Speciální výstup Demagog.cz sledující průběžné plnění předvolebních slibů prezidenta Zemana\nPři příležitosti druhého výročí inaugurace hlavy státu připravil projekt Demagog.cz speciální výstup, který je značně odlišný od obvyklé činnosti projektu. Jde o tzv. Promises Tracking - česky řečeno - kontrola toho, jak daný politik/vláda/kdokoli plní předvolební sliby. Tuto kontrolu jsme vztáhli právě na prvního přímo zvoleného prezidenta. V probíhajícím funkčním období předvolební závazky hlavy státu průběžně nadále sledujeme a aktualizujeme jejich plnění.\nTento druh výstupu se v ČR dá na jednotlivé koaliční strany aplikovat celkem problematicky, a to z důvodu koaličního vládnutí. Přímo zvolený prezident je naopak poměrně ideální − jeho sliby jsou pouze jeho, nikdo jej nenutil je vyslovovat, jejich plnění je pouze a jen na něm. Prezident zvolený první přímou volbou má také značnou legitimitu, se kterou vstupuje do řady vnitropolitických událostí a nastoluje tak často také agendu pro veřejnou diskuzi.\nCelkově jsme analyzovali 42 předvolebních slibů vybraných z 28 televizních, rozhlasových diskuzí a rozhovorů v ostatních médiích. Prezidentovy sliby jsou hodnoceny v pěti kategoriích jako splněné, porušené, nesplnitelné, průběžně plněné a nerealizované (podrobněji k metodice). Jsou také rozděleny do 3 tematických kategorií jako sliby personální, týkající se ústavních kompetencí a různé. Plnění slibů budeme do konce funkčního období prezidenta sledovat a průběžně aktualizovat a doplňovat.\nBudeme rádi za vaši zpětnou vazbu nebo doplnění dalších slibů, které bychom mohli sledovat. Pište nám na tvrdon.jan@demagog.cz.\nPoslední aktualizace výstupu: 9. března 2017\n15 13 3 7 4\nSplněný slib Porušený slib Nesplnitelný slib Průběžně plněný slib Nerealizovaný slib\n„Daniela PÍSAŘOVICOVÁ: Platí stále, že si s sebou na Hrad vezmete jenom tajemníka a řidiče? Miloš ZEMAN: Samozřejmě.“\nPokud pomineme prezidentovy externí poradce bez kanceláře (jde jak o členy expertního týmu, tak o oficiální poradce) a ve výroku zmíněného tajemníka, stále existuje větší množství osob, které Miloš Zeman "vzal na Hrad".\nFoto: Jan Handrejch, Právo.\nPro příklad může jít o tyto osoby:\nVladimír Kruliš, který se stará o prezidentovy cesty po České republice. Ten spolu s Nejedlým a Mynářem během svého působení na Hradě také kandidoval do zastupitelstva Zlínského kraje za Stranu práv občanů, v níž je prezident čestným předsedou. Uveďme, že tato kandidatura byla neúspěšná.\nŘeditel bezpečnostního odboru Jan Fulík, bývalý náměstek ministra obrany (vláda Jana Fischera), ten byl ovšem v říjnu 2015 odvolán v souvislosti s kauzou vyvěšení červených trenýrek na Hradě. Nově tuto funkci zastává Jan Novák, ředitel administrativní sekce.\nŘeditel zahraničního odboru Kanceláře prezidenta republiky Hynek Kmoníček. Ten ovšem Hrad aktuálně opouští a přesouvá se do Spojených států, kde bude Českou republiku reprezentovat jako velvyslanec.\nZdroj výroku: Interview ČT24. 4. 12. 2012.\n„Na Hradě v případě mého zvolení nebudu mít žádné poradce, protože se domnívám, že v souladu s ústavou by poradci prezidenta měli být ministři, které si zve na tyto porady jako odborníky v dané oblasti.“\nV současné době má prezident Miloš Zeman podle oficiálního seznamu dostupného na webu Pražského hradu poradců celkem 15.\nFigurují mezi nimi například bývalý šéf firmy Lukoil Aviation Czech Martin Nejedlý nebo ministři prezidentem jmenované úřednické vlády – bývalý ministr dopravy Zdeněk Žák či ministr průmyslu a obchodu Jiří Cieńciała a další.\nČeský rozhlas v září 2015 informoval o tom, že mezi prezidentovými poradci je také Ye Jianming, předseda představenstva čínské investiční společnosti CEFC. Jmenován měl přitom být již v dubnu 2015 Vratislavem Mynářem a šéfem poradců Martinem Nejedlým přímo v Šanghaji.\nNa oficiálním seznamu Ye Jianming chybí a není ani honorován. Jiří Ovčáček to vysvětluje tím, že: "Jde o určité speciální poslání, není součástí klasického expertního nebo poradního týmu pana prezidenta. Je to speciální poradce pro Čínskou lidovou republiku pro ekonomické otázky a otázky ekonomického rozvoje."\nI přes toto výlučné postavení, jak je Ovčáčkem popisováno, je zjevné, že jde o dalšího poradce prezidenta republiky. I pokud bychom však přistoupili na tuto argumentaci, má prezident nejméně 15 dalších poradců.\nTento předvolební slib tedy Miloš Zeman po svém zvolení do funkce prezidenta porušil.\nZdroj výroku: Prezidentský duel MF Dnes / Idnes.cz. 22. 1. 2013.\n„A platí také, že vyhodím v případě svého zvolení ochranku, protože není možné, aby atentátník si zakouřil cigaretu, poskytl dva rozhovory a potom ho zatkla ne ochranka, ale státní policie.“\nŘeditel Útvaru pro ochranu prezidenta (tzv. prezidentova ochranka), jenž ji vedl v době "atentátu," rezignoval sám po selhání svých lidí. Na jeho místo nastoupil Petr Dongres, který v květnu 2013 řekl: *"Vyhověli jsme požadavku pana prezidenta Zemana, že tito ochránci (muži sloužící v době "atentátu) nebudou sloužit u něj. Jsou u pana exprezidenta Klause, který s tímto nemá problém."\nČeská televize (ČT) uvádí, že krátce po svém zvolení (leden 2013) prezident před přiřazenou ochrankou preferoval ochránce ze soukromé agentury a na dotaz, zda ochranku má, řekl: "Já ani nemám tušení, zjistil jsem pouze, když jsem přicházel k vám do studia, že jsem zakopnul na vašich schodech a nikdo z ochranky mě nezachránil, tedy musel jsem se zachránit sám." Již k březnu 2013 však uvádí portál Blesk.cz, že Zeman "nakonec na oficiální ochranku přistoupil a jeden tým "pořídil" i vlastní dceři Kateřině."\nV září 2015 ze své funkce odstoupil kvůli incidentu, při kterém aktivisté vyvěsili nad Pražským hradem rudé trenýrky, i Petr Dongres. V současné době je Útvar pro ochranu prezidenta bez šéfa. Poté, co Dongres odstoupil, byla vyhlášena výběrová řízení, o post však nebyl zájem. Až do třetího řízení se přihlásil jeden zájemce. Pokud uspěje, převezme vedení ochranky 1. června.\nMédia také informovala o tom, že prezidentská ochranka se má během následujících pěti let rozrůst až o polovinu. Kvůli bezpečnostní situaci by měly být posíleni jak osobní strážci prezidenta, tak i hlídky kolem prezidentova bydliště či u vstupu do prezidentské kanceláře.\n*Tzv. chrastavský incident je událost ze září 2012, kdy 26letý Pavel Vondrouš vystřelil několikrát z airsoftové pistole na tehdejšího prezidenta Václava Klause.\nŠLOUF A ZBYTEK\n„Miroslav Šlouf a Zdeněk Zbytek jsou lidé, které si na Hrad nikdy s sebou nevezmu.“\nMiroslav Šlouf ani Zdeněk Zbytek skutečně na Hradě nefigurují v žádné oficiální funkci. Jejich jména nenajdeme ani v expertním týmu prezidenta, ani mezi jeho oficiálními poradci.\nZdroj výroku: Prezidentský duel Zeman-Fischer na TV Nova. 8. 1. 2013.\nTLAK NA MINISTERSKÉ ODBORNÍKY\n„Takhle, já v každém případě, v případě svého zvolení budu s vládou komunikovat a budu jí říkat jemná poselství typu "pane premiére, váš ministr zemědělství nerozezná žito od pšenice, váš ministr průmyslu je původní profesí anesteziolog, takže po něm už může přijít jenom patolog," a tak dál a tak dál. A budu se snažit, budu se snažit nabádat premiéra, aby své ministry ať už pravicové nebo v jeho případě tedy pravicové, jinak levicové, vybíral i podle odbornosti a podle znalosti rezortů. No a protože podle ústavy má prezident právo komunikovat s premiérem, zvát si ho na Hrad, jak doporučuje pan Schwarzenberg a nebo docházet do Strakovy akademie, což je v podstatě totéž, tak této komunikace bych v tomto smyslu využil.“\nPrůběžně plněný slib\nMiloš Zeman během svého působení v pozici prezidenta jmenoval dvě vlády. Tou první byla vláda úřednická či vláda odborníků premiéra Jiřího Rusnoka. Zeman, jak i později několikrát zopakoval, považoval jmenování vlády odborníků jako jediný způsob vyvolání předčasných voleb. Členové Rusnokovy vlády, která měla blízko k prezidentu Zemanovi (někteří z jejích členů kandidovali ve volbách 2013 za Zemanovce - např. Pecina, Lukl nebo Žák, někteří jsou také poradci hlavy státu), měli skutečně profesně blízko k zastávaným rezortům.\nZdroj fotky: Milan Růžička, MAFRA.\nJiná situace nastala před jmenováním vlády Bohuslava Sobotky. Miloš Zeman se vyjádřil k navrhovaným ministrům a představil svoje výhrady vůči nim. Zopakoval také, že navržené kandidáty nemusí automaticky akceptovat. Výhrady se týkaly: Andreje Babiše navrženého na post ministra financí, který nemá lustrační osvědčení, Mariana Jurečky, navrženého na ministra zemědělství, kterého prezident označil za „popletu“, ale k jeho jmenování neměl žádné výhrady. Vyjádřil se též o vzdělání Milana Chovance, který svůj bakalářský titul získal na právnické fakultě ZČU v Plzni, ten se rozhodl titul v době zastávání veřejné funkce nevyužívat. Nepřímo se též Miloš Zeman zmínil o odmítnutí udělit bezpečnostní prověrku Národního bezpečnostního úřadu Janu Mládkovi, budoucímu ministru průmyslu a obchodu, ten však veškeré spekulace popřel. Kritice neunikl ani Jiří Dienstbier, kandidát na ministra pro lidská práva, který byl jedním z adeptů na lídra kandidátky ČSSD voleb do Evropského parlamentu. Co se týče odborností kandidátů, vyslovil Zeman nesouhlas se jmenováním Martina Stropnického jako ministra obrany, kterého si dovedl představit na ministerstvu kultury či zahraničních věcí. I přes tyto výtky Zeman zdůraznil, že nehodlá zabránit vzniku vlády, kterou 29. ledna 2014 skutečně jmenoval.\nZdroj fotky: Milan Malíček, Právo.\nOd té doby došlo k personální obměně na čtyřech ministerstvech. Prezident se osobně sešel se všemi kandidáty, proti žádnému neměl zásadních výhrad a tedy je posléze také jmenoval. Byli to (chronologicky): Karla Šlechtová na ministerstvo pro místní rozvoj, Dan Ťok na rezort dopravy, Robert Pelikán na rezort spravedlnosti, a nová ministryně školství Kateřina Valachová.\nZdroj výroku: Druhá debata prezidentských kandidátů na Radiožurnálu. 23. 1. 2013.