít si ve svém okolí takovou, co vám bude maximálně vyhovovat. V případě, že takovou nenajdete, klidně si můžete trička, bundy nebo mikiny s vlastním potiskem objednat přes internet.\nVětšina e-shopů disponuje vlastním tvořičem potisku, takže se nemusíte spoléhat na již vytvořené symboly, případně nápisy, ale veškerou grafiku si od píky vytvoříte sami. Určitě si dejte pořádně záležet, jelikož pak už výsledek z textilu nikdy nedostanete. Tedy pokud byly použity správné materiály a kvalitní moderní technika.\nPokud se vám zdají ceny za potisk až příliš předimenzované, můžete se o něj pokusit u sebe doma. Nepotřebujete k tomu nic moc extra. Bohatě vám postačí vlastnit alespoň průměrné PC, barevnou tiskárnu a nažehlovací papír do tiskárny.\nNa počítači si vyrobíte v kreslení cokoliv budete chtít. Následně už pouze stačí svůj výtvor vytisknout a přežehlit na mikinu či oblečení dle vlastního gusta. Mimo práce na návrhu jde jen o pár minut vašeho času a naprosto zanedbatelné finanční náklady.\nNeočekávejte od toho ale žádné zázraky. Domácí potisky obvykle nedopadají moc dobře, a i kdyby náhodou vše vyšlo podle vašich představ, po prvním vyprání bude váš výtvor zcela nepoužitelný. Proto je lepší si připlatit za kvalitu a nesnažit se experimentovat doma.


Publicista se podíval na Zemanovu cestu očima lidí, kteří jsou rozhořčeni, protože je rozhořčen pan Šídlo v ČT | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Publicista se podíval na Zemanovu cestu očima lidí, kteří jsou rozhořčeni, protože je rozhořčen pan Šídlo v ČT\nLidi, které Zemanova cesta do Číny, tentokrát v doprovodu hokejisty Jardy Jágra, tak rozhořčila, publicista Martínek podle svých slov z jistých důvodů chápe. Nabídl rovnou pohled na celou událost jejich očima. Dotyční si podle jeho názoru myslí, že jsou spravedlivě rozhořčení a nejsou schopni přijmout fakt, že si Jágr dovolil jezdit propagovat Česko s prokomunistickým Zemanem do postkomunistické Číny.\nNavíc když „mudrlanti“ na ČT24, jako třeba Šídlo a další, dávají najevo spravedlivé rozhořčení, že tohle je špatné. „Čína tfuj, Rusko tfuj, Zeman tfuj a nejvíc Babiš tfuj. A že s nima Jágr jel, to si teda u nás trošku podělal,“ nastínil postoj rozčílených občanů Martínek.\nV kontextu s tím podotýká, že lidé žijí informacemi, ke kterým mají přístup. Tradiční média tedy mají stále ústřední roli v komunikaci. „A jestliže ta naše polistopadová 30 let generují určitý světonázor, lidé jej jednoduše papouškují,“ míní publicista a dodává, že lidem pak v mnoha směrech uniká podstata a nedokážou vnímat kontext vývoje jiných kultur.\nStejně tak pak prý lidem uniká i kategorie jako trvalá a dynamická proměna Číny, Ruska, ale i muslimského světa, za obrovských obtíží, jejichž podstatou je vyhnout se drakonickým modelům, aplikovaným v minulém století po dnešní pozdější pozvolný, trpělivý a velmi opatrný, až obezřetný obrat Číny směrem ke kapitalismu. „Češi často žijí ještě v představě, že Čína je komunistická země,“ dodává.\nMartínek připomněl pár příkladů, čím si země jako Čína, Rusko a jiné procházely. „Vyhladovění Ukrajiny; čistky a procesy v Sovětském svazu. Etnické čistky typu arménská genocida pro vytváření etnicky čistého prostředí, také občanské války typu Kuomintang vs. Mao, boj tří znepřátelených čínských armád s agresory a poté mezi sebou, nebo Mao a jeho způsob vedení státu počínajíc velkým skokem a konče kulturní revolucí,“ dal za příklad s tím, že tomu se snaží Čína vyhnout.\nLidé to však podle jeho názoru moc nechápou, jelikož si to nemají kde přečíst. „Pochopit. Mohli by, ale to by museli vystoupit z komfortní zóny a hledat a najít,“ dodal a poznamenal, že to je sice úloha médií a komentátorů, ale v Česku komentátorům stačí pohodlné, zjednodušené výklady s jednoznačným západním postimperiálním narativem, který už nefunguje.\nKdyž Zeman řekl, že Čína se bude demokratizovat vlastní cestou, má podle Martínka pravdu. „Silný vzestup jejích středních tříd dává tušit, že i zde dojde k postupné liberalizaci poměrů. Ale bude to trvat,“ myslí si. Základním zájmem jak Číny, tak i samotných Číňanů je prý to, udržet svůj vlastní stát celistvý a silný. Nenechat ho rozvrátit vlivem zvenčí. „Je to vidět především na idejích lidskoprávní agendy, kterou, a to bude pro řadu lidí překvapení, nepohřbila Čína, ale samotný Západ,“ řekl.\nRovnou vysvětlil, jak se tak mohlo stát. „Když politici, kteří používali lidskoprávní agendu jako páku pro prosazování ekonomických a politických požadavků Západu, zjistili, že Číňané tuhle agendu odmítají a nedělají si z ní velkou hlavu, Západ ji s ohledem na ekonomické zájmy vlastních států postupně vyřadil z bodů jednání,“ uvedl s tím, že z někdejšího liberálního postoje se totiž postupně stal nástroj a klacek v jednáních, až to čínskou vládu, kterou každý západní oslík tradičně přišel poučovat o Tibetu, do kterého oni investují miliardy, jednoduše přestalo bavit.\nNa současné Číně je podle publicisty řada věcí, které jsou špatně, a dlouhá řada věcí, které jsou jiné. „Čtěte zprávy Amnesty International. Informujte se o tom, jakým způsobem hodlá čínská vláda využít potenciálu nových technologií pro zvýšení dohledu nad vlastními občany. Jak se nedokáže zbavit ostrakizace problémových oblastí, jako je potenciálně konfliktní postavení muslimských, tak i křesťanských enkláv uvnitř státu. Zprávy o věznění a popravení řady odpůrců režimu,“ doporučil, na co se zaměřit pro vytvoření celistvého obrazu o dění.\nSám si myslí, že se Čína bude postupně demokratizovat. Vlastními silami a vlastními cestami. Věří tomu, že Zemanovy mise tomuto směru pomáhají. Od Zemana to prý není náhoda. „Je to jeden z mála politiků, kteří fundovaně znají historii a kontext každého státu, který navštíví. Takže když jede do Číny, tak tam jede velmi dobře informovaný člověk, velmi vzdělaný, který snadno najde řeč a prostor pro vzájemnou podporu,“ chválil Martínek připravenost hlavy státu na této zahraniční cestě. Odhaduje, že toto ovoce začne růst teprve pět let po jeho odchodu z funkce.\nReaguje i na posměváčky, kteří se nyní ptají, kde že jsou ty čínské investice. „Jako by sami nevěděli, že v Číně trvá nejméně osm let, než zapustíte kořeny, a v Indii ani deset let není žádná doba,“ diví se Martínek, podle kterého jsou Číňané opatrní a do obchodu jdou především s Číňany, a než si někdo získá jejich pozornost a zájem, trvá to dlouho. „Pokud najdou podmínky, přicházejí s investicemi v řádech, o jakých se tady nikomu ani nesnilo,“ zdůraznil.\nZávěrem poděkoval hokejistovi Jaromíru Jágrovi, který od jiných schytal nejednu kritiku za to, že se Zemanem do Číny jako jeho doprovod vycestoval. „Za jeho postoj, odvahu a ochotu dělat Česku dobré jméno ve světě mu jednoduše děkuji,“ řekl směrem k hokejistovi a poděkoval i Zemanovi za to, že je tam, i Pavla Nedvěda, jako ambasadory představuje. „Ukazuje tak to lepší, co v Česku máme,“ dodal Martínek na závěr.\nČína , Facebook , Jágr , Zeman , David Martínek


