Březen 2014 « Archiv | O Tereze a o Tomovi\nBlog.cz\t> O Tereze a o Tomovi\t> Archiv\t> Březen 2014\n31. března 2014 v 17:58 | Tereza\nJeště než doplním kontaktní údaje k tématu "hlas", musím se tu ještě jako správná ženská pořádně vypovídat a podělit se o své dnešní radosti :)\nJaký byl první den v práci jako Tereza? :)\nHlavně, že jsem ještě nedávno vyprávěla personalistce, že to vidím tak na konec léta, kdy by se to mohlo překlopit :)\nAle co je nové a moc příjemné je to, že když se vracím z práce, už se neženu rychle domů, abych ze sebe shodila pánské kalhoty. Už se domů neženu s tím, že se nemůžu dočkat, jak se převléknu do holčičích věcí. Já je totiž mám celý den na sobě!!! :)\nTen pocit je nepopsatelný! Najednou si můžu nosit, co chci. Čím víc ženské, tím víc je to žádoucí, protože tím spíš mě lidé identifikují správně. A to je něco, co se nedá slovy popsat. To se musí zažít a vy všechny to určitě zažijete jednou taky. (Některé z vás to samozřejmě už běžně zažívají.) Užívala jsem si to naplno a reakce okolí byly moc příjemné. Úsměvy, otázky (mailem), nebo to bylo někomu úplně jedno. Ať si nosím, co chci :) Prostě paráda.\nPřed chvílí jsem šla jsem z pošty a proti mě soused. Pozdravila jsem ho. Byl zmatený :) Nepoznal mě. Nepozdravil mě, ačkoli mě vždycky zdraví první :) Celou dobu se otáčel a já se jen uculovala :)\nVypadá to, že končím s parukou. Už jí nepotřebuji :) Sice mé vlasy nejsou ještě tak žensky dlouhé, ale už rozhodně nejsou krátké, což mě tak těší! Takže se na paruku už asi vykašlu. Ještě v polovině dubna jedu k Hance a na společné sezení, tak uvidím, vezmu-li si jí naposledy nebo už ne... Jsem moc ráda, že to vyšlo tak perfektně časově, protože přes zimu se dala nosit - krásně hřála a nepotřebovala jsem čepici, ale teď, jak začíná být teplo, už by to byl problém.\nV souvislosti s vlasy se mi zdál strašný sen. Přepadli mě, ale nevzali mi nic z kabelky. I peníze mi nechali. Ani mi skoro nic neudělali. Jen něco, čeho se fakt děsím - celou mě ostříhali! :( V tom snu jsem brečela a byla jsem úplně vyřízená. Měla jsem pak obrovskou radost, že to byl jen sen. Na své vlasy nenechám nikoho sáhnout! :)\n7.11.2013 Reedukace ženského hlasu - odborná studie sledující kvalitu života MtF po operaci hlasivek\n24.2.2014 Co s tím hlasem? - teorie nácviku ženského hlasu\nVe třetím článku jsou popsané osobní zkušenosti Nikči s operací hlasivek a obroušením ohryzku, ale chybí konkrétní kontaktní údaje - prostě na koho se obrátit?\nKdyž mi Nikča psala, moc se mi líbilo, jak popisovala, že se pořád bránila kontaktu se svým obvodním lékařem. Ten jí samo sebou po 15 měsících na hormonech nepoznal :)\nJe tam slabý wi-fi signál, ale noťas s sebou :)\nS mým novým hlasem se všechno změnilo. Dřív jsem musela pořád přemýšlet, než něco řeknu. Měla jsem většinou strach, že hlas začne třeba v příliš hluboké tónině. Nevěděla jsem, jaký bude, než ho uslyším a tak se mi věčně stávaly momenty překvapení osudnými - byla jsem prozrazena.\nJednou se tu o ně osobně podělím nejspíš i já, ale k tomu musím ještě trochu víc vypadat žensky. Přeci jen vousatou ženu na pokoj s ostatníma holkama nedají :)\nJednou bych na jejím místě chtěla být já...\nJednou to tak totiž bude...\nMimochodem - včera jsem při sprchování zjistila, že poprvé nevidím pod svá prsa, jak povyrostla :)\n31. března 2014 v 9:18 | Tereza\nS novým časem v nových věcech :)\nVčera se totiž měnil čas. (Takže mi nedošlo, že ráno budu vypadat jak uschlá mandarinka a potřebovala bych ještě hodinu spánku, ale přesto jsem se rozhodla přijít dnes poprvé do práce kompletně v dámském. Už jsem totiž opravdu moc chtěla a vousy... tak ty nemám :) Někam asi odešly! :) Než narostou ty zbytky dalších zárodků, které zničím taky...\nProto název článku "Poprvé v práci", protože takhle jsem ještě nikdy v práci nebyla... Taky z toho mám trochu nervy :)\nNavíc jsem se včera já "šikulka" prvně (byla bych ráda, kdyby taky naposledy :) píchla řasenkou do oka a slzí mi ještě teď. Vypadá to, jako kdybych měla lesk na řasách - což není tak špatné - ale jen levého oka :) Ale stejně se mi povedlo se namalovat a vyrazit.\nI mamka mi v neděli říkala, jak už je ta změna na mě znát, jak mi to sluší, jak jsem štíhlá atd. atd. (prostě maminky :). Ale tak trochu jsem jí to věřila, i kdyby mi to říkala, zatímco bych byla oblečená do pytle. Je zvláštní, jak se ve všech zrcadlech teď vidím jinak... možná všechna zrcadla zkrášlují :) (Nebo že by pilulky? :)\nVčera jsem se taky dívala na starší fotky ještě před HRT a ten člověk na nich, to nejsem já. Nevím, čím to je. Možná se jen hezky vidím, protože se tak chci vidět... Nemusí to tak být. Důležité je, že se tak vidím :)\nTakže jsem ráno vyrazila autem do práce - samozřejmě jsem nestíhala, protože jsem se snažila vypadat co nejdokonaleji, když je to moje poprvé. A už jsem byla úplně krásně nervózní. Jenže zase to nadšení pořád přebíjelo strach a tak jsem zaparkovala a vykročila do světa...\nJíťa mě hned zvědavě okukovala, já se culila a říkala, jak to vypadá hezky, když už mi ty kalhoty konečně neplandají, ale sedí na těle. Připadám si ohromně. Občas mám trochu tendenci se schovávat, ale stejně není kam :) To je totiž pěkný nesmysl. Je potřeba se takhle ukázat všem a ještě dnes, ať si zvykají. Stejně, jako si zvykají na mé namalované nehty a oči.\nJe to všechno tak jednoduché. Baví mě to. :) A vůbec k tomu nepotřebuji paruku. Vystačím si konečně s vlastními vlásky!\nA vůbec nevím, proč občas tak plaším. No co, tak vypadám jako holka! :) Nebo spíš EMO :)\nJak jsem včera běhala po Lidlu (ta fialová bundička se mi fakt líbila, ale zase jsem neměla odvahu si jí tam před lidmi vyzkoušet :/ ), tak jsem pozorovala kolemjdoucí, kteří se mě pokoušeli zařadit. Pro většinu jsem stejně byla zase jen EMO :)\nRáno jsem v práci měla ještě jedno překvapení. Dlouhý e-mail od kolegyňky, se kterou jsem byla v pátek na angličtině... Její nadšení mě nadchlo :)))\nRáda bych, aby mi už konečně běžel ten rok potřebný k operaci... ale problém je jinde. RLT znamená žít v ženské roli se VŠEMI aspekty, tzn. aby mě všichni oslovovaly správně, abych chodila na dámské toalety... to tu v práci ještě nemám vyřešené. Vždyť jsem tu takhle teprve první den! :)\nMusím se v polovině dubna poradit s Hankou, jak to udělat, protože třeba velká spousta dodavatelů, kteří za mnou jezdí jednou za čas na návštěvu, vůbec nic netuší a najednou se před nimi vyloupne někdo trošku jiný. Oni mě znají z dřívějška a budou mě oslovovat pane... Mám jim vysvětlovat, aby mi tak neříkali? Líbila se mi reakce ředitele, který stojí při mě: "Je jedno, co si dodavatelé myslí. Všichni nám chtějí dodávat a jsou za to vděční."\nAle vyřešit se toho musí víc. Mé jméno v odesílaných e-mailech (mám tam nechat do doby, než budu Tereza Toma nebo mám všem motat hlavu a mít tam Terry? Nejradši bych tam už měla Terezu... ale projde mi to tady?), představování v telefonu... -ů nebo -ová? Nebo pořád po staru klučičím příjmením? No bude to ještě legrace :)\nMimochodem dnes na Sophinku moc myslím, má totiž taky jedno své poprvé - s rodiči u Hanky...\nTak na to se těším taky :)\nV sobotu jsme si s Kačenkou užily krmení jelenů a laní... přišli až k nám, Kačenka jim podávala mrkvičku, kterou krásně chroupali a pak jsme si je mohly i chvíli hladit, což se jim moc líbilo :) A nám taky. Nejkrásnější jelen s největšími parohy stál ale opodál, sledoval situaci svým ostřížím zrakem a hlídal své stádo.\nVěděli jste, že jelen patří mezi nejinteligentnější zvířata v českých lesích? Narozdíl od daňka...\nPoprvé v životě jsem si hladila jelena :) Má tak krásné oči...\n29. března 2014 v 10:57 | Tereza\nUž zase jsem tam vyváděla psí kusy. Poslala jsem si doporučený dopis na Teri (místo Terry, které mám v občance), ale do toho se mi tam sešel ještě jiný doporučený dopis (krásné tričko od slečny z votocvohoz.cz) na Toma (ještě z doby, kdy jsem psala holkám, ať to posílají na "bráchu", protože je pořád doma, tak aspoň nebudu muset na poštu :), takže jsem nějak předpokládala, že pošťačka bude zmatená.\nKdyž jsem tam vešla, byla otevřená jen jedna přepážka. (To se ovšem během pár minut změnilo, protože jsem tu jedinou zablokovala a za mnou se vytvořila fronta až ven, takže museli otevřít ještě jednu :). Já fakt nerada tvořím fronty!!! :)\nDala jsem tentokrát obě oznámení o uložení zásilek pošťačce najednou (byla tam jiná, než minule a tahle mě už pár let zná), ta si je prohlédla, vrátila mi oznámení pro Teri a ptá se: "To je kdo?"\n"To nechápu...." (tahle věta pak na poště zazněla asi 5x :). Nikoliv z mých úst :)\n"Já to mám teď trochu složitější, víte. Tady mám pas nebo vám můžu dát průkaz zmocněnce, protože mi na staré jméno ještě pořád chodí pošta."\n(Opět věta: "To nechápu." :)\nKdyž jsem odcházela, slyšela jsem, jak hned běží za kolegyní a řeší to s ní :) Vyloženě jí to vrtalo hlavou. Neutrální formy jména jí asi nic neříkají nebo si to nechtěla připustit. A to jsem jí ještě napověděla, že tohle jméno mám jen dočasně na rok a půl a že pak bude jiné.\nNa to se usmála a opět pronesla: "To nechápu!" :)\nKdo to má pořád všem vysvětlovat? :)\nMěla malý problém s měkkým "i" v mém jméně, kvůli kterému jsem si to nechala poslat, ale nakonec mi řekla, že největší problém by byl se zásilkou do vlastních rukou.\nTeď už mám připravený poslední dopis, který mi ale podle mě nevydají, protože že na něm Terry -ová. S ženskou podobou příjmení :) Ale chci to aspoň zkusit.\nPak jsme se s Kačenkou couraly a vyhřívaly na sluníčku. Za výlohou v Takko fashion je velké zrcadlo, do kterého jsem se vždycky dívala... nesnášela jsem ho, protože jsem si v něm připadala ošklivá a neskutečně mužná.\nDnes ale poprvé ne...\nAle stejně se těším, až mě mí bývalí spolužáci ze základní školy přestanou zdravit, protože mě nepoznají. Je sice fajn, když na nich vidím, jak přemýšlí a až pak pozdraví, ale to bude moment, kdy budu vědět, že se to povedlo a že už jsem v cíli, takže můžu celá šťastná vychutnávat všech stránek ženského života...\n28. března 2014 v 10:07 | Tereza\nA tak neskutečné věci se se mnou dějí...\n"Proč to tak dlouho trvalo?" je jediné, čím si teď naříká.\nKaždé ráno si teď dávám záležet na vláskách, pečlivě se maluji a nevyrazím do práce dřív, než se líbím sama sobě. Užívám si ty holčičí vlasy a teď i oči :) Ale chci ještě víc...\nKdyž se ráno maluji, každé ráno si ale říkám: "Nepřeháním to?"\nKdyž vidím své zvýrazněné řasy, které vypadají tak dlouze a žensky... ty oči jsou ženské. Namaluji si horní i dolní linku a nemůžu se vynadívat, ale pak začnu mít strach, že je to moc, tak si ty linky trošku zúžím (otřu) a řasy taky. Ale jen trošku, protože když to udělám moc, zase si je musím domalovat. Bije se ve mě Tereza se strachem.\nPak se celou cestu prohlížím v zrcátku v autě a když přijdu do práce, tak v mém malém zrcátku, co mám opřené u monitoru. Ty oči mi dělají radost, protože se smějí, protože v nich vidím radost. Ale stejně mám ještě pořád trošku strach - to je zakódované z doby, kdy jsem si malovat oči nesměla a bylo mi neustále připomínáno, že se to nesmí, že je to hnusné, že tohle se nedělá...\nAle jen co vejdu do práce, každému je jedno, jestli je mám namalované nebo ne. Jsou namalované viditelně (proto se mi to tak líbí :), ale co by mi asi tak proboha měli všichni říkat? :) Určitě si myslí, co chtějí a nechávají mě žít (příp. mi některé kolegyně řeknou, že mi to sluší.\nKdyž z toho někomu bude na zvracení, ať se klidně pozvrací :)\nVčera jsem si lakovala nehty. Odpoledne jsme byly s Nikčou pro nové laky, protože jsme jimi obě úplně posedlé a měla jsem takovou chuť nalakovat si je už výrazně - ne tou slabounce růžovou barvičkou, co sice vypadá luxusně a je vidět, ale velmi decentně. Chtěla bych svítit jako moje kolegyňka, která je má jasně zářivě růžové a všichni jí je tu obdivují (včetně mě). Ta touha vypadat žensky je tak obrovská! Nezvladatelná! Proč se krotím? Čeho se bojím? Toho, co mi tu kdo řekne? Co by mi řekl? Vždyť už to všichni vědí. Všechno, co dělám a všechny změny, které se na mě objevují, jsou už dávno vysvětleny.