Motocyklová VC Ameriky 2017: Marc Márquez nenašel přemožitele | auto.cz\nMotocyklová VC Ameriky 2017: Marc Márquez nenašel přemožitele\nAleš Dragoun 23. 4. 2017 • 09:55\nVe třetí GP letošní sezóny silničního motocyklového MS byli v jednotlivých kubaturách nejúspěšnější Marc Márquez (MotoGP), Franco Morbidelli (Moto2) a Romano Fenati (Moto3).\nDopolední zahřívací tréninky na Circuit of the Americas vyhráli Marc Márquez (MotoGP), Takaaki Nakagami (Moto2) a Arón Canet (Moto3). Tedy samozřejmě podle místního času, jinak začínaly v 15:40 středoevropského letního a končily přesně v pět odpoledne. Canet pokračoval ve spanilé jízdě, kterou předvedl už v kvalifikaci. Samotné boje o body odstartovaly o hodinu později nejmenší kubaturou.\nNejvětší pozornost také při závodech na sebe vždy poutá MotoGP. Mezi nejvýkonnějšími motocykly se dělo mnoho zajímavého. Tovární hondy prokazovaly svou rychlost z tréninků a kvalifikací, lídr celkového pořadí Maverick Viñales upadl. Vyhrál Marc Márquez, ale do čela průběžné tabulky se dostal... Valentino Rossi!\nProstřední čtyřválcové čtyřdobé šestistovky Honda ovládl Franco Morbidelli, letos ještě na nejvyšší stupínek v této třídě nikoho jiného nepustil. V nejslabší třídě triumfoval po pádu Aróna Caneta v pohodě Romano Fenati.\nMarc Márquez dosud zůstal v kvalifikacích na texaském okruhu neporažen. 22 jezdců na startu čekalo 21 kol. Do první zatáčky se nejdříve složily obě oranžové hondy s Márquezem a Pedrosou před Rossim (Yamaha). Vedení se ujal Dani. Maverick Viñales bojoval s Jorgem Lorenzem (Ducati) o čtvrté místo a do bitvy se přimíchal i Johann Zarco (Tech 3 Yamaha).\nSpadl bohužel už tak polámaný Karel Abraham, ale hlavně lídr průběžného pořadí! Francouz si vyšlápl na Rossiho, ale málem se srazili, „Vale“ musel mimo trať, ale do vyasfaltované části s americkou trikolórou a ještě získal. Do cíle chybělo 13 kol. Když Marc Márquez zaútočil úspěšně na týmového kolegu a dostal se do vedení. Loris Baz, který šokoval vyrovnáním jankovité motorky v kvalifikaci, skončil na zemi. Pol Espargaró zajel do depa s kouřící KTM, havaroval i jeho bratr Aleix a krátce na to další člen továrního týmu Aprilia Sam Lowes. Druhý z Espargarů ovšem ještě vyjel zpět na trať.\nNa pátém místě se pohyboval Cal Crutchlow (LCR Honda) a neztrácel jej ani po chybkách. Marc svému týmovému parťákovi unikl, naopak se na něj lepil Rossi. Crutchlow dostihl Zarca a Iannone (Suzuki) předjel Lorenza v boji o sedmé místo, ten se pak ještě propadl. Šestý byl „Dovi“ (Ducati). „Vale“ Daniho překonal bez odpovědi, Cal si s Johannem hezky zazávodil a nakonec přijel do cíle coby nejúspěšnější nezávislý jezdec: čtvrtý.\nZarco ale opět. dokazoval, že si Hervé Poncharal vybral velmi dobře... Skromný a sympatický francouzský kluk, který se loni po zisku druhého titulu v Moto2 nebránil slzám, vlétl mezi hvězdy bez respektu. Na Marca Márqueze dnes nikdo neměl, ale Rossi dorazil druhý a bronz patří Pedrosovi.\nVC Ameriky MotoGP 2017 – Pořadí v cíli (Top 10)\n1. Marc Márquez Honda Repsol Honda Team 43:58,770 min\n2. Valentino Rossi Yamaha Movistar Yamaha MotoGP +3,069 s\n3. Dani Pedrosa Honda Repsol Honda Team +5,112 s\n4. Cal Crutchlow Honda LCR Honda +7,638 s\n5. Johann Zarco Yamaha Monster Yamaha Tech 3 +7,957 s\n6. Andrea Dovizioso Ducati Ducati Team +14,058 s\n7. Andrea Iannone Suzuki Team Suzuki Ecstar +15,491 s\n8. Danilp Petrucci Ducati Octo Pramac Racing +16,772 s\n9. Jorge Lorenzo Ducati Ducati Team +17,979 s\n10. Jack Miller Honda EG 0,0 Marc VDS +18,494 s\nDNF Karel Abraham Ducati Pull&Bear Aspar Team havárie\nPrůběžné pořadí MS po třech závodech: 1. Valentino Rossi 56, 2. Maverick Viñales 50, 3. Marc Márquez 38, 4. Andrea Dovizioso 30, 5. Cal Crutchlow 29... 17. Karel Abraham 8\nNa roštu chyběl Španěl Iker Lecuona z týmu Interwetten, nestartoval už ve warm upu, stále jej trápí zraněná paže a bolí polámaná klíční kost. K loňským šesti účastem v GP zatím tedy žádnou další nepřidá, ani se mu ještě nepodařilo bodovat. Účast vzdal i předloňský mistr světa Moto3 Danny Kent (Kiefer Racing, šasi Suter).