Výluka tramvajové trati na Barrandov | Dotazy na radní\nDetail dotazu "Výluka tramvajové trati na Barrandov"\nDobrý den, nevím , zdali směřuji dotaz na správnou osobu, nicméně doprava je ve Vašem působení, takže přednostně na Vás. Dotaz se týká kolapsu dopravy ze sídliště Barrandov a přilehlých obcí směrem dolů na Smíchov, který nastal od tohoto týdne....dnes je 2/7... "díky" výluce tramvajové dopravy téměř na dva měsíce kvůli rekonstrukci silnice v Hlubočepích je jedinou možnou cestou z tohoto směru dolů na metro cesta busem X12 či 170 po Barrandovské spojce na Barrandovský most či případně autem. Bohužel však některý " chytrák" současně vymyslel opravu Barrandovského mostu , takže došlo ke zúžení pruhů směr Barrand. most ze dvou na jeden na nájezdu na most, čímž se ale blokuje doprava již od sídliště Barrandov a dále už od Slivence a Holyně , kde stojí všichni - auta, busy....\nJak je možné, že vůbec nedochází ke koordinaci stavebních prací v jedné lokalitě a zablokujete dopravu a obslužnost této části Prahy 5 ? V létě nejsou všichni na prázdninách, chodíme normálně do práce a cesta z Barrandova na Smíchov metro v délce doby 40 minut je opravdu neúnosná....\nZajímá mě, jak tedy tyto záležitosti řešíte a kdo konkrétně za tento chaos odpovídá na magistrátu. Ráda bych, aby si ten člověk tam šel každé ráno " postát" 40 minut v koloně a užil si to tak jako my, co tam bydlíte. Je to naprostá bezmoc....\nDobrý den, tramvajová výluka Smíchovské nádraží - Sídliště Barrandov byla předložena ke koordinaci na odbor dopravních agend Magistrátu hl. m. Prahy v lednu tohoto roku. Naplánování akce do prázdninového období vyplynulo jednak z celkového harmonogramu prací (především z nutnosti realizace ještě před rekonstrukcí tramvajové tratě v ul. Plzeňské, spolufinancované z fondů EU) a jednak z minimalizace negativních vlivů při slabším provozu. Při přípravě vedení nákladní automobilové dopravy za vyloučený úsek tramvajové trati v ul. Na Zlíchově proběhlo jednání za účasti všech zainteresovaných orgánů a organizací. Na tomto jednání byl řešen i souběh s akcí opravy zídek a svodidel v prostoru ramp u Barrandovského mostu. Tato akce však rovněž vyžaduje realizaci v prázdninovém období, neboť realizace mimo prázdninové období by přinesla mnohem zásadnější komplikace v provozu. Pro částečné zmírnění nepříznivé situace se však podařilo zkrátit termín výluky tramvajové dopravy v ul. Na Zlíchově (původně do 1. 9.2015) do 15. 8. 2015. S pozdravem, Petr Dolínek\nJeden komentář k dotazu “Výluka tramvajové trati na Barrandov”\nTak pod tenhle dotaz bych se mohla podepsat!!!! Jenže tady se asi odpovědi nedočkáme…..\nVšechny ty pitomce, co tohle plánují, bych nechala touhle cestou ráno jezdit do práce. Nejlépe MHD….. Dopravní situace z Barrandova se za poslední týden rapidně zhoršila. Kolona stojí už od kruhového objezdu v ulici Lamačova. Cesta z Barrandova na Smíchov dnes vyšla na krásných 55 minut…….\nHODLÁTE TUTO SITUACI VYŘEŠIT?????? Nebo nás pak všechny zaměstnáte, až nás vyhází z práce za neustále pozdní příchody?