\nPřed coming-outem v práci bych nikdy takhle namalovaná nepřišla. Ani s tímhle účesem. Ale je to tím, že tak, jak vypadám třeba dnes, může vypadat muž i žena...je to taková unisex image. Tedy kromě namalovaných očí a nalakovaných nehtů. Kdežto jakmile si vezmu třeba (ženské) náušnice nebo nalakuju nehty na červeno, už to nebude unisex. Už to bude ženské.\nNo však jo :) Vždyť o to taky jde. Nemůžu pořád vypadat uni :) A ani nechci.\nNikča mi přinesla taky dvoje kalhoty, o kterých usoudila, že by mi mohly být. Stěžovala jsem si jí totiž, že nemám žádné neroztrhané do práce. Smála jsem se tomu a nevěřila jsem, že mi budou, protože Nikču považuju za krásnou štíhlou modelku, zatímco já k tomu mám ještě daleko...\nKdyž se podívám na Nikču, tak absolutně nechápu, jak můžeme mít stejnou velikost :)\nLichotí mi to. A to jsem o 12 cm vyšší. A stejně nejsem spokojená! To bude asi tím, že jsem ženská :)\nA proč je už nevyměníš? Jsou ti protivné, nemáš je ráda a ještě máš teď tolik fajn nových kalhot. Myslím, že kdyby sis dala svetr nebo obyčejné tričko, nic tím nezkazíš a určitě to nepřeženeš. Přece nebudeš nosit široké pánské kalhoty, když jsi teď shodila a máš plno nového šatstva. :)\nTak já ráno přijdu do práce namalovaná s holčičím účesem v uni svetru, který by mohly nosit i holky (i když jeho velikost je poněkud plandavá) a vezmu si k tomu vytahané pánské rifle. Jsem já normální? :)\nJe to teprve týden, co jsem se začala do práce výrazně malovat a česat na Terezu :) A to měl být moment, kdy jsem měla tyhle kalhoty navždy vyhodit...\nDituška má pravdu. Přece nebudu nosit široké pánské kalhoty, když mám teď tolik hezkých dámských? Očekává se to ode mě. I já sama si to přeju. Tak co blbnu? :)\nDituška bude teta! Gratuluju! :) A víte, jak se její neteřinka bude jmenovat? :) No Terezka přeci :)\nDnes ráno přiběhla naše personalistka a strašně se smála, protože držela klíče od místnosti s barely s vodou a říká: "Hodný pane, mohl byste prosím přinést vodu?" Utahuje si ze mě :)\nSměje se vždycky, když to říká, protože dřív to říkala pánovi (mě), zatímco teď už dávno ví, že to není žádný pán a tak se tu tím všichni nesmírně baví a vždycky mají nesmírnou bžundu z toho, že mi říká "pane" :)\nJediný pán, který tu sedí vedle mě, je můj kolega, ale ten se směje taky místo toho, aby pro ten barel s vodou došel sám. Ale já ho přinesu ráda. Nejsem přeci žádná barbína :)\nMě na tom baví, jak se všichni baví tím, že nejsem už pán :)\nJá už nechci být nikdy pán...\nBude se mnou muset stejně ještě koncem léta absolvovat jednu (jedinou) návštěvu rodinné poradny v Motole kvůli Kačence. Bez toho se za rok a půl při žádosti o operaci neobejdu. Snad se mi jí podaří přesvědčit, aby tu jednu (poslední) cestu kvůli mě udělala...\nTeď jsem přišla z toalety (bohužel ještě pánské, i když už mi jednatel i personalistka nabízeli, jestli nechci chodit na dámský, což mě mile překvapilo :) a v zrcadle jsem se tam lekla. Dneska mám ty oči opravdu výrazně namalované. Hlavně horní řasy. Nebo tedy řekla bych, že "standartně žensky" :) Na Toma dost, na Terezu málo :) Tom už ale neexistuje, takže má smůlu. "Neexistující Tome, nekecej Tereze do toho a nech jí jo? Tohle jsou její oči."\nČeká mě za 10 minut ještě pracovní angličtina. Všichni kolegové a kolegyně jsou ok, až na jednoho, který tam chodí z výroby. Taky je v pohodě, ale hrozně rýpe. Minule řešil celou hodinu mé nabarvené vlasy, až musel kolega zakročit a měnil pořád záměrně téma, protože v mých silách už to nebylo. Já mu odpovídala podle pravdy: "Ano jsou nabarvené. To je pěnová barva. Ano, chci dlouhé vlasy...." :) Ono to bylo docela úsměvné.\nTeď mě uvidí namalovanou v tomhle účesu... bezva. Upřímné lidi mám ráda :) Obzvlášť ty, co řeknou bez rozmýšlení hned první myšlenku, která je napadne. Jsem připravená mu odpovídat s úsměvem (a anglicky! :))\n"Ano, mám namalované oči. A taky mám namalované nehty, koukni. Chceš vědět, co mám pod tímhle svetrem...? :)))" Bude legrace. Doufám, že se zeptá :)\nTohle je moje věc. A já si chci svých dlouhých namalovaných řas užívat už každý den...\nStejně jako růžových nehtů, náušnic, úzkých kalhot a svetru nebo košilky s výstřihem...\nTěší mě, jak se ta moje loďka pomaličku přesouvá k tomu hezčímu a správnému břehu...\nDnes to mám tak trochu na pokračování :) Ale nechci kvůli tomu začínat nový článek, protože to navazuje.\nKolega otravný vůbec nebyl. Nevšímal si mě. Seděl vedle mě, tak neměl takový výhled a tak nerýpal. Zato mé dvě jiné kolegyně sedící proti mě ano - mladé holky, které jsou z opačného konce vedlejší kanceláře, takže se jim toho ještě tolik asi nedoneslo...\nPak jedna z nich tak, abych to neviděla :), napsala na papír: "Všimla sis, že má T. namalované oči?"\nA dala to přečíst své kolegyni (pořád tak, abych to neviděla :) Ale já si všímám, jak se lidi dívají a poznám, co řeší.\nOdpověď přišla zašeptaná: "Taky jsem si toho všimla!"\nPo angličtině jsem jim oběma poslala anglicky dotaz, jestli mají ještě nějaké otázky na mě nebo na mé oči :)\n"No tedy, trochu jsi mě zaskočil touhle otázkou. Oči pěkné, jen si na to nějak stále nemohu zvyknout ;-) Ale fandím ti ;-)"\nNapsala jsem jim, že mi šlo jen o to, aby nebyly ještě víc vyděšené, protože to není poslední změna, která je tu na mě čeká, ale že jim to budu dávkovat hezky postupně :)\n"Ahoj Tomí, nebudu tady hrát, že jsem si ničeho nevšimla, i když já jsem poněkud natvrdlá, co se týče všímání si okolí, dokonce dokud někdo neporodí, tak si pomalu ani nevšimnu těhotenství, a to jako fakt :) Každopádně jsem něco zaslechla, když už teda si tak píšeme a nebudu říkat, že jsem nebyla překvapená, ale upřímně řečeno, oči neoči -> abych trochu okomentovala tvůj e-mail :), tě prostě obdivuju, obdivuju tě za tu odvahu. Jinak otázek mám plno :), ale nebudu Tě jima trápit a jsem fakt zvědavá na výsledek.\nTak a je to. :)\nHolky, přeji vám krásný víkend a my se s Kačenkou chystáme v sobotu krmit jeleny mrkvičkou přímo do tlamičky :) To bude zážitek :) Takže víkend téměř bez internetu a zase ze mě bude mamina :) Nemůžu se dočkat, až si to moje zlatíčko přivezu za hodinu domů.\n26. března 2014 v 21:25 | Tereza\nJá nevím čím to je, ale každý den mě ten život tak baví! :)\nPo dnešku, kdy jsem se cítila zase celý den tak žensky, mě odpoledne čekal "boj" na poště. Nechala jsem si totiž poslat dva doporučené dopisy současně. Jeden na Toma, druhý na Terry, abych se do téhle situace dostala co nejdříve a mohla jí případně řešit, protože na Toma mi toho chodí ještě pořád hodně a na fotce v cestovním pase už rozhodně nevypadám aktuálně.\nNa poště naštěstí skoro nikdo nebyl (za to po nás se vytvořila fronta :). Šla jsem tam s Nikčou, protože jsme šly potom spolu ještě do Jysku, do Rossmanna, do Tety a vlastně ještě na druhou poštu, protože tady na té (mé ukládací) jsem moc nepochodila...\nNejdřív jsem dala u okýnka oznámení o uložení zásilky na Toma. Vytáhla jsem pas, Nikča se mohla strhat smíchy, že jí přijde komické, když někdo na poště vytahuje pas :) Paní u okénka si ho vzala, překontrolovala mojí totožnost a vydala dopis.\nVzala si ho do ruky a kouká na něj: "Kdo je Terry?"\nPovídám: "Taky já! :) Tady mám občanku - teda náhradní doklad zatím..."\nTo jí stačilo a už mi připravovala dopis k předání, ale já se zeptala, jak to mám dělat, až pas na staré jméno mít nebudu, že mi zásilky na Toma nevydají... Potvrdila mi, že mi je nevydají a tak jsem jí nabídla, zda bych si tedy mohla dát sama sobě plnou moc k přebírání Tomovy pošty.\nTak jsem se naštvala, že jedu na jinou poštu, kde jsou ochotnější :) Tam rovnou řeknu, že chci plnou moc k přebírání pošty a nebudu jim nic vysvětlovat. Prostě si jí napíšu a hotovo.\nU okénka byla moje nejoblíbenější pošťačka - taková milá, usměvavá a chytrá blondýnka, která mi vždycky ve všem vyšla vstříc a často jsme si i jen tak popovídaly. U ní jsem věděla, že mi zařídí co budu chtít :) Kačenka vždycky říkala, jak se jí líbí :) (Mě taky).\nDostala jsem dva papíry k vyplnění. Napsala tam Toma, který zmocňuje Terry, aby vyzvedávala jeho poštu. Super bylo to, že totožnost se ověřovala jen u Toma (pasem). Terry poštu nezajímá, protože ten průkaz zmocněnce bude napsaný na ní a já jí ho pak dám :) Tom by musel být úplný idiot, aby zmocňoval někoho, u koho nechce, aby mu poštu vyzvedával.\nLíbilo se mi, jak mi řekla: "Tak, tenhle průkaz dáte slečně Terry a ta bude vyzvedávat vaší poštu." :)\n(Myslela si samozřejmě, že Terry je Nikča :) Ještě se mě zeptala, jestli je to opravdu Terry a příjmení končící na "-ů"... Opravdu ne "-ová"?\nTak tady nebyl žádný problém. Až na tu frontu za námi :) Ale hlavně, že to mám vyřešené.\nPrý až takoví hnidopichové nejsou a měkké "i" nikdo řešit nebude.\nJe mi jasné, že někde to jde, někde ne. Záleží na lidech. Ale tím pádem bych všude používala "Teri" místo "Terry" :)\nTo je on. Sama sobě si teď můžu konečně přebírat bez starostí tři roky poštu :)\nNepředpokládám, že to budou tři roky, protože jakmile budu Tereza, budu si muset nechat udělat nový, aby Tereza mohla přebírat poštu Terry. :)\nNikča hned jak jsme se dnes sešly prohlásila: "Tyyjo taková změna!" :)\nŘekla jsem jí, že už se brzo chystám přijít do práce tak, jak chci. Ale že ještě potřebuju kalhoty (hned se po nějakých podívá doma - začínáme mít podobné velikosti :)\nSlíbila mi ještě přinést červené pecky do uší, což je parádní, protože si chci do práce koupit na sebe něco červeného... a k těm černým vlasům se to bude hodit.\nZítra jdeme spolu ještě do Tety, kde mají zlevněné laky na nehty v neonových barvách. Už se nemůžu dočkat, až si své nehty budu lakovat do práce i jiným lakem, než slabě růžovým...\nA vůbec, až to celé vypukne naplno!!! :)\n26. března 2014 v 15:05 | Tereza\nA jako vždy v posledních dnech mě hormony nezklamaly - ani nevím, kdy seriál začal, protože jsem do minuty usnula ani nevím jak a probudila se za dvě hodiny. A zase ta všudypřítomná skvělá zima! :) Ani pod tou peřinou už se nezahřeju. :) Ale vůbec mi nevadí, protože vím, že je to přeci "ženská zima" :)))\nPak se mi samozřejmě nechtělo spát, takže jsem si aspoň dovyřídila maily a napsala pár smsek :)\nNikča mi na to řekla: "Vítej v mém světě!" :)\nPodepíšete se jako Tereza, Teri nebo Tom? (Já to obvykle obejdu jen písmenkem "T.")\nI když - proč ne? :)\nNěco jiného je, když se s takovým člověkem setkám osobně. Samozřejmě kvůli němu nebudu doma hledat své klučičí oblečení (které už stejně není) a dělat ze sebe něco, co nejsem. Navíc mi to už vůbec nevadí a vychutnávám si reakce okolí :)\nMůžou za to moje vlasy. :)\nDnes jsem si namalovala oči ještě výrazněji (prostě už normálně tak, jak si je holky malují) a připadám si tak božsky, že mě začíná štvát, že mám uni svetr a poslední klučičí rifle. Vychutnávám si každé moje procházení výrobní halou nacpanou lidmi. Líbí se mi, když mě zdraví, když se na mě usmívají, když mě takhle akceptují (co jim zbývá? :). Ale to je mi jedno. To bude tak krásné, až tam budu procházet komplet jako Tereza... Až mě tak budou i oslovovat... On ten rozdíl mezi tím, jak vypadám teď a potom už začíná být stejně čím dál menší a kolegům by mělo časem docházet, že oslovovat mě "pane" se už moc nehodí...\nBeztak už nevypadám jako Tom a očekává se ode mě, že budu chodit oblečená adekvátně vůči mému pohlaví :) Navzdory prosvítajícím vousům, které jsou naštěstí stále řidší, i když mě otravují život a jediný problém, který budu muset řešit, je jednou za 6 týdnů dva dny před laserem narostlé strniště. No co. Tak se těch pár dní nebudu malovat a budu vypadat divně. A zase všem vysvětlovat, že jsem si nic nerozmyslela. To je kvůli laseru, víte? :)\nBojuji s ním už od 5. prosince 2013. Ten den jsem byla nejzarostlejší v životě, protože mě čekal první laser a černé vousy byly všude. Hrůza. Nemohla jsem se na sebe ani podívat do zrcadla a v práci jsem čelila neustálým dotazům, proč jsem tak zarostlá a všichni se tehdy shodli na tom, že jdu určitě dělat čerta, protože chodil Mikuláš :) Nechala jsem je v tom.