\nJAKL A HÁJEK\n„V případě svého zvolení prezidentem bych se rozloučil s pány Jaklem a Hájkem, protože to nejsou úředníci, jsou to politici.“\nPetr Hájek i Ladislav Jakl funkce opustili ještě před nástupem Miloše Zemana na Hrad. Hájek skončil týden a Jakl den před nástupem Zemana, z tohoto důvodu je tento slib hodnocen jako nesplnitelný. Miloš Zeman sice avizoval odchod obou zmíněných spolupracovníků svého předchůdce, reálně se však odchod udál z iniciativy Jakla a Hájka. Petr Hájek nyní působí v „kontrarevolučním časopisu Protiproud“, Ladislav Jakl v Institutu Václava Klause.\nZdroj výroku: Prezidentské finále. Česká televize – 24. 1. 2013.\nBANKOVNÍ RADA ČNB - PESTROST SKRZ JMENOVÁNÍ\n„Radil bych se s celou řadou ekonomů a finančníků, protože nejsem všeználek. Na druhé straně a teď nebudu pomlouvat, teď budu citovat minulou diskusi, kde to prohlásil pan ministr Schwarzenberg bych se opravdu, ale opravdu neradil s Miroslavem Kalouskem. Ale na druhé straně a v tom se naopak shodujeme bankovní rada je sedmičlenná, takže pane ministře, těžko tam můžete namíchat deset ekonomických škol. Pro vytvoření konkurenčního prostředí stačí dvě – jednu keynesiánskou a jednu dejme tomu friedmanovskou, když to budu personifikovat. A tím, že se vytvoří konkurenční prostředí bude bankovní rada dostatečně pestrá.“\nje sedmičlenný orgán, její členové jsou jmenováni prezidentem našestileté období. Od svého nástupu do funkce v březnu 2013 měl Miloš Zeman možnostjmenovat zatím tři členy, do konce mandátu v roce 2018 skončí funkčníobdobí dalším dvěma členům.\nMiloš Zeman již během svého mandátu do funkce jmenoval v březnu 2014 Jiřího Rusnoka. Toho jako jednoho z vážných kandidátů zmiňoval již během kampaně, je tedy otázkou, zda se o této nominaci s někým radil.\nDalší jména oznámil prezident v květnu 2016. Radu od července posílí Vojtěch Benda a Tomáš Nidetzký. Novým guvernérem za odcházejícího Singera se pak má stát Jiří Rusnok. V projevu u příležitosti jmenování nových členů prezident vyzvednul jejich odbornost, která se nemusí vázat na shodu s názory prezidenta. Zároveň zdůraznil, že jeho cílem je mít v radě jak makroekonomy, tak praktiky. I zde ale připomenul, že jedním z kritérií výběru nových členů rady byla názorová shoda s budoucím guvernérem Rusnokem, oba s ním navíc v minulosti působili ve finanční skupině ING. Právě s Rusnokem se o jménech mimo jiné radil, dále podle Rusnkových slov kozultoval také s makroekonomickým expertem odborů Jaroslavem Ungermanem.\nV lednu 2017 prezident jmenoval do bankovní rady Oldřicha Dědka a Marka Moru. U jmenovaných pánů experti upozorňovali na jejich ne zcela identické postoje k intervecím ČNB.\nDosavadní jmenovaní členové jsou si vesměs názorově blízcí (neplatí to ovšem absolutně), může se ale jednat o vyvažování ve vztahu ke stávajícím členům Rady, které Zeman "zdědil" po svém předchůdci Václavu Klausovi.\nZdroj slibu: Prezidentský duel MF Dnes / Idnes.cz. 22. 1. 2013.\nŠVEJNAR DO ČNB\n„V případě svého zvolení bych jedním z členů bankovní rady jmenoval profesora Jana Švejnara.“\nBankovní radu ČNB tvoří sedm členů s odlišným začátkem funkčního období na dobu 6 let podle článku 6 (4) v zákoně č. 6/1993 Sb., o České národní radě. Prezident jmenoval od svého nástupu do funkce v únoru 2014 Jiřího Rusnoka. Další výměna členů by měla proběhnout v červenci 2016 a v únoru 2017 (viz. předchozí slib). Slib je možné ještě teoreticky splnit.\nJan Švejnar se však v reakci na slib vyjádřil s tím, že by místo člena v radě nepřijal. Z tohoto důvodu tento slib hodnotíme jako nesplnitelný.\nZdroj slibu: Prezidentské finále. Česká televize – 24. 1. 2013.\nRYCHETSKÝ V ČELE ÚS\n„Pokud toto platí (možnost opětovně jmenovat soudce Ústavního soudu), tak bych to s velkým potěšením udělal (jmenoval by znovu P. Rychetského).“\nPavlu Rychetskému skončil jeho desetiletý mandát v Ústavním soudu v srpnu 2013. Miloš Zeman ho ovšem navrhl na další funkční období a v červnu 2013 byla jeho nominace schválena v Senátu. 7. srpna byl poté Rychetský znovu jmenován ústavním soudcem. Tento slib tedy prezident Zeman již splnil.\nZdroj slibu: Druhá prezidentská debata České televize – Táňa Fischerová, Přemysl Sobotka, Miloš Zeman (Brno) – 7. 1. 2013.\nMiloš Zeman se s předsedou Ústavního soudu Pavlem Rychetským radil o nominacích na ústavní soudce poměrně intenzivně. O jejich schůzkách na toto téma opakovaně informovala média (Aktuálně, ČT,ČTK).\nZ důvodu nedostatečných veřejně dostupných zdrojů jsme oslovili předsedy senátních klubů, zda s nimi prezident nominace skutečně předjednával. Odpověděli dva: Jan Veleba (klub SPO+KSČM+Severočeši), který tuto informaci nepotvrdil, dle jeho slov prezident nominanty nepředjednával ani s ostatními předsedy klubů.\nPředseda Senátu Štěch z ČSSD v rozhovoru pro Události 4. srpna 2015 předpokládal, že bude na schůzce s prezidentem 11. srpna hovořit o možných kandidátech na ústavní soudce. Ve veřejně dostupných výstupech z výše uvedeného jednání není ale žádná zmínka o této věci.\nZeman 25. srpna 2015 jednal s Pavlem Rychetským, Pavlem Šámalem, Josefem Baxou a s Pavlem Zemanem o možných kandidátech na post ústavního soudce. Přítomni byli i 4 kandidáti. Jejich jména byla však v této době veřejnosti utajena.\nMinimálně s některými kluby tedy Zeman o předjednání nominací skutečně usiloval. Rovněž se radil s Pavlem Rychetským. Vzhledem k tomu, že Zeman již nebude v rámci svého prvního mandátu nominovat žádného soudce Ústavního soudu, je slib hodnocen jako bezezbytku splněný.\nZdroj slibu: Interview ČT24. 4. 12. 2012.\nSOUDCI ÚSTAVNÍHO SOUDU II.\n„Václav MORAVEC: Je pro vás představitelné, aby se čekalo na obsazení místa v Ústavním soudu třeba půl roku? Miloš ZEMAN: Zcela určitě ne. Myslím si, že každý prezident, ať už jím bude zvolen kdokoliv, by měl mít v zásobníku více kandidátů. A když mu neprojde jeden, měl by navrhnout druhého.“\nV době nástupu Miloše Zemana do funkce prezidenta republiky nebyl Ústavní soud kompletní, do plného obsazení (15 členů) mu chyběli tři soudci (dalšímu členovi ÚS, Miroslavu Výbornému, končil mandát v červnu 2013). Již 26. března, tedy po necelých třech týdnech v úřadě hlavy státu, navrhl Zeman první čtyři kandidáty na soudce Ústavního soudu a téměř přesně o měsíc později byli všichni schváleni Senátem (viz. jednotlivá hlasování u bodu 67 – č. 168–171).\nZ dalších čtyř kandidátů, které Zeman navrhl Senátu v červnu 2013, uspěli pouze tři, když o jediný hlas nebyl schválen Miloslav Výborný.\nV polovině července tedy prezident navrhl nového kandidáta, Jana Sváčka (kterého mimochodem již v minulosti neúspěšně navrhoval bývalý prezident Václav Klaus). Ani toho ovšem horní parlamentní komora neschválila.\nV září 2013 tedy Zeman navrhl Radovana Suchánka, s jehož nominací již Senát souhlasil.\nDalší dva prezidentovi kandidáti (Jan Musil a Jiří Zemánek) byli v horní komoře schválení v polovině prosince 2013 a začátkem loňského roku jmenováni.\nV dubnu 2014 prezident navrhl Jiřího Nykodýma, Vojtěcha Šimíčka a Tomáše Lichovníka. Jiří Nykodým nebyl schválen Senátem. Zbylí dva kandidáti byli schváleni. Prezident v červnu jmenoval Vojtěcha Šimíčka a Tomáše Lichovníka.\nV říjnu 2014 prezident navrhl Davida Uhlíře. V prosinci byl schválen Senátem a následně jmenován.\nV srpnu 2015 prezident navrhl Jaromíra Jirsu, následně byl v září schválen Senátem a v říjnu jmenován.\nV říjnu 2015 prezident navrhl Josefa Fialu. Jeho nominaci Senát v prosinci schválil a byl jmenován.\nMiloš Zeman tedy musel v průběhu prvních třech let svého mandátu řešit významnou obměnu Ústavního soudu, což se mu podařilo. Rovněž dokázal poměrně rychle reagovat na odmítnutí některých kandidátů Senátem. Vzhledem k tomu, že Zeman již nebude v rámci svého prvního mandátu nominovat žádného soudce Ústavního soudu, je slib hodnocen jako bezezbytku splněný.\n„No já si především myslím, že prezidentské veto je poslední zoufalý akt, kterému má předcházet úsilí prezidenta o to, aby svoje případné připomínky k nějakým zákonům prosadil při jednání ve vládě a v parlamentě. A teprve tehdy, když to nedokáže, může uvažovat o vetu. Já bych dával přednost preventivním akcím, než abych vetoval zákony přijaté Parlamentem.“\nMiloš Zeman za čtyři roky svého prezidentského mandátu uplatnil veto na 6 zákonů. U 3 z nich se dopředu nesnažil apelovat veřejně na vládu nebo zákonodárce, aby je upravili s tím, že je bude jinak případně vetovat.\nPrvní veto uplatnil na novelu zákona o odpadech, když zdůraznil, že Senát obdržel znění novely, v níž byl zapracován neschválený pozměňující návrh a ten taky odsouhlasil. Tím došlo k porušení Jednacího řádu Poslanecké sněmovny a zákon tedy prezident vrátil z ústavně právního důvodu. O preventivní akci média nemluví, jde však především o to, že poslanci na chybu přišli jen den před samotným vetem.\nDruhé prezidentské veto bylo použito na novelu služebního zákona, přičemž ve zdůvodnění je jedna z "preventivních" akcí v Poslanecké sněmovně přímo zmíněna. Prezident Zeman v září 2014 v Poslanecké sněmovně skutečně prohlásil, že je připraven dát ústavní stížnost na služební zákon, když ho politici nezmění a přehlasují jeho avizované veto.\nTřetí veto bylo použito proti zákonu o poskytování služby péče o dítě v dětské skupině. Jako důvod prezidentův mluvčí zmínil, že "dochází k omezování společensky prospěšných občanských aktivit, na kterých stojí moderní demokratická společnost," a to, že má zákon problém s retroaktivitou. Zda se o zákonu prezident Zeman zmiňoval před samotným vetem, se nám nalézt nepodařilo. Ještě v září 2014 (asi měsíc před vetem) navíc web MPSV zmiňuje článek iDnes, ve kterém se uvádí, že "zákonu chybí už jen podpis prezidenta Miloše Zemana" a potenciál veta z něj nijak nevyplývá.\nVe čtvrtém případě vetoval prezident novelu tzv. školského zákon. Ve svém zdůvodnění vysvětluje, že se tak rozhodl na základě stanoviska Svazu měst a obcí. Podle něj je vymezení obvodů tzv. spádových mateřských škol, a možnost umisťovat do předškolních vzdělávacích zařízení děti od dvou let věku obtížně realizovatelné a finančně náročné.