Boží láska a soucit k jeho stvořením je tak velká, že každého z nás obdařil strážným andělem. Pomáhají nám zdárně překonávat různé životní zkoušky. Pro každého z nás jsou průvodci, ochránci a motivující kamarádi. Podle aspirace každé lidské bytosti je vztah s andělem strážným tím nejhlubším a nejintimnějším, dokud není nalezen duchovní průvodce.\nNaši strážní andělé jsou nám vždy po boku a můžeme je požádat o pomoc kdykoliv se ocitneme v úzkých. Touží nám pomáhat, jenom je o to musíme poprosit. Posláním našeho anděla strážného je doprovázet a inspirovat nás a poskytovat nám duchovní impulsy během celého našeho života.\nAby ještě více zdůraznila roli a velmi důležitou pomoc našeho strážného anděla tvrdí křesťanská tradice, že za určitých podmínek (například když po něm toužíme obzvlášť horlivě) může strážný anděl rychle a důkladně zakročit ve prospěch našeho duchovního vývoje, dokonce pro nás může i získat boží milost k odpuštění našich chyb.\nJednoduchým, všem dostupným a velmi účinným způsobem k otevření našeho srdce božskému vedení a ochraně strážného anděla je modlit se k němu.\nStrážný anděl pomáhá každému z nás překonávat různé nižší sklony nebo odchylky od naší duchovní cesty, kterým neustále čelíme. Pomáhá nám přeměnit celý náš život v dobro. Uvědomování si spojení s andělem strážným může být prvním krokem k Bohu, který může lidská bytost učinit.\nZáznam přednášky: O strážném andělu\nNejdříve budeme mluvit o tom, komu je určena tato přednáška. Můžeme třeba podle jejich vztahu k andělům rozlišit tři různé kategorie lidí. První jsou ti co vůbec nevěří v jejich existenci, potom ti co v ně věří - a tady můžeme rozlišit více možností: někteří věří na základě svých myšlenek, jiní je vnímají srdcem, ..., ale obecně nějakým způsobem přijímají přítomnost andělů. Třetí kategorií jsou ti co je nejen připouští, ale také s nimi nějak pracují a jejich život je již s anděly pevně propojen.\nTato přednáška je hlavně pro ty z druhé kategorie, těm prvním nemám moc co říct, třebaže jenom přišli aby si poslechli něco zajímavého, ale spojení s anděly anebo praktické možnosti práce s nimi vychází z podmínky, že věříme v jejich existenci. Tato víra přichází často lidem spontánně, díky různým událostem v jejich životech nebo díky jiným lidem a jejich zkušenostem, díky četbě, anebo díky zapojení se na duchovní cestu, která předpokládá propojení se světem andělských bytostí. Jsou různé důvody proč člověk přijímá skutečnost andělů anebo ne, a pro ty co připouštějí existenci tohoto světa je právě určena tato přednáška. Ti co s nimi již pracují toto vše už většinou znají.\nJak už jsem řekl, první krok pro navázání vztahů s anděly je pevná víra v jejich existenci. V opačném případě naše pochybnosti a určitá necitlivost až hrubost v tomto směru bude velkou překážkou v tom, abychom je nějak vnímali. Je to podobné jako kdybychom po někom chtěli aby nás hladil a my přitom na sobě měli brnění. On nás sice může hladit, my však nebudeme cítit nic, i když bude dělat svoji práci velmi dobře, železné brnění nic nepropustí.\nJestliže připouštíte jejich existenci jenom mentálně a nic v tomto směru dále neděláte, může to být z toho důvodu, že o nich nemáte správné informace, o tom co jsou to vlastně andělé a co dělají, protože kdyby jste věděli kdo vlastně jsou, jaký je jejich úkol a co dělají, tak od té chvíle by to byla otázka minimální inteligence používat vaši energii, smysly a celou bytost k tomu, abyste se s nimi spojili. Dostalo by se vám tak totiž velké pomoci. Co vlastně dokážou tito andělé? Když to poznáme tak ti co už v ně věří a myslí si že mají svého anděla strážného by měli být ohromeni a říct si, že pokud je anděl strážce tak mocný a může pro mě udělat tolik věcí, proč toho nevyužít!\nAndělé jsou bytosti, které náleží do velmi vysoké úrovně celého makrokosmu. Patří v rámci této obrovské hierarchie k nejvyššímu stupni vědomí, na velmi vysokou úroveň, mohli bychom ji nazvat příčinnou či kauzální úrovní, což jim například umožňuje aby se narozdíl od lidí pohybovali velmi snadno v prostoru i v čase a díky tomu jsou schopni vykonávat celou řadu věcí a různě nám pomáhat.\nČasto jednají na základě vlastního rozhodnutí, které je ovšem v souladu s boží vůlí, nebo dejme tomu se spravedlností v celém tomto vesmíru. Jejich jednání nás může zachránit od nějaké nehody či neštěstí, anebo mohou zmenšit dopad takové situace. Nejčastěji však, protože se nedostáváme tak často do kritických situací a žijeme svůj běžný život, jsou andělé neustále nablízku. Anděl strážce je neustále poblíž a čeká na naše zavolání. Je tomu tak na základě jednoho z nejvyšších a nejkrásnějších zákonů v celém vesmíru, totiž že každý člověk má vnitřní svobodu.\nTi co přijímají skutečnost andělů jenom mentálně by měli vědět, že se mohou hlouběji propojit s těmito anděly, kteří představují velmi silné bytosti a převažující úlohou anděla strážného je zkrátka to, aby nám pomáhal. Představte si ohromující, vznešenou, velkou bytost, velmi mocnou a čistou, která si přeje nám pomáhat za předpokladu že o to budeme stát. A nemusí být tak obtížné učinit další krok, prakticky se s takovou bytostí spojit. Pro ty co už citově vnímají skutečnost andělů je to mnohem snadnější, protože není možné aby jejich prosba, která vychází ze srdce a která žádá pomoc u anděla, nedošla v jejich životě nějakého naplnění. Lidé co se nikdy neobrátili na anděla strážného by si měli uvědomit jak velká škoda to je, protože řada věcí které se snažíme v životě zvládnout by tak byla mnohem snadněji dosažitelná.\nJe zapotřebí víra v srdci v to že je to tak, že existuje, že se na něj můžeme obrátit. Přitom andělé mají velice vytříbenou strukturu, jsou velmi svatí a z toho důvodu člověka který se zabývá hrubými věcmi, ačkoliv mentálně připouští nebo někdy i cítí jejich existenci, ani nenapadne že se na ně může obrátit. Jeho povaha mu to zakazuje, nenaladí se na ně. Velkou překážkou pro nás tady na Zemi je právě hmota. Ačkoliv andělé působí v hmotě, sami hmotní nejsou a to je velký rozdíl mezi námi a anděly. Nezbývá než jen vnitřně žádat v srdci, abychom měli přístup na jejich úroveň a mohli čerpat jejich pomoc. Může být tak obrovská, zkusím použít nějaké přirovnání. Je to jakoby někdo vlastnil kapesní počítač který má řadu funkcí a dostane se do situace kdy potřebuje spočítat nějaký složitý příklad. Řekne si, sice mám ten počítač, ale budu to počítat na papíře, místo toho aby jen namačkal pár kláves a bylo hotovo.\nTakto ztrácí člověk, který se příliš zabývá hmotnými věcmi. Netvrdím že nemusíte vynakládat úsilí v hmotě, říkám jen že je třeba jednat inteligentně. A proč nepožádat pomoc od někoho, kdo je vždy po ruce a jen na to čeká? K tomu je potřeba abychom se dokázali do toho pustit, na anděly se naladit. Lidé většinou směřují 90% veškerého úsilí k hmotě a jen malá část zahrnuje nějakou duchovní praxi, vyšší krásné myšlenky, nebo podobně. Nevykládají toto úsilí protože jsou příliš unaveni hmotou na to, aby mohli cvičit. A to je překážka, kterou není nutné odstranit, ale transcendovat. Pokud víme že chodíme každý den unaveni z práce a pak nemáme čas ani na jógu, ani na duchovno, jen koukáme na televizi a pak usneme, pak je jasné že hmota nás bere příliš. Náš život je výlučně hmotný. Je potřeba dávat pozor na to, abychom měli ještě nějakou svěžest se zabývat duchovnem.\nTřebaže vás zajímají andělé, zajímá vás jóga, ale přitom těmto zájmům nedáte žádný prostor, protože 90 % času a úsilí jde na to, abyste měli peníze, měli bydlení, ... Ale potom máte velmi malou šanci abyste naplnili ostatní zájmy. Nechci říct, že jsou důležitější, i když pro mě jsou, protože tak můžeme získat věci které zůstanou život za životem, jiné věci, třebaže do nich investujeme tolik času, nevydrží tolik, ale o tom není tato přednáška. Říkám jen, že pokud vás hmota tolik zaneprázdňuje máte malou šanci, i když i ze srdce věříte, abyste v sobě udrželi takovou rezonanci, naladění na to svaté. A proto na to časem zapomenete.\nJsou lidé kteří se například cítí být sami. Jak by se někdo mohl cítit sám, pokud má stále se sebou anděla strážného? Buď nevěří nebo je to právě hmota která zasáhne a on se nedokáže na něj naladit. Přemýšlejte proč je tolik dětí, a to je spousta případů, kteří mluví o svém příteli, který je stále poblíž a když ho chtějí přivolat stačí pomyslet a ihned se zjeví, poradí jim nebo pomůže. Ostatní lidé nic nevidí, neví o co jde, ale pro ně je to skutečnost, protože mají tak čisté srdce a hmota pro ně není ještě tak důležitá jako pro nás.\nSmyslem této malé přednášky je sdělení, že máte svého anděla a ten vám může v životě kdykoliv pomoci. Stačí ho zavolat a může nám pomoci v zaměstnání, ve vztahu, v jakékoliv oblasti, je jen potřeba poprosit ho. Ale ne anemicky, tak že po skončení přednášky půjdete domů a večer se budete modlit k andělu strážnému, ale další večer už budete unavení, zapomenete a příští rok na týden andělů si třeba znovu vzpomenete že existují. Takové jednání poukazuje právě na malou rezonanci s tak jemnými světy. Logické by bylo - pokud je tu taková pomoc - tak ji využít, ale nechci nikoho přesvědčovat. Jenom předkládám co je nám k dispozici a jaké důvody nám brání ve spojení.\nOd chvíle kdy se dokážete vytříbit a uvědomit existenci světa andělů, nebo pokud jednáte prakticky v tomto směru, bude častěji zasahovat do vašeho života. Třebaže hmota vás směruje jinam, máte přitom vůli či aspiraci, která vás bude inspirovat a začnete jednat ke spojení s anděly. A za nějakou dobu se z toho stane zvyk a přítomnost andělů bude pro vás samozřejmější a budete se k nim obracet přirozeně, skutečně jako na přítele, kterého máte neustále poblíž. Je potřeba jenom překonat určitý práh, nějaká doba, která může být různá, během které do toho jdete s vervou, abyste tento zvyk vypěstovali.\nMůže nám pomoci, že je tu řada tradicí po celém světě, které potvrzují že máme tuto vyšší bytost. Ať už indiánská, egyptská, ..., skoro všude existuje takový pohled, třebaže to není někdy tak známo. Řada lidí potvrzuje přítomnost těchto bytostí, ale důležité pro nás tady je, aby jsme z toho také něco měli. Můžete pocítit anděla strážného, pokud do toho půjdete ne skrze mysl: „...tak teda teď něco zkusím abych se ujistil jak to je...“ - a když se nic nestane, řeknete že nic takového neexistuje. Přitom se účastnila jen naše plačící mysl, nebylo to opravdově z našeho nitra. Víra, kterou zpočátku vyvoláváme, se navenek může nějakou dobu jevit i jakoby slepá, protože mentální přesvědčení o té skutečnosti máme jen na základě zkušeností jiných lidí, což nám moc nepomůže.\nNěkdy jsou lidé rádi, když třeba mají doma jenom kočku - aby byl jejich život příjemnější. Ale anděl? Ten je s vámi pořád, jenom není hmotný. Kolik lidí už kvůli hmotě zanechalo duchovní cesty, která by je mohla tolik probouzet, třebaže hmota nemá tak velkou cenu pro jejich duši či ducha. Má cenu pár let v jejich životě, není tak důležitá. Alespoň něco z duchovna přijmout a mít jiný užitek je dobré, mít k němu nějaký vztah, a to může být právě anděl strážce, který je tady pro každého. Nebudeme tady dnes cvičit prakticky, je to jen přednáška, ale důležité je uvědomit si tuto základní věc: jít do toho s vírou v srdci, než se podaří vypěstovat zvyk. A pak se dočkáme spousty překvapení.\nOtázka: Mluvíš o životě ve hmotě, ale kde je ta hranice? Potřebuji přece taky něco jíst, bydlet...\nJsou různé lidé, kteří mají různou karmu a také různou strukturu. Pro každého platí trochu něco jiného. Jsou ale i lidé, pro které platí to co říkal Ježíš když hovořil o květině, o tom jak je krásná, rozdává takto radost všem a přitom se nemusí o nic starat - Bůh to pro ni udělá. Můžete být jako ona. Jsou lidi, kteří nemusí dělat skoro nic a mají všechno. Je různá škála lidí od takovýchto případů až po ty, co by bez tvrdé práce a úsilí nevydrželi dlouho živi. Mnohem častěji se však stává, že se lidé ztrácí v hmotě než že by se ztráceli v modlení nebo v Bohu, mnohem častěji.\nTakže kvůli tomu radou je, že i když třeba cítíš že máš investovat „50 kilogramů“ úsilí do hmoty, zkus to trochu snížit, zkus dát 40 ačkoliv si myslíš že je třeba 50. A pokud nestačí 40 a hmota záleží na těch 10ti tolik, znamená to že není tak integrovaná. Většinou lidé přehánějí více do hmoty, než do duchovna, protože se snažíme hmotou překonat vnitřní nedostatky: mám dobré zaměstnání tak získávám sebedůvěru, mám dům tak získávám jistotu, ..., myslíme si že nás hmota bude podporovat stále. Ale za nějakou dobu její působení zmizí. A důležité pak je co jsme my sami o sobě. Andělé nám můžou pomoct najít správnou míru.\nOtázka: Kdy je člověku přidělen anděl strážný?\nOd narození. Je možné že během života dojde ke změně, ale to se stává jen velmi vzácně, to by člověk musel příliš chtít nebo se tolik vyvinout. Většinou zůstává ten samý pořád, je stále s námi, z našeho pohledu nás „toleruje“... ale on nás nevnímá ve světle nedostatků jako lidé, pro něj jsme něco úžasného o co se on stará a pečuje. Svět andělů existuje od počátku stvoření.\nOtázka: A andělé netouží po sjednocení s Bohem?\nPřítomnost Boha na jejich úrovni je tak silná, že u nich není tento „problém“ a je to jejich role, aby se projevovali skrze jeho vůli pro nás. To je jejich smysl. I oni mají vnitřní svobodu a sami se takto rozhodli. To vysvětluje existenci padlých andělů, kteří se rozhodli činit něco jiného a získali karmu. Ale dokud činí boží vůli jsou mimo karmu. A anděl strážný nemá jen jediný úkol, dovést nás k Bohu, jsou i další. Je možnost aby se vyvíjeli i jiným způsobem. Většina z nich udržují boží vůli a vykonávají svůj úkol, ale to není nic tak malého. Není tak snadné udržovat takovou svatost. A někteří mají úkoly týkající se celého makrokosmu.\nNaše ego spojené s myslí může mít představu, že se nemají vlastně tak dobře, že jsou jako loutky, ale skutečnost je úplně jiná. Nemůžeme to zachytit myslí. Můžeme dělat kroky pro spojení s nimi. Žádat, modlit se... Je důležitější se zapojit, cítit je, než abychom přemýšleli jak se mají a co dělají. To bude jasné, když se s nimi spřátelíme. Za nějakou dobu se tento svět andělů stane tak přítomný, že budete prožívat krásné stavy, ve kterých pocítíte v srdci ohromný stav vděčnosti pro vašeho anděla strážného. Objeví se protože jste se mu otevřeli a žádali jste. Zapojit se a žádat, to je důležité...