\nA včera jsem dostala ještě jeden moc hezký e-mail. Od Sophie ze severních Čech (takže sousedka :), kterou teď čeká první krůček za štěstím u Hanky... Je jí 17 a chtěla bych říct, že kdykoliv vidím, že někdo tak mladý začne uskutečňovat svůj sen, neuvěřitelně mu fandím! Má celý život ve správném těle před sebou. Žádné manželky, děti, rodiny, kterými se snažíme zahnat svá trápení. Pokusy o zabití naší pravé identity. Žádná rozsáhlá devastace testosteronem, který se jí za chvilku úplně zastaví a ještě víc podtrhne její ženská krása...\nUmíte si představit, jak tahle slečna bude vypadat např. rok po hormonech? :)\nAle ani ona to neměla lehké. Když se rozhodnete takhle chodit na veřejnosti, do školy, doma, kde máte oba rodiče, kteří s tím zpočátku nesouhlasí, vadí jim to a zakazují vám to... Je to boj, který stejně jednou musíte vyhrát, protože není jiná možnost. Nakonec to pochopí (skoro) každý. Alespoň rodiče by měli... vždyť jsme jejich děti bez ohledu na to, jak vypadáme. To oni nás stvořili :D\nSophie: Z prof. Weisse máš zbytečný strach ;)\n25. března 2014 v 10:33 | Tereza\nChcete říct fór? :)\nŽádná kolonka pohlaví na řidičáku totiž NENÍ! :)\nA já měla takovou radost, že tam budu mít to své F! :)\nNevydržela jsem a vyrazila do výroby a do skladu. Chtěla jsem mít tohle "poprvé" v tomhle účesu, ve kterém se tak líbím sama sobě, za sebou. Je to takový křest ohněm, protože jdu nejprve kovodílnou, kde pracuje asi 10 mužů + 10 vězňů (ti upřímností nešetří :) a potom ve výrobní hale aktuálně asi 100 žen. Všechny vidí každého, kdo prochází, pokud se zrovna dívají. A dívají se vždy...\nJenže já nasadila svůj úsměv, bezstarostný krok a zdravila jsem, koho šlo. Většina se na mě usmála taky a vůbec nikdo proboha neřeší, jestli mám na hlavě kulicha nebo holčičí účes. Předpokládám, že to tak bude i později, až přijdou na řadu náušnice, sponky, úzké kalhoty... sukně :)\nMožná, že kdybych měla na hlavě toho kulicha, tak budu poutat větší pozornost, než když přijdu ve svém dnešním účesu, namalovaná a oblečená jako Terka :) (Napadá mě, jaký je vlastně rozdíl mezi touto představou a dnešní skutečností? :) Jen ten, že nemám náušnice, prstýnek a mám pánské rifle, které sice jako pánské nevypadají, ale nemám je ráda, protože jsou pánské :) Kulich by nebyl přirozený... pánská košile by nebyla přirozená... začínají být přirozené úplně jiné věci... Ty ženské. A ty se ode mě očekávají.\nNějak se ten rozdíl sám začíná stírat... a přirozeně přejde v obraz, po kterém tak toužím.\nMimochodem - ty vlasy za ušima... Už samotný akt jejich zastrkávání je tak ohromně ženský! :) Strašně ráda se upravuju :)\nNejvětší změnu ale pociťuji v tom, že už nejde o strach nebo stud před ostatními. Stává se z toho potěšení. Chci být takto viděna. Těším se na oběd, protože tam potkám velkou spoustu lidí, kteří mě takhle uvidí :)\nA čeká mě ještě jedna zajímavá návštěva - v mém předminulém zaměstnání, kde jsem prožila dva roky a během kterého se to u mě "zlomilo". Tam bylo prostředí poměrně nepřátelské. Už jen to, že jsem si dovolila nabarvit hlavu... nalakovat nehty, namalovat oči nebo vzít náušnice bylo (mými kolegy) snášeno hodně těžce.\nNebyla jsem tam několik měsíců a teď tam musím :)\nV mém holčičím účesu :)\nTo bude fajn :) Už se těším.\n24. března 2014 v 18:15 | Tereza\nNejen, že jsem si připadala zase o pěkný krok blíž k mému vysněnému břehu a s Jíťou celý den probírala, jak mi ty vlasy sluší a jak mi prý bude slušet červená (tu mám celý život moc ráda). Na oběd jsem šla s jinou kolegyňkou a tam se mi dostalo dalšího potěšení (kromě dobrého oběda). Mirka nás dvě přivítala slovy: "Tak co holky, jak se těšíte na oběd?" :)\nNeustále jsem se musela dívat do zrcátka a hledala v sobě mužské rysy... Ale ony tam nebyly! :) Dnes nepřišly :) Ty vlasy a namalované oči dělají tolik! Cítím (asi za to můžou ty hormony), že mě vnímání mé mužské stránky a hledání mužných detailů čím dál víc opouští. Ještě před měsícem jsem měla dvě tři světlé chvilky v práci za den, zatímco třeba dnes nepřišla ta špatná žádná. Kam se ten Tom poděl? :)\nKolegyně něco potřebovala zjistit na úřadě, kde jsem kdysi pracovala a tak mě poprosila, zda bych se svých bývalých kolegů nezeptala... Moc ráda! Jenže jsem tušila, že se zeptají na otázky typu: "Jak se máš? Co je nového?" :)\nNapsala jsem kolegovi a Editě ("Dohasínající plamínky"... nesmím tenhle článek číst), kterou vidím vždycky ráda, ale od Dohasínajících plamínků vloni jsem jí neviděla (protože nechtěla - naštěstí!). Kolega mi odepsal stručně a jen se zeptal, co je nového. Tak jsem to nějak neřešila. Ale Edita se rozepsala... Napsala mi, že se k ní dostalo, že už mám změněné jméno a dokonce ví jaké! Tak to jsem fakt nechápala. Moc lidí tohle neví. Začala vyzvídat... :) (ženská zvědavost :). Ale pak jsem musela už odejít.\nPamatuji si, jak jsem po pár letech na úřadě začala trpět tzv. formulářovou slepotou :)\nKdyž jsem vešla na úřad, čekárna byla prázdná. Vzala jsem si číslo a rychle ještě běžela pro druhou žádost a začala jí vyplňovat pro případ, že by měla úřednice nějaký problém...\nDala jsem jim tam tedy tu svojí "ženskou" žádost, zaplatila 50 Kč (narozdíl od změny občanky je změna řidičáku zpoplatněná, to aby Ministerstvo dopravy mělo dost peněz na opravu našich silnic, které potom vypadají tak hezky, jak je známe :) a čekala.\nÚřednice jela svým ostřížím zrakem po všech nevyplněných kolonkách, zkontrolovala si jméno s rodným číslem podle občanky (náhradního dokladu s neutrálním jménem - protože novou ještě nemám), dala si tam milión razítek a řekla mi, že si za 14 dní můžu přijít pro řidičák...\n2) za 14 dní mi řidičák vydají, ale bude tam pohlaví opraveno na "muž"\n3) projde to :)\nMě se tak líbilo to aspoň zkusit. Měla jsem připravený doklad o potvrzení diagnózy od prof. Weisse a věřila jsem tomu, že bych jí tak dokonale zmátla, že by tam to "žena" nechala. Podle jména v neutrální podobě totiž neví, jestli jsem MtF nebo FtM :)\nAle zase si říkám, že pokud se žádosti opravdu zpracovávají strojově... a ta úřednice jí orazítkovala, přijala a pustila dál...? :) Že ten stroj nebude posuzovat, jestli jsem správně muž nebo žena. Je mu to jedno (bezva věc tyhle stroje :).\nPak jsem letěla na občanky. Tentokrát jsem šla ještě k jiné paní, než v předchozích dvou případech a ta byla moc příjemná. Ptala se mě, zda může použít mou původní fotku z občanky, kterou jsem si pořizovala před měsícem. Ale usoudila sama, že bude lepší mě vyfotit znovu :) Měla jsem totiž ten svůj holčičí účes a byla oblečená žensky (i když kalhoty, svetr a bundu). Jen náušničky mi chyběly. Rodinný stav "rozvedený" jsem tam uvést odmítla a zdůvodnila jsem to tím, že mi nevadí ten fakt, ale to, že jde o mužský tvar tohoto slova :)\nPři podání žádosti o řidičák jsem se snažila mluvit v neutrální formě. Nepoužívat ani mužský ani ženský rod. Např. místo "změnila jsem si jméno" jsem řekla "mám změněné jméno"... to abych jí dokonale zmátla.\nPři focení jsem se trochu usmála, měla dobrou náladu a s napětím očekávala, jaký můj vyděšený výraz mi na obrazovce ukáže. Žádná katastrofa se nekonala. Ta fotka je hezčí než na řidičáku :) (To ty vlasy a lehce namalované oči).\nMimochodem ten Turek, co se mě zeptal, zda jsem "ladyboy" mi na mou otázku, co mě prozradilo, odepsal (anglicky):\n"Rád tě poznávám! :) Můžeš mi dát svůj skype?" (Tyhle nelogické odpovědi miluju :)\nTím, že jsem byla dnes poprvé v práci v ženském účesu s namalovanýma očima jsem "posunula" určitou hranici vnímání mých kolegů a kolegyň. Vždy je nejtěžší ten první den.\nJe to jako když se ostříháte a přijdete do práce s úplně novým účesem. První den si toho každý všimne. Druhý den už o tom nikdo neví...\nDruhý den je zítra. Můžu "přitvrdit", ale ještě jsem dnes nebyla ve výrobě a ve skladu, takže tam své "poprvé" musím ještě absolvovat. A pak to zase posunu o kousíček dál.\nČekala jsem na moment, kdy půjdou vlasy zastrčit za ouško 7 měsíců...\nJak to asi bude vypadat za dalších 7 měsíců? :)\n24. března 2014 v 7:40 | Tereza\nJsem na dalším svém vrcholu blaha (jak řekl Tomáš na společném sezení) :)\nProtože jsem včera zjistila, že mé vlasy už přestaly být krátké a z toho zjištění jsem se málem zbláznila radostí, okamžitě jsem si je upravila tak, že jsem se líbila sama sobě a nasadila vyloženě ženský účes. Namalovala jsem si taky výrazněji oči (ale pořád decentně, ne žádné večerní líčení na ples - prostě než obvykle do práce nosím) a s napětím čekala, jestli si toho dnes někdo všimne. Říkala jsem si, že kdyby aspoň jen jeden člověk, budu šťastná. Navíc jsem si vzala uni svetr, který jsem v práci ještě nikdy neměla.\nBudu jim to tady dávkovat hezky postupně po malých dávkách. :)\nJen co jsem vešla, už se na mě vrhla Jíťa: "Jéé ahoj, ty jsi nějaká jiná! No to je krása! Ty máš nějaké jiné vlasy! Vypadá to tak žensky! No to teda koukám..." :)\nKratší vlasy už nikdy mít nebudu :)\nMoc hezky by na ouškách vypadaly ty pecky, co jsem nechala doma...\nKdybych neměla všechny holčičí kalhoty někde schválně roztrhlé (protože se mi to líbí, ale nesmí to být moc), tak bych v nich přišla do práce. Musím si co nejdřív pořídit věci do práce. :)\nHrozně se mi líbí pozorovat reakce okolí, když se na mě dívají :)\nTak a rychle pracovat :) Asi se dneska uculím.\n23. března 2014 v 19:12 | Tereza\nBMI - body mass index. Taková ta zkratka, kterou všichni známe a kterou ženy nemají moc rády.\nSvojí váhu jsem musela řešit, protože se mě ještě v létě snažila jedna slečna patřičně vykrmit. Měla ráda mužné typy, co nosí kanady, maskáče, jsou to silní chlapi a tak jsem si myslela, že když si takovou slečnu najdu (byla vážně moc krásná a hodná), tak se mi povede v sobě tu ženu zabít. Přihrál mi jí osud, abych si zkusila, jaké to je být tím 100% mužem! To proto jsem šla (byla odvedena) do kadeřnictví, kde mě kadeřnice ostříhala jako nikdy v životě na 1 cm. Měla jsem radost, jak tu ženu v sobě zabíjím a všechno bude fajn. (Tehdy jsem tu psala, že asi tenhle blog brzo skončí :). Přísahala jsem kadeřnici, že už si své vlasy nikdy nenechám narůst do takové délky, s jakou jsem tam přišla (přerostlé přes uši až ke krku). :)\nZ mých původních 70 kg jsem se díky extrémně dokonalému kuchařskému umění té slečny (ona byla snad čarodějka! :) za dva měsíce dostala na 78 kg a viděla jsem sama, jak začínám tloustnout. Což se slečně líbilo. Měla takové urostlé muže ráda. Můj poslední pokus... který jsem si asi musela prožít, abych se dostala tam, kde jsem teď.\nA tak jsem si v BMI kalkulačce nechala spočítat rozmezí, kdy je při mé výšce optimální váha (měla bych říkat hmotnost, ale budu říkat váha :)\nNa 177 cm je to 58 - 78 kg. Jo, bylo to přesně do 78 kg, které jsem měla, ale rozhodně jsem se necítila dobře a ty faldíky a sádlo všude na břiše. Hrůza! Takhle jsem tedy vypadat nechtěla.\nAle podařilo se mi najít jinou zajímavou kalkulačku - a kvůli tomu tenhle článek píšu.\nTahle kalkulačka vás totiž porovná s výsledky americké populace (která jak známo není zrovna nejštíhlejší - ale to Češi také ne).\nHned se vám zvedne sebevědomí, když zjistíte, že jste mezi 1. - 49. percentilem, protože tím pádem vážíte méně, než většina americké populace. Čím nižší číslo, tím více se vzdalujete od průměru. Je mi divné, že jsem na 12. percentilu a 88 % všech Američanů mého věku váží víc než já.\nPořád jsem řešila, KDE je ta moje IDEÁLNÍ VÁHA?\nAbych to nepřepískla a nebyla vychrtlá jak vyžle - s malýma prsama a žádným zadkem. Já chci zadek! Potřebuju zadek! :)\n(Mimochodem přemýšleli jste někdy, co to ta vyžle, když už je ve vyjmenovaných slovech, je? :)\nHodně dávno byl termínem vyžle označován slídící pes (ve staročeštině jedno z menších plemen loveckých psů s hubenýma nohama a přišlo k nám z maďarštiny). Postupně se ale jeho význam dost posunul a teď ho všichni používáme ve smyslu hubené. (Neboť vyžle je rodu středního. Ne "ta vyžle", ale "to vyžle".)