\nHned v první zatáčce havarovali exšampion stopětadvacítek Julián Simón a Stefano Manzi. Vzápětí je doplnili Lorenzo Baldassarri, Jesko Raffin a Yonny Hernández, navrátilec z MotoGP. Franco Morbidelli, Álex Márquez, který slavil 21, narozeniny a Mattia Pasini si ale vpředu nedarovali ani metr. Marc van der Stratten musel být hodně nervózní, oba jeho závodníci na čele se předjížděli takřka v každé zatáčce. Nakagami s Lüthim ovšem moc neztráceli. Havaroval Edgar Pons.\nÁlex udělal chybu, příliš si vyjel a propadl se na čtyřku. Thomas Lüthi nasadil k trháku, vyhoupl se na druhé místo a začal stíhat Morbidelliho, jenže oslavenec i Nakagami se za něj přilepili. V těžké první zatáčce směřující do kopce si lehnul Pasini. Švýcar přece jen svým pronásledovatelům ujel. Mezitím bojovali Miguel Oliveira s Dominiquem Aegerterem o páté místo, Portugalec byl dlouhý na brzdy... Vyhraje Ital potřetí, nebo se bude radovat Tom? Brzy bylo jasné, že ani ve třetím závodě nepozná Moto2 jiného vítěze než Franca Morbidelliho. Třetí příčku obsadil Nakagami.\nVC Ameriky Moto2 2017 – Pořadí v cíli (Top 10)\n1. Franco Morbidelli Kalex EG 0,0 Marc VDS 41:20,078 min\n2. Thomas Lüthi Kalex CarXpert Interwetten +2,633 s\n3. Takaaki Nakagami Kalex Idemitsu Honda Team Asia +6,809 s\n4. Álex Márquez Kalex EG 0,0 Marc VDS +9,852 s\n5. Dominique Aegerter Suter Kiefer Racing +10,927 s\n6. Miguel Oliveira KTM Red Bull KTM Ajo +13,029 s\n7. Simone Corsi Speed Up Speed Up Racing +13,335 s\n8. Marcel Schrötter Suter Dynavolt Intact GP +13,754 s\n9. Xavi Vierge Tech 3 Tech 3 Racing +18,079 s\n10. Luca Marini Kalex Forward Racing Team +21,418 s\nPrůběžné pořadí MS po třech závodech: 1. Franco Morbidelli 75, 2. Thomas Lüthi 56, 3. Miguel Oliveira 43, 4. Takaaki Nakagami 32, 5. Xavi Vierge 25...\nPo startu se neodehrálo žádné překvapení, dopředu vyrazili Canet s Mirem. Na konci pole havaroval Manuel Pagliani (Mahindra CIP) ale ten nebyl důležitý. O Bo Bendsneyderovi (Red Bull KTM Ajo) se mluvilo jako o černém koni šampionátu, ale zatím to nepotvrzuje, spadl. Vzápětí byl závod zastaven rudou vlajkou, konkrétně ve třetím kolem. Co se stalo? Ve čtrnácté zatáčce boural Kaito Toba (Honda Team Asia) ale odešel po svých. Nebylo to zbytečné?\nZávod byl záhy restartován na dvě třetiny původní délky, tedy 12 okruhů. Toba i Pagliani pokračovali. Canet opět vystřelil jako první, ale tentokrát měl co do činění s Romanem Fenatim, loňským vítězem. Za nimi se seřadili di Giannantonio, Mir a Jorge Martín. Ale začaly se dít věci! Nejprve se válel po zemi opět Toba a pak bylo najednou jasné, že Canet svou první Grand Prix v Austinu nevyhraje. Nedařilo se „Diggimu“, který udělal chybu a ztratil.\nAle dotáhl se do boje o druhé místo s Bulegou a výše jmenovanými. Romano si v čele dělal, co chtěl a zvyšoval náskok. A za ním se sjela skupina dokonce devíti jezdců! Thajec Atiratphuvapat ustál divoký highsider. Martín s di Giannantoniem, oba jezdící pro Fausta Gresiniho, se však na chvíli oddělili. Nakonec se do jejich bitvy vložil na chvíli ještě Enea Bastianini, ale byl příliš dlouhý.\nFenati vyhrál svou osmou GP v kariéře před oběma Gresiniho hochy, z nichž byl úspěšnější Španěl. Top 5 uzavřel Bulega, lídr průběžného pořadí Mir dojel až osmý. Kuba Kornfeil s pomalým peugeotem měl k bodům znovu daleko, motorka nefunguje...\nVC Ameriky Moto3 2017 – Pořadí v cíli (Top 10)\n1. Romano Fenati Honda Marinelli Rivacold Snipers 27:15,841 min\n2. Jorge Martín Honda Del Conca Gresini Moto3 +4,504 s\n3. Fabio di Giannantonio Honda Del Conca Gresini Moto3 +4,527 s\n4. Enea Bastianini Honda Estrella Galicia 0,0 +4,673 s\n5. Nicolò Bulega KTM Sky Racing Team VR46 +4,968 s\n6. Juanfran Guevara KTM RBA BOE Racing Team +5,618 s\n7. John McPhee Honda British Talent Team +5,687 s\n8. Joan Mir Honda Leopard Racing +5,852 s\n9. Philipp Öttl KTM Südmetall Schedl GP Racing +6,594 s\n10. Darryn Binder KTM Platinum Bay Real Estate +12,709 s\n23. Jakub Kornfeil Peugeot Peugeot MC Saxoprint +37,960 s\nPrůběžné pořadí MS po třech závodech: 1. Joan Mir 58, 2. Jorge Martín 52, 3. John McPhee 49, 4. Romano Fenati 45, 5. Andrea Migno 25...\n24. 4. 2017 08:03\nRe: Napadlo autora článku,\nČlánek jsem si přečetl po tvém příspěvku znovu a za šaška jsi tu evidentně sám. Zkus ČTK nebo Seznam.\n23. 4. 2017 23:28\nNapadlo autora článku,\nže jsou lidé, kteří nemusí znát všechny přezdívky a zkratky oslovení závodníků? Mohl byste psát faktické údaje jako normální člověk? Vy šašku?