Malé úvodní zamyšlení na téma čestný občan – Tišnovské noviny\nHome Březen 2016 Malé úvodní zamyšlení na téma čestný občan\nMalé úvodní zamyšlení na téma čestný občan\nV našem městě se v posledních třech letech každý podzim pravidelně odehrával významný ceremoniál, na slavnostním zasedání v obřadní síni radnice byl vybraným osobnostem udělován titul čestný občan. Podle aktuálně platných „Pravidel pro udělování čestného občanství a ceny města Tišnova“ se jedná o nejvyšší čestné osobní vyznamenání udělované městem, které lze udělit za života nebo in memoriam a které je udělováno jako zvláštní projev úcty významným osobnostem, jež se velkou měrou zasloužily o rozvoj města a propagaci jeho dobrého jména. Dodejme ještě, že může být poctěna pouze fyzická osoba, která ale nemusí být občanem České republiky, může jít i o cizince nebo osobu bez státní příslušnosti.\nBližší definice čestného občanství neexistuje, a to ani v zákoně o obcích, na který se zdejší pravidla odvolávají. Pokud by tedy někdo položil velmi jednoduchou otázku, za jaké skutky, zásluhy či úspěchy je konkrétně možno stát se laureátem tohoto titulu, zněla by poctivá odpověď asi tak, že se na tento dotaz vlastně jednoznačně odpovědět vůbec nedá. Což ovšem není jediná nejasnost, která u nás kolem tohoto tématu panuje. Je také velmi pravděpodobné, že současní obyvatelé našeho města nemají byť jen základní přehled o tom, komu byl vlastně v dosavadní historii Tišnova jmenovaný titul udělen. Souhrnný přehled tišnovských čestných občanů nenajdete ani v nedávno vydané více než šestisetstránkové reprezentativní publikaci Tišnov ani na webových stránkách města. Proto jsme se rozhodli alespoň částečně toto nevědomí rozptýlit a v řadě pokračování představit čtenářům osobnosti, které se mohou pyšnit tím, že jim v té které době právě „panující“ vedení města Tišnova tuto poctu udělilo.\nNež ovšem s postupnými profily jednotlivých držitelů titulu čestný občan města Tišnova začneme, bude užitečný určitý obecný úvod. Zjednodušeně se dá říci, že dosavadní laureáti patří do tří základních kategorií. Tu nejpočetnější tvoří osobnosti, které v Tišnově nebo v jeho nejbližším okolí prožily převážnou část svého života a svou dlouhodobou činností či historicky zásadními počiny se „přímo na místě“ zasloužily o rozkvět města. Druhou skupinou jsou zdejší rodáci, kteří sice své domovské město záhy opustili, ale ve své profesi pak docílili takového věhlasu a tak vynikajících výsledků, že tím vlastně nepřímo – abychom použili citaci z výše vzpomínaných pravidel – přispěli k propagaci dobrého jména svého rodiště. Nejmenší část pak představují čestní občané, kteří by podle dnešního znění pravidel už zřejmě na titul nárok neměli, ale ve své době byl prostě běžný zvyk je tímto způsobem dekorovat: přední politici státu, „velikáni“ české kultury a také naši květnoví osvoboditelé.\nPrvní tři tituly byly v Tišnově uděleny již v roce 1880 a na sklonku 19. století mělo naše město čestných občanů již šest. Do konce padesátých let století dvacátého k nim jeden další přibýval vždy zhruba po deseti letech (s výjimkou plodnějšího období 1945 až 1948), takže v roce 1960 se seznam držitelů čestného občanství města rozrostl na patnáct osob. Poté byly dvě osobnosti oceněny v šedesátých létech a po osmnáctileté přestávce další čtyři v osmdesátých létech. Ve chvíli, kdy jsme se zbavili vlády jedné strany, se tedy Tišnov honosil jednadvaceti čestnými občany. Po změně režimu nastal na dlouhou dobu jediný „zápis“ do historie udělování tohoto titulu v roce 1996, kdy jedno nové jméno přibylo a dvěma osobám bylo naopak čestné občanství zrušeno. (Zdeněk Nejedlý a Klement Gottwald byli původně Tišnovem poctěni krátce po únorovém převratu roku 1948 za „zásluhy o rozvoj školství“ a za „povznesení dělnické třídy“, ale městské zastupitelstvo jejich jmenování zrušilo svým rozhodnutím ze dne 28. 11. 1996.) A pak nastal velmi zvláštní úkaz, kdy po další sedmnáctileté odmlce najednou v roce 2013 město překotně ocenilo hned šest osob víceméně současně, ovšem jako by se ani tím potřeby nenaplnily, v následujících dvou letech se dočkalo titulu ještě dalších pět laureátů. V podstatě to znamená, že ze stávajícího počtu jednatřiceti čestných občanů města jich více než třetina byla tímto titulem odměněna prakticky během dvou roků, zatímco u předcházející dvacítky to trvalo sto třicet tři let! Takto nerovnoměrný vývoj jednoznačně svádí k domněnce, že naše město v současné době udělováním čestného občanství poněkud furiantsky hýří, což by v případě pokračování nastoleného trendu vedlo k jasné degradaci tohoto typu vyznamenání.\nProto jsem se zeptal, jak na tuto skutečnost nahlíží a s čím vlastně do budoucna počítá současné vedení Tišnova, a starosta Jiří Dospíšil mi odpověděl: „Vycházeje z textu obsaženého přímo ‚Pravidly pro udělování čestného občanství a ceny města Tišnova‘ je čestné občanství udělováno jako ‚zvláštní projev úcty významným osobnostem, které se velkou měrou zasloužily o rozvoj města a propagaci jeho dobrého jména‘. Pojmy ‚zvláštní projev úcty‘, ‚významným osobnostem‘ a ‚velkou měrou zasloužily‘ nejsou sice exaktně měřitelné, ale z mého pohledu se v případě udělování čestného občanství jedná o vskutku vrcholné vyznamenání města ve vztahu k fyzickým osobám. A s jako takovým by s ním mělo být také nakládáno. Neboli méně je někdy více…“\nJakým způsobem přistupují k udělování čestných občanství jiná města na okrese Brno-venkov, jsem se pokoušel vzápětí dozvědět ve Šlapanicích a Ivančicích, které jsou co do počtu obyvatel s Tišnovem do jisté míry srovnatelné. Zjištění byla svým způsobem zajímavá: Šlapanice mají k dnešnímu dni pouhých pět čestných občanů (mezi nimiž dokonce pořád figuruje právě i Klement Gottwald, jemuž tam titul asi nějak nestihli zrušit), přičemž všichni byli oceněni ještě za svého života, a to v létech 1947, 1975, 2008, 2009 a 2012. Dalšími držiteli titulu jsou ve Šlapanicích Vasil Vasiljevič Siljava, velitel jednotky, která v roce 1945 osvobozovala město, dále pak mistr sportu a volejbalová legenda Karel Láznička, akademický sochař Stanislav Hanzl a sbormistr Ivan Sedláček, zakladatel Kantilény. Na webových stránkách Ivančic jsem narazil na zmínku o udělení čestného občanství samozřejmě herci Vladimíru Menšíkovi (oceněn 1978) a dále pak v případě válečných veteránů Oto Brückovi a Miloši Knorrovi, dekorovaných v létech 2003 a 2004. Kompletní přehled laureátů či alespoň jejich celkový počet tu však úplně chybí a nepochodil jsem ani s dotazem adresovaným tamnímu městskému úřadu. Přes bývalého místostarostu města jsem se dozvěděl jen tolik, že „institut udílení čestného občanství jsme přebrali od svých předchůdců. V prvopočátku, někdy v padesátých šedesátých létech, byli čestnými občany jmenováni sovětští osvoboditelé. Více o vývoji i systému návrhů a schvalování by snad bylo možné najít v pamětech či písemnostech zdejšího historika pana Husáka“. Zdá se, že každé město asi má ve věci „svých“ čestných občanů také „svoje“ speciální problémy…\nListinu čestných občanů města Tišnova dnes tedy tvoří třicet mužů a jedna jediná žena: herečka Marie Pavlíková, které byl titul udělen u příležitosti jejích osmdesátých narozenin v lednu roku 1986. V příštím čísle budeme v našem seriálu pokračovat tabulkou, která shrne přesný jmenovitý přehled držitelů nejvyššího městského vyznamenání, a počínaje květnovým vydáním bychom Vás postupně podrobněji seznamovali s jednotlivými osobnostmi.\nDalší článek: Cesta hrdelního práva III.\nPředchozí článek: PREZENTACE PROJEKTU CESTA HRDELNÍHO PRÁVA