\nKromě výše zmíněného prezident Zeman ve zdůvodnění znovu opakuje svůj nesouhlas se zaváděním principu tzv. inkluze do vzdělávání. Inkluzi Zeman sice kritizuje dlouhodobě, nicméně novelu, která toto opatření zaváděla, prezident podepsal již vloni na jaře.\nNalézt se dají tři další příklady, které podporují Zemanův výrok. Jde totiž o zákony, které po Zemanově kritice ani nebyly schváleny či byly schváleny v souladu s prezidentovými návrhy, a veto tak nemuselo být použito. V květnu 2014 šlo o senátní návrh zákona o Národním parku Šumava, v srpnu prezident uvedl podmínky, při jejichž splnění by nevetoval návrh zákona o státním rozpočtu, a v prosinci šlo o zákon, kterým by zákonodárci navýšili své platy.\nAž do května 2016 se tedy prezident Zeman držel zásady, že jeho případným vetům bude předcházet úsilí prosadit případné připomínky k nějakým zákonům při jednání ve vládě a v parlamentu. V případě školského zákona tomu tak ale nebylo. Navíc se prezident Zeman odkazuje na nesouhlas s opatřením, jehož zavedení o rok dříve v rámci jiné novely svým podpisem stvrdil.\nV poslední době pak Zeman vetoval 2 zákony, u nichž své výtky předem neuplatňoval. Jde zéjméma o novelu zákona o střetu zájmů, zejména části, které jsou mediálně nazývány jako "Lex Babiš". Dále pak své veto využil v případě návrhu novely zákona o DPH, která přeřadila noviny a časopisy do 10% sazby. Ani v tomto případě Zeman nejednal s vládou v rámci parlamentního projednání. Tématem jsme se zabývali ve zvlášním textu.\nVáclav Havel vetoval od července 1992 do července 1996 šest zákonů (3 na 2 roky), od července 1996 do července 1998 čtyři zákony a od července 1998 do července 2002 čtrnáct zákonů (7 na 2 roky).\nVáclav Klaus vetoval od července 2002 do srpna 2004 osm zákonů (4 na 2 roky), od srpna 2004 do září 2006 dvacet jedna zákonů, od září 2006 do května 2009 čtyři zákony a do listopadu 2012 dalších dvacet sedm zákonů.\n„Tak zaprvé, já bych nevyhlašoval žádnou amnestii.“\nÚstava ČR umožňuje prezidentovi udělit amnestii. Miloš Zeman však této pravomoci na rozdíl od svých předchůdců v úřadu prezidenta České republiky Václava Havla (1993) a Václava Klause (2013) dosud nevyužil.\nZdroj slibu: Prezidentský Hyde park ČT24. 21. 12. 2012.\n„Zadruhé, rozhodně ne školné, ať už se mu říká školné, nebo dnes módně zápisné. To bych zcela určitě vetoval, protože to prostě diskriminuje i talentované děti ze sociálně slabších rodin.“\nKe splnění či porušení tohoto slibu ze strany Miloše Zemana zatím nemohlo dojít, protože takovýto zákon se k němu zatím nedostal.\nNaposledy chtěla školné na VŠ zavést Nečasova vláda (.pdf, bod V. programového prohlášení vlády – str. 26), později od něj ale sama odstoupila (nadále se však uvažovalo o tzv. zápisném).\nSoučasná vláda v čele s Bohuslavem Sobotkou jasný postoj ke školnému vyjádřila již ve svém programovém prohlášení: „Bude garantovat bezplatné vysokoškolské vzdělání na veřejných a státních vysokých školách – nezavede školné ani zápisné“ (bod 3.6).\n„Jakub ŽELEZNÝ: Udělil byste státní vyznámenání členům skupiny bratří Mašínů? Miloš ZEMAN: Ne.“\nJedná se o průběžně plněný slib, protože do dnešního dne (10. května 2016) prezident České republiky Miloš Zeman neudělil státní vyznamenání žádnému z členů skupiny bratří Mašínů. Pro úplnost přikládáme odkazy na seznamy vyznamenaných osobností v letech 2013, 2014 a 2015, kdy o vyznamenáních rozhodoval prezident Miloš Zeman.\nPoslední vyznamenání, které tato skupina či její jednotliví členové obdrželi, bylo vojenské vyznamenání Zlaté lípy, jež bylo uděleno 25. srpna 2011 tehdejším ministrem obrany Alexandrem Vondrou při příležitosti pohřbu Ctirada Mašína v Clevelandu. Stejné vyznamenání bylo zároveň uděleno přítomnému bratrovi Josefovi.\nZdroj slibu: Prezidentská anketa. Události ČT. 18. 11. 2012.\n„Václav MORAVEC: Vy byste nějak měnili tento zvyk (jmenování vedoucích zastupitelských misí), nebo toho, koho by vám premiér, respektive ministerstvo zahraničí předložilo, tak byste ho automaticky jmenovali? Miloš ZEMAN: V zásadě bych to neměnil, protože, uvědomte si, že velvyslance navrhuje vládě ministr zahraničí, vláda je navrhuje prezidentovi.“\nSlib vyvracejí také výroky Miloše Zemana v českých médiích. V rozhovoru pro ParlamentniListy.cz (13. březen 2014) uvedl pro jmenování velvyslancům své kritérium: *"Zatím nemám žádná konkrétní kritéria pro velvyslance s výjimkou jediného, že musí mít určitou ekonomickou erudici." *\nSvůj postoj ke jmenování velvyslanců Miloš Zeman vyjádřil také v rozhovoru pro časopis Reflex (8. října 2015). Jednalo se o odvolání velvyslankyně v Sýrii na základě věkového limitu pro velvyslance: *"**Suše jsem ministru zahraničí sdělil, že podle ústavy velvyslance jmenuje a odvolává prezident a nikdo jiný než prezident. Mohu Vás proto ujistit, že ji neodvolám." *\nZemanem kritizovaná věková hranice pro velvyslance byla nakonec zrušena. Úpravu zákona schválil Senát v lednu 2016.\nKOSOVO – VELVYSLANCI\n„M. VESELOVSKÝ: Měl byste jako hlava státu problém s některými kroky české vlády? Teď se dívejme zpátky, ty kroky, které na mezinárodním poli, v mezinárodní politice česká vláda udělala? Měl byste s některými těmi kroky problém, že byste se k nim prostě nemohl přihlásit? Miloš ZEMAN: Velký problém mám s uznáním nezávislosti Kosova a to jsem taky několik let veřejně říkal a říkal jsem to i ministru Karlu Schwarzenbergovi. Víte, prezident tady má jednu možnost a i když často nesouhlasím s Václavem Klausem, tak tady bych s ním souhlasil. Za prvé, odmítnout jmenovat velvyslance v Kosovu, což se stalo, a odmítnout přijmout velvyslance Kosova v Praze, což se také stalo. Prostě jsou státy, a já teď uvádím tento konkrétní případ, které by Česká republika, pokud chce zůstat demokratickým státem, principiálně uznávat neměla.“\nPodle webu zastupitelského úřadu v Prištině funkci velvyslance od září roku 2014 zastává Ivo Šilhavý. Z důvodu nejasností jsme kontaktovali tiskový odbor ministerstva zahraničí, kde se nám dostalo následující odpovědi:\n"Vedoucímu zastupitelského úřadu ČR v Prištině panu RNDr. Ivu Šilhavému byla podobně jako dalším vedoucím zastupitelských úřadů ČR v zahraničí v souladu s kariérním řádem MZV ČR propůjčena před vysláním do zahraničí diplomatická hodnost velvyslanec. Protokolárně je vedoucí zastupitelského úřadu v Prištině v rámci diplomatického sboru veden jako chargé d´affaires a. i. (viz Vídeňská úmluva o diplomatických stycích)."\nPodle webu ministerstva zahraničí je chargé d´affaires "jmenován ministrem zahraničí ČR, nemusí se žádat o souhlas hostitelské/přijímací země". Dále ministerstvo uvádí, že "každý velvyslanec nemusí být nutně vedoucím velvyslanectví (tj. mimořádným a zplnomocněným velvyslancem)", což je se vší pravděpodobností i tento případ. Vše nasvědčuje tomu, že prezident tedy velvyslance v Kosovu skutečně nejmenoval. Slib je tak prozatím průběžně plněný. Dodáváme, že na velvyslanectví Kosova v Praze působí od roku 2012 zástupkyně Kosovské republiky rovněž pouze ve funkci tzv. chargé d’affaires.\nZdroj slibu: Předvolební prezidentská debata. ČRO-Radiožurnál. 4. 1. 2013\nNÁVŠTĚVY VLÁDY/KOMOR PARLAMENTU\n„Od Václava Havla i Václava Klause bych se v případě zvolení lišil tím, že bych v souladu s ústavou pravidelně navštěvoval jak zasedání vlády, tak promlouval před oběma komorami Parlamentu.“\nČlánek 64 Ústavy České republiky říká:\nPrezident Miloš Zeman tohoto práva během prvních dvou let svého mandátu využíval skutečně více než jeho předchůdci Václav Klaus a Václav Havel.\nOd svého jmenování v březnu 2013 se prezident zúčastnil tří schůzí vlády České republiky, poprvé krátce po zvolení 20. března, podruhé v červenci 2014 a naposledy se jednání vlády prezident zúčastnil v září 2015.\nJednání Senátu prezident navštívil pětkrát, 21. března 2013, podruhé o měsíc později, do Senátu se pak prezident během prvního roku vydal i v srpnu a také v prosinci. Poslední návštěva horní komory se datuje do května 2014.\nDo Poslanecké sněmovny zavítal prezident zatím pětkrát. Poprvé v květnu 2013, v roce 2014 dvakrát, v únoru a v září, dále pak 19. června 2015. Během 29. schůze Poslanecké sněmovny ji prezident požádal, aby schválila vládní návrh zákona o prokazování původu majetku.\nPoslední návštěva hlavy státu v Poslanecké sněmovně se uskutečnil 11. března 2016, kdy Miloš Zeman podpořil vládní návrh zákona o obecném referendu. Ve svém projevu dále apeloval na zavádění dalších prvků přímé demokracie do českého politického systému.\nZatím poslední návštěva prezidenta na půdě Poslanecké sněmovny proběhla 21. února 2017, kdy prezident přišel podpořit svým projevem senátní verzi zákona o Národních parcích. Zákon nakonec prošel ve verzi schválené Poslaneckou sněmovnou navzdory prezidentovým přímluvám.\nZdroj slibu: Debata prezidentských kandidátů MF Dnes / Idnes.cz. 8. 1. 2013.\nVETO PROTIKUŘÁCKÉHO ZÁKONA\n„Moderátor: Jaký máte, je to otázka na oba dva, jaký máte jako vášniví kuřáci názor na návrh ministra zdravotnictví, který se týká zákazu kouření ve všech restauracích a na veřejných místech? A zda byste jako prezident tento zákon vetovali? A může začít Karel Schwarzenberg. Karel SCHWARZENBERG: Přiznávám, že by mi ten zákon velice vadil, poněvadž si opravdu u piva strašně rád zapálím moji dýmku. To vůbec nepopírám. Ale nevetoval bych ho, poněvadž opravdu považuji prezidentské veto za nástroj, který by se měl používat jenom ve velmi vážných případech. Moderátor: Miloš Zeman. Miloš ZEMAN: V tomto případě naprosto souhlasím. Jenom bych při projednávání tohoto zákona nesměle namítl, že tam, kde restaurace má dvě oddělené místnosti, nic nebrání tomu, aby jedna byla kuřácká a druhá byla nekuřácká. Ale uznávám, že obtěžovat nekuřáky kouřem v hospůdkách, které mají jedinou místnost, není zrovna nejlepší.