„Pokud chcete prezidenta, co vám odkýve každou hloupost, to jste měli podporovat Drahoše.“ Ještě něco k projevu Zemana - 27.12.2020, Sputnik Česká republika\nVánoční projev prezidenta České republiky Miloše Zemana přivedl některé představitele veřejnosti k myšlenkám, které se týkají jak toho, o čem prezident mluvil... 27.12.2020, Sputnik Česká republika\nZeman je prezident, který zůstal Čechem. Ne jako ti minulí sráči, kteří páchli na dálku USA a EU hovnem.\nDříve bylo lépe. I Sputnik tou dobou za něco stál. Dnes číst články na Sputniku, je jako číst články na Seznamu.cz, nebo koukat na Č T.\n27. prosince 2020, 14:197\n27. prosince 2020, 12:185


Fakulta informačních technologií ČVUT v Praze jako jediná v ČR nabízí svým studentům k výuce nové roboty Pepper | EkonTech.cz\nTechnik / roboti / kybernetika ČVUT\n5. 12. 2018 - 13:04\nNa chytrého robota jménem Pepper narazíte na pražském letišti Václava Havla, kde poskytuje informace cestujícím, vyzkoušel si už i práci číšníka v restauraci Pizza Hut, a nebo provází v muzeích ve Washingtonu. Pracovat s humanoidním robotem Pepper i dalšími roboty nyní mohou nově i studenti Fakulty informačních technologií ČVUT v Praze (FIT ČVUT) v rámci výuky v Laboratoři inteligentních vestavných systémů. Fakulta tak reaguje na současný vývoj vědy a techniky a potřeby vzdělávat odborníky v oblasti IT pro Průmysl 4.0.\n„Moderně vybavená laboratoř je špičkovým technickým zázemím pro studenty Fakulty informačních technologií, ve které se spojuje problematika kyber-fyzických systémů, umělá inteligence, strojové učení a big-data do konkrétních aplikací. Své znalosti zde uplatní studenti všech oborů, zejména pak počítačového a znalostního inženýrství. Naší snahou je vytvářet podmínky pro rozvoj talentovaných studentů a poskytnout jim co nejvíce zkušeností s nejmodernějšími technologiemi.“, říká Ing. Miroslav Skrbek, Ph.D., vedoucí laboratoře. Laboratoř je zaměřena na vestavné počítačové systémy s integrovanou umělou inteligencí. Významnou část technického vybavení tvoří humanoidní roboti. Nechybí také kooperativní robot, EEG senzory pro ovládání robotů myšlenkou, drony nebo holografické brýle pro robotické aplikace spojené s rozšířenou realitou.\nFakulta tak reaguje na současný trend digitalizace společnosti, tzv. Průmysl 4.0., a s ní související automatizaci výroby včetně změn na trhu práce, které s sebou přinese. Chytré, a vzájemně propojené technologie, se stanou trvalou součástí nejen samotných podniků, ale také nezbytnou oporou pro jejich zaměstnance. Průmysl 4.0 s sebou přináší nové nástroje a postupy jako je robotika, pokročilá analytika, umělá inteligence, kognitivní technologie, Internet věcí, cloudové výpočty nebo big data.\nDnešní doba je charakteristická tím, že se mění pracovní postupy, formy práce a také požadavky na znalosti a dovednosti pracovníků. Technologický pokrok znamená podle expertů velkou příležitost pro zvýšení efektivnosti výroby a služeb a ulehčení práce. Nové technologie povedou zejména k nahrazování rutinních činností, které lze algoritmizovat. „A na tyto změny chceme naše studenty připravit možností rozšířené výuky předmětů, které je pro práci v rámci Průmyslu 4.0 náležitě odborně připraví,“ dodává Ing. Skrbek. S novým vybavením od října letošního roku již pracuje třicítka studentů. Velký zájem je především o humanoidní roboty. „V předmětu základy inteligentních vestavných systémů se studenti nejprve učí roboty programovat a poté v týmových projektech programují robotům různé dovednosti jako je přivítání zákazníka, průvodcovství v galerii, role prodavače v obchodu nebo role společníka,” dodává Ing. Skrbek. „Naším cílem je vychovat absolventy, kteří budou již po ukončení studia schopni nalézt uplatnění jako vývojáři obdobných aplikací pro humanoidní roboty, kteří se již v dnešní době objevují ve službách,” uzavírá Skrbek.