N. O. V. É MODROŠEDÉ KALHOTY S JEMNÝM PROUŽKEM\nKalhoty jsou ušity z modro-šedé látky s jemným bílým efektem. Kalhoty mají dvě přední kapsy na bokách a dvě zadní kapsy. Kalhoty mají zvýšený pas, zapínají se na jeden vnitřní knoflík a dva vnitřní ploché knoflíky. Délka kalhot: 103 cm, šířka kalhot: 98 cm. Kalhoty jsou rovného střihu, volnější střih, nezničené, nové, TOP STAV. Kalhoty jsou zakoupeny v Anglii osobně. Zprostředkovávám prodej své známé! Předám kontakt a budete dále komunikovat spolu:-)


Dětské hudební nástroje - Tamburína opička - Luxury-world.cz\nHlavní stránka » • DĚTSKÉ ZBOŽÍ » Hračky a hry » Hudební nástroje pro děti » Dětské hudební nástroje - Tamburína opička\nZvonky a pestře potahy přinášejí skvělé rytmy do domu! Zakřivená, jemně broušená a lakovaná překližka drží potah a cinkající zvonky.Německá firma Legler zaměřená na výrobu kvalitních dřevěných hraček od roku 1996. Všechny dřevěné hračky značky small foot mají označení CE a jsou vyráběny dle evropské normy pro bezpečnost hraček EN 71. Použité barvy jsou speciálně vyvinuty pro dřevěné hračky a jsou odolné i proti slinám dětí. Dřevo, které se používá pro tyto hračky, většinou pochází z lesnických společností zapojených do zalesňování. To nabízí všem zákazníkům možnost přispět k zachování přirozeně rostoucích lesů. Dřevěné hračky small foot jsou zářivě barevné produkty, které jsou vyrobeny převážně z přírodních surovin - dřeva. Dětem dělají radost od útlého věku, rozvíjí jejich hmatové a smyslové dovednosti. Cílem značky small foot je podporovat duševní a fyzický vývoj dětí.\n1.Dětské hudební nástroje - Tamburína opička


Pohár mistrů evropských zemí (PMEZ) je nejvyšší evropská klubová atletická soutěž. Probíhá za podobných pravidel jako Evropský pohár zemí - za každé družstvo v každé disciplíně startuje jeden závodník, který získává body dle svého umístění. Ve elitní skupině „A“ je zastoupeno 8 nejlepších evropských družstev - "mistrů" svých zemí. Vždy dvě poslední družstva sestupují do skupiny „B“ , ze které naopak dvě nejúspěšnější družstva postupují do skupiny „A“ v dalším roce. PMEZ tradičně probíhá poslední květnový víkend.\nKvalita této soutěže je rok od roku vyšší. Kluby jsou většinou výrazně podporovány svými mateřskými federacemi, mnoho z nich využívá i možnosti hostování dvou zahraničních závodníků. Úroveň soutěže je tak opravdu vysoká a udržení se ve skupině „A“ je vysoce prestižní. Družstvo žen USK Praha se účastnilo PMEZ již 10x a vždy si dokázalo udržet svoji pozici v elitní skupině „A“. Nejlepším umístěním družstva bylo 3. místo, kterého dosáhlo ve španělské Valencii v roce 1996.\nV současné době se čeká na inovaci této soutěže pod hlavičkou EAA a tak v letošní termínové listině tato soutěž chybí.\nV současné době družstvo mužů závodí v 1. národní lize.\nTréninky mužů probíhají v konkrétních skupinách.\nInformace: Jan Ruda, mobil: 602 24 53 59\nHistorie družstva žen se datuje spolu se vznikem klubu USK Praha již k roku 1953 (původně pod názvem TJ Slavia VŠ Praha, později VŠ Praha). Prvním vedoucím družstva žen byl Jindřich Vacula, jehož svěřenkyně v roce 1957 poprvé postoupily do 1.ligy družstev. Roku 1958 převzal vedení družstva Milan Bureš, který ho dovedl mezi nejlepší v Československu. Vedoucím družstva byl až do roku 1990, kdy jej nahradila Jana Šmidáková ( Jana Moberly), ale i poté se ještě několik let podílel na vedení.\nMezi atletky, které se nesmazatelně zapsaly do historie atletiky patřily mino jiné: Jarmila Kratochvílová (100-800m – dodnes držitelka světového rekordu v běhu na 800m a později i úspěšná trenérka), běžkyně Zuzana Moravčíková, Ivana Kleinová, Milena Matějkovičová, Jana Červenková, Petra Pokorná, Jana Kučeríková, Iva Jurková, či sedmibojařky Zuzana Lajbnerová a Marcela Koblasová, dálkařka Hana Tasová a výškařka Ivana Geržová.\nOd 90. let družstvo jasně patří k nejlepším v České republice. V roce 2008 obhájilo svoji pozici nejlepšího ženského klubu již po osmé v řadě (celkem 14 titulů Mistra ČR). Družstvem žen USK Praha v posledních letech prošly tak skvělé závodnice jako : Šárka Kašpárková (trojskok), Ludmila Formanová (800m), Zuzana Hlavňová (výška) , Hana Benešová (200 a 400m), Lucie Komrsková (dálka), Iveta Rudová (100m př.), Štěpánka Klapáčová (100 a 200m), Andrea Šuldesová (1500 a 3000m) a mnohé další.\nDalším velice silným obdobím procházel tým na přelomu století, kdy jádro družstva tvořily reprezentantky České republiky : Zuzana Hejnová (400m př., Lucie Škrobáková-Martincová (100m př.), Barbora Laláková (výška), Martina Šestáková-Darmovzalová (trojskok, dálka), Barbora Dibelková (chůze), Zuzana Schindlerová (chůze), Jitka Bartoničková (400m), Zuzana Bergrová (400m a 400m př.), Romana Maláčová (tyč), Jiřina Ptáčníková,Jana Korešová (sedmiboj), Kristina Bažatová (100 a 200m) a další skvělé atletky. Nemalým dílem k úspěchu družstva přispívají i „tradičně hostující“ závodnice - především Barbora Špotáková (oštěp), Kateřina Baďurová (tyč),Petra Kamínková (3000 a 5000m), Alena Rucklová (400m př. a 800m).\nSoučasné složení týmu navazuje na skvělé atletky , které ukončily sportovní činnost v posledních letech: Denisa Rosolová ( dálkařka,, posléze sprinterka, a běžkyně na 400 m př), tyčařka Jiřina Ptáčníková. Na ně v aktuální sezóně navazuje opět nesmírně silný tým v čele se sprinterkami Klárou Seidlovou, Marcelovu Pírkovou,překážkářkami Helenou Jiranovou a Markétou Štolovou, či všestrannými závodnicemi Barborou a Kateřinou Dvořákovými. Tradiční silou USK Praha vždy byly tyčařky a nejinak tomu je i v letošní sezóně, kde za USK Praha nastoupíuje Romana Maláčová a Amálie Švábíková. Oporou týmu je i výškařka Michaela Hrubá. Ve vrzích se bude tým spoléhat na koulařku Markétu Červenkovou a stále své poslední slovo neřekla ani kladivářka Tereza Králová. Tým je doplněn i novými nadějemi, které na své vrcholné výkony teprve čekají a jsou připravené nést dál dobré jméno našeho klubu.\nOddíl má i družstvo žen "B", které závodí v 1. národní lize.\nTréninky žen probíhají v konkrétních skupinách.\nSportovní příprava u dorostenecké a juniorské kategorie je již úzce specializovaná dle individuálních předpokladů jednotlivce. Nejúspěšnější členové této kategorie jsou zařazováni do systému talentované mládeže – Sportovní centrum mládeže (SCM) či Vysokoškolské sportovní centrum (VSC).\nTréninky juniorů a juniorek probíhají v konkrétních skupinách.\nSportovní příprava u dorostenecké a juniorské kategorie je již úzce specializovaná dle individuálních předpokladů jednotlivce. Nejúspěšnější členové této kategorie jsou zařazováni do systému talentované mládeže – Sportovní centrum mládeže (SCM) či Victoria Vysokoškolské sportovní centrum (VSC).\nTréninky dorostu probíhají v konkrétních skupinách.\nTréninky – sportovní příprava probíhá 3x v týdnu v areálu Strahova. Mladí atleti k tréninku využívají stadion Přátelství, tunel stadionu Evžena Rošického a atletickou nafukovací halu. Příprava je v podzimních měsících zaměřena na všeobecný rozvoj pohybových schopností (rychlost, síla, vytrvalost a koordinace). Zimní měsíce vyplňuje nácvik a zdokonalování atletických disciplín a také halové závody. Na jaře a v létě se navíc náplň tréninků rozšířuje o dlouhé hody a přidávají se soutěže družstev. V průběhu roku absolvují mladí atleti podzimní kondiční soustředění, jarní atletické soustředění a letní kondičně-atletický výcvikový tábor.\nSportovní příprava probíhá v zimních měsících ( listopad - březen) 2x týdně v areálu ZŠ Věry Čáslavské (Praha 6, Šantrochova 2), kde jsou pro sportování ideální podmínky – velká a malá tělocvična, atletický areál s 200m dlouhou tartanovou dráhou a v blízkosti je obora Hvězda. Příprava je zaměřena na všeobecný rozvoj dětí – gymnastika, hry, soutěže. Od dubna do června a v září - říjnu trénujeme speciální atletické dovednosti na Strahově (stadion Přátelství) a také závodíme.\nSportovní příprava atletické přípravky je vedena pestrou formou. Rozvíjíme základní pohybové schopnosti – rychlost, vytrvalost, sílu a obratnost/koordinaci a zároveň správným tréninkem získáváme základní pohybové dovednosti obecné i speciální (atletické). Tréninky probíhají na ZŠ Věry Čáslavské (Praha 6, Šantrochova 2) kde jsou pro tento druh sportovní přípravy ideální podmínky. S touto školou dlouhodobě úzce spolupracujeme, neboť jsou při škole zřízeny od 6. ročníku třídy s rozšířenou výukou tělesné výchovy se zaměřením na atletiku.