“\nTzv. protikuřácký zákon (o ochraně zdraví před škodlivými účinky návykových látek) podepsal prezident Zeman 14. února 2017. Svůj předvolební slib tedy bezezbytku splnil. Glosoval to tak, že jej vetovat nemůže, jelikož je jako kuřák ve střetu zájmů.\n„Jediný způsob, jak se vyhnout (…) podezření z klientelismu, je právě respektování výběrových řízení (ke jmenování krajských soudců).“\nV době prezidentství Miloše Zemana se otázka jmenování krajských soudců řešila především v srpnu 2014, a to v případě obsazení postů předsedů krajských soudů v Brně a v Ústí nad Labem. Výběrová řízení, která měla na starost komise složená ze zástupců Ministerstva spravedlnosti, se konala hned dvě. To první, v čele s první náměstkyní Hanou Marvanovou, bylo vzhledem k nevyžádaným podkladům dokazujícím kvalitu kandidátů zhodnoceno jako neadekvátní a v něm jmenovaný soudce Jan Veselý byl prezidentem Zemanem odmítnut pro nedostatečné pracovní výsledky. Prezidentův postoj k dané věci ocenila i soudkyně ústeckého krajského soudu Hošková, která již dříve iniciovala dopis s pochybnostmi o možném výběru Veselého na tento post.\nVýběrové řízení na tuto funkci však dle ohlasů probíhalo dle nastavených, řádných pravidel, o čemž svědčí i prezidentovo odsouhlasení druhého kandidáta Milana Bořka na post předsedy Krajského soudu v Brně.\nDruhé kolo výběrového řízení navrhlo jako předsedu Krajského soudu v Ústí nad Labem předsedu senátu Vrchního soudu v Praze Luboše Dörfla, který byl spolu s Milanem Bořkem 30. září 2014 do funkce předsedy jmenován.\nV poslední době (např. leden 2016) pak prezident jmenoval soudce obecných soudů opakovaně, v rámci jím jmenovaných skupin nových soudců byli i soudci krajských soudů (březen 2016). Konkrétní případ, kdy by se prezident vymezil při jmenování soudců, nelze dohledat, svůj slib tedy průběžně plní.\nZdroj slibu: Prezidentské finále. Česká televize. 24. 1. 2013.\n„Patrně bych abdikoval, v souladu se zákonem, pokud by mně Parlament vyslovil nedůvěru. Představa, že bych se mohl dopustit velezrady či vlastizrady, je pro mě absurdní, v reálném životě si to neumím představit.“\nPrezident Zeman nebyl vystaven situaci, kdy by Ústavní soud projednávalžalobu na něj, jeho slib je tedy hodnocen jako nerealizovaný. Článek 65 Ústavy České republiky upravuje možnost zbavit prezidenta republiky mandátu: "(2) Senát může se souhlasem Poslanecké sněmovny podat ústavní žalobu\nproti prezidentu republiky k Ústavnímu soudu, a to pro velezradu nebopro hrubé porušení Ústavy nebo jiné součásti ústavního pořádku;velezradou se rozumí jednání prezidenta republiky směřující protisvrchovanosti a celistvosti republiky, jakož i proti jejímudemokratickému řádu. Ústavní soud může na základě ústavní žaloby Senáturozhodnout o tom, že prezident republiky ztrácí prezidentský úřad azpůsobilost jej znovu nabýt."\nBěhem funkčního období Miloše Zemana se objevila petice Prezidente, odejděte, která vyzvala Senát\n(.pdf) k projednání podezření ze spáchání velezrady v souvislosti svýroky hlavy státu směrem k válce na Ukrajině.\nPetice byla 10. prosince 2015 projednána na plenárním zasedání Senátu, kdy Senát konstatoval, že předmětná petice „vyzývající Senát Parlamentu České republiky k projednání podezření na akt velezrady prezidenta Miloše Zemana“ je nedůvodná. Vzhledem k tomu, že pro hlasování o doprovodných usneseních nebyl během projednávání přihlášen dostatečný počet senátorů, bylo ukončeno projednávání tohoto bodu.\nO znovuotevření bodu, který se týkal předmětné petice, se pokusil 6. ledna 2016 senátor Jan Horník. Svůj návrh však stáhl zpět s tím, že na následujícím Organizačním výboru Senátu bude předložen návrh na zařazení pouze doprovodného usnesení. Tento tisk se ovšem prozatím neprojednával.\nDalší pokus o otevření otázky abdikace či žalování prezidenta, nastal po tom, co prezident Zeman veřejně potvrdil částku 150 milionů jako výkupného za propuštěné dívky unesené v roce 2013 v Pákistánu. Otázka z února roku 2016 zůstala jen u proklamace poslance Ženíška. Tato aktivita by ovšem šla označit za spíše mediální, k samotné žalobě opět nebylo přistoupeno.\nZdroj slibu: Časopis Ekonom. 3. května 2012.\nPrezident rozhodl v listopadu 2013 o přenesení pravomoci v řízení o udělení milosti na Ministerstvo spravedlnosti (MS), které podleněj mělo také rozhodnout o případném zamítnutí milosti. Podle Ústavy však musí prezident stále rozhodovat o udělení milosti, a proto jsou mu úředníky protříděné milosti předávány k rozhodnutí.\nV roce 2014 mu byly doporučeny tři žádosti o milost z celkového počtu 450 žádostí, které úředníci prošli. Prezident nevyhověl ani jedné z nich. Nejednalo se totiž podle něj o nevyléčitelně nemocnéosoby nebo o již odsouzené osoby (ve dvou případech se jednalo oodsouzené s poškozením míchy a mozku při autonehodě). Více ojednotlivých případech zde.\nDo srpna 2015 na Hrad kvůli tomuto přístupu nedorazila z MS jediná žádost o milost a přístup prezidenta Zemana potvrdila v září 2015 i vedoucí ústavněprávního oddělení MS Tereza Krupová.\nV únoru 2016 udělil prezident Zeman svoji první milost. Prezident případ popsal takto:\n"Jedná se o muže, který za méně závažnou majetkovou trestnou činnost obdržel tři roky. Část trestu si odseděl a poté byl podmíněně propuštěn do nemocničního ošetřování vzhledem k velmi vážnému stavu jeho choroby."\nZnovu však připomněl, že milosti bude udělovat jen pokud budou splňovat tyto podmínky a to: "V* případě, kdy se omilostněný nedopustil závažného trestného činu, v případě, že jeho nemoc ho ohrožuje na životě, a samozřejmě, že má domácí zázemí, které ho může přijmout."*\nRok 2016 byl v otázce udělování milostí zásadní. V tomto období udělil prezident Miloš Zeman celkem šest milostí:\nPrvní omilostněný byl 11. února těžce nemocný odsouzený za majetkovou trestnou činnost, druhou milost udělil prezident 31. května, a to opětovně těžce nemocnému, tentokráte odsouzenému za přečin maření výkonu úředního rozhodnutí.\nDne 27. září udělil prezident Zeman svoji třetí milost formou zastavení trestního stíhání (tzv. abolice), a to za přečin maření výkonu úředního rozhodnutí a vykázání. Obviněný utrpěl poškození mozku po cévní mozkové příhodě a duševní poruchu, která zamezila chápání smyslu trestního řízení. Hned dvě milosti byly uděleny 20. listopadu.\nČtvrtou ženě s vážnou psychickou nemocí, která byla odsouzena za trest majetkové povahy ve formě podvodu, zpronevěry a konkurzního podvodu.\nJako pátou omilostnil ženu, která byla odsouzená za zpronevěru. Miloš Zeman zde vyslyšel (dle vyjádření Hradu) prosbu papeže Františka, který jej o to požádal osobním dopisem. Poslední, a to šestou milost, udělil prezident Zeman 14. prosince 2016 muži trpícímu závažným onkologickým onemocněním, který byl jako recidivista odsouzen za majetkovou trestnou činnost.\nPro tento předvolební slib je pak zásadní pátá milost. Žena, které byla milost udělena, nesplňovala prezidentem vymezenou podmínku dlouhodobé nemoci. Jde tak porušení slibu, jak jej Zeman sám nadefinoval. Byť mohou být konkrétní okolnosti případu jistě závažné či lidsky pochopitelné, pro hodnocení vycházíme pouze z vymezení, jak jej nadefinoval sám Miloš Zeman. Fakticky svůj slib porušil.\nZdroj slibu: Rozhovor Miloše Zemana pro Parlamentní listy: “Šašci jsou moudřejší než většina politiků.” 4. června 2012.\n„Zahr. cesta: No tak první je naprosto automatická. To znamená Slovensko.”\nMiloš Zeman se ujal funkce prezidenta dne 8. března 2013. Jeho prvnízahraniční cesta se uskutečnila ve dnech 4. až 5. dubna a skutečně vedla\n„Na mou prezidentskou kampaň, bude-li nějaká, bude zapotřebí dvou až tří milionů korun. Doufám, že to bez jakýchkoli větších potíží seženeme od drobných dárců na základě principu, jenž zvolil i Barack Obama. Tedy malé dary od vyššího počtu sponzorů.“\nDne 29. března 2013 bylo zveřejněno vyúčtování prezidentské kampaně Miloše Zemana za rok 2012 a 2013. Podle zprávy za rok 2012 (.pdf, str. 7) činily celkové náklady na prezidentskou kampaň 23 460 000 Kč. Náklady na prezidentskou kampaň v roce 2013, podle zveřejněné zprávy (.pdf, str. 10), činily 13 800 000 Kč. Celkové náklady prezidentské kampaně představovaly tedy 37 260 000 Kč.\nDrobné dary v se v účetním deníku za rok 2012 (.pdf, str. 16–35) a 2013 (.pdf, str. 16–27) objevují, ale nepředstavují většinu vybraných finančních prostředků. Vyskytují se zde dary velmi nízké do 5 Kč. Převažují však dary v řádech tisíců a statisíců. Jsou zde také dary kolem milionu korun.\nAnalýza datového žurnalisty Jana Bočka pro web Ihned.cz sledovala pohyby na účtu od 26. září 2012 do 27. ledna 2013. "Za tu dobu přiteklo 464 darů v hodnotě 12,8 milionu korun, odešlo 71 položek za 11,1 milionu." Všechny pohyby na účtu kampaně naleznete zde.\nVyjádříme-li přijaté dary kampaní Miloše Zemana v porovnání s kampaní Baracka Obamy (rok 2012), zjistíme, že drtivou většinu finančních prostředků získal Miloš Zeman od velkých dárců. Naproti tomu Obama získal v objemu většinu peněz od malých a středních dárců. Celkově vybral Miloš Zeman 12,8 milionu korun a Barack Obama 558,4 milionu dolarů.\nData vycházejí z transparentního účtu kampaně Miloše Zemana za období 27. září 2012 – 27. leden 2013.\nZdroj dat: Federal Election Commision, Obama 2012. Údaje z obou kampaní zpracoval datový žurnalista Jan Boček.\n„Tak kdyby mě někdo požádal, abych se s tímto spisem (Kajínek) seznámil a byly to případně i důvěryhodné osobnosti a vím, že takové pana Kajínka podporují, no, tak bych určitě část svého času, ono by to bylo několik hodin, ne více, jistě tomuto případu věnoval.“\nMiloš Zeman případu Jiřího Kajínka čas skutečněvěnoval. Ministryni spravedlnosti Válkové Zeman navrhl obnovu řízení apřenesení případu k jinému soudu než plzeňskému. Milost však vězniudělit nehodlá. Podle Zemana předchozí ministryně spravedlnosti souhlasila s obnovením procesu. S nově zvoleným ministrem spravedlnosti se vyjednávání dostalo znovu na začátek.Pelikán naopak není nakloněn obnovení procesu, jak uvedl server [Aktuálně.cz](VEÅEJNÃ KRITIKA VLÃDY). Ministr si vyžádal Kajínkův trestní rejstřík a jako jeden z důvodů pro odmítnutí obnovení procesu uvedl, že jeho rejstřík představují tři popsané strany s loupežemi spojenými s fyzickým násilím.