\nTakže jsem nechtěla být žádný slídící lovecký pes, ale spíš hezká urostlá kočka :)\n(Kdyby se vám tam jakože pořád nic neukazovalo, tak musíte kliknout vlevo nahoře na to tlačítko "calculate" ;)\nS těmi svými odhadovanými 65 kg jsem se skoro trefila do představy lidí mého věku, váhy, výšky a pohlaví (protože ti považují za ideální váhu 64 kg). Pod tím je váha, kterou doporučují lékaři jako ideální (na základě výpočtu BMI).\nJen ať hezky rostou, holky! ;)\n23. března 2014 v 9:22 | Tereza\nSto kluků mi napíše, jestli by se se mnou nemohli seznámit, že jsem sexy, že milují české holky s čokoládovýma očima, že mám krásné nohy, že mám krásný úsměv, že jsem nejkrásnější dívka, co tu poznali, atd. atd. (však to znáte) a po dlouhé době jeden z nich velmi stručnou, ale dostatečně vypovídající zprávu: "Are you ladyboy?".\nJak to, že mě jeden vidí tak a druhý jinak??? Proč jsem pro jednoho "real good looking and attractive, sweet and lovely, full of life and attraction, glad to see you here and wish to get know you, I live in London..." a druhý ve mě vidí muže?\nMěla bych zpomalit.\nDělám maximum a stejně to nestačí. Lepší fotky už fakt nemám a ani je nedokážu udělat.\nDokud budou tyhle otázky, nejsem 100% identifikovatelná.\nNeříkám, že bych už být měla. Stejný problém mají i holky po půl roce HRT, ale člověk si někdy myslí, bůhví jak na tom už není dobře a mýlí se.\nJe otázkou, jestli je dobré mít vyšší sebevědomí, než by mělo být...\nTak mi nezbývá než čekat, jestli to bude za půl roku lepší. Zítra rozhodně s náušničkama do práce nejdu.\nI když nevím, co mě tak naštvalo, když jsem ve fázi, kdy jsem vlastně "obojí". To je taky fakt.\nTurek jeden všímavý :/ I když třeba není všímavý. Třeba je jen drzejší a řekl nahlas to, co si jen ostatní myslí...\nZachovám se jako Luca. Zeptám se, co mě prozradilo. A až mi to napíše, hodím to sem.\nŘeším Českou poštu.\nDokud mi budou chodit zásilky na staré jméno a nové zvlášť, tak je to v pohodě, protože jsem si nechala pas se starým jménem. Ale ve chvíli, kdy mi úřednice v jeden moment bude vydávat zásilku na Tomáše i na Terry, to bude už zajímavější :)\nOtázkou je, jak dlouho budu ztotožnitelná na fotce v pasu se skutečností. Už teď se to dost liší.\nProto mám sto chutí udělat totéž, co udělala Andrejka, když jí odmítli vydat zásilku na staré jméno.\nUdělit sama sobě na poště plnou moc. Já Tomáš (který už není Tomáš, ale má platný pas) zplnomocňuji Terry, aby přebírala Tomášovu poštu. Plnou moc nelze sepsat u notáře. Česká pošta si totožnost prověřuje vždy sama osobně.\nJeště větší problém mám s Terezou, která nemá doklad žádný. Obyčejné zásilky a pohledy mi přijdou (a chodí), ale doporučené ne. (Tedy pokud budu zrovna v den doručení doma, tak mi je dají, ale potom uložené na poště ne! Kde je logika?) A co když místo Terry bude v adrese třeba Teri? To se pošta zblázní a já taky. :/\nNení nic lepšího, než to vyzkoušet :) Takže si pošlu čtyři doporučené dopisy:\n1) Jeden na Tomáše + jeden na Terry přesně tak, jak to mám v obou dokladech a pošlu je současně, aby mi byly vydány současně. Když bude problém, aspoň se hned na místě vyřeší (plnou mocí). (To bych chtěla točit na video :))\nPo nich potom s malými odlišnostmi ve jméně každý zvlášť na:\n2) Teri s neutrální formou příjmení, kdy křestní jméno v dokladech nesedí (protože je tam Terry), ale příjmení ano\n3) Terry se ženskou formou příjmení, kde s doklady souhlasí jen křestní jméno, zatímco příjmení má koncovku -ová :)\nJsem fakt zvědavá, jak tohle dopadne :)\nVýsledek na blog samozřejmě napíšu taky. Nezáleží na České poště. Záleží totiž na člověku, který tam bude sedět.\nMoc ráda bych už odesílala zásilky jako Tereza. Což není problém, ale ten by nastal, pokud by se zásilka ztratila nebo nebyla vyplacena dobírka na můj účet (což se stává tak jednou za čtvrt roku pravidelně z mě neznámého důvodu a nakonec je dobírka po mé reklamaci vyplacena). Tom nebo Terry to asi těžko za Terezu vyřídí.\nJo a ještě jeden test dělám.\nV pondělí jdu požádat o řidičák a zaškrtla jsem tam "žena" :) Protože já jsem přeci žena! Odmítám tam zaškrtávat "muž". Klidně jim to tam vysvětlím.\nNebo si toho úřednice nevšimne (je to malinkatá kolonka) a vezmou mi to :) Nebo mi to omlátí o hlavu a já tu žádost budu muset přepsat :/ :)\nNehledě na to, že kolonka pohlaví v řidičáku mi přijde zbytečná.\nNikoho vůbec neprovokuju. :) Jen chci všechno tak, jak to ve skutečnosti je.\nU občanky v pondělí ale taková frajerka nebudu. Tam se totiž žádná žádost nepodává. Úřednice si vše zaznamenává do počítače a získává informace z původního dokladu nebo dotazem na klienta.\nNavzdory mému dnešnímu označení za ladyboye mám stejně dobrou náladu :)\nJe totiž 13. den od třetího laseru a to je den, kdy hromadně vypadávají ty potvory vousy ven! Stačí si přejet prstem po tváři a jsou venku - po nich zůstává hladká světlá tvář bez jakýchkoliv náznaků černých vousů. Miluju vždycky tenhle den :)\nPro srovnání - mužskou tvář před laserem jsem musela holit 15-20 minut! Nešla ta doba zkrátit, i kdybych se zbláznila. Vousy byly všude hustě po celé tváři. Teď mi to zabere 2-3 minuty :) Paráda! Tenkrát už jen ten akt samotného holení mě štval, protože byl tak mužský! :/ Teď už je tam vidět jen pár ostrůvků (pod bradou a vedle ní). Ostatní místa jsou už tak řídce zarostlá, že to jde krásně zamaskovat.\nAle zjistila jsem ještě jednu úžasnou věc! Dnes jsem poprvé strčila vlásky za ouško! :) Vzadu už mi přerůstají pod uši asi 10 cm a nádherně se kroutí do strany, což vytváří úplně božský ženský účes.\nMoje vlasy přestávají být krátké!!!!!!!!!!!!!!\nJeště k tomu, jak mám ty náušničky... tak tu šílím radostí a uvědomila jsem si, že v dubnu už bych možná mohla jet k Hance bez paruky! Na ten den se těším.\nNemůžu se na sebe vynadívat, pořád koukám do zrcadla a čechrám si vlasy za krkem, strašně se tu culím a nějaký ladyboy je mi úplně ukradený! :)\nŽádné zpomalování nebude. :)\n22. března 2014 v 20:53 | Tereza\nDnes jsem u ní byla na obědě a říkala mi, že když jsem posledně odcházela v sukni a v kozačkách, že tajně koukala přes okno, aby zjistila, jakou mám chůzi :) Já jsem se otáčela, jestli nekouká, ale neviděla jsem jí.\nUž dávno jsem si chtěla zajet za město, dát na střechu zaparkovaného auta kameru a nahrát svou chůzi, abych zjistila, jak humpolácky chodím :) Protože to je něco, co nejsem schopná jinak zjistit.\nJe tedy pravda, že já se na těch podpatkách pohybuju s takovým nadšením a chutí. Dokonce bych řekla, že je mi to přirozenější, než na plochých podrážkách :) Líbí se mi v podpatkách chodit, užívám si to, dělá mi to radost. Změní se styl chůze i všechny pohyby. Cítím se tak žensky!\nTyhle zpětné reakce (i když méně věrohodné, když jsou od členů rodiny :) jsou moc důležité a fajn. A to i tehdy, když nejsou zrovna pozitivní. Protože pak je aspoň co zlepšovat.\nNakonec jsem si je stejně zapomněla do sprchy sundat, takže prošly dokonalou očistou spolu se mnou :) A sundávat je prostě zatím nebudu.\nTak a teď jak jsem slíbila v jednom z nedávných článků, bych tu chtěla podat další informaci o tom, co s tím naším hlasem :)\n1) trénink - ten popisuji v článku Co s tím hlasem? a je to běh na dlouhou trať (9 měsíců)\n2) operace hlasivek - výsledek se dostaví za 14 dnů :)\nJe tedy docela důležité být už nějakou dobu na HRT, protože vás ubytují na ženském oddělení, kde neměla ani jedna spolubydlící podezření a tak se spolu mohly všechny holky nerušeně bavit. :)\nDruhý den se mi už od rána věnoval Dr. Dršata. Protože jsem se sama naučila mluvit jak nejlépe dovedu (hodnotil to jako "hlubší ženský hlas"), učil mě mluvit ve falzetu. Nešlo mi to. Hadičky s kamerou do nosu, nahrávky a jiná otravná vyšetření.\nČtvrtý den: Kecání s babama, flákání, relax :)\n"Absolventka Nikča" mě poprosila, abych tyhle informace zveřejnila, protože je vidět, že nejde o žádnou brutální operaci a sám Dr. Dršata prohlásil, že takových pacientek potřebuje více, protože transsexuálek je málo :)\nTak která z vás bude další? ;)\n22. března 2014 v 9:43 | Tereza\nDalší euforie :)\nRozhodla jsem se koupit jarní bundu v Takku, kam jsem dostala k vánocům poukázku. Dívám se na jejich nabídku a líbí se mi kabátky, trička, svetry, kabelky... a najednou jsem si uvědomila, jak je nesmírně osvobozující koupit si tričko, co je vyloženě holčičí a mě se tak líbí a ještě k tomu ho i smět nosit! Najednou prohlížení letáku nekončí jen v mé hlavě myšlenkou: "Ach bože, to je tak krásné tričko! To já nikdy nebudu moct nosit (protože nejsem žena a to tričko je dámské) :("\nZrychluje se mi při prohlížení toho letáku tep :) Okamžitě si totiž představuju, jak v tom jdu do práce, k Hance, k mamce. Jak v tom nakupuju a jak mi to sluší! :) (To já nevím, jestli by mi to slušelo, ale představuju si to :)\nJe sobota. V televizi mi hrají Lanu Del Rey - National Anthem.\n"Bože, jsi tak krásný!\nBože, jsi tak krásný!"\nTěšila jsem se, jak se vyspím, jenže jsem se vzbudila v půl páté a už nemohla usnout, jak jsem byla zase plná té své holčičí euforie ze všeho :) Asi nejsem normální (i když to už tu ví vlastně každý :).\nVčera jsem byla s Nikčou v Německu pro zboží. Když jsme odjížděly, přecházel tam na červenou jeden kluk a my jako jediné mu tam zrovna vjely, což ho trochu zaskočilo a tak ho nenapadlo nic jiného, než ten dlouhý přechod přejít s naprosto dokonalým odzbrojujícím úsměvem a nekonečným hlubokým pohledem do našeho auta! Okamžitě ze mě spadla ta zlost, že jde na červenou a že musím kvůli tomu čekat. Měl na tváři strniště, tašku přes rameno, krátké černé vlasy, sluchátka v uších a Nikča se z jeho úsměvu málem rozplynula :)\nNejhorší na tom je, že já taky...\nJako muž jsem tohle nikdy neřešila. Logicky jsem neměla (až na pár nevyužitých výjimek) žádné nabídky od mužů. U ženy se ale automaticky předpokládá, že o ní budou projevovat zájem muži. (Jako o muže ženy). Ne že bych si nějak fandila, ale myslím že se to může stát i mě. (Čistě teoreticky nebo virtuálně zatím). Vůbec na tu situaci nejsem připravená. Nikdy jsem jí neřešila. Nikdy se mi nestala. Vím jen, že to nebyl Tom, kterému se líbil ten Němec. Líbil se Tereze...\nNikča mi přinesla nový pásek. Mám totiž jen jeden - takový ten látkový bílý a musím ho pořád přehazovat. Tohle ale není obyčejný pásek! Místo klasické přezky má takový zaoblený kříž vyskládaný drobnými modrými kamínky! Je celý kožený a černý! Ke krátkému tričku naprostá dokonalost! Vznáším se tu! :) Už jsem takhle byla dneska na poště... a Nikča mi udělala ještě jednu radost - dostala náušnice, které nenosí - takové pecky - třpytivý černý kamínek ve tvaru čtverce. JE ČAS ZAČÍT NOSIT NÁUŠNICE NON STOP :)\nVlasy už mi tak rostou, že mi přerůstají přes uši a ty náušnice na nich trošku zaniknou, ale stejně jsou vidět. Vypadá to tak úžasně!!! Chtěla bych si je vzít v pondělí do práce - prostě už je nosit pořád (ale záleží na tom, jak se uvidím v pondělí ráno v zrcadle. Pokud tak hezky žensky jako dnes, tak v uších zůstanou, pokud budu zase vytřeštěná z mužných rysů, tak půjdou dolů, protože NECHCI být muž v dámském. Ať už jsou to jen náušnice...třebaže jen pecky. :/\nJo, jsem srab. Potřebuju jistotu. Přitom třeba Linda si hezky nosí svoje pecky pořád a nikdo (ani ona) to neřeší :)\nNicméně dnes je nesundám ani když půjdu k mamce... Nevidím v tom (teď) problém. Nechápu, proč se ten problém v mé hlavě z ničeho nic musí vždycky někde objevit a donutit mě je sundat.\nJakmile se obléknu do paruky, výrazně namaluju, obléknu žensky a vyrazím ven, mám přeci jen ještě trošku strach z odhalení... ale... jakmile si nechám své vlasy (které už začínají vypadat rozhodně žensky!!! (mám z toho takovou radost!) - nechám si namalované oči, ale bez make-upu, protože ten stejně pořád ty hrozné prosvítající vousy nepřekryje, oblečená do dámských úzkých kalhot, tenisek a uni bundy, tak žádný strach nemám! Najednou si to venku užívám a přitom si vůbec nepřipadám jako muž. Ve skleněných dveřích vidím ženu a když jsem se vracela domů z pošty, celou dobu na mě u dveří koukala jedna paní a přemýšlela :) (To je pán nebo paní?) :)))\nTak, jako řekla Luca prodavači pizzy: "Obojí!"\nKdyž na mě pokladní z firmy, do které jsem šla v týdnu pro šroubky poznala hned, že u mě probíhá tahle přeměna, tak to asi vidět je :)\nBlbé na tom tedy je, že tento přechodný rok nejsem ani to ani to :) Ale chce to ze všeho vytěžit jen to dobré, takže je třeba si užít i tohle (jinak nepříjemné) období a vychutnat si třeba reakce okolí, jako Luca :) S každým dnem to bude lepší a lepší, až jednou to budu já (aniž bych si brala paruku), kdo bude stát venku a bude komplet žena. Nejde tuhle fázi přeskočit. Je potřeba jít opravdu krůček po krůčku.\nChci říct, že až dosud jsem rozlišovala "jít ven jako Tereza" a "jít ven jako Teri". Zatímco Tereza se snaží být maximálně ženská, protože po tom nesmírně touží a žene se kupředu, Teri je něco mezi :) Jenže to mezi má z muže už jen rysy ve tváři a prosvítající vousy. To ostatní je Tereza. A jak se tak postupem času bude stírat tenhle rozdíl, úplně krásně plynule přejdu v Terezu a to bude můj první den. Mé znovuzrození, na které myslím denně.\nNa poště jsem poslala balíky a šla si tam trochu postěžovat s obálkou, na níž byla moje adresa a jméno "Tereza N...." Jenže tam, kam si bývalá manželka nechala přeposílat veškerou poštu, pošta poslala i tuhle zásilku (byla to flashka, kterou jsem vyhrála). Dala mi to jednou při předání Kačenky. Tak jsem je poprosila, jestli by Terezu mohli nechat žít u mě, kdežto manželku + dcerku nechat tak, jak je nahlášená.\nSlečna u přepážky se hezky usmívala a psala si na papírek: "Paní Tereza N... bydlí na .... Prosím nedosílat."\nPaní Tereza...to znělo tak hezky.\nKdyž si nechám zobrazit informace podle mého IČ, už je tam nové jméno. Když dám "zobrazit s historií", tak je tam ale informace, po jaké časové období jsem byla registrována s původním jménem...\nTo mě trochu vyděsilo, protože je to přesně to, co říkala Hanka... neudělat něco, co by mě mohlo v budoucnu spojovat s minulostí.\nUmím si představit, jak je tam za dva roky třetí změna jména a když někdo klikne na "zobrazit s historií", tak se krásně dočte, že Tom byl Tom, pak se změnil na Terry a pak na Terezu. A to se mi ani trošku nelíbí. Ok, beru, aby tahle informace o historii byla někde zaznamenána, ale nelíbí se mi, že je veřejná.\nProč by měl můj zákazník vědět, že jsem byla Tom a teď jsem Tereza? Já jsem Tereza už od narození, jen to chvilku trvalo, než se to povedlo "spravit"...\nPsala jsem na Ministerstvo dopravy, proč je na řidičáku kolonka pohlaví. Po týdnu mi paní napsala, že jsem je kontaktovala na špatném e-mailu (vypnila jsem kontaktní formulář na stránkách :), ať dotaz podám na jiný. Tak jsem to udělala a už týden zase nic. Jsem zvědavá, co vymyslí za výmluvu. Určitě to bude něco moudrého typu: "Informace o pohlaví na řidičském průkazu je dána povinností vyplývající ze zákona.... xyz... " Jasně. To vím taky, že jim to ukládá nějaký zákon, ale to není odpověď na to, proč tam ta kolonka je.\nTohle vše ovšem nic nemění na tom, že jsem dneska zase šťastná a mám radost z každé ženské maličkosti :)\nPřemýšlela jsem, jak to, že se tak líbí některým klukům mé fotky. Já si na nich nepřijdu až tak ženská - dokonce na některých vnímám mé mužné rysy ve tváři. Ale oni mi píší, jak jsem "the most beautiful girl" atd. :) Jasně, že to píší každé, ale tak dali si tu práci napsat to i mě.\nTen, kdo mě zná, na těch fotkách asi mužné rysy uvidí, ale lidé, kteří mě vidí poprvé už jako Terezu ne! Pochybuji, že by se tak rozplývali nad ženou s mužnými rysy :)\nA tak si to užívám aspoň v téhle rovině a plánuji si, jak jednou přijde den, kdy už si budu tak sebejistá, že se s někým z nich doopravdy sejdu :) To bude teprve ta pořádná zkouška. Ale to už budu mít dávno stokrát ověřeno, že jsem identifikována správně.\nLíbila se mi Péťa, u které jsem v týdnu byla pro šroubky, když v reakci na můj coming-out říkala: "Teď se budeš mít! Kluci za tebe budou platit večeře, zmrzliny, kino. Budeš si konečně užívat! Je to super, uvidíš!" :)\nNení to jen o penězích. Všechno je jiné. Jako žena získávám úplně nové zkušenosti, prožívám nové zážitky a vznikají situace, které jsem si kdysi jen vduchu představovala. Teď se stávají skutečností. Ženy se od mužů liší v tolika věcech! Nechápu, jak někdo může chtít být mužem :) (Jo, rozumím tomu nutkání všech FtM, ale je to fakt zvláštní, co se v tom mozku děje, že si tak striktně uvědomuje, že je ženský nebo mužský...)\nTak já si jdu doprohlédnout ten leták :)\n20. března 2014 v 20:43 | Tereza\nJedna kolegyně se na ní zle podívala a povídá: "To je hrozné, tak kocourkovi necháš vzít koule a sám páníček si je nechá, co?"\nNo co na to říct, když to u ní v práci ještě nikdo neví :)\nDneska jsem tím pobavila celou kancelář. Kdyby jen ta její kolegyně tušila...\nNemohla jsem spát a tak jsem usnula někdy v 1 h. a vzbudila se už ve 4, protože se mi v hlavě odehrávaly všechny ty prožité věci a příjemné situace, kdy jsem byla ve správném těle a identifikována správně (třebaže jen skupinou u Hanky). Ale i to je tak povznášející! A vůbec, jak jsem byla od rána až pozdě do noci Terezou... myslím i zevnějškem, to bylo tak příjemné, že jsem měla problém se ráno obléknout do těch mých posledních klučičích riflí a jít do práce. Taky jsem si odlakovala červené nehty a už si je nestihla nalakovat tím růžovým, který je okolím skousnutelnější (u někoho, kdo ještě jako dokonalá žena nevypadá). Nešlo mi jen o kolegy v práci, ale taky o prodavačky v obchodě, kam prostě musím. Ty nehty vyloženě zářily (byly tak nádherně výrazné!!!). A já cítila, že je to špatné, když je musím odlakovávat...\nDo kanceláře jsem ráno přišla první a jako druhá přišla Jíťa, která je na všechno natěšená, jako já a strašně mi drží palce. Takže se ke mě hned postavila a zeptala se, jak bylo. Já jak byla pořád nadšená v té své euforii, jsem na ní vyhrkla spoustu informací, nevěděla jsem, co říct dřív a Jíťa se pak usmála a řekla: "Teri, ty úplně záříš!"\nŘekla jsem jí samozřejmě i o tom, jak mi rostou prsa. Protože mě to neskutečně fascinuje a obrovsky motivuje udělat se sebou něco dřív, než jak si plánuju někdy koncem léta. Těžko mi za pár týdnů půjde ta prsa skrývat - a ani nechci! Vždyť budou tak krásná a ženská! Takže bůhví jak to bude s tím mým dnem, kdy se všechno překlopí už napořád do té správné polohy...\nNikča mi hned radila, ať si koupím sportovní podprsenku, aby se prsa hezky vytvarovala. Takže to budu asi hodně brzo řešit. (Tak strašně ráda!) Nechápu, jak můžou po měsíci ta prsa už začít růst. Mám z toho tak úžasný pocit, jako asi zažívají FtM, když o svá prsa přijdou :)\nAle kromě sportovní podprsenky nemám ještě ani jarní boty, jarní bundu, trička... začínám propadat panice! :)))\nA když mě někdo oslovoval, volal na mě "pane Jelínku", kdežto teď "pane/paní Jelínků".\nTo "pane" mi tam hodně vadí, stejně jako mi vadilo, když mi teď přišlo z pojišťovny náhradní potvrzení o tom, že jsem u nich pojištěná pod novým jménem a na obálce bylo "Vážený pan". Ach jo :/ No jo, když tam mám pořád "M" místo "F"...\nDnes ráno jsem poprvé dosáhla váhové hranice, kterou jsem si vytyčila jako cíl - 65 kg.\nMých letních 78 kg je pryč a měla jsem z toho takovou radost! Řekla jsem si, že to udržím, ale pro jistotu si ještě dvě kila uberu jako takovou rezervu. Sama se cítím lépe, když jsem štíhlá :) I když to nesmím přehnat, protože pak budu mít malá prsa i zadek a to nechci.\nBylo to tím, že ten strach z něj vyzařoval. Tak mu Hanka poradila, ať si čte noviny a že uvidí, jak si k němu někdo přisedne...\nOdpoledne jsem po práci letěla pro šroubky do jedné firmy prodávající stavební materiál, ve které jsem kdysi pracovala. Strašně jsem se těšila na všechny bývalé kolegy a na bývalou skorokolegyni Péťu, se kterou jsme se jen minuly, když jsem tam skončila a ona nastoupila za mě. Byla vždycky tak usměvavá a milá a psala mi do mailů, jak už se na mě těší :) I já na ní.\nJeště ve dveřích mi řekla: "Ty máš ale dlouhé vlasy!" :) A kolega hned na to: "A nabarvené žejo?"\nJak to, že jsem tak jiná, jestli nejsem nemocná, jestli nejsem v nějaké sektě, jestli ze mě není EMO :)... hrozně jí to vrtalo hlavou.\nPořád se na mě dívala a pak říká: "Co je na tobě jiného? Ty jsi nějaký jiný!" :)\nPřitom já jsem si až tak jiná nepřipadala - tedy přála jsem si, aby si toho všichni všimli, protože já to na sobě nevidím. :)\nŠla jsem s Péťou ven do skladu, kde byli kluci a hned se začali usmívat. Okamžitě si všimli, že mám nabarvenou hlavu na černo (ve skutečnosti je to černohnědá :) a začali se mě na to ptát. Říkala jsem jim, že jsem prostě nabarvená a hotovo. Do toho přišel pan ředitel (kamarád :) a už z dálky na mě ostří zrak... a přemýšlí... :)\nTak šel blíž a první co bylo: "Jo to jsi ty!!! Ty jsi hubený! A máš nabarvené vlasy! No to teda koukám." :)\nVšichni to tam řešili! :)\nVzala jsem jí autem domů na druhý konec města a už měla tolik indicií, že z ní nakonec vypadlo: "Ty se chceš nechat předělat na ženu?" :)\nProžívám neustálou euforii, která mi způsobuje velkou radost, protože mi brání mít pochybnosti o své kráse, o své ženskosti, ačkoli ty pochybnosti (jako každá žena) mám - a já k tomu mám o to větší důvod, když se teprve tou ženou stávám...\nJeště na lavičce jsem jí ukázala náhodně nějakou svou fotku, aby měla představu, jak jezdím do Prahy nebo chodím k mamce a taky pár cizích fotek přeměn před a po tady na blogu... ze kterých byla úplně vedle! :)\nDívám se tak na ní a na ta její prsa a říkám: "Vždyť já je vidím, tak co děláš? Máš je hezká!"\nNa to si rozepla blůzku a normálně mi je ukázala s odchlípnutou podprsenkou. Což mě jako ženu potěšilo, protože když vám žena ukáže prsa jako ženě, je to něco jiného, než jako muži...\nMěla taky moc hezky udělané vlasy - vyloženě ženský účes. To musím odkoukat.\nZačala jsem mít strach, že kvůli mě nestihne zumbu a já poštu, takže jsem se snažila nějak rozloučit, moc nám to nešlo, ale nakonec se nám to povedlo :)\nOvšem to byl pro mě tak silný a příjemný zážitek, kdy vás někdo okamžitě bere správně a ještě ho to nadchne, že je mi z toho zase tak krásně a to se odráží úplně ve všem, co dělám. Tenhle coming-out u bývalé kolegyňky jsem neplánovala a ani jsem ho plánovat nepotřebovala, protože jsme se vždycky potkaly tak jednou za rok. Ale vyměnily jsme si okamžitě čísla a myslím, že se uvidíme dřív, než za rok :)\nChtěla bych tak moc už být na té správné straně celá a napořád...\nNaštěstí ani tohle "vracení se" už není vracením v pravém slova smyslu tak, jak jsem ho prožívala kdysi.\n19. března 2014 v 22:07 | Tereza\nTeď jsem přijela z Prahy, ale nedokážu usnout. Je toho ve mě tolik, že to sem musím ještě dnes všechno hezky postupně napsat. A protože je deset večer, budu se snažit to napsat stručně a rychle (to je vtip samozřejmě, protože to já nedokážu :) Myslím to "stručně".\nJsem tak šťastná, že z toho stejně neusnu :)\nNevím, kde začít...\nMožná dotazem :) Holky přiznejte se, která z vás byla včera u Hanky a říkala jí o mně? ;)\nVstala jsem už ve 4:40, abych se stihla hezky upravit (stejně jsem nebyla spokojená s vlasama, ale to je asi normální a měla bych si zvykat :) Ale už bych chtěla nosit své vlastní holčičí účesy.\nLinda je moc milá holka :) Jela oblečená hezky, ale ne vyloženě žensky, což mě trochu mrzelo, ale respektovala jsem to. Každý ví moc dobře, kdy je ten jeho čas na vystupování v holčičích věcech takhle na veřejnosti. Neměla jsem problém jí oslovovat Lindo a líbilo se mi, že i ona o sobě mluvila v ženském rodě. Prostě tak, jak to má být správně.\nV 10:00 jsem měla být u Hanky, což hezky vyšlo. Já jela samozřejmě jako vždy tak, jak to miluju - počasí bylo na kozačky a akorát místo modrých úzkých riflí jsem si vzala úzké červené rifle, což bylo trošku odvážné, ale měla jsem v té samé barvě nalakované i nehty a připadala jsem si ohromně žensky. Na fotku na řidičák už jsem zapomněla, protože jsem se ráno líbila sama sobě a moc si celý den užívala. Navíc jsem měla doprovod (Lindu), což mi vše nesmírně usnadňovalo, protože když jdete s někým (s kýmkoliv!), tak je všechno jednodušší a cítíte se silnější.\nU Hanky jsme probraly, co se mnou dělají hormony. Popsala jsem jí změny (hladká kůže, že se pořád hladím a taky že je mi pořád zima a cítím se jinak naprosto skvěle až pohádkově). Vůbec jsem nezmiňovala má prsa, protože jsem si je pár dní detailně neprohlížela, ale kdybych to udělala, jako dnes v koupelně, tak bych zjistila, jak se mi začínají zvětšovat a taky bradavky! Jsem z toho tak nadšená, že i když jde o hodně intimní záležitost, tak to sem prostě musím napsat a pochlubit se :) Fascinuje mě, jak pouhý měsíc na hormonech stačí k takovým znatelným změnám! Ta prsa jsem takhle brzo nečekala! Jo, byla tam už před tím, ale to byly takové malé švestičky, teď už z nich začínají být broskvičky :) Jsem zvědavá, kam až to půjde! Nemůžu se vynadívat!\nJedna slečna, která byla na společném sezení, měla naprosto dokonalý výstřih i prsa! :) Taky jí v květnu čeká operace a musím říct, že vypadala skvěle! Byla 100% identifikovatelná jako žena, mluvila jako žena, vystupovala jako žena a byla to žena! Zmiňovala se o tom, jak moc by chtěla už mít po operaci, protože další léto s boulí mezi nohama už nechce prožít :) V tom jsem jí naprosto chápala a tak trochu záviděla... Ale taky se jednou dočkám.\nU Hanky jsme ještě probraly pár detailů o Kačence a o tom, kdy začnu vystupovat jako žena už napořád. Chtěla vědět, jestli je ještě nějaké místo, kde to nevědí, ale takové místo snad už není. Zda to vědí všichni sousedé nevím, ale sousedy řešit fakt nebudu. Jako že bych se u každého zastavila a řekla mu: "Dobrý den sousede. Pan Tomáš už tu nebydlí, teď tu s vámi bude Tereza" ? :) To bych musela udělat u každého obyvatele tohoto města. Ale Hanka myslela rodinu a zaměstnání.\nNa to se na mě Hanka podívala a řekla: "Ale já žádné vousy nevidím!" :)\n(Ale já jo! :)\n"Terezo, kdybyste viděla mojí fotku na řidičáku! Tam máme všechny hroznou fotku! To vůbec neřešte! Vypadáte dobře a mám radost, že jste spokojená..."\nVousy nejsou vidět (protože jsem měla vrstvu make-upu, který se také odpoledne už začínal pěkně rozmazávat a nejradši bych se celá nalíčila úplně znovu, jenže nebylo kde a tak jsem to už vydržela domů) a ještě mě Hanka pochválí, jak mi to sluší! :)\nAť už to byla pravda nebo ne, tím jak jí hodně důvěřuju mi samozřejmě do hlavy vštípila, že to tak je :) A taky jsem si ten euforický pocit potom náležitě užívala.\nDostala jsem ještě tři oestrogely, protože teď se na jeden doplácí 50 Kč, kdežto od 1.4.2014 to bude už 100 Kč. Hanka říkala, že některým holkám to pomáhá zeslabovat ochlupení nebo zvětšovat prsa. Je to gel, který obsahuje estradiol, ale v menším množství, než tablety. Tak jsem řekla, že to prostě vyzkouším a uvidím. Ne na každého účinkuje, jenže jak se znám, tak já už budu po 14 dnech zase ze všeho vedle, jako jsem z hormonů už teď :)\nS Lindou jsme pak zašly na oběd do Schnitzle King :) Ten název mě rozesmál, ale obsluha byla parádní (moc to slečně slušelo, mile se usmívala a já si díky Lindě připadala jako nějaká její kamarádka a cítila se bezpečně, protože ona vystupovala jako muž).\nTam jsem poprvé vyzkoušela dámské toalety! :)\nDnes jsem měla dvakrát mé poprvé :) (Dámské toalety a společné sezení)\nMěla jsem takovou radost, že nesmím na pánské!!! :) Zatímco Linda musela na pánské.\nMusím říct, že má první zkušenost s dámským záchodkem je rozpačitá. Řeknu to takhle: čekala jsem ho čistší. :)\nO pánských si myslím své, ale že i dámy budou dělat takové čuňačinky? Leda že by to byly pozůstatky po nějaké neslušné pánské návštěvě, nebo nevím. Budu si asi muset zvyknout :) Ještě uvidím, jak dopadnou druhé, třetí.... padesátépáté! :)\nShodou okolností jedno z témat, které jsme pak s Hankou všichni probírali, byly i toalety, takže jsem se podělila o svůj první dojem z dnešního dne :)\nKolem restaurace chodily venku krásně oblečené slečny, protože nedaleko odsud je VŠE a my je s Lindou probíraly, ale taky jsme probíraly kluky... Tedy spíš já. Linda si stojí striktně za tím, že bude lesba, maximálně bisexuální, ale to jen v krajním případě. Já si tím krajním případem u sebe nejsem tak jistá, ale neřeším to. Teď rozhodně nemá smysl řešit vztahy.\nByla jsem dost nervózní. Bylo to přeci mé poprvé! :)\nKdyž jsme se všichni usazovali na židličky, tak jsem se na ní dívala a říkala si: "Bože ta už snad musí být po přeměně, ne?" :) Ale pak se sama představila s tím, že je biologickou ženou.\nNejprve jsme se každý stručně představil a řekl o sobě jednu větu. A pak už mluvil, kdo chtěl - na téma, které zvolila Hanka.\nNemohla jsem se vynadívat na ty tři kluky!!! Byl tam Alex, Adam a Tomáš (?). Tomášovi bude teprve 17, ale vypadal fantasticky! Jeho věta, kterou se představoval byla: "Já jsem Tomáš a jsem teď na vrcholu blaha!" (To myslím vystihovalo pocity všech.)\nBaví mě, jak mají kluci proti nám holkám všechno obráceně! Alex se pochlubil, že už mu rostou vousy! Což mu každý kluk závidí! :) A Tomáš neměl prsa, protože si je nechal chirurgicky odstranit. Odstranění prsou u FtM je možné i před věkem 18 let, protože k této operaci není potřeba být plnoletý. To samozřejmě hned nadchlo Alexe, jak to, že už může mít prsa pryč! :) Ale slušelo to i Adamovi. Linda mi potom říkala, že se jí libil :) Mě taky. Shodly jsme se na tom, že se nám nelíbí ti vyloženě testosteronoví samci, ale obyčejní kluci. Tedy Linda stále tvrdila, že se jí líbí samozřejmě holky! :)\nNakonec jsem byla víc fascinována klukama, než holkama, ale samozřejmě jsem řešila i holky :)\nŘešilo se, zda je správné, když ochranka odmítne pustit ženu v přeměně na dámskou toaletu, protože usoudí, že nevypadá dostatečně žensky... Neexistuje před tím žádná obrana, protože v našem státě je všude na dokladech uvedeno pohlaví a lze ho vyčíst i z rodného čísla. Stát se může tak situace, že budete vypadat krásně žensky, jako ty dvě slečny, co tam byly, ale v dokladech máte stále "M" místo "F". Jen proto, že tam dole mezi nohama je něco, co je stejně nefunkční, ale je to tam a naše společnost identifikuje pohlaví zásadně podle toho, co máte mezi nohama. Nikoli podle toho, kým doopravdy jste.\nPo několika letech manželství se partnerka rozhodla, že to zkusí. Že zkusí žít s člověkem, kterého miluje, váží si ho pro jeho vlastnosti a je přeci jedno, jakou bude mít schránku - jestli mužskou nebo ženskou, že to pořád bude on, i když už vlastně ona. Sama nevěděla, jak to zvládne, ale zjistila, že tohle soužití dvou žen jí naplňuje. Samotnou jí to překvapilo!\nMěla jsem (a se mnou úplně všichni) radost, že se tohle někomu povedlo. Že měl takovéhle štěstí... A myslela jsem hned na Leničku, která tohle řeší denně, protože ví, že by jí její manželka opustila a tím přišla i o děti (ve skutečnosti by o ně nepřišla, ale nevídala by je tak často jako teď).\nAle obdivuji každého, který to udělá...\nPopisovala i reakce v práci, kde řešili, jestli se z ní teď vlastně stane lesba...\nSlečna, kterou čeká v květnu operaci a která vypadala úžasně popisovala, co všechno po ní chtějí do nemocnice a jaká musí mít předoperační vyšetření (např. i na HIV). Nebo že je nutné pořídit si celokovový vibrátor, aby ho bylo možné sterilizovat (což ty plastové nelze), ale celokovový není zrovna snadné sehnat a rozhodně to není levná záležitost. (Vibrátor není hračkou pro chvíle oddechu, ale "zdravotnickou" pomůckou po operaci, kdy je nutné denně "dilatovat" proto, že tělo má tendenci zacelovat všechny díry a tuto díru zrovna opravdu zarostlou mít nechceme, čemuž má právě vibrátor pomoct (a taky pomáhá)).\nVyprávěla, jak si šla koupit pizzu a prodavač se jí ptá: "Vy jste pán nebo paní?"\nTo jí samozřejmě zaskočilo a tak mu vtipně odpověděla: "Obojí!!!" :)))\nProdavač se dostal okamžitě na její stranu, kde jí chtěl pomoct a nebyl protivníkem. Navíc dostala zpětnou vazbu, která je nejcennější. Výborný způsob, jak se někam posunout a zjistit, na co se na sobě zaměřit. Určitě to udělám stejně, až na někoho takového narazím :)\nTen největší strach z toho, že holky budou až příliš krásné nebo až příliš ošklivé (když to řeknu takhle nehezky) byl zbytečný. Vůbec nešlo o to, jestli je někdo dokonalý nebo ne. Šlo o to, jak se každý cítí a jak na něm bylo znát, jak je šťastný. Většina holek, co byla už delší dobu na hormonech, vypadala skvěle! Fascinovaly mě úplně hadké krásně ženské výstřihy a hladké tváře... tedy něco, po čem tak toužím a plahočím se po tom.\nJsem si jistá, že tohle kdyby absolvoval někdo, kdo není ještě rozhodnutý, tak ho to nasměruje na tu jedinou možnou cestu k vysvobození okamžitě...\nPo společném sezení jsme měly s Lindou ještě jednu schůzku - s další moc milou paní, která píše bakalářskou práci na téma "Mediální obraz sexuálních menšin v časopise Reflex".\nHanka vyzvídala, co mě ještě čeká, tak jsem jí prozradila, že budu dělat rozhovor :) To se jí líbilo, ale poradila mi, ať si dám pozor, abych se nenechala fotit ani nikde zveřejňovat své budoucí ženské jméno.\nShodly jsme se na tom, že nikdo nechceme, abychom se do této situace dostaly. Že chceme být ženami nespojovanými s mužskou minulostí... Přesně tak to cítím i já. Proto jednou odsud všechny fotky zmizí, ale blog nechám žít. Není v něm mé celé jméno a není (a nebude) ani nikde spojované právě s mojí minulostí.\nKatka, se kterou jsme s Lindou dělaly rozhovor, byla hrozně fajn. Říkala nám "holky" (což je samozřejmě normální, ale člověka to tak potěší!) Nakonec jsme spolu strávily tři hodiny! Ale to prostě nešlo zkrátit :) Moc ráda jsem jí poznala a těším se, až celou práci napíše, protože to téma je moc zajímavé. Celou dobu jsme seděly ve vitariánské restauraci Secret of Raw, což byl už jen to zajímavý a příjemný zážitek (hlavně z toho menu). Tři hodiny nakonec utekly jako nic. Nechápu, jak může být čas tak relativní. Nejradši bych tenhle den natáhla a to klidně do jednoho roku, protože je mi moc hezky.\nTakže jsme s Lindou nakonec vyjely z Prahy až kolem 18 h. a já přijela domů kolem 21 h., což mi vůbec nevadilo, protože dnes mi nevadilo vůbec nic :) Bylo to nádherné, ženské, osvobozující. Zase jsem se cítila tak nepopsatelně šťastná! A říkala si, jak to bude úžasné, až takhle budu chodit všude a všichni mě budou oslovovat jako ženu, pouštět mě do dveří, neříkat "pane, co si přejete?" a já si budu moct konečně nosit, co chci, chovat se, jak chci (tedy žensky) a žít tak, jak je mi to příjemnější a přirozenější...\nV době, kdy jsem byla v Praze, mi napsala Nikča (MtF), která podstoupila operaci hlasivek a před chvílí mi poslala detailní informace o tom všem, což bych tu ráda popsala, ale dnes ne. Teď letím do postýlky celá šťastná a voňavá a moc se těším, až zase prožiju takovýhle krásný ženský den...\nVadí mi, že je tam "rozvedený" - a ne "rozvedená"!!!\nTen mužský tvar nesnáším. A tohle taky řeknu úřednici, až mě zase bude přesvědčovat, jak je dobré to tam mít. Jsem zvědavá, co mi na to řekne. :)\nOna češtině je tak neuvěřitelně striktně genderový jazyk! V angličtině bych byla "divorced" bez ohledu na to, zda jsem muž nebo žena. Ale v češtině ne. Rod se promítá úplně do všech oblastí našeho jazyka.\nNapříklad větou typu: "Pracovaly jsme na zahradě" všem říkáme, že my ženy jsme pracovaly. Aniž bychom ale o ženách vůbec mluvili / mluvily! :)\nNa druhou stranu je to fajn, protože si tu ženskost (příp. mužnost) můžeme užít i jazykově :) A to do sytosti.\nJsem moc ráda, že jsem měla dnes tak krásný den a že už neřeším, jak je moje fotka na řidičák hrozná :) Je mi úplně ukradená. Já jsem já a vím, že si můžu říct: "Bude to lepší, neboj."\nA taky mám radost, že jsem poznala jiné holky a kluky. Je neuvěřitelné, jak přátelské prostředí a atmosféra tam vládne. Člověk se tam aspoň chvíli cítí jako v normálním světě. Tedy v takovém, ve kterém vás všichni identifikují, oslovují a berou správně...\nTohle je sen. Který se nám ale nezdá...\nBude půlnoc a já letím do peřin. Je mi jedno, že ráno vstávám do práce, že tam ještě nemůžu přijít jako Tereza, ačkoli to všichni očekávají... protože já tam vlastně už jako Tereza chodím. Všichni to o mně vědí a nic neřeší. Jen se těším na chvíle, kdy to celé vypukne naplno.\n"Když ti to neřeknu, tak neusnu!"\n"Tak to řekni a usneš!" :)\nTak já jsem to tedy řekla a usnu :)


Sony navyšuje produkci PlayStationu 5 - Zing\nDo konce roku chtějí mít k dispozici 10 miliónů kusů.\nSpolečnost Sony před několika měsíci pronesla, že do konce března 2021 chtějí mít na trhu něco kolem 5 až 6 miliónů kusů své připravované konzole PlayStation 5, což by při launchi z konzole mohlo udělat relativně nedostupné zboží.\nPodle Bloombergu byly však tyto plány upraveny, kdy produkce PlayStationu 5 byla v podstatě zdvojnásobena, takže firma nově míří na to, že do konce tohoto roku chce mít k dispozici 10 miliónů jednotek.\nDůvodem této změny by měla být situace kolem pandemie nového koronaviru, která zvýšila poptávku po videohrách, jelikož většina lidí musela zůstat doma, přičemž hledala způsoby, jak se zabavit. A jelikož je prozatím situace nejistá a neví se, zda se na podzim dočkáme druhé vlny, tak chce být společnost připravená.\nMasová produkce konzole pak započala v červnu tohoto roku, přičemž do konce září by mělo dojít ke zkompletování prvních pěti miliónů. Od října do prosince by se následně měla zhotovit zbylá polovina.\nKaždopádně ani s tímto navýšením není jisté, zda bude Sony schopna dodat do obchodů požadované množství kusů, což je zapříčiněno přepravními omezeními, kdy se většinová výroba odehrává v Číně, z níž dodání zboží trvá delší časový úsek i za normálních podmínek, natož těch aktuálních.\nSituace, kdy by se všechny PS5 vyprodali by byla jediná šance na úspěch pro Xbox\n16. 7. 2020 23:38\nTo ještě nějaká část bude bez mechaniky, kterou dost lidí nechce. Vidím to tak, že na Vánoce zbude na skladech jen verze bez mechaniky, protože to nikdo chtít nebude.\nProč by neměli lidi chtít verzi bez mechaniky? Mechaniku jsem v žádném zařízení nepoužil už tak 7 let. A jestli si budu pořizovat PSko, tak určitě bez mechaniky.\nNepotřebuju si kupovat rok staré hry z bazaru.\n16. 7. 2020 16:26\nAsi tak. Co sem kupoval novej herní PC, s mechanikou sem se ani neobtěžoval.\nTady je to něco trochu jiného. Na PC nejde po dohrání hru prodat dalším deseti lidem a na disku (když už v krabičce nějaký je) je často jen instalátor steamu nebo tak zastaralá verze hry že minimálně třetinu budeš stejně stahovat. A kolik je na jednoho konzolistu který si je jistý že mechaniku nepoužije těch kterým se hodí nebo na ní budou závislý? Stovky? Tisíce? Těžko říct. Nikde jsem žádnou anketu nehledal ale bude to nepochybně drtivá většina co jí bude chtít. Protože konzole bez mechaniky je jako auto bez rezervy. Prakticky jí nepotřebuješ 99% času, ale když se ti jednou hodí tak oceníš že jí máš. Možná by Zing mohl udělat maličkou lokální anketu ať víme jak je na tom náš minitrh.\nNěco na tom bude ale hlavně záleží na tom jak to pojme ps5 jestli software bude jak u ps4 nebo u PS3 protože jestli jde o hry tak nepotřebují mechaniku ale jestli jde o software na principů PS3 tak budu vyžadovat mechaniku tam se dali stahovat filmy písničky fotky atd vím že už nežijeme v době cd, DVD nahrazeny jsou flešku či jiným úložným zařízením ale ještě se pár věcí najde co by vyžadovalo mechaniku každopádně doufám že ps5 bude zase multimediálním zařízením jako to bylo u ps3\nOsobně si myslím, že to bude přesně naopak. Verze bez mechaniky bude lákat nižší cenovkou a zároveň jsou prodeje digitálních kopií her mnohonásobně vyšší než těch fyzických. Teda aspoň nám to tak popisují herní média. Přesto i já půjdu do té s mechanikou.\n16. 7. 2020 13:24\nV ČR je to jinak než ve světě. Digitální verze Xboxu One S měla v ČR téměř nulové prodeje, podobné to bude i u PS5. Ovšem těžko říct, jak to bude ve světě.\nSám půjdu do verze bez mechaniky, tak budu jedině rád, bude-li jich dostatek na skladě.\nLoni bylo v Anglii a severských zemích lehce nad 50% her digitálních a lehce pod v GSA. Myslím že na verze bez mechaniky se bude prášit. Ale ne v první vlně. Tam lidi vezmou co jim dají. I když jí pár lidí nepotřebuje bylo by hloupé se o tu možnost připravit – na druhou stranu jsem si jistý že půjde připojit externí – takže žádný velký dealbreaker. Mechanika je tu hlavně proto že je tu možnost bazarových her a jak víme tak jejich prodej je nesledovatelný takže poměr digital vs fyzické hry u konzolí není moc vypovídající. Ve výsledku krabička (né každá samozřejmě) oběhne třeba tři nebo čtyři lidi (co tu hru mají doslova zdarma jelikož se prodala pouze jednou) a digitální licence je pevně vázaná na účet který jde tak akorát půjčit. Pak tu jsou země s mizerným internetem co běžně 100 gigovou hru budou stahovat dny. Pokud tam nebude možnost externí mechaniky tak z toho bude ležák. Ale už teď je jisté že jí PS6 bude mít taky. Jediné co by tomu mohlo zabránit by byla vzpoura vydavatelů proti pirátským hráčům a tím tlaku na Sony a MS k zaražení bazaru.\nzaražení bazaru už tu bylo a nesetkalo se to s očekáváním vydavatelů. Hlavně jak říkáš jde o to že spousta lidí prostě nemá net na to aby mohli stahovat 60+GB hry. Viz třeba já, žiju v praze kousek od centra a mám tak mizerný net že musí i patche stahovat přes noc :/ takže u mě jasná volba mechaniky (nejen kvůli kolekci Star wars na Blu ray ). (i když už vlastním díky PS+ slušnou zásobu digiher)\nJo, to je možné no, že lidi naběhnou a vezmou to co bude.\nSto lidí, sto chutí. Já osobně jsem za celou Ps4 generaci koupil jednu jedinou bazarovku a ani jedinou hru jsem neprodal. Každý zákazník bude od konzole očekávat něco trochu jiného takže v konečném důsledku to nejspíš dopadne tak, že se na skladech na žádnou verzi prášit nebude. A po nějakém čase si určitě Sony udělá nějakou statistiku, která verze se prodává lépe. A že bude mít PS6 určitě mechaniku? Tím bych si až tak jistý nebyl. Za 6-7 let může být situace ohledně internetového připojení úplně jiná.\nTo já si tím jistý jsem tak jako že zítra vyjde slunce. Dokud nepůjde prodat dohraná digitální verze nebo se nezakáže bazar tak tam ta mechanika bude.\n17. 7. 2020 14:31\nTak to ukáže až čas. Ony byly i doby, kdy si ani PC hráči kompletně digitální distribuci her neuměli představit a zbrojili proti ní. I já bych byl rád, aby mechanika byla, ale obávám se, že herní průmysl bude na ten digitál v budoucnu tlačit.\nbudu muset pockat na slim verzi.\nStále čekám na oznámení kompletně černé verze. Doufám že se dočkám…\nUrcite bude cerna verze, ale tezko rict, jestli hned pri vydani nebo az s odstupem casu.\nTaky tak … snad bude dřív než třeba za 3 roky by mě asi jeblo … ale ta bílá se mi tady fakt nehodí byla by jako pěst na oko a ani se mi nelíbí … bych jí musel nějak přetřít jedině ale rozhodně s mechanikou mám docela dost placek z PS4 tak je využiju i na PS5\n16. 7. 2020 17:38\nRagnar: tak furt to jistí polepy celkové, takže by se to dalo vyřešit =)\n16. 7. 2020 18:50


První padlý čs. voják 2. světové války\nPublikováno dne 4. září 2009 .\nSedmdesát let poté si tuto smutnou událost u pamětní desky Štěpána Kurky na rodinném hrobě na hřbitově v rodných Lužicích u Hodonína připomenuli zástupci obce, Československé obce legionářské, Krajského vojenského velitelství Brno, Aktivní zálohy KVV Brno, Klubu vojenské historie „Pětačtyřicítka“ Brno, lužického Sokola a místní občané.\nNadporučík pěchoty Štěpán Kurka byl po svém útěku do Polska prezentován u čs. voj. skupiny v Krakově. Ač důstojník pěchoty byl vzhledem ke své kvalifikaci leteckého pozorovatele přijat dne 29. 8. 1939 do řad polského letectva a se skupinou čs. letců odjel na leteckou základnu Deblin (80 km jihovýchodně od Varšavy).\nDruhého dne války se letiště stalo terčem těžkého bombardování Luftwaffe. Češi npor. Štěpán Kurka a por. let. Zdeněk Rous společně se Slovákem por. let. Ondrejem Šándorem přitom zahynuli. Stali se tak prvními z předlouhé řady čs. vojáků padlých ve 2. světové válce. Pohřbeni byli na místním hřbitově.\nRodina zprávu o smrti Štěpána Kurky obdržela až v červnu 1945, kdy po celou dobu doufala v jeho návrat. Štěpán Kurka byl in memoriam povýšen nejprve na štábního kapitána pěchoty (1. 2. 1947) a poté na plukovníka (1. 6. 1991). V roce 1942 byl in memoriam vyznamenán Československým válečným křížem 1939.\nPo pietním aktu se v místní škole uskutečnila ukázka výstroje a výzbroje příslušníků čs. vojska na Středním východě – tzv. „Tobruckých krys“ zároveň s promítnutím nejnovějšího českého válečného filmu Václava Marhoula „Tobruk“. Toto téma spolu s následnou besedou pro žáky místní základní školy nebylo zvoleno náhodou – sedm občanů a rodáků z Lužic bylo prezentováno u čs. vojenských jednotek na Středním východě.\nText: František Trávníček a Ladislav Lenk\nFoto: Obecní úřad Lužice a Jana Líčeníková


Vada má něco přece 10 let, je to hodná a klidná kočka, má ráda lidi, miluje mazlení. Byla sice zvyklá žít společně s jednou kočkou, ale hledáme jí domov raději jako jedináčkovi. Vada momentálně žije v dočasné péči. Pro Vadu se stala dočasná péče domovem trvalým. MOC DĚKUJEME!\n5.9.2018 - Kocourek krásné světle béžové barvy byl nalezen opuštěný v Mutěnicích. Dostal jméno Zippy a byl umístěn do karantény. 13.10.2018 - Zippy je zdravý, mazlivý kocourek a může do nového domova. 18.10.2018 - Zippy dnes odjel do nového domova, do Boskovic, do domku se zahradou.\nZippy byl adoptován na dálku - jeho adoptivní rodinou byli Sylva, Josef a kocouři Brumelo a Dron. Děkujeme!\nChlapeček - dnešní příjem, už několik dní se v parčíku na Sacharovově ul. pohybovala bílá kočička a mourovatý kocourek. Kočička se ale bála se a nedala se pohladit ani při krmení. Dnes si to rozmyslela a začala se mazlit, tak jsme je oba vzali k nám.\n22.2.2018 - Chlapeček je zdravý, mazlivý a hravý kocourek a těší se do nového do nového domova. 17.10.2018 - Chlapeček dnes odjel do nového domova, do Blanska, do bytu, kde ho čeká kocourek.\nChlapeček byl adoptovan na dálku - jeho adoptivní rodinou byla Karolína Rachvalová. Děkujeme!\n10.9.2018 - Zrzavý kocour se před několika týdny objevil na zahradě domu našeho depozita v Hodoníně. Kocour nikam nemínil odejít, ale jeho pobyt na zahradě se nelíbil domácím kočkám, protože jsou už starší a tak je umístěn v dočasné péči. Nikdo se o něj nepřihlásil, tak mu hledáme domov. Je to mazlivý kocour, přátelské povahy, rád si hraje a je vhodný i k dětem, s kočkami je to horší, ty moc nemusí. Je vhodný spíše jako JEDINÁČEK a raději do DOMKU se zahrádkou. 15.10.2018 - Edie našel nový domov v Mikulčicích, v domku, kde bude rozmazlovaným jedináčkem.\nEdie byl adoptovan na dálku - jeho adoptivní rodinou byli Věra Albrechtová, syn Jenda a kocouři Vendelín a Mazlík. Děkujeme!\nKocour, kastrovný, nar. 6/2014\nRomeo byl maličké, na kost vyhublé a špinavé koťátko, které leželo v klubíčku na méně frekventované silnice. Objelo ho několik aut, prošlo kolem něj i hodně lidí, ale nikdo mu nepomohl. Trochu soucitu měly alespoň malé děti, které se ho snažily zahnat z cesty do trávy. Ale on se pořád vracel zpátky, jakoby chtěl být na očích, aby ho mohl někdo zachránit a postarat se o něj. Romeo byl po příchodu k nám ve velmi špatném stavu, zablešený, špinavý, začervený, měl silný zápal plic a vážil jen 800g. Využíval ATB a krásně prospívá, má neuvěřitelnou chuť do jídla. Moc rád si hraje, mazlí se a je připraven na odchod do nového domova. Je vhodný jako společník ke kočce, ale pouze do domku se zahrádkou.\n18.2.2018 - V našem depozitu čeká Romeo na svůj domov už 3,5 roku! Romeo je velmi mazlivý, je to takový něžný obr, který se rád chová v náruči. K cizím lidem je trochu plachý, ale jakmile si zvykne, tak je to velký mazlík, který rád spinká s námi v posteli. Chodí ven, ale stačil by mu i menší dvorek, kde se může vyhřívat na sluníčku. S kočkami vychází dobře. Umazlený gaučák! 13.10.2018 - Romeo se konečně dočkal! Dnes odjel do nového domova, do Troubska, do domku, kde ho čeká kočička.\n7.10.2017 - Dnes jsme přijali tříměsíční kotě. Lidé jej našli opuštěné, hladové na hrázi u řeky Moravy v Hodoníně. Je to kočička, dostala jméno Serafínka. 2.12.2017 - Serafínka je zdravá, očkovaná a může do nového domova. Je milá a mazlivá. 19.9.2018 - Serafínka je u nás téměř rok. Postupem času začala být bázlivější, ale není to nic, co by vaše trpělivost a láska nezvládla. Může být i jedináčkem. 4.10.2018 - Serafínka odjela do nového domova, do Prostějova, kde bude rozmazlovaným jedináčkem.\n30.5.2018 - Paní našla u silnice mezi obcemi Velké Němčice a Moutnice tři odložená koťata. Koťata jsou zesláblá, dehydrovaná. Jsou to kočičky Nany, Kety a Bety a byly umístěny do karantény. 24.9.2018 - Bety je zdravá a těší se do nového domova, kde potřebuje kočičího kamaráda. 29.9.2018 - Bety dnes odjela do nového domova, do Týnce, do bytu, kde na ni čeká stejně starý kocouek a pejsek.\nBety byla adoptována na dálku - její adoptivní rodinou byla Irena Adamcová a kočičky Míša, Miki a Zuzanka. Děkjeme!\nMaryška a Adélka 05\n26.3.2018 - Dnes jsme přijali černou kočičku, která se zdržovala na autobusové zastávce v Rohatci Kolonii. Je to velice milá a mazlivá kočička, dostala jméno Maryška a zatím je umístěná v karanténě. 18.5.2018 - Maryška může do nového domova. Je to kočička nižší postavy, jako buldoček. Povahu má úžasnou, je stále dobře naladěná, spokojená, mazlivá a hravá. S kočkami vychází dobře. 23.9.2018 - Maryška spolu s Adélkou odjela do nového domova, do Ameis v Rakousku.\nMaryška byla adoptována na dálku - její adoptivní rodinou byla Jorga Lišková, Liduška, Jeník a Kuki. Děkujeme!\n24.4.2018 - Dnes jsme přijali hubenou kočičku z Dolních Bojanovic. Hladová se zdržovala u kostela. Dostala jméno Adélka a odpočívá v karanténě. 20.6.2018 - Adélka už může do nového domova, je to krásná mourečka s úžasnou povahou. Je velmi přátelská jak ke kočkám, tak k lidem. Zvídavá, chytrá a hodná. 23.9.2018 - Adélka spolu s Maryškou odjela do nového domova, do Ameis v Rakousku.\nAdélka byla adoptována na dálku - její adoptivní rodinou byli Olina a Milan s kočkami Milčou, Florou a kocourem Maxem. Děkujeme!\n26.7.2018 - Ve Vlkoši jsme kastrovali kočky u staré paní a kočičku Mydlinku jsme přijali k nám a budeme jí hledat domov.\n18.9.2018 - Mydlinka je zdravá, očkovaná a může do nového domova. 22.9.2018 - Mydlinka odjela do nového domova, do Ježova, do domku, kde na ni čekají dva kocourci.\nMydlinka byla adoptována na dálku - její adoptivní rodinou byli manželé Pospíšilovi a kočičáci Sárinka, Bertík, Charlík, Denísek, Matýsek, Olivka, Datlička, Rupi a Ava. Děkujeme!\n3.7.2018 - Kocourek se dnes našel opuštěný v Hodoníně na Měšťanské ulici. Dostal jméno Prokop. Má krásně mramorovaně vybarvený kožíšek.\n8.8.2018 - Prokop je zdravý, umazlený a může do nového domova, kde potřebuje kočičího kamaráda. 22.9.2018 - Prokop dnes odjel do nového domova, do Prahy, do domku, kde na něj čeká kocourek.\nKocour, kastrovaný, cca 2010\n28.5.2018 - Kocour byl nalezený pracovníky výkopových prací ve Velkých Pavlovicích, ve sklepě jednoho domu. Musel tam být dlouho, nevíme zda tam vlezl sám, spadl nebo ho tam někdo hodil. Je nemocný a tak slabý, že se nepostaví na zadní nohy. Kape mu infuze a odpočívá. Kocourek je kastrovaný, budeme pátrat po majiteli. 29.7.2018 - Buráček je po 2 měsících připraven na odchod do nového domova. Je to jedním slovem MILÁČEK. Hodný, mazlivý, nekonfliktní, má rád kočky i děti. Nevhodný jako jedináček. 6.9.2018 - Buráček odjel do nového domova, do Štoků, do domku, kde ho čeká velká kočičí parta.\nBuráček byl adoptován na dálku - jeho adoptivní rodinou byla Šárka. Děkujeme!\nDráček je kocourek, který se našel opuštěný v Mutěnicích. Milý, mazlivý a hravý. 20.6.2018 - Dráček je obrovský mazel. Nakloněný pro každou lumpárnu, ale velice milý a chytrý, vhodný i k dětem. Nevhodný jako jedináček. 16.9.2018 - Dráček odjel do nového domova, do Hatě, do bytu, kde na něj čeká kocourek.\nDráček byl adoptován na dálku - jeho adoptivní rodinou byla Jana a kocouři Charlie a Mick a Bubák. Děkujeme!\n24.4.2018 - Tato kočička od podzimu žila u sklepů mezi Lužicemi a Mikulčicemi. Prožila celou zimu venku a pán nám ji nahlásil až teď. Je velice mazlivá, všem tam nastupovala do auta, na veterině zjištěno, že je i kastrovaná. Je možné, že něčí je? Dostala jméno Amanda. 20.6.2018 - Amanda je krásná kočka se zelenýma očima. Je klidná a přátelská, moc vděčná za pozornost. Ve velké skupině koček se jí nelíbí, ocenila by, kdyby mohla být rozmazlovaným jedináčkem. 15.9.2018 - Amanda našla domov v Hodoníně, v bytě, jako jedináček.\nAmanda byla adoptována na dálku - její adoptivní rodinou byla Kristýna Kubínová a kocourek Fufík. Děkujeme!\nKocour, kastrovaný, nar. 2017\n10.3.2018 - V Rohatci byl včera nalezen tento mladý, nekastrovaný kocour. Byl nalezen v místě Rohatec - kolonie, ale v okolí nikomu nechybí. Dnes jsme ho přijali k nám.\n23.4.2018 - O kocoura se nikdo nepřihlásil. Záhy po jeho přijetí nám bylo jasné, že ho někdo vyhodil. Důvod? Cal byl agresívní, nenechal se hladit, okamžitě vyjížděl po ruce a kousal. Po vypuštění z karantény člověka napadal a útočil na nohy. Cal je ale velmi učenlivý - i když má stále tendence ruce chytat a kousat, už to nedělá s takovou razancí a navíc po okřiknutí NE! poslechne a nechá toho. Ve chvílích kdy je unavený a dostatečně vyřáděný, nechá se hladit a mazlí se pěkně. Kočky má rád, ale i s nimi si hraje tak trochu po svém ...\n26.6.2018 - U Cala je třeba respektovat to, kdy má náladu na mazlení. Když se nechce mazlit, tak se zkrátka nedá donutit a dovede se důrazně ohradit. Na druhou stranu dobře ví, co znamená "NE!" Je velice chytrý a mazaný. Potřebuje člověka, co mu dá prostor. Určitě potřebuje chodit ven. Může být raději jedináčkem, mezi kočkami se dokáže chovat dominantně. K maličkým dětem nevhodný. 15.9.2018 - Cal odjel z Kyjova do nového domova, do Ratíškovic, do domku, kde na něj čeká kočička.\nCal byl adoptován na dálku - jeho adoptivní rodinou byli Kohútovi a kočička Ophélie. Děkujeme!\n1.9.2017 - Pihulka vyrostla, je zdravá, očkovaná a může do nového domova. Pihulka je krásná dlouhosrstá slečna. Vyklubal se z ní veliký mazel a neustále vyhledává něčí společnost, ať už kočičí nebo lidskou. Pihulka miluje maso a lidské jídlo a nejraději si hlídá hrnce na sporáku a kontroluje, co se vaří. 15.9.2018 - Pihulka odjela z Kyjova do nového domova, do Velešovic, do bytu, kde na ni čeká kocourek.\nPihulka byla adoptována na dálku - její adoptivní rodinou byla Michaela Klásková. Děkujeme!\nMárinka byla nalezena opuštěná v Moravské Nové Vsi. Dozvěděli jsme se, že její majitelé se odstěhovali před měsícem do Brna a kočičku tam nechali.\n25.2.2018 - Márinka je hodná a mazlivá kočička, která nemá ráda větší množství koček. V depozitu ji některé kočky pronásledují a tak ráda chodí na zahradu, kde má klid. Může být jako jedináček nebo k jedné kočce a je zvyklá i na pejsky. 15.9.2018 - Márinka odjela z Kyjova do nového domova, do Žadovic, do domku, kde na ni čeká kočička.\nMárinka byla adoptovaná na dálku - její adoptivní rodinou byla Monika Sopuchová a kočičáci Jiřinka, Roneček, Rozárka, Mikeš a pejsek Barunka. Děkujeme!\nGoran, Leon, Taily a Lidunka\nChulio a Chuanita jsou krásná koťata, která někdo odložil ke koňským stájím v Lužicích. Chuanita už domov našla. Chulio je úžasný kocourek, mazel a asistent u všeho a nebudete litovat, když mu dáte domov. 24.8.2018 - Chulio odjel do nového domova, do Prušánek, do domku, ke kočičce a pejskovi.\nChulio byl adoptován na dálku - jeho adoptivní rodinou byla Iva Záděrová. Děkujeme!\nŠpendlíček byl opuštěný nalezen na zahradě v Hovoranech. Začali jsme krmit stříkačkou ...\nBibi 04 a Žužu 03\n26.6.2018 - Paní našla ve sklepě panelového domu v Brně kotě. Když sklep celý prohledala, našla další dvě. Takže jsme do depozita ve Starovičkách přijali tři koťátka. Jsou to kočičky, dvě mourečky Bibi a Sisi a bílomourečka Kira. 18.8.2018 - Bibi je zdravá, hravá a může do nového domova, kde potřebuje kočičího kamaráda. 22.8.2018 - Bibi a Žužu dnes odjeli do společného nového domova, do Viničných Šumic, do domku, kde je čeká kočičí kamarádka.\ndepozitum Starovičky 27.6.2018 - Paní našla ve sklepě panelového domu v Brně kotě. Když sklep celý prohledala, našla další dvě. Takže jsme do depozita ve Starovičkách včera přijali tři koťátka. Dnes ale našla čtvrté kotě! Jsou to všechno kočičky, tři mourečky Bibi,Sisi a Žužu a bílomourečka Kira. 18.8.2018 - Žužu je zdravá, hravá a může do nového domova, kde potřebuje kočičího kamaráda. 22.8.2018 - Bibi a Žužu dnes odjeli do společného nového domova, do Viničných Šumic, do domku, kde je čeká kočičí kamarádka.


Pravý sektor se stáhl z centra Kyjeva, problémem je ale stále\nZprávy o ukrajinském fašizujícím uskupení minulý týden utichly, klid však netrval dlouho. Nad otázkou, jak velkou hrozbu Pravý sektor znamená, se dosud diskutuje.\nSoustavné bitky v Kyjevě v posledních dnech ustaly, přibylo ale blokád a záborů úřadů v jiných částech země. Janukovyč nechal odvolat vládu i pendrekové zákony, protestující však chtějí vytrvat nejméně do rezignace samotného prezidenta.\nDne 17. listopadu pořádala iniciativa Ne Rasismu! blokádu pochodu organizovaného DSSS. Přestože se v médiích mluvilo o střetu levicových radikáků a neonacistů, ve skutečnosti se blokády zúčastnila velmi pestrá směs lidí.\nPraha, 15. listopadu 2013 - v neděli 17. listopadu 2013 ve 14 h se v Praze na Jungmannově náměstí koná demonstrace pod názvem „Společně proti fašismu“.\nŘecko: zatýkání členů Zlatého úsvitu pokračuje, lídři zůstanou ve vazbě\nVyšetřovatelé pracují s verzí, že strana funguje jako zločinecká organizace řízená shora. Vedle členů Chrysi Avgi jsou zatýkáni i policisté, kteří s Úsvitem spolupracovali.\nZobrazeno 50 / 612


Ostrov Rhodos nabízí všem svým návštěvníkům různorodé možnosti zábavy, kde žádná věková skupina nepřijde na ocet. Opravdu každý si zde může najít celou řadu aktivit na ukrácení volného času, který nám dovolená v Řecku nabízí. V podstatě každý druh ubytování a nezáleží na tom ať už je to hotel či apartmán, nabízí svým klientům bazén v kombinaci s lehátky.\nNa Rhodos míří spousta mladých lidí a právě pro ně je zde připravena celá řada diskoték a barů. Ty se nacházejí především v hlavním městě a také ve Faliraki. Ovšem menší noční podniky naleznete prakticky v každém turistickém letovisku, nicméně je nenavštěvuje tolik lidí jako v hlavních zábavních centrech. Pokud pro probdělé noci na místních diskotékách hledáte nějakou odpočinkovou aktivitu, pak se jako ideální volba jeví golf, který si můžete zahrát na golfovém hřišti Afantou. Zdejší hřiště není nikterak kvalitní, nicméně díky dobré dostupnosti a poloze to je pro mnohé turisty a vášnivé hráče golfu dobrá zábava.\nNa Rhodosu nejsou bohužel (pro někoho bohudík) příliš silné vlny, takže klasické surfařské prkno zde asi moc nevyužijete, nicméně nabízí se zde sporty za podpory větru či motorových člunů. Těmi nejoblíbenějšími jsou bezesporu sporty jako windsurfing (prkno s plachtou),parasailing (let na padáku za člunem), nebo vodní lyže. Oblíbené je také táhnutí gumového člunu za motorovou lodí, záleží pouze na každém jaký typ aktivity mu vyhovuje. Rhodos má jako mnoho dalších řeckých ostrovů ideální podmínkami pro potápění, potápěčských škol je zde více než dost.


Autor: Sošková, Helena\nHl. název: Komparace hypotečního úvěru s americkou hypotékou a její pozice na českém trhu =\nDalší názvové informace: Comparison of Loan Mortgage with U.S. Mortgage and its position in the Czech market /\nÚdaj o odpovědnosti atd.: Slezská univerzita (Opava, Česko). Obchodně podnikatelská fakulta . Hospodářská politika a správa\nMísto vydání: Karviná,\nDalší fyzické údaje: přílohy\nTéma (záhlaví): hypoteční úvěr ; americká hypotéka\nAkce/Korp. (záhlaví): Slezská univerzita (Opava, Česko). Obchodně podnikatelská fakulta . Hospodářská politika a správa\nVedoucí práce: Palečková, Iveta\n[NZVt]: Komparace hypotečního úvěru s americkou hypotékou a její pozice na českém trhu : Comparison of Loan Mortgage with U.S. Mortgage and its position in the Czech market