SETKÁNÍ S JANOU V HRUBOHMOTNÉM TĚLE NA NULE - Světelné info\nod začátku propojování týmu BR od května 2015 jsem se fyzicky setkala s vybranými nejbližšími spolupracovníky dle dokonalého plánu Pána Ježíše Krista. Během září 2015 až června 2017 proběhlo několik důležitých schůzek v Praze, v mém dosavadním bydlišti Ústí nad Labem, Hořovicích a Myslíně. Mezi těmi, kdo měli možnost mě potkat před mým převibrováním, je i 12 blízkých spolupracovníků (viz koláž). Viděla jsem se i s několika agenty Pseudotvůrců, kteří hráli důležitou roli v plánu PJK, nebo spolupracovníky, kteří ještě nebyli připraveni na tak náročnou spolupráci v týmu BR. Vše, co se děje, má duchovní důvody, kterým nikdo v těchto tělech nemůže plně porozumět. Pravda je odkrývána postupně krok za krokem jako slupky cibule, abychom byli schopni plnit náročné poslání a nezbláznili se. Velmi vám všem děkuji za lásku, podporu, oběť a spolupráci v Misi Boží rodiny a těším se na budoucí setkávání v nových podmínkách.\nVelmi vás miluji, Jana, Pán Ježíš Kristus, Boží rodina.


Obložení koupelny,WC a kuchyně, Plzeň: NejŘemeslníci\nZavřít Zavřít Přihlásit se·Přidat svou firmu·MenuPřihlásit sePřidat svou firmuJak to funguje?Přidat hodnoceníInformace pro firmyKontakty·Zadat poptávkuObložení koupelny,WC a kuchyněReference\nÚroveň jednáníLíbí se vám práce této firmy? Oslovte přímo ji.Zadat poptávku této firmě Popis zakázkyPopis vyplněn dodavatelem: Vyzdění příček,vyrovnání stávajících stěn pod obklad,štukování,obložení koupelny,WC a kuchyněCelkové hodnoceníNáš byt byl katastrofální, než zasáhl pan Otec. Termín byl předčen všem načim očekáváním. Komunkace s dodavatelkem byla velice výborná, domluvili jsme se přesně tak, jak jsme chtěli, teda aspoň z naší strany. Po realizaci se vyskytli závady takové, že nemáme větší byt, aby tam pan Otec zůstal realizovat sv výborné umění déle. Naplnilo nás naprosto všechno! Nic nestálo za závadu, všechno bylo a je perfektní! Nic bych příště neudělal jinak a rozhodně bych příště nezvolil nikoho jinýho, než pana Otce. S cenou celkové přestavby jsme byli nadevše spokojeni, nemůžeme si pana Otce vynachválit.Díky jeho práci se budeme cítit v koupelněa v kuchyni jako v ráji.Více...Zobrazit méně\nUživatel_28841, 31.03.2012 (Plzeň)DSCN4304CenaneuvedenaMísto realizacePlzeňDodavatelPremium128hodnocení\n4.899%kladnýchkladná127záporná158xOvěřenoDo ověřených hodnocení se počítají pouze zakázky uskutečněné přes portál NejŘemeslníci.Ostatní hodnocení se také několika různými způsoby kontrolují, ale do ověřených se nepočítají.Vejprnice +88 kmrekonstrukce domů a bytů: obklady, dlažby, zednické pr., sádrokartony, vodoinstalace, elektroinstalace, rozvody plynu a topení,plovoucí podlahyProfil firmy...Dodavatel se věnuje tématůmrekonstrukce bytu, elektroinstalace, rekonstrukce koupelny, instalatér, obkladač, podlahy, štuky a štukování, zednické práce, sádrokartony, topení, dlažba, koupelna, obložení, bytové jádro, kuchyně, wc, rekonstrukce bytového jádra, zedník, podlahářské práce, pokládka dlažby, pvc podlahy, terasy, pokládka pvc, rozvody vody, obklady, odpady, malířské práce malování, rekonstrukce domu, plovoucí podlahy, rekonstrukce elektroinstalace, topenářské práce, rekonstrukce kuchyně, stropy a podhledy, rodinný dům, stavební firma, hodinový manžel, plyn, rozbor vody, omítky, izolace, rekonstrukce rodinného domu, kuchyňská linka, zámková dlažba, venkovní dlažby, bazény, fasády, podlahové krytiny, kameník, sprchový kout, zařizovací předměty, elektrikář, kamenictví, dveře, schody, parkety, drobné zednické práce, laminátové podlahy, stavební úpravy, beton, vinylová podlaha, montáž dveří, truhlářství a stolařství, koberce, dřevěné, podlahové topení, přípojka vody, interiérové dveře, repase parket, vany, karmy, kování, radiátory a topná tělesa, kov, pračky, ...Oblast dodavatele Vyplňte PSČ ve formuláři výše. Vaše poloha se objeví na mapě. Můžete ji zkontrolovat a upravit.\nSouvisející témataobložení kuchyněSouvisející kategorieobložení, koupelna, WC, kuchyně, obkladačDům&Zahrada.czSvětová architektura: ŘadovkaNáš BlogOscaři českého stavebního trhu byli vyhlášeniZajímavé referenceKuchyňská linka a nové dveře a zárubně


Od čeho se odvíjí cena chiptuningu - TOP domov\nOd čeho se odvíjí cena chiptuningu\nPoptat tuto možnou úpravu vozidla není v dnešní době nic složitého. Jedním z příkladů je například web Mereni-vykonu.cz, který se právě na chiptuning zaměřuje. Mnoho lidí kromě toho, jaké úpravy se budou provádět, zajímá také to, jak je to s cenami. A na ty se podíváme společně. Konkrétně na to, od čeho se daná cena odvíjí.\nObecně se dá říci, že tento typ úpravy není zase až tak složitý. Jedná se o připojení softwaru k vozidlu a k úpravě řídící jednoty. Zde však mohou existovat různé možnosti napojení i různé možnosti úprav. Vliv má tedy i vozidlo, u kterého se má chiptuning provádět. Jde tedy o:\nMožných firem, kde můžete úpravu řídící jednoty poptat, je celkem dost. A je také celkem jasné že všechny nemají stejné ceny. Mnoho lidí samozřejmě hledá chiptuning levně, což je celkem pochopitelné. Nikdo nechce přeplácet zbytečné peníze navíc. Roli tak hraje to, koho přesně oslovíte. Na druhou stranu musíme říci, že vlivem konkurenčního boje jsou ceny velmi podobné a mohou se lišit hlavně v řádech stokorun.\nKdyž se podíváme na základní možnosti úprav, tak se jedná hlavně o to, že je možné docílit buď zvýšení výkonu, nebo snížení spotřeby. Jsou však i možnosti, kdy lidé požadují chip tuning i v jiném rozsahu. Chtějí kombinaci obou výsledků, nebo pokud chtějí i úpravy nad rámec toho, co jsme zmínili výše. Obojí jsou případy, kdy se to může podepsat na ceně.\nMezi tu nejznámější patří například homologace. Tedy jistota legálnosti dané úpravy, která bude spojena se zapsáním do technického průkazu automobilu. Zde je samozřejmě nutné počítat se zákonnými poplatky, které ve výsledku mohou danou výslednou cenu o něco zvýšit. Určitě však ne nijak výrazně. I proto je možnost homologace stále populárnější.\nHledáte prostředek přepravy? Dobrou volbou pro vás může být dodávka či minibus