Blog - Kamil Ghais Fotografie\nFaerské ostrovy 30.09. 2019\nDůvodů, proč se vydat na malé souostroví s nevlídným počasím někde v severním Atlantiku může být více. Pro mě byla největším lákadlem atraktivita zdejší krajiny pro fotografování, která nemá v jistém smyslu na této planetě obdoby. Faerské ostrovy jsou malá, na severské poměry ovšem poměrně hodně zalidněná země. Nejsou součástí Evropské Unie, ovšem jsou autonomní oblastí Dánska, což přináší mnohé…\nIsland - Vnitrozemí 30.06. 2018\nAčkoliv se letos kvůli výpravě na Island shromáždila elita českého trekkingu, její cíl se nepodařilo splnit. Plán navštívit jezero Langisjór ve vnitrozemí ostrova ztroskotal u cedule se zákazem pokračovat v jízdě kdesi uprostřed lávové pouště. Zjevně jsme vyrazili moc brzo. Odměnou v náhradním programu nám ale byly nádherné výhledy ze spousty dostupných míst na Islandskou vysočinu ještě plnou…\nIsland - Laugavegur 30.08. 2017\nLaugavegur je název pro nejpopulárnější trek na Islandu. Po té, co jsme ho letos s Pepou absolvovali, si troufám ho označit za nejkrásnější z těch, co jsem prošel. Vyniká hlavně svou úžasnou variabilitou - za pár dnů pochodu spatříte horké prameny, nejbarevnější hory na planetě, ledovce, lávová pole s nejzelenějším mechem, co si lze představit, černou poušť, rozkvetlé louky, hluboké kaňony a…\nNepál - Manáslu 28.11. 2016\nFrancie - Chamonix 05.09. 2016\nNorsko - Lofoty a Senja 02.05. 2016\nZáří 2001: ošuntělý, zaprášený a věčně hladový mladý autostopař stojí na silnici nedaleko norského Narviku a smutně hledí na ukazatel u odbočky na bájné Lofotské ostrovy. Pak se s povzdechem obrátí k ceduli zády a stočí svou cestu směrem domů. Ví, že už nemá moc času a musí se vrátit zpět do školy, složit zkoušky a nezklamat tak svou rodnou ves, jejíž obyvatelé se skládali víčko po víčku, aby…\nNepál - Annapurna 14.12. 2015\nNepál letos opravdu nemá dobrý rok. Vše začalo nejhorším zemětřesením za posledních sto let, následované masivním odlivem turistů. Do třetice si přisadila sousední Indie, která svojí blokádou dovozu veškerých surovin zcela paralyzovala chod země. Do toho přijíždí naše výprava, aby zvěstovala do světa dobrou zprávu, že v Nepálu se není čeho bát.\nIsland 13.05. 2015\nSkotsko 11.04. 2015\nÚmysl zafotit si ve Skotsku ve mně klíčil již dva roky. Spolu s Pepou Havlínem jsme byli možná poslední žijící fotografové v Čechách, kteří si tam ještě nezablbli, takže jsme chtěli vědět, co na něm všichni vidí. Výpravu plánovanou původně na začátek února jsme postupně odsunuli až na polovinu března. A dobře jsme udělali.\nGruzie 22.07. 2015\nKdyž jsem dostal nabídku odjet se skupinou přátel na týden znovu do Gruzie, příliš jsem neváhal. Kavkazské pohoří patří k tomu nejpříjemnějšímu, co jsem navštívil, nejen co se krajiny týče, ale také příslovečné pohostinnosti místních. Byl jsem též zvědav, jak se tato bývalá součást Sovětského Svazu rozvíjí a v neposlední řadě jsem chtěl svou poslední cestu sem "přefotit" kvalitnějším…\nNový Zéland 15.04. 2015\nJames Cook bohužel objevil Nový Zéland o 200 let dříve, než by se slušelo. Jedna z nejkrásnějších zemí na světě je tak dnes téměř zničena kvůli chamtivosti naší civilizace. Je nutno dodat, že snaha vrátit krajinu alespoň částečně do původního stavu je ve světovém měřítku nadstandardní. Na Zélandu se cestuje příjemně - není tu nic, co by Vás sežralo nebo jen píchlo a infrastruktura je přizpůsobena…\nNepál - Everest 14.04. 2015\nObčas pohár přeteče a člověk začne mít plné zuby té evropské spořádanosti, čistoty a volnosti pohybu a pak zatouží po pravém opaku, nejlépe kolébce chaosu a špíny - Asii. No a když do Asie, tak do hor. Když do hor, tak v Nepálu. Když v Nepálu, tak na Everest. Tentokrát jsme věnovali alespoň nějakou pozornost přípravě a pořídili si kvalitní a lehké vybavení. Já sám jsem se kromě obvyklého očkování…\nJihozápad USA 13.04. 