\nZdroj slibu: Prezidentský Hyde park ČT24, 21. prosince 2012.\nVEŘEJNÁ KRITIKA VLÁDY\n„Zaprvé bych nikdy nevystupoval veřejně proti vládě.“\nMiloš Zeman ve funkci prezidenta republiky vládu (některé její členy) kritizuje, jeho slib je tak hodnocen jako porušený.\nUvádíme některé příklady těchto kritik. Dodáváme, že nehodnotímene/oprávněnost jednotlivých kritik, ale pouze to, že prezident i přessvůj závazek proti vládě veřejně vystupuje.\nZřejmě nejznámějším případem, kdy prezident vystoupil veřejně protivládě, byl jeho rozhovor na Českém rozhlase v pořadu Hovory z Lán 2.listopadu 2014. Celý rozhovor je k dispozici prostřednictvím přehrávače Českého rozhlasu. V čase 47:15 prezident Zeman říká: "...nejsem člověk, který by vládunekritizoval, pokud si nemyslí, že si to zaslouží. Vláda podle méhonázoru dosud ve svém konání učinila jednu základní chybu, že podlehlapanu Kalouskovi a zkurvila (sic!) služební zákon."\nV březnu 2014 kritizoval prezident vládu za její legislativní priority. Jak dokládá Česká televize,\njako problém Zeman viděl, že vláda (podle jeho názoru) nebrala zákon omajetkových přiznáních (prokázání původu majetku) jako prioritu, a takése mu nelíbil fakt, že vláda počítala ve svých legislativních plánech spřijetím zákona o sociálním bydlení až v roce 2015.\nBěhem návštěvy Varšavy v červnu 2014 pak vyjevil Miloš Zeman svůj názorna výrok Bohuslava Sobotky v souvislosti s možným posílením vojensképřítomnosti USA. Prezident konkrétně uvedl (Lidovky.cz/ČTK): "Já\nbych byl k panu premiérovi shovívavý. On se v životě nezabývalzahraniční politikou, takže se jí musí teprve učit. A každý, kdo se učí, dělá chyby".\nO měsíc později prezident kritizoval předsedu vlády v souvislosti svýběrem eurokomisaře za Českou republiku. V rozhovoru pro časopis Týden z 28. července 2014 uvedl:\n"Podívejte se, já jsem – jak známo – eurofederalista a nikdo měnemůže podezírat z jakýchkoli antipatií vůči Evropské unii. Alepředstava, že jedu (řeč je o Sobotkovi – pozn. Demagog.cz) s poníženýmpředklonem a čepicí v ruce k Jeanu-Claudu Junckerovi – kterého znám 20let a kterého si velmi vážím – a zdvořile se ho ptám, kterého ze dvou,respektive dokonce tří kandidátů na českého eurokomisaře si on přeje… To\nje takové ponížení České republiky, které naprosto oprávněně nahráváeurofobům. Protože ten termín eurohujerství, který jsem vždy odmítal jako nesmyslný, se v tomto případě opravdu projevil".\nDalším případem, kdy Zeman veřejně vystoupil proti vládě, byla situace z června 2015 v souvislosti se zamýšlenou změnou pravomocí hlavy státu. Jak informuje Česká televize, Zeman na adresu změn/předkladatele (ministr Dienstbier – pozn. Demagog.cz) uvedl:\n"Je komické, aby se přímo zvolený prezident dostal do situace, kdy má menší kompetenci než prezident zvolený parlamentem. Prezident jmenujevelvyslance a podle ústavy prezident zastupuje stát navenek. Já chápu pana Dienstbiera jako neúspěšného kandidáta v prezidentských volbách, že provádí jakousi vendetu, a je mi ho líto.“\nV souvislosti se situací v Agentuře pro sociálnízačleňování z května 2015 Zeman kritizoval osobuministra Dienstbiera. Portál iDNES uvádí dané výroky:\n"Rozdělení agentury bylo pouze úhybným manévrem jak člověka, kterýtuto agenturu vedl jako celek a který byl velmi schopný, zbavit jehovedoucí funkce, a tím se ho v podstatě zbavit jako člověka, který nakaždé poradě nejmenovaného ministra demonstruje – no, řekněme – rozdílschopností obou těchto lidí (...) Lidé, jejichž sebevědomí je podstatněvyšší, než jejich schopnosti, nesnášejí ve svém okolí jako své podřízené\nlidi, kteří jsou chytřejší a schopnější než oni sami."\nJako poslední příklad můžeme uvést Zemanovu kritiku vlády, když odpovídal na otázku, jaká témata diskutoval s premiérem Sobotkou na novoročním obědu. V rozhovoru 4. ledna 2016 pro Český rozhlas Plus uvedl: "Víte, teď se uvádí, že my nevyčerpáme z evropských fondů asi 35 miliard korun. (...) Byli kdysi údaje, že nevyčerpáme 100 miliard a teď panuje nadšení, že to bude jenom 35 miliard. To je jako když Pepíček přijde ze školy a chlubí se tatínkovi: Mohl jsem dostat pětku, ale dostal jsem trojku. Samozřejmě když tohle kritizujete, protože to už je vina současné vlády, tak se musíte současně ptát na řešení. (...) Když vlastní laxností, vlastní neschopností nechá propadnout 35 miliard, tak je to špatně a přitom se mu nestane nic."\nJde pouze o některé příklady, mohli bychom uvést další případy kritiky jednotlivých členů vlády (např. ministra Hermana v souvislosti s návštěvou Dalajlámy v České republice) i vlády jako celku.\nPikantní je, že Zeman již v kampani, jak dokládáme v jednom z jeho dalších slibů (ZEMAN VS. NEČASOVA VLÁDA), v kontradikci ke svému závazku uvedl, že bude minimálně kritizovat Nečasovu vládu za její chyby. Z toho je zřejmé, že jeden z těchto slibů nebylo možné z principu splnit. Takto se vyjádřil v Prezidentském duelu České televize 17. ledna 2013. Uvedl:\n"Je-li Nečasova vláda pravicová a je-li případný budoucí prezident levicový, pak bych nepoužil výraz destabilizovat, ale minimálně kritizovat Nečasovu vládu za chyby, které dělá."\nZdroj slibu: Mladá fronta DNES. 30. října 2012. Rozhovor “Pořád se ve mně perou dvě bytosti.”\nVLAJKA EU NA HRADĚ\n„Jakub ŽELEZNÝ: Dal byste na Hradě, kdybyste byl prezident, vyvěsit unijní vlajku, tedy vlajku Evropské unie? Miloš ZEMAN: Ano, zcela určitě.“\nV tomto případě se jedná o splněný slib, protože prezident Miloš Zeman necelý měsíc od své inaugurace (která proběhla 8. března 2013), tedy 3. dubna 2013, spolu s předsedou Evropské komise Josém Manuelem Barrosem skutečně vyvěsil nad Pražským hradem vlajku Evropské unie.\n„Kdyby tento návrh byl předložen a schválen, tak bych s potěšením ten zákon podepsal (zrušení druhého pilíře důchodového pojištění), protože na rozdíl od p. Sobotky jsem dlouhodobým odpůrcem 2. pilíře.“\nDruhý penzijní pilíř byl zrušen. Prezident podepsal návrh zákona o zrušení druhého pilíře důchodového pojištění v prosinci 2015.\nVláda na svém jednání 18. května 2015 (.pdf) schválila návrh zákona o ukončení důchodového spoření (2. pilíř) a uložila ministrovi financí vypracovat konečné znění návrhu zákona podle připomínek předsedy Legislativní rady vlády. Rovněž navrhla Poslanecké sněmovně, aby se zákonem vyjádřila souhlas již v prvním čtení.\nTa na své schůzi 7. července 2015 nesouhlasila s projednáváním zákona tak, aby mohla s návrhem zákona souhlasit již v prvním čtení. Návrh zákona byl tedy přikázán k projednání rozpočtovému výboru.\nDruhé čtení zákona proběhlo na 33. schůzi a to 9. října 2015. V třetím čtení, 6. listopadu 2015 (.pdf), byl tento návrh schválen a postoupen Senátu. Následně byl návrh zákona schválen Senátem na 16. schůzi, která probíhala od 10. prosince. Miloš Zeman zákon podepsal 15. prosince 2015.\n„Jiří STRACHOTA: Prosím, jmenujte jeden čin, z kategorie nejdůležitějších, který byste uskutečnili v případě svého zvolení. Miloš ZEMAN: Je to zákon o prokázání původu příjmů a majetku včetně možnosti zabavení nelegálně získaného majetku. Je to zákon, který jsem prosazoval už v Poslanecké sněmovně, která ho třikrát odmítla, ale budu ho prosazovat počtvrté, popáté i pošesté.“\nMiloš Zeman není schopen z pozice prezidenta splnit tento slib. Zajištění přijetí konkrétní legislativy je odvislé od legislativní moci (tj. Parlamentu České republiky), nikoli od pozice prezidenta. Ten sice může apelovat na politické strany ve věci přijetí zmíněné novely, nicméně to je vrchol jeho možností v dané věci.\nK dané problematice uveďme, že vláda Bohuslava Sobotky na základě dohody mezi ČSSD, ANO a KDU-ČSL skutečně tento zákon bude předkládat, rozhodnutí je ovšem závislé na dohodě těchto subjektů v koaliční smlouvě (.pdf – bod 2.5.) a programovém prohlášení vlády (bod 3.1.), na prezidentově vůli není tento fakt závislý.\nPodle plánu legislativních prací vlády má tuto legislativu na starosti Ministerstvo financí a s předložením se počítalo v lednu 2015. Samotný koncept rezort představil již na podzim 2014.\nZmíněný návrh projednala vláda České republiky na svém jednání dne 18. května a schválila jej. Návrh následně začala projednávat Poslanecká sněmovna v prvním čtení 19. června, a to i za přítomnosti prezidenta Zemana. Ten ve svém vystoupení apeloval na Sněmovnu, aby zákon přijala.\nKonkrétně před poslanci uvedl: “Takže mně dovolte, abych závěrem, třebaže bych si přál, aby tento zákon byl ještě přísnější, se přimluvil za jeho přijetí. Nesdílím názor ministra financí, že nemusí přinést podstatné příjmy do státního rozpočtu, ale to samozřejmě bude záviset právě na aktivitě finančních úřadů.”\nPrvní čtení bylo ukončeno 27. ledna 2016, zákon dále postupuje legislativním procesem, aktuálně tedy míří do sněmovních výborů.\nPro informaci dodejme, že Miloš Zeman v pozici předsedy vlády zákon skutečně prosazoval. V Poslanecké sněmovně byl ovšem dvakrát a nikoli třikrát, jak Zeman tvrdí.\n„Veřejně jsem se zavázal, že v případě svého zvolení budu třicet procent svého platu odvádět na tzv. prezidentský fond, z něhož má být financováno splácení státního dluhu.“\nPodle zákona o platu a dalších náležitostech spojených s výkonem funkce představitelů státní moci příslušelo v době od zvolení Miloši Zemanovi měsíčně 186 300 Kč, plus měsíční náhrady k platu ve výši 173 299 Kč. Od ledna 2015 se pak platy zvyšovaly a u prezidenta tak měsíční příjem činil 191 800 Kč, plus náhrady ve výši 178 443 Kč. Od ledna 2016, po dalším nárůstu, činí plat prezidenta 219 000 Kč a náhrady ve výši 203 800 Kč.\nPokud bychom počítali za jeho příjem pouze základní plat, odváděná výše by odpovídala, nicméně prezidentu republiky přísluší také náhrady, které dosahují takřka výše základního platu. Reálně tak ze svého maximálního příjmu (po započtení náhrad) odváděl prezident Zeman v období červen 2013 – prosinec 2014 měsíčně 16,7 %. Po zvýšení platů ústavních činitelů od ledna 2015 jde pak (při zachování platby 60 tisíc) o 16,2 %. Po zvýšení v lednu 2016 je to pak pouze (při zachování platby 60 tisíc) o 14,19 %.\nV roce 2015 se navíc Miloš Zeman rozhodl, že namísto splácení státního dluhu bude peníze z fondu posílat na Fond ohrožených dětí (Klokánky). První šek na 2,5 mil. Kč byl fondu předán 17.12.2015. Klokánkům totiž hrozilo kvůli dluhům zrušení.\nZdroj slibu: Prezidentský duel Zeman–Fischer na TV Nova. 8. 1. 2013.\n„Budu se přimlouvat za změnu volebního zákona (po vzoru komunálních voleb) – podle něj by se daly volit osobnosti napříč kandidátkami.“\nPrezident skutečně krátce po svém zvolení 21. března 2013 v projevu v Senátu navrhl změnu volebního systému, a to ve 3 bodech – snížení volebního prahu z 5 na 3 %, zvýšení počtu volebních obvodů a také panašování (možnost volby napříč kandidátkami).\nMiloš Zeman k poslednímu doslova uvedl:\n“*A panašování je v podstatě opakování pozitivní zkušenosti z komunálních voleb, která zde již dlouhodobě existuje. A já se domnívám, že ona možnost výběru napříč kandidátkami dává nejenom větší svobodu voličům, kteří nejsou sevřeni do svírací kazajky jedné, ať už jakékoli politické strany, ale vytváří velmi nepříjemný tlak na všechny, opakuji, všechny politické strany, aby do čela svých kandidátek dávaly skutečné osobnosti a nikoliv – kdysi, když jsem nebyl prezident, jsem tomu říkal šedivé myši, dnes musím volit zdvořilejší terminologii, takže dejme tomu – lidi bez výrazných osobnostních rysů. Doufám, že tento eufemismus vás poněkud potěší.\nA právě proto, že se tím jednak zabraňuje politickým stranám umístit své vysloužilé funkcionáře na čelná a zdánlivě volitelná místa kandidátek, a jednak a především se – po vzoru Senátu – politické strany nutí k tomu, aby nezadupávaly do země výrazné osobnosti, ale naopak jich využily, a to zejména osobnosti z komunální, regionální, ale i podnikatelské a dalších sfér, prostě ti, kdo už v životě něco reálného dokázali*.”\nbřezna 2016 prezident vystoupil v Poslanecké sněmovně během projednávání vládního návrhu zákona o obecném referendu. Ve svém projevu podpořil také právě panašování. Sněmovně řekl:\n"Poslední bod, který bych vám rád nabídl k úvaze, zní panašování. Jak víte, panaš je francouzsky pestrobarevný chochol a neznamená nic jiného v tomto případě, než že občan si může vybrat mezi více kandidátkami. Tento systém již existuje v komunálních volbách a podle mého názoru se osvědčil. Nevidím principiální důvod proti tomu, aby byl přenesen i na úroveň krajských a parlamentních voleb. Jste vázáni kandidátkami kandidujících subjektů, to nesporně ano. A například v zastupitelstvu o patnácti členech si můžete vybrat a sestavit vlastní kandidátku pečlivým křížkováním těch osob, které znáte a kterých si skutečně vážíte. Ti línější zaškrtnou jenom jednu kandidátku a budou riskovat, že spolu s cibulí koupí mrkev. Protože na konci kandidátky obvykle bývají lidé, kterým se poněkud neuctivě říká křoví nebo také nosiči vody. Jestliže by panašování bylo uplatněno v plném rozsahu, pak je to totéž, jako kdybyste si z jídelního lístku vybrali z jednoho menu předkrm, z druhého hlavní chod, ze třetího polévku, ze čtvrtého dezert, případně aperitiv. Nu a z toho vyplývá, že politika ztrácí osobnosti, které by se dostaly do hry, jenom proto, že na krajské a celostátní úrovni jste vázáni jednou jedinou stranickou kandidátkou. A tolik osobností, abychom je mohli ztrácet, podle mého názoru nemáme."\nPrezident během svého mandátu skutečně apeluje na zákonodárce, aby zvážili zavedení panašování i na další typy voleb, než pouze na volby do obecních zastupitelstev. Jeho slib je tedy hodnocen jako splněný.\nZdroj slibu: Prezidentský dotazník. Deník.\n„Ale ono je také dobré vědět, pane redaktore, že existují daně, kterým se říká daně spotřební, mezi jinými i tabáková daň. A s krvácejícím srdcem bych se tomu nebránil, tedy zvýšení spotřební daně na cigarety, na předpokladu, že by výnos z této daně byl určen pro zdravotnictví. A to nikoliv pouze pro léčení rakoviny plic nás kuřáků, ale pro zdravotnictví obecně.“\nZdroj slibu: Předvolební prezidentská debata. ČRO-Radiožurnál. 4. 1. 2013.\nAUTA ČESKÉ VÝROBY\n„No, tak já bych se tak nechoval, což jsem právě dokázal oněmi činy a nikoli jenom slovy (v návaznosti na Klausovo tvrzení, že bude jako prezident jezdit českými vozy, ač pak přesedlal na auta zahraniční výroby).“\nMiloš Zeman od své inaugurace využívá vozy Škoda Superb. Celkově kancelář prezidenta využívá tři tyto vozy. Prezident se také stal prvním uživatelem nového vozu Škoda Superb, ten mu byl slavnostně na Hradě předán 5. června 2015 (video). Zdroj slibu: Prezidentská debata České televize. 10. 1. 2013.\n„Kritizuji své oponenty, jestliže se prokáže, že jsou nedostatečně informováni, a když mně oni prokáží totéž, tak pokorně sklopím uši.“\nK hodnocení slibu jako porušeného nás vedla Zemanova reakce na vlnu kritiky, která se na něj snesla za výroky, které pronesl na půděkonference o holokaustu. Dále Zeman jen velmi nepřímo omluvil své obvinění, že americký velvyslanec nebyl přítomen oslavy 28. října na Pražském hradě. Stejně tak prostřednictvím svého mluvčího prezident obvinil letové dispečery, že zavinili jeho pozdní příjezd na pohřeb slovenského exprezidenta Kováče.\nZeman se v rámci uvedené konference vyjadřoval k příčinám vzniku holokaustu a při této příležitosti dodal:\n"Dovolte mi, abych uvedl tři drobné příklady. Jeden z největšíchčeských novinářů Ferdinand Peroutka uveřejnil v prestižním časopisePřítomnost článek s titulem ‚Hitler je gentleman‘. Tentýž novinář pomnichovské dohodě napsal: ‚Nemůžeme-li zpívat s anděly, musíme výti svlky‘. Můj milovaný Winston Churchill v lednu 1939 napsal AdolfuHitlerovi ‚Kdyby můj národ postihla velká katastrofa, přál bych si, aby v\njeho čele stál muž s vaši silnou vůli‘„.\nHistorik Petr Zídek a později i Sdružení Ferdinanda Peroutky záhyupozornili na to, že žádný Peroutkův článek "Hitler je gentleman" nelzedohledat. Neexistenci článku potvrdil i Demagog.cz, který archívčasopisu Přítomnost prohledal.\nDalší článek, ze kterého Zeman cituje údajného Peroutku, byl publikovaný v Lidových novinách 4. října 1938 a napsal ho Jan Stránský podpseudonymem Petr Bílý.\nTaké citace o Churchillovi se dle některých ukázala jako pokroucená a zanesená do zavádějícího kontextu. Martin Weiss z Echa24.cz uvádí, že\n"Churchill nepsal Hitlerovi v lednu 1939, jak tvrdí Zeman, nýbrž v listopadu 1938pronesl v Parlamentu dlouhou reakci na Hitlerův útok na kritiky Mnichovské dohody. V něm mimo jiné pronesl slova: ‚Vždy jsem říkal, žekdyby byla Velká Británie poražena ve válce, doufám, že bychom našlinějakého Hitlera, který by nás navrátil k našemu oprávněnému postavenímezi národy, což bylo uznání rozvratu, do něhož vrhl NěmeckoVersailleský mír‘. Pak už následovala jen kritika Hitlera."\nSdružení Ferdinanda Peroutky vyzvalo otevřeným dopisem prezidenta, abysvá tvrzení (ve vztahu k výrokům Ferdinanda Peroutky) buď doložil, nebose veřejně omluvil. Mluvčí prezidenta Ovčáček reagoval slovy:\n"Já v tuhle chvíli nepředpokládám, že by měla zaznít nějaká omluva. Spíš by se měly zklidnit emoce především ze strany těch, kteří útočí napana prezidenta."\nUpozornit lze i na to, že se prezident Zeman sice v souvislosti s kauzou omluvil, ale pouze za to, že zmiňovaný článek nebyl nalezen. Dokonce za nalezení článku vypsal finanční odměnu.\nDo otázky hledání článku se zapojila i vnučka F. Peroutky, která se rozhodla požadovat po Kanceláři prezidenta republiky omluvu za tvrzení prezidenta Zemana. Vzhledem k tomu, že tato žádost nebyla vyřešena smírem, doputovala až k obvodnímu soudu, který v březnu 2016 rozhodl, že se Kancelářprezidenta republiky za Zemanovo tvrzení musí omluvit. Ta se však proti soudnímu rozhodnutí odvolala.\nCelý vývoj v kauze hledání neexistujícího článku si můžete prohlédnout na námi vytvořené časové ose (do srpna 2015).\nOdvolací soud verdikt zmírnil a nařídil kanceláři prezidenta republiky omluvu za výroky Miloše Zemana, který Peroutku označil za autora článku Hitler je gentleman. Doposud se totiž nenašly důkazy, které by toto Zemanovo tvrzení potvrdily. Naopak se ale Zeman nemusel omluvit za tvrzení, že Peroutka napsal: Nemůžeme-li zpívat s anděly, musíme výti s vlky.\nTento verdikt se stal pravomocným , přesto obě strany podávali dovolání k Nejvyššímu soudu. Hrad se musel v sedmidenní lhůtě omluvit. To se však nestalo. Peroutkova vnučka Kaslová tedy podala na prezidentskou kancelář návrh na exekuci formou ukládání pokut. Exekutor tak uložil prezidentské kanceláři pokutu 100 000 korun.\nPrezidentská kancelář však podala návrh na odložení exekuce, kterému bylo vyhověno nejrychleji za poslední 4 roky. Běžně se tyto případy řeší v průměru 71 dnů, tentokrát to bylo pouze 13 dnů. V současné době se ale čeká na rozsudek Nejvyššího soudu, který má rozhodnout o dovolání obou zúčastněných stran.\nOvšem je nutné také dodat, že státní kasu tato kauza stála již téměř 200 000 korun a prezident Zeman na svých slovech dále trvá.\nDalším příkladem, který potvrzuje hodnocení výroku jako nepravdivého je kauza, kdy prezident Zeman kriticky na veřejné tiskové konferenci prohlásil, že americký velvyslanec Andrew Schapiro (se kterým měl Zeman dlouhotrvající neshody) chyběl na oslavách 28. října ve Vladislavském sále.\nZeman doslova uvedl:\n"Věřím, že vztahy se Spojenými státy se touto volbou (vítězstvím Donalda Trumpa) dále zlepší a nebudou zatíženy některými nedorozuměními, jako je například ne zcela profesionální postoj současného amerického velvyslance pana Schapira, který dává nevyžádané rady prezidentu republiky, kam má, či spíše kam nemá cestovat, a který se, jako téměř jediný z velvyslanců, ani nezúčastnil státního svátku 28. října na Pražském hradě."\nZeman se ale mýlil a fotografie i videozáznamy prokázaly, že Schapiro se ceremoniálu účastnil. Na otázku, zda se Hrad chystá velvyslanci omluvit, reagoval mluvčí prezidenta Ovčáček: „Prezident v této věci obdržel mylnou informaci od Odboru protokolu KPR. Věc považujeme za uzavřenou.“\nPrezident republiky se sice nakonec Schapirovi omluvil prostřednictvím tiskové zprávy , ovšem velmi nepřímo. „Pokud by tato informace nebyla správná, prezident republiky se samozřejmě omlouvá panu velvyslanci,“ uvedl prezidentův mluvčí Ovčáček v tiskové zprávě.\n„Já jsem se zavázal, že nebudu v prezidentské kampani kritizovat žádného protikandidáta.“\nMiloš Zeman tento slib pronesl v rozhovoru ("Budu nekonfliktní. Ale idioty urazím rád.) Mladé fronty DNES 5. května 2012, tedy ještě před horkou fází předvolební kampaně.\nKritika protikandidátů v kampaních je běžným jevem, Miloš Zeman svůj závazek ovšem porušil, neboť především mezi 1. a 2. kolem volby opakovaně on i jeho tým útočil na Karla Schwarzenberga, a to i nepravdivými obviněními. Slib je tedy hodnocen jako porušený.\nKnížata zdegenerovala, opřel se v duelu do svého rivala Zeman (Idnes.cz).\nZdroj slibu: Mladá fronta DNES. 5. května 2012.\n„Prezident by měl v novoročním projevu říci: Tento konkrétní člověk se zasloužil o to, že lidé mají práci, nebo o to, že vytvořil vynikající výkon v oblasti umění, sportu nebo čehokoli jiného. Prezident, a to je poslední věta, by měl říkat dvě základní věty. Těm, kdo pro tuto společnost opravdu pracují, by měl říkat, nenechte se otrávit. A těm, kdo na téhle společnosti jenom parazitují, by měl říkat, neotravujte.“\nMiloš Zeman ve své funkci prezidenta nepřednáší novoroční projevy, ale vánoční poselství. Ta od doby své inaugurace přednesl třikrát– v roce 2013, 2014 a 2015.\nVe svém prvním vánočním poselství v roce 2013 se během 12 minutového projevu Zeman uchýlil pouze k bilanci svých předvolebních slibů. Zeman vyjmenoval 5 těchto slibů (neudělování amnestie, zlepšení vztahu ČR s institucemi EU, stabilizování Ústavního soudu ČR jmenováním nových ústavních soudců, věnování 1/3 prezidentského platu na speciální konto určené na splacení části státního dluhu ČR, podpora nerozdělování společnosti po prezidentských volbách), postupně rozebral jejich průběžné naplnění a došel k závěru, že všechny se mu podařilo naplnit.\nVe vánočním poselství v roce 2014 se v první části Zeman věnoval zejména bilanci práce Sobotkovy vlády, kterou jmenoval v lednu 2014. V rámci tohoto hodnocení prezident zdůrazňoval také své konkrétní kroky, kterými Sobotkovou vládu v dílčích záležitostech podpořil. V rámci hodnocení práce vlády se Zeman kriticky vymezoval jen vůči podobě služebního zákona, jenž byl v roce 2014 schválen.\nV druhé části svého projevu se věnuje problematice nezaměstnanosti, v rámci níž upozorňuje na své zásluhy v navýšení množství exportních příležitostí pro českou produkci a také investic přicházejících do ČR, kterých docílil množstvím služebních cest podniknutých za tímto účelem. V projevu také zazněla kritika určité podoby prosazování lidských práv, kdy se dle jeho slov symbolem takovéhoto prosazování stává "pornografická skupinka s vulgárním názvem". V závěru projevu Zeman vyzdvihuje právo každého na svůj vlastní názor, tedy i názoru jeho samotného, a zároveň zdůrazňuje, že je připraven názory ostatních, i ty nesouhlasné, při svých cestách do krajů vyslyšet.\nDoposud poslední vánočním poselství začal prezident pochvalou vlády díky růstu české ekonomiky, růstu mezd a růstu životní úrovně, konkrétně pak jmenoval zaměstnance, zaměstnavatele a ministra financí, který dle prezidentových slov řekl: "vláda odšpuntovala ekonomiku." Prezident pochválil snížení neměstnanosti a růstu počtu volných pracovních míst, zároveň zdůraznil, že podporuje růst minimální mzdy, nikoliv však zvyšování sociálních dávek. První část projevu zakončil prohlášením, že blbá nálada skončila.\nVe druhé části zmínil, že by rád docílil skandinávského modelu sociálního státu, s vysokou mírou progresivního zdanění a daňový výnosem mířícího do veřejného sektoru, do zdravotnictví, školství, vědy a výzkumu.\nV poslední části poselství prezident hovořil o zahraniční politice a ekonomické diplomacii. Právě její úspěchy vypíchl jako důležité události loňského roku, ať už šlo o zlepšení ekonomických vztahů s Čínou, Jižní Koreou či se středoasijskými státy.\nTakřka čtvrtinu poselství věnoval migrační vlně, kterou označil za temnou skvrnu. Kritizoval přístup evropských politiků, migrační vlnu označil za organizovanou invazi. Vyslovil řečnickou otázku, proč většina migrantů - kteří jsou podle prezidentových slov, mladí, zdraví muži - nevezmou do rukou zbraně a nebojují za svobodu své země proti Islámskému státu. Poselství prezident zakončil větou: "Tahle země je naše. A tahle země není a ani nemůže být pro všechny."\nPoslední vánoční poselství (tedy v roce 2016) zahájil Zeman vhledem do rostoucí životní úrovně, navýšení minimální mzdy i konstatováním o jedné z nejnižších nezaměstnaností v EU či nejnižším relativním podílu chudoby. Práci ministerstva financí zhodnotil jako dobrou práci s ohledem na výběr daní a eliminaci daňových podvodů. Krátký "optimistický" úvod ale střídá dlouhosáhlý výčet toho "co se nepovedlo". Zeman volá po vyšších investicích, ekonomika je podle něj zatížena dotacemi na solární elektřinu, z čehož obviňuje minulé vlády a parlamenty. Systém sociálních dávek si údajně žádá škrty, a to za účelem naplnit volná pracovní místa.\nDruhá polovina poselství se soustředila na hodnocení současné vlády, které prezident opepřil přirovnáním koaliční vlády k nepřátelskému paktu. Opírá se především o kauzu k reorganizaci policie, která podle něj přinesla jen odhalení daňových podvodů bývalé členky ODS Jany Nagyové.\nPrvní slova vděku snesl prezident po krajských volbách na bývalé zastupitele.\n"(..) chtěl především velmi poděkovat všem bývalým krajským zastupitelům, ať v koalici, nebo v opozici, protože vím, že poctivě pracovali pro rozvoj svého kraje".\nZdánlivé naplnění ověřovaného výroku ovšem střída budoucí predikce na rozpad takové vlády, která je nesourodá. Již podruhé tak naráží na současnou vládní koalici. Poslední část Zemanova poselství snáší hněv na Evropskou unii, která se nedokázala vyhnout Brexitu. V návaznosti na důležitost ekonomické mezinárodní spolupráce zmínil i čínskou návštěvu a její pozitivní ambice. Neopomněl ani teroristické útoky, které spojil s migrační vlnou a strach vyvolal myšlenkou na přijetí "těžko začlenitelných" uprchlíků, kteří jsou potenciálními teroristy.\nV závěru si popíchnul do vládního návrhu (ČSSD) na "cenzuru", respektive zavedení nového Centra pro boj s terorismem. A veřejnost seznámil se svou spokojeností z výsledků amerických voleb.\nPoselství Miloše Zemana z roku 2016 se nese v poněkud sebestředném duchu. Ve svém proslovu 19× zmínil slovo "já" nebo "jsem" (v různých pádech), ve smysl sdělení vlastních pocitů k nejrůznějším kauzám. Pouze jednou skutečně pochválil práci lidí, a to bývalých krajských zastupitelů.\nMiloš Zeman ve svých vánočních poselstvích doposud mluvil o naplňování svého mandátu a svých názorech na politickou a společenskou situaci v zemi. Obhajoval také své dosavadní kroky a představoval své vize, jeho projevy tak byly primárně o něm samotném. Konkrétní osoby, které vytvořily vynikající výkony v jím jmenovaných oblastech, nijak nevyzdvihoval. Jeho slib je tedy stále hodnocen jako porušený.\nZdroj slibu: Prezidentská debata Zeman-Schwarzenberg. TV Prima. 18. 1. 2013.\nNÁVŠTĚVA KUBY A KLDR\n„Já bych nejel do Severní Koreje nebo na Kubu (takže bych nemohl o tamním vládci říct, že je diktátor).“\nV dosavadní části svého mandátu Miloš Zeman nenavštívil ani Severní Koreu, ani Kubu.\nZdroj slibu: Superdebata na Nově. 23. 1. 2013.\nZEMAN VS. NEČASOVA VLÁDA\n„VM: Vy jste, Miloši Zemane, označil v případě zvolení Karla Schwarzenberga prezidentem Nečasovu vládu jako stabilizovanou z Pražského hradu. Logicky v kontrapunktu, byla by tedy destabilizována Milošem Zemanem? Miloš ZEMAN: "Je-li Nečasova vláda pravicová a je-li případný budoucí prezident levicový, pak bych nepoužil výraz destabilizovat, ale minimálně kritizovat Nečasovu vládu za chyby, které dělá."“\nJak uvádí Lidovky.cz: "Ihned po svém vítězství Zeman prohlásil, že (Nečasova) vláda by měla skončit a měly by se uskutečnit předčasné volby," byl ostrým kritikem kabinetu a "dokonce připustil, že podle jednoho z možných výkladů ústavy prezident může bez jakýchkoli podmínek premiéra odvolat." Sám premiér Nečas ale "poznamenal, že je potřeba odlišovat výroky pronesené ve volební kampani od "realistického postupu vysokého ústavního činitele".\nZdroj slibu: Prezidentský duel České televize. 17. 1. 2013.\n„Navštívím jednotlivé kraje České republiky, kde bych se rád setkal s vynikajícími osobnostmi v těchto krajích bez ohledu na to, zda v těchto volbách volili mého protikandidáta nebo mě."“\nPrezident od svého nástupu do funkce navštívil všech 13 krajů, a to nejméně dvakrát. Hlavní město Praha není do tohoto výčtu započítáno (Zeman i zde však vystupuje v rámci nejrůznějších akcí). Podrobný seznam naleznete zde.\nPodrobnosti k návštěvám rozdělené podle jejich dnů je možné nalézt na webových stránkách prezidenta republiky.\n„V každém případě bych se radil s experty a ptal se jich, kdo z nich měl v boji proti korupci reálné úspěchy a kdo naopak o boji proti korupci jenom žvaní (ke jmenování šéfa protikorupčního speciálu státního zastupitelství, pozn. Demagog)."“\nProzatím chybí nový zákon o státním zastupitelství, který by samotný vznik a fungování Útvaru pro potírání korupce upravoval. Slib vztahující se k procesu jmenování jeho vedoucího prozatím tudíž nejde realizovat.