Snídaně je nejdůležitějším jídlem v průběhu dne. Obvykle roste s velkým pěstitelským stylem a význam pravidelného jídla v uspořádání dne se zvyšuje. Přestože je tato snídaně ráno hlavním dodavatelem energie pro systém. Módní pekárenský chléb je nápoj z nejčastěji používaných a konzumovaných snídaňových produktů. Kráječ chleba byl v té době běžným kuchyňským zařízením.\nNyní můžete v pekárně snadno nakrájet chléb na jednoduché části. Někteří si však chtějí koupit celý bochník chleba a krájet jej před snídaní. Zjevně pak chléb zůstává čerstvý déle. Ačkoli domácí kráječ není v budovách široce vidět, obvykle se s ním zachází většinou jeho prarodiče. Její pozice je obvykle důležitá v pekárnách, protože ji používá každý den a v mnoha částech.\nKráječ je pozitivní zařízení pro krájení uzenin a sýrů v potravinářských skladech. Při nákupu klobásy jako důkazu se prodavačka často ptá, zda ji má dát v kusu nebo nakrájenou na plátky. Muži mají nové preference, ale mnozí lidé rádi nakupují již nakrájené výrobky, protože plátky jsou vždy měkké a skvělé pro sendvič. Nelze řezat tak tence jako na kráječi.\nDokonce i krajíce chleba, tence nakrájené klobásy a sýry tvoří výživnou snídani, která by se měla jíst každý den. Chcete-li změnit sendvič a poskytnout tělu vitamíny, měl by být sendvič nakrájen na čerstvou zeleninu, například rajčata, okurky nebo pepř. Zelenina nemusí být nakrájena na kráječi. Řezání nožem není problém. Zelenina nemusí být řezána vysoko. Jsou zdrojem cenných vitamínů.\nDoby, kdy se kráječ obvykle používal v provozovnách, již uplynuly, ale jeho plnění je stále důležité v pekárnách a obchodech s potravinami.\nOpravy zeleniny a vytvoru\nKuchyni a kuchyoskeho nabytku\nUces pro divku s vysokym celo\nModni navrharka ralph lauren\nOtevreni prodejny tkalcovskeho stavu leroy merlin


Dana Syrová: když se potkává umění a děti | Agátin svět\nÚvodní stránka Mámin blog Dana Syrová: když se potkává umění a děti\nDana Syrová: když se potkává umění a děti\nInspirativní rozhovory 18. 6. 2016 5 minut\nNikdy neříkej nikdy je jedno z hesel, kterým se řídí Dana Syrová. Od němčiny k francouzštině, od ekonomie k umění, z Pražského hradu k festivalu Struny dětem. Dana nás provede svou dobrodružnou cestou a pozve na výjimečný víkend zasvěcený múzám a dětem.\nDíky babičce, vyhlášené germanistce, se jako první jazyk v dětství učila němčinu, nakonec ji ale zlákala francouzština a české gymnázium v 15 letech vyměnila za lyceum ve francouzském městě Nîmes (v rámci projektu českých sekcí). Vystudovala ekonomii, ale přitahovalo ji umění, postgraduál v Paříži tedy již věnovala uměleckému managementu. Následně se realizovala v barvách Správy Pražského hradu za doby prezidenství Václava Havla, kde měla na starosti komunikaci kulturních projektů, mimo jiné i hudebního festivalu Struny podzimu, který po odchodu z Hradu s výměnou prezidentů v roce 2004 s kolegou budovala znovu od nuly a který vedla až do jeho 20. výročí v roce 2015.\nDana jako maminka 2 kluků před 7 lety iniciovala Struny dětem, akci určenou rodinám s dětmi, které zajímá pestrost umělecké nabídky a kreativita s ní spojená. Tento nadžánrový rodinný festival letos zabydlí celé divadlo MINOR od sklepa po tělocvičnu, Novoměstskou radnici a navíc i uzavřenou Vodičkovu ulici, a to od 14. – 16. 2016.\nDano, proč vznikly Struny dětem?\nStruny dětem vznikly jako rodinný festival pro zvídavé děti a hravé rodiče. Takový formát jsme jako rodiče v Praze postrádali. S povděkem vnímám různé vzdělávací a popularizační aktivity pro děti na poli klasické hudby pořádané zavedenými orchestry, které si tak připravují budoucí publikum. Na poli ostatních žánrů mi tato forma chyběla.\nFestival tedy připravujeme jako víkend naplněný zážitkovým poznáváním rozličných uměleckých forem. Chceme dětem přiblížit umělecké prostředí takovou formou, aby jej přijaly za své, považovaly za přirozenou součást svého života a měly touhu se do něj vracet – ať již jako tvůrci či jako posluchači.\nV čem jsou Struny dětem specifické?\nStruny dětem jsou rodinný festival bez kompromisů. Najdete zde velká jména, která se dětem věnují v komorním prostředí, atmosféra je díky tomu zcela výjimečná. Během let jsme usadili 4 hlavní programové pilíře, které festival posluchačům nabízí – jsou to koncerty, workshopy, průběžné dílny a hravá zóna. Každá z těchto kategorií má svá pravidla. V souhrnu tak posluchačům umožňujeme si vybrat formu, která jim nejvíce vyhovuje, či nejlépe jich okusit více.\nPro jak velké děti je program festivalu?\nDělení dětí na jednotlivé aktivity podle věkových kategorií považujeme za důležité. Zejména u workshopů, kde spolupracuje 20 dětí, je to podstatné pro úspěch a průběh programu. Workshopy startují pro kategorii 4+, kdy jsou děti již připraveny alespoň hodinu samostatně pracovat bez rodičů.\nChodí i starší děti?\nPoslední 2 roky se samostatně věnujeme kategorii Teens. Tato věková kategorie zasluhuje dle našeho názoru speciální péči. Dospívající jsou vnímaví, nároční, mají svou hlavu a své touhy, chtějí být samostatní. Sami ale ještě na kulturní akce pro dospělé chodit nemohou. Připravili jsme tedy podvečer jen pro ně, v bezpečném prostředí: nepotřebují zde rodiče, ale zároveň si užijí regulérní klubový program. Patronem kategorie Teens je En.dru, multitalent a vicemistr světa v loopingu, který má kromě nesporného uměleckého talentu též dar komunikace. Loňský první ročník Open Mic, kdy si předem přihlášení a En.Druem vybraní posluchači zažili přípravu a vystoupení na velkém sále s profi kapelou za zády, měl velký náboj a doslova zelektrizoval velkou scénu Minoru. Open Mic tedy opět zařazujeme, výzva k přihlášení proběhne v září. Po prvním ročníku je laťka velmi vysoko. Ke spolupráci na Open Micu a Džemování si En.Dru pozval mimo jiné vynikajícího jazzového pianistu Víta Křišťana (držitele titulu Pianista roku 2016) a talentovanou vycházející hvězdu Sisu Fehérovou.\nJaké jsou další hlavní taháky letošních Strun dětem?\nZ hlavních programových linií můžeme hrdě ohlásit poloscénické uvedení velkého projektu Pišlici v hvězdném obsazení Beata Hlavenková, Lenka Nová, Milan Cais a Ivan Trojan. Prostor pro sólový klavírní recitál dostane též Martin Chudada, výjimečně talentovaný chráněnec Iva Kahánka. Mezi dalšími jmenujme Ondřeje Rumla s jeho ceněným projektem nesmrtelných písniček Jaroslava Ježka a dvojice V+W, doprovodí jej skvělý Matej Benko Quintet. Mydydětidětem, tak se jmenuje koncertní set elektroswingové kapely, která letos již stihla zahrát na legendárním festivalu v Glastonbury a vystoupí pod vedením nekompromisní energické rusovlásky Žofie Dařbujánové. Lena Yellow, zpěvačka známé vokální skupiny YellowSisters a Mateřské.com, přichází se svým sólovým projektem. Zahrát a zazpívat si děti budou moci s houslistkou a zpěvačkou Jitkou Šuranskou a mandolinistou Martinem Krajíčkem, Anna Polívková s Michalem Kurtišem, nezapomenutelní vítězové StarDance z roku 2013, budou průvodci světem tance.\nStruny dětem jsou pro děti i rodiče nádherným zážitkem, to víme z vlastní zkušenosti :-) Děti odcházejí absolutně namotivované jít v hudbě, tanci či výtvarnu dál. Nepohráváte si s myšlenkou nabídnout nám pokračování?\nV tuto chvíli můžeme s radostí oznámit, že s ohledem na velký zájem, přízeň partnerů a fantastickou spolupráci s divadlem Minor i Novoměstskou radnicí od roku 2017 chystáme festival již 2 x ročně – na jaře i na podzim.\nNově se nyní též z pozice člena správní rady věnuji budování Nadačního fondu Magaleny Kožené. Jeho cílem je podporovat umělecké vzdělávání v základních uměleckých školách, které dětem, namotivovaným z festivalu Strun dětem, nabízejí v celosvětovém měřítku unikátní příležitost rozvíjet svůj talent. 30. května 2017 Nadační fond Magdaleny Kožené iniciuje a koordinuje celostátní happening ZUŠ ve veřejném prostoru. Věřím, že má smysl nahlas říkat, že láska k umění je kořením života a budovat ji odmala.