2015\nPo Spojených Státech jsem nikdy netoužil. Viděl jsem z nich dost a dost zamlada v televizi při sledování nejrůznějších blbostí a anglosaská kultura se mi vyloženě ekluje. Jak to tak v životě bývá někdy se prostě člověk někde ocitne, ani neví jak. Je košer poznamenat, že pro fotografa jsou parky na jihozápadě osy zla vyloženým rájem a že pro cestování osobním automobilem neexistuje na světě lepší…\nPrvní časosběrné video 01.12. 2014\nPodařilo se mi vytvořit první časosběrný snímek. O časosběru jsem přemýšlel již dlouhou dobu, ale až nyní nastal okamžik, kdy jsem shromáždil vše potřebné a nastaly dobré podmínky.\nVýroba stránek 12.11. 2014\nNavzdory fenoménu prokrastinace jsme se konečně odhodlal vyrobit tyto stránky. Jakožto praktikující programátor jsem vyvinul vlastní software na automatické generování z lokální databáze. Stránky jsou zatím pouze statické.


Prodej bytu 3+1, Oslavany\nRealitní kancelář Reality IQ nabízí Prodej: Byt (Byt 3+1) Oslavany Brno-venkov - Oslavany, Starohorská\nZakázku vyřizujeTomáš TyblZobrazit kontakt prodejceNemovitost nabízí\tRealitní kancelář Reality IQKontakt|Kompletní nabídka RK\tRealitní kancelář Reality IQ\t28.října 1584/281\tOstrava\t70900\ttelefon: +420 774 110 007\temail: info@realityiq.cz\twww:http://www.realityiq.cz\tCena: 2.490.000 KčPoslat dotaz Spočítejte si výši hypotéky\tPoznámka k ceně: + provizeCena nezahrnuje: Provize ID nemovitosti:80307Vlastnictví:V soukromém vlastnictvíStav bytu:BezvadnýCelková plocha:77 m2Užitná plocha:77 m2Plocha sklepa:8 m2Nadzem. podlaží:4Patro: 3Datum vložení:11. listopadu 2016Poslední úprava:11. listopadu 2016Poloha v obci: Centrum\tEnergetická náročnost budovyG - mimořádně nehospodárná (?)\tPopis\nPopis nemovitostiNabízíme Vám prodej bytu 3+1 o velikosti 65m2, ke kterému náleží sklep o velikosti 8m2. Byt je vybaven kuchyňskou linkou, vlastním plynovým kotlem, plovoucími podlahami a koupelnou s vanou. Za domem se nachází dětské hřiště a v obci je skvělá občanská vybavenost jako jsou lékaři, lékárna, banka, obchody, pošta, kino. Oslavany jsou velmi dobře dostupné MHD do Brna a jinými spoji do větších měst. Parkoviště přímo u domu. Doporučujeme prohlídku nemovitosti, rádi Vám zajistíme výhodné financování. Popis nemovitostiNabízíme Vám prodej bytu 3+1 o velikosti 65m2, ke kterému náleží sklep o velikosti 8m2. Byt je vybaven kuchyňskou linkou, vlastním plynovým kotlem, plovoucími podlahami a koupelnou s vanou. Za domem se nachází dětské hřiště a v obci je skvělá občanská vybavenost jako jsou lékaři, lékárna, banka, obchody, pošta, kino. Oslavany jsou velmi dobře dostupné MHD do Brna a jinými spoji do větších měst. Parkoviště přímo u domu. Doporučujeme prohlídku nemovitosti, rádi Vám zajistíme výhodné financování.Zakázku vyřizujeTomáš TyblKontaktovat makléře+420 774 110 007Do telefonu uveďte KÓD nemovitostiČESKÉREALITY 80307Nemovitost nabízí\tRealitní kancelář Reality IQ\t28.října 1584/281\tOstrava\t70900\ttelefon: +420 774 110 007Kontakt|Kompletní nabídka RK\nPodobné nemovitostiByt, Byt 3+kkOslavanyNa prodej2.490.000 Kč\nByt, Byt 2+1UnínNa prodej1.100.000 Kč


naše weby » historie elektrizace železnic ve slezsku » vozidla po roce 1945\nVozidla po roce 1945\nPo připojení Slezska k Polsku v rámci nového uspořádání Evropy po druhé světové válce dochází na základě dohody mezi Polskem a Sovětským Svazem, uzavřené v Moskvě 8. července 1945, a následném převzetí slezských tratí PKP 21. září 1945 k úplnému zániku tohoto jedinečného systému. Labutí písní elektrického provozu jednofázovou soustavou ve Slezsku byl provoz na vedlejší trati Landeshut – Hirschberg, kudy jezdily ještě v květnu a červnu 1945 vlaky odkláněné z neprůjezdné hlavní trati, nasazena zde byla jedna lokomotiva řady E 44; to však byl už úplný závěr. Již před skončením války byly před ustupující Rudou Armádou lokomotivy a elektrické vozy odváženy jednak do Lipska – tak byly odvezeny dvě lokomotivy E 21, pět E 18, dvě E 17 a čtyři E 50. Druhý směr vedl přes české území do Mnichova, takto bylo odvezeno pět lokomotiv řady E 17, pět E 918–10, jeden vůz ET 51 a jeden ET 25; další stroje ovšem Bavorska už nedosáhly.\nKonec války v květnu 1945 zastihl v Čechách několik strojů, známá je například fotografie konvoje elektrických lokomotiv E 17.123, 124, E 44.047, 127, E 90.57, E 94.017 a E 95.05 stojících po válce v Kořenově (již čtvrtá a zatím definitivní varianta názvu této stanice). Tyto lokomotivy byly do Německa vráceny v říjnu 1945. Až do (pravděpodobné) likvidace v roce 1951 se v Čechách nalézaly další dvě lokomotivy, formálně spadající pod depo Trutnov – E 42.19 odstavená v Týništi nad Orlicí (zde se také až do roku 1949 nacházely dvě italské lokomotivy E 626.017 a 019, později jezdící u ČSD jako E 666.0) a E 94.074 stojící v Martinicích v Krkonoších. Již v letech 1933 až 1945 bylo devět lokomotiv E 91.81–94 přesunuto do Bavorska. Zde bylo pět lokomotiv po válce vzhledem k vážnému poškození zrušeno, zbývající čtyři (81, 88, 89 a 94) dojezdily až v roce 1972 (viz tabulka 3). Lokomotivy E 91.97–102 připadly po roce 1945 nástupnickým DB, z nich byly jako poslední zrušeny v roce 1975 lokomotivy E 91.99 a 100 (již jako 191.099 a 100 DB), které od roku 1945 jezdily v depu München-Ost. Lokomotivy E 91.103–106 byly jako válečná kořist odvezeny do SSSR, odkud byly po roce 1952 vráceny do NDR, kde však již na trať nevyjely a do roku 1962 byly sešrotovány.\nAž do roku 1949 se ve Velkém Oseku nalézaly kompletní jednotky ET 87.03 a 04 a elektrické vozy ET 88.01, 02, 04 s řídícím vozem ES 88.01 a přípojným EB 88.11; tato vozidla byla v tomto roce vrácena do tehdejší Bizonie (pozdější Německá Spolková Republika). Je velmi pravděpodobné, že se v té době na českém území nacházelo více zavlečených elektrických lokomotiv. Více než šedesát elektrických lokomotiv a vozů (viz tabulka 6), které se Němcům nepodařilo ze Slezska odvézt, se na základě dohody mezi Polskem a Sovětským Svazem, uzavřené v Moskvě 8. července 1945, stalo sovětskou válečnou kořistí a bylo odvlečeno do Sovětského Svazu.\nPouze tři vozy řady ET 89 čísel 01, 04 a 07 byly v roce 1945 odvezeny do Bavorska. Zde byl po opravě v roce 1947 v provozu již pouze vůz 04, který jako služební vůz dílen Mnichov-Freimann (Ausbesserungswerke München-Freimann) projížděl až do roku 1958 po mnichovských spojkách (Nordring), nejčastěji jako služební pendl mezi hlavním nádražím a dílnami Freimann; zde však již nebyl nazýván „Krakonošem“, ale mnohem méně poeticky „Skluzavka“ (die Rutsche). Vůz prošel u DB jen minimálními úpravami, pouze mu byly na čelech zaslepeny přechodové můstky a v roce 1956 zrušena třetí třída. Průměrné denní proběhy zde měl okolo 150 kilometrů, maximální 321 v roce 1950. Zrušen byl 30. dubna 1958 a posléze bohužel sešrotován, zachovala se pouze provozní kniha zachycující jeho „život“ v novém domově po druhé světové válce, viz .\nTři jednotky ET 87.03, 04 a 05 byly po válce spolu s původními bavorskými ET 85 nasazovány v příměstské dopravě v okolí Norimberka a na trati Mnichov – Ismaning.\nVozy ET 88.01, 02 a 04 s jedním řídícím vozem ES 88.01 a jedním přípojným EB 88.11 byly od roku 1951 (viz výše) dislokovány v depu Řezno (Bw Regensburg). K vozu ET 88.02 byly upraveny „nový“ řídící vůz ES 88.02 a přípojný EB 88.12, oba ze starých saských osobních vozů z roku 1914. Tyto vozy zde byly v letech 1952–1957 nasazovány v příměstské dopravě do Eggmühlu, Landshutu, Neufahrn/Niederbaye, Neumarkt/Opfu a Parsbergu. Jako první byl v roce 1957 zrušen ET 88.01, v roce 1959 ho po dvouletém odstavení následoval ET 88.02. Vozy ET 88.04 a řídící ES 88.01 byly v roce 1957 předány do Mannheimu, kde až do podzimu 1959 zajišťovaly přepravu zaměstnanců DB mezi hlavním a seřaďovacím nádražím. ET 88.04 byl pak zrušen v listopadu 1959, ES 88.01 následoval v březnu 1960.\nZe slezských jednotek ET 31 přečkaly válku pouze tři, a to ET 31.004 a/c, 005 a/c a 006 a/c, z toho ale do provozu v poválečném Německu zasáhla významněji pouze ET 31.005 a/c, jezdící v Norimberku. Tato jednotka byla v roce 1950 upravena, když byl jeden čelní díl nahrazen vozem ET 31.010c. Nové označení tohoto vozidla pak bylo ET 32.201 a/b, po roce 1968 pak 432.201 + 501, pod kterým jezdilo až do svého zrušení 30. listopadu 1983. Jednotka působila celou svou poválečnou éru v Norimberku kromě zapůjčení do Mnichova v letech 1958–1961. Vůz ET 31.004 a/c se podle některých pramenů po válce nalézal v Sasku, podle jiných na našem území, ET 31.006 a/c pak ve stanici Reichenbach (Vogtland). Od července 1945 byly obě tyto jednotky v provozu v Lipsku u DR (Bw Leipzig Hbf West), ale již 27. srpna 1946 byly v rámci reparací odevzdány Sovětskému Svazu, odkud se v roce 1952 vrátily do NDR pouze jejich transformátory a motory (...).\nZ vozů ET 51 a jejich vozů řídících a přípojných se zůstaly v poválečném Německu pouze vozy ET 51.01, ES 51.04 a EB 51.01 (prakticky jedna celá jednotka). Tyto vozy byly později rekonstruovány na řadu ET 65, a to na ES 65.032 (původní EB 51.01) a ET/ES 65.031. Řídící vůz ES 51.11 (jediný zbylý vůz řady ET/ES/EB 511 po roce 1945 v Německu...) byl v roce 1961 v dílnách AW Bad Cannstatt rekonstruován na ES 65.033. Všechny tyto bývalé vozy řady ET/ES/EB 510–1 byly spolu s původní bavorskou řadou ET 65 nasazovány v příměstské dopravě v okolí Stuttgartu. Kromě nich se krátce před koncem války (4. dubna 1945) dostaly do Lipska vozy ET 51.03 a 14 a v květnu 1945 do Saalfeldu ET 51.04, kde byly až do roku 1946 v provozu s cestujícími, v tomto roce však musely být (3.-4. března, 4. ledna a 14.-27. srpna) odevzdány Sovětskému Svazu v rámci reparací, s nimi odešly i vozy EB 51.03 a ES 51.13 a 14. Ostatní vozy řady ET/ES/EB 510–1 byly zničeny za války ve Slezsku.\nPůvodních lokomotiv se dodnes taktéž mnoho nezachovalo, v depu Augsburg se nachází muzejní E 91.99 (patřící muzeu DB v Norimberku), v tomto muzeu mají ještě jedno stanoviště z lokomotivy E 91.100 (z dílů z tohoto stroje byla v roce 1985 zprovozněna E 91.99), v depu Neustadt/ Weinstrasse E 17.113 a v Halle stroj E 95.02. V dopravním muzeu v Drážďanech je vystaven rám s mohutným trakčním motorem z rychlíkové lokomotivy E 50.42, někdejší EP 242 „Breslau“ KPEV, názorně zobrazující první konstrukce elektrických lokomotiv s jedním velkým jednofázovým sériovým motorem, a v Dopravním muzeu v Norimberku je vystaven řídící kontrolér z lokomotivy E 71.13. Na různých místech Německa se dochovaly tři kompletní stroje této řady, a to E 71.19, 28 a 30 (někdejší EG 519, 528 a 530), ty však byly firmou AEG dodány v letech 1921–22 přímo do depa Halle a ve Slezsku nikdy nejezdily. Dále dosud existuje i několik lokomotiv řad E 44 a E 94, kdysi jezdících pod Krkonošemi; jejich přesný přehled uvádí tabulka 8 (stav z roku 1992). Z původních elektrických vozů řad ET 87, ET 88 ani „Krakonošů“ ET 89 se bohužel nezachoval žádný, existují jen muzejní elektrické jednotky ET 25 (ne však „slezské“ stroje) a ET 32.201.


Několik poznámek na téma LÁSKA :: GOSCHA spolek\nNemoc??? – Neurotický pokus propojit dva jedince a stvořit nefunkční hybrid?\nNebo snad … zdroj naděje?\nMusím říci, že mne tohle téma od malička fascinovalo, srovnatelně snad pouze s tématem smrti… Po dlouhá léta jsem je uchopoval rozumem a ptal se "co je to láska?" A byl bych snad ochoten přijmout i nějakou chemickou rovnici na toto téma, nějaký matematický výpočet na bázi závitů v mozku, kdyby nějaký blouznivec s něčím takovým přišel! A já nevylučuji, že v průběhu dějin to i někdo spáchal – v bolestné otázce, cože ho to mučí, a většinu lidí okolo, a nemá-li to snad racionální, spočitatelnou podstatu…\nKdyž jsem dospíval, měl jsem několik kamarádů, zarytých cyniků. Byli jsme v pubertě a téma ženy slušelo se zjednodušit na ukojení tělesné touhy, na zájem o jeden konkrétní tělesný výsek ženy, a běda tomu, kdy by manifestoval něco více. Ale četl jsem zároveň moudré knihy. Setkal se s Uměním milovat od Ericha Fromma a to mne katapultovalo k novému pohledu… Ve spojení s dřívějším cynismem vymyslel jsem si modelovou postavu ruského profesora v kabinetu Lomonosovy univerzity, starého mládence, a zamilovanou tichou Lydii Ivanovnu, profesorku ruského jazyka, která ho o polední pauze v kabinetu navštíví. Nese mu pirožky, a svůj cit… Bylo mi dvacet let a kochal jsem se možností psát povídky a dotýkat se tématu lásky, pomocí smyšlených postav, a protikladných myšlenek, které jim vkládám do úst…\n"Jegore Trofimoviči ... já se vás musím na něco zeptat."\n"Já bych chtěla vědět, co si myslíte, Jegore Trofimoviči, jako..." Lydie Ivanovna se zajíkla. Plaše se usmívala a krčila rameny, "no ... chtěla bych vědět, co si myslíte ... o lásce."\n"No o lásce ... mezi lidmi," zadrhl se hlas Lydii Ivanovně.\n"Hmm, to je dost zvláštní … věc, kolegyně."\n"No dobře, ale ono je nutné otázku nějak specifikovat. To je věc ... dosti rozsáhlá. Nelze..." profesor opět pohlédl na hodinky, "nelze za třináct minut, tolik zbývá do konce polední pauzy, celý problém náležitě definovat." Pokrčil rameny. "Ovšem, já vám svůj názor rád řeknu. Jenže..." profesor Kraut se zájmem na kolegyni pohlédl, "proč se mě na to ptáte?"\n"Mně to přijde jako ... docela zajímavá otázka."\n"Tak jsem to nemyslela." Lydie Ivanovna si skousla spodní ret. "Prostě ... mám na mysli normální lásku ... jako vztah mezi dvěma lidmi."\n"Prosím vás, vždyť vy jste vědkyně, matematička, a vy o nějaké lásce! Tak si proboha reálně spočítejte, co to vlastně je ... tahleta láska!"\n"Jegore Trofimoviči, abych vám dobře rozuměla ... co se tedy podle vás děje, jestliže má jeden člověk pocit, že se do někoho druhého ... jestli to vůbec mohu říci ... že se do něj zamiloval?"\n"Podívejte se, kolegyně, každý člověk se vleče životem s tím rancem samoty a tísně a citové nenasycenosti a kudy chodí, tudy se rozhlíží po vhodném objektu, na který by mohl toto své břemeno uvrhnout, tak se o něj podělit a ulehčit si. Každý člověk má nad hlavou, aniž by si toho byl vědom, permanentně roztočené laso, kterým krouží po svém okolí a hledá všestranně ochotnou bytost k příjmu svého uslzeného já. Ano! Potkají-li se dva hledači, frustrovaní na přibližně stejnou úroveň, pak dochází ke vzájemnému zahlcení, pozření, vzájemnému omotání lasem, kdy každý ze dvojice je nesmírně dojat existencí, funkcí toho druhého. Svůj pocit samoty naivně projektuje do svého partnera! – Oba ve dvojici tomuto vztahu velmi věří. Och, to je potom ta ideální láska... Tetelíme se strachy o sebe samotné! Šíleným činům, které z toho vzejdou, se lidstvo klaní, nazývá je hrdinstvím čiré lásky. Místo toho bychom je měli kvalifikovat pojmy z psychiatrie! ... Máte skutečně tohle odvahu chápat – jako něco čistého a vznešeného? Vždyť je to jen slabošské citové sebeukájení a ulevování si! Strach vydržet sám se sebou! Skrze druhého utvrzování se o sobě samém. Je to v podstatě něco nepřirozeného. Ano, už se, kolegyně, dostávám k tomu mému úvodu. – Je to pokus o zaplnění té prázdnoty, toho vakua, které v nás vzniklo při našem prvotním hříchu, totiž ve chvíli, kdy jsme se stali lidmi. Samozřejmě, že pompa a vznešenost, všechno to umělecké, co na tohle téma kdy parazitovalo, ještě posiluje celý ten humbuk. Jenže to je