\nCo se týká návrhu na nový zákon o státním zastupitelství, ten předložený k projednávání Poslanecké sněmovně v květnu roku 2013 počítal s vytvořením tzv. Úřadu pro potírání korupce, jenž se měl stát "relativně autonomní odnoží při Nejvyšším státním zastupitelství" (.pdf, s. 69). V § 37, odst. 1 se pak ale uvažuje, že "vedoucího Úřadu (pro potírání korupce) jmenuje na dobu 7 let nejvyšší státní zástupce po projednání s Poradním sborem". Poradní sbor měl pak být složen z řad státních zástupců (§ 69). Prezident republiky tedy ve výběru "šéfa protikorupčního speciálu" nakonec nijak nefiguroval.\nDoplňme ale, že v době, kdy běžela prezidentská kampaň, bylo skutečně ve hře, že prezident tuto pravomoc mít má, alespoň takto položil otázku na prezidentské kandidáty moderátor Moravec: "Dovolte v návaznosti na budoucí pravomoci prezidenta. Zákon o státním zastupitelství, Nečasova vláda ho bude schvalovat v následujících týdnech. Nový prezident České republiky má dostat pravomoc jmenovat šéfa protikorupčního útvaru."\nNa základě usnesení vlády ČR ze dne 24. 7. 2013 č. 555 však došlo ke zpětvzetí tohoto návrhu zákona.\nV listopadu roku 2014 byl poslancům rozeslán nový návrh zákona z dílny tehdejší ministryně spravedlnosti Heleny Válkové. Na tento návrh se však sneslo množství kritiky a na jednání vlády 15. prosince 2014 bylo rozhodnuto, že projednávání nového zákona o státním zastupitelství bude posunuto na první pololetí roku 2015 (.pdf, s. 25–26).\nAktuálně je situce taková (k 10. květnu 2016), že vláda předložila do Poslanecké sněmovny 21. dubna 2016 návrh, který kromě dalšího zřizuje tento speciál. V tuto chvíli tak zákon nepřišel ani na pořad 1. čtení, není tak jasná jeho výsledná podoba, tudíž není ani jasné, kdo bude případně vedoucího Speciálního státního zastupitelství jmenovat.\nZdroj slibu: Prezidentské finále České televize. 24. 1. 2013.\nVLÁDA S KSČM\n„Jakub ŽELEZNÝ: Jmenoval byste, pane Zemane, vládu se zastoupením komunistické strany? Miloš ZEMAN: Ano, za předpokladu výsledku svobodných voleb, které by tomu odpovídalo."“\nBěhem svého prezidentského mandátu jmenoval Miloš Zeman 2 vlády – Rusnokovu „vládu odborníků“ a současný koaliční kabinet Bohuslava Sobotky. Doposud nebyl konfrontován se situací, kdy by rodící se vláda potřebovala podporu KSČM a ta by participovala na vytvoření vlády. Zemanův slib tak doposud zůstává nerealizovaný.\n„V případě, že by byla konjunktura, bych podpořil zákon o přebytkovém státním rozpočtu. V případě, že by byla krize, bych podpořil zákon o deficitním státním rozpočtu, pokud by se tento deficit vynaložil na investice, a nikoliv na spotřebu. "\nMiloš Zeman ve funkci prezidenta zatím podepsal čtyři rozpočty, pro roky 2014, 2015, 2016 a 2017. Rozpočet připravuje vláda, prezident má ale právo tento zákon vetovat, případně alespoň vyjádřit nesouhlas s navrženými parametry. Všechny zmíněné rozpočty byly schodkové a Miloš Zeman je (bez veřejně projevených výhrad) podepsal i přesto, že stavěly na růstu ekonomiky.\nRozpočet pro rok 2014 předkládala vláda Jiřího Rusnoka, úřednického premiéra dosazeného Zemanem. Návrh počítal s růstem ekonomiky (.pdf, strana 4) o 1,3 % a schodkem (.pdf) 112 miliard korun. Prezident jej podepsal a později ve svém vánočním poselství pouze poděkoval vládě za to, že rozpočet vůbec připravila. “A chtěl bych jí *(vládě, pozn. Demagog.cz) poděkovat také za to, že dokázala připravit základní zákon roku, tedy zákon o státním rozpočtu, který zabezpečuje alespoň minimální ekonomickou stabilitu naší země*,” konstatoval v televizním projevu z 26. prosince 2013.\nRozpočet pro rok 2015 předkládala již současná vláda Bohuslava Sobotky. Při očekávaném růstu (.pdf, strana 4) o 2,5 % počítá se schodkem (.pdf) 100 miliard. Miloš Zeman se již v srpnu nechal slyšet, že rozpočet nebude vetovat, pokud “růst investic bude vyšší než růst spotřeby domácností a ten bude vyšší než růst spotřeby vlády”. Tuto podmínku patrně rozpočet z kabinetu Andreje Babiše splnil, protože prezident zákon bez připomínek podepsal a splnění svojí podmínky potvrdil i ve vánočním poselství.\nStátní rozpočet na rok 2016 se opět opírá o predikovaný růst 2,5 % (.pdf, strana 4) - při tomto růstu počítá se schodkem (.pdf, strana 1) 70 miliard korun. Prezident tento rozpočet komentoval už ve fázi návrhu v červenci 2015 při setkání s ministrem financí v Lánech. “Pan prezident je s návrhem státního rozpočtu na příští rok spokojen. Ocenil, že byl dodržen jeho základní požadavek na deficit 70 mld. Kč,” napsal na Twitter prezidentův mluvčí Ovčáček.\nV září na tiskové konferenci po jednání vlády kterého se zúčastnil, zopakoval. Zeman svoji mantru o poměru investic a spotřeby. „Ptáte-li se, zda rozpočet podepíši, tak v té struktuře, jak byl navržen, bude-li zachován poměr mezi růstem investic, spotřebou domácností a spotřebou vlády a onen deficit 70 miliard korun, tak ho zcela jistě podepíši,“ řekl prezident novinářům. Ve schváleném návrhu byl deficit zachován, počítalo se však s růstem investic (kapitálové výdaje) nižším než s růstem běžných výdajů. Investice se mají meziročně navýšit o 2,5 %, běžné výdaje o 2,7 %. Příjmy přitom mají stoupnout oproti roku 2015 o více než 5 % (vycházíme z dokumentace k předloženému zákonu o státním rozpočtu - .pdf, strana 8).\nVýsledný zákon prezident opět podepsal bez připomínek.\nRozpočet na rok 2017 byl navržen s odhadem růstu (.pdf- str.3) 2,4 % HDP. Bilance rozpočtu je pak - 60 miliard. Je tedy plánován rozpočet se schodkem 60 miliard korun. Prezident i přes toto nastavení návrh podpořil. Zúčastil se dokonce v Poslanecké sněmovně 3. čtení návrhu, kde prohlásil:\n"Protože každá mince má dvě strany a protože každá bilance zahrnuje má dáti i dal, chtěl bych s potěšením říci, že celkově nejenom návrh státního rozpočtu, ale i již zmíněné pokladní plnění považuji za pozitivní a vyjádřím mu, i tímto projevem, svoji podporu."\nPokud bychom sledovali výši investic v rozpočtu, která je pro prezidenta často alespoň verbálně bernou mincí, tak můžeme konstatovat, že kapitálové výdaje jsou pro rok 2017 rozpočtovány ve srovnatelné, než jak tomu bylo např. u posledních 2 rozpočtů (2012 a 2013), které sestavoval ministr Kalousek, když byl ve funkci. Což bylo v období ekonomické recese.\nPrezident tedy svůj slib nedrží, veřejně podporuje schodkové rozpočty v dobách ekonomického růstu.\npředpokládaný růst HDP 1,3 % 2,5 % 2,5 %\nnavržený schodek 112 mld 100 mld 70 mld\nZdroj slibu: Peníze.cz\nInspirace a metodika analýzy\nZahraniční inspirace vychází jednak z USA (Politifact), tak z Austrálie (ABC News) a např. také z Egypta (Morsi Meter).\nJaké sliby budeme ověřovat?\nVšechny sliby prezidentského kandidáta Zemana v rámci celoplošných televizních (ČT, TV NOVA, TV PRIMA) a rozhlasových (ČRO) diskuzích, debata kandidátů v MF DNES/Idnes.cz a rozhovory Zemana pro tištěné noviny a online servery.\nNejde o vyčerpávající výčet předvolebních vystoupení, nicméně prostřednictvím těchto kanálů Miloš Zeman oslovoval nejširší část české veřejnosti v době předvolební kampaně 2012–2013. Existuje řada dalších mítinků, veřejných diskuzí se studenty, rozhovorů pro regionální tisk či pro menší televize. Ty jsou však svým potenciálním dosahem značně limitovány, a proto nebyly do výběru zahrnuty .\nVybrané diskuze a rozhovory jsou kompletně i s příslušným zdrojem uvedeny v sekci příloha.\nKontrolou prochází každý slib prezidentského kandidáta Zemana (co udělám po zvolení/jak se budu chovat/co prosadím/co budu blokovat/etc.). Demagog.cz vybírá kompletně všechny sliby z uvedených zdrojů, nijak je neselektuje.\nDemagog.cz vybírá pouze sliby postavené na faktech, jako je standardní podle metodiky projektu.\nKaždý konkrétní slib prezidentského kandidáta Zemana je ověřován pouze jednou (z logiky kampaně se řada slibů opakuje).\nJe nutné mít na paměti, že hodnocení kandidátských slibů je proces, který končí až s posledním dnem prezidentova mandátu, nikoliv tedy setrvalý stav; během tohoto procesu se mohou hodnotící kategorie prezidentových slibů proměňovat v závislosti na jeho krocích.\nKe každému slibu, který Demagog.cz nalezne, je pro kontrolu přiřazen zdroj (tv/rozhlasová diskuze, novinový rozhovor, atd.).\nHodnotící kategorie jednotlivých slibů (příklady jsou ilustrativní):\nZávazek prezidentského kandidáta, který již stihl splnit v takovém znění, časovém horizontu i rozsahu, jaký slíbil.\nRealita: První zahraniční cesta prezidenta Miloše Zemana vedla na Slovensko.\nJde o závazek, který zvolený prezident porušil nebo o slib, který byl dodržen, ale v jiné podobě, časovém horizontu nebo rozsahu, jaký prezident slíbil.\nJde o závazek, který zvolený prezident plní průběžně. To znamená, že aktivně podniká nebo podnikal kroky, které vedou k naplnění slibu v předpokládané podobě, rozsahu a/nebo při dodržení daného termínu nebo naopak nepodniká žádné kroky, které by vedly k porušení daného slibu. Tento slib může být v závislosti na dalších krocích hodnocen na konci funkčního období jako splněný či porušený.\nMiloš Zeman v kampani: Jako prezident nevyhlásím amnestii.\nRealita: 25.8.2015 Miloš Zeman nevyhlásil amnestii.\nZda prezident v dalších 3 letech svého mandátu vyhlásí amnestii, nevíme, nicméně prozatím ji nevyhlásil a jde tudíž o průběžně plněný slib.\nJde o závazek v kampani, u kterého je zřejmé, že jej prezident vzhledem např. ke svým ústavním pravomocem či realitě obecně nemohl splnit již v době, kdy takový závazek vyřkl.\nMiloš Zeman v kampani: Jako prezident snížím daně z příjmu fyzických osob.\nRealita: Tato věc je v kompetenci Parlamentu České republiky.\nJde o slib, na kterém dosud prezident nezačal pracovat, tj. nepodnikl žádné kroky vedoucí k jeho naplnění, případně je nutné pro zhodnocení tohoto slibu jako splněného nebo nesplněného vyčkat, jelikož prozatím nenastaly okolnosti, které by umožňovaly plnění tohoto slibu zhodnotit.\nPříloha: Seznam zdrojových pořadů\nVíce informací o způsobu hodnocení na této stránce najdete na Hodnocení na Demagog.cz.\n© 2012—2015 Demagog.cz