Krocínova, Praha 1, byt 3+kk na pronájem | Lexxus.cz\nID 411884 Parkování není\nVelikost 114.5 m² Energetický štítek G\nPodlaží 3 K dispozici únor / 2021\nPronájem: 28 000 Kč / měsíc + 2 500 Kč měsíční poplatky\nReprezentativní byt 3+kk k pronájmu se nachází v klidné ulici naproti Akademii věd na Praze 1 - Staré Město.\nProstorný interiér o rozloze 115 m2, zařízený kvalitním nábytkem, nabízí velkorysou vstupní halu, obývací pokoj s plně vybaveným kuchyňským koutem (troubou, ledničkou, mrazákem, myčkou, plynovým sporákem, digestoří) a jídelním prostorem, dvě ložnice, z toho jedna s vlastní šatnou a malým balkonem, dvě koupelny s vanou, sprchovým koutem, toaletou a komoru. V bytě jsou křišťálové lustry, mozaikové parkety a vykládaná dlažba.\nBydlení s výbornou dostupností do mezinárodních škol (ISP/ Riveside School / Park Lane International School/ Francouzské lyceum/ Prague British School) a na letiště Václava Havla.\nPodívej se na zajímavou nabídku nemovitosti na adrese http://www.lexxus.cz/pronajem/krocinova/


Zachránění thajští chlapci vstoupí do buddhistického kláštera - Novinky.cz\nNovinky.czZahraničníSvětZachránění thajští chlapci vstoupí do buddhistického kláštera\nZachránění thajští chlapci vstoupí do buddhistického kláštera\n25. 7. 2018, 10:20\nJedenáct z dvanácti thajských chlapců zachráněných z jeskynního komplexu na severu země bude ve středu vysvěceno na buddhistické novice. V Thajsku je běžné, že dospívající stráví krátký čas v buddhistickém klášteře, aby zde získali znalosti buddhistického učení a morálky, které pak uplatní ve svých běžných životech.\nJedenáct mladých fotbalistů (dvanáctý je křesťan) v klášteře nedaleko jeskyně, kde strávili 18 dnů, čeká tradiční thajská ceremonie uctívání duchů a vyholení hlavy.\nChlapci, kteří zůstanou novici do 4. srpna, se tak rozhodli mimo jiné na počest thajského potápěče, který zemřel při jejich záchraně. Jedenáct mladých fotbalistů se stane novici, zatímco jejich trenér, který už má za sebou několik let pobytu v buddhistickém klášteře, se stane mnichem.\nChlapci ve věku mezi 11 a 16 roky a jejich 25letý trenér byli v jeskyni uvězněni od 23. června kvůli stoupající vodě, která je přinutila ustupovat hlouběji do jeskyně.\nVšechny se nakonec podařilo postupně zachránit, poslední skupina byla vyproštěna 10. července. Následně byli převezeni do nemocnice, odkud byli minulou středu propuštěni.\nKalná voda, bahno, dusno a vedro. Tak popisují záchranu thajských chlapců dva čeští hasiči Petr Vodička a David Kareš, kteří byli vysláni přímo na místo, aby...\nByla to nejtěžší záchranná akce, popisují potápěči vyproštění 12 chlapců fotbalového týmu a jejich trenéra z jeskyně na severu Thajska. Chlapci tam uvízli 23....\nDvanáct thajských fotbalistů, kteří byli před týdnem vyproštěni ze zatopeného jeskynního komplexu, bylo propuštěno z nemocnice. Chlapci byli hospitalizováni,...


Ortopedická taštičková matrace ERGONOMY PLUS 80 x 190 cm\nMatrace / Taštičkové matrace / Taštičkové matrace 80 x 190 cm / ERGONOMY PLUS ortopedická taštičková matrace\nOrtopedická taštičková matrace 80x190 cm je se svými roznášecími vrstvami podobná pružinové matraci Ergonomy, ale pružinové jádro tvoří cca 400 ks taštičkových pružin. Tyto pružiny jsou uloženy jednotlivě a zabezpečují ideální ortopedické vlastnosti.\nOrtopedická taštičková matrace 80 x 190 cm ERGONOMY PLUS - její jádro tvoří cca 400 ks taštičkových pružin, které jsou uloženy jednotlivě, proto zajišťují ideální ortopedické vlastnosti matrace. Díky kvalitním materiálům patří mezi nejluxusnější matrace vůbec.\nTaštičková ortopedická matrace 190 x 80 cm ERGONOMY PLUS má výšku cca 19 cm (výška jádra bez potahu je 18 cm)\nOrtopedická taštičková matrace 190 x 80 cm ERGONOMY PLUS je jedna z mála matrací přímo s tuhým povrchem. Leží se na tuhé RE pěně a vrstvě kokosu. Tělu se přizpůsobí jen pružinky, které mírně kopírují tělo, ale povrch zůstává tuhý\nOrtopedickou taštičkovou matraci 190x80 cm ERGONOMY PLUS můžete uložit na pevný rošt nebo plnou desku (s vyvrtanými otvory pro odvod vhlkosti). V případě roštu nesmí být mezery mezi lamelami větší než 5 - 6 cm. Nedoporučujeme ji polohovat.\nKvalitní ortopedická matrace 80 x 190 cm\nOrtopedická taštičková matrace ERGONOMY PLUS 80x190 cm - její jádro tvoří přibližně 400 ks taštičkových pružin, které jsou umístěny individuálně a zajišťují tak ideální ortopedické vlastnosti matrace.\nVýhody matrace ERGONOMY PLUS 190 x 80 cm


Výsledky Burberry Group v FY2017: Hrubý zisk 394,8 milionu GBP (loni: 415 milionů GBP), tržby 2,77 miliardy GBP (loni: 2,51 miliardy GBP) | Investičníweb.cz\n18. 5. 2017 12:08 | redakce\nVýsledky Burberry Group v FY2017: Hrubý zisk 394,8 milionu GBP (loni: 415 milionů GBP), tržby 2,77 miliardy GBP (loni: 2,51 miliardy GBP)\nBritskému výrobci luxusního zboží Burberry klesl v loňském fiskálním roce zisk před zdaněním o pět procent na 394,8 milionu liber (12,2 miliardy Kč). Přispěly k tomu slabá poptávka v USA a Hongkongu, mimořádné položky spojené s licencemi na parfémy a kosmetiku a náklady na restrukturalizaci, uvedla ve čtvrtek společnost.\nBez mimořádných položek provozní zisk za rok do konce března stoupl o deset procent na 462 milionů liber. Růst však způsobil pokles libry po rozhodnutí Británie opustit Evropskou unii. Bez zahrnutí vlivu změn směnných kurzů a mimořádných nákladů provozní zisk klesl o 21 %.\nPříjmy za rok do konce března stouply o 10,4 % na 2,77 miliardy liber. Rovněž příjmy podpořil pokles libry, bez zahrnutí vlivu změn směnných kurzů se příjmy snížily o dvě procenta. Firma uvedla, že prodej v USA a Hongkongu byl slabý, avšak na domácím trhu firma podle finanční ředitelky Julie Brownové zaznamenala mimořádný výkon. Důvodem byly výdaje čínských a amerických turistů, kteří využili slabé libry. Poptávka se zlepšila také v kontinentální Evropě.\nFirma loni v květnu představila nový program, jehož cílem je zvýšit ziskovost. V letošním fiskálním roce chce firma snížit náklady o 50 milionů liber a příští rok o nejméně 100 milionů liber.\nBurberry prodává širokou škálu produktů, včetně pánského a dámského oblečení, kabelek, obuvi a parfémů. Letos v dubnu Burberry oznámila, že odprodá licenci na své parfémy a kosmetiku americkému koncernu Coty. Firma vznikla v roce 1856 a pověst si vydobyla především díky šátkům a kabátům a typickému vzoru béžovo-červeno-černé kostky. Burberry je oficiálním dodavatelem oděvů pro britskou královnu Alžbětu II.\nEvropské akcie v úvodu: FTSE 100 -0,11 %, CAC 40 +0,11 %, DAX +0,01 %\n13. 6. 2018 09:15\nEvropské burzy v úterý po setkání Donalda Trumpa s Kim Čong-unem…\nEvropské burzy v úterý po setkání Donalda Trumpa s Kim Čong-unem uzavřely v negativním pásmu\nEvropské akciové trhy v úterý klesly, když se pozornost investorů upínala k setkání amerického prezidenta Donalda...\nEvropské akcie v úvodu: FTSE 100 +0,25 %, CAC 40 +0,38 %, DAX +0,72 %\n12. 6. 2018 09:15\nVýsledky Burberry Group v FY2017: Hrubý zisk 394,8 milionu GBP (loni: 415 milionů GBP), tržby 2,77 miliardy GBP (loni: 2,51 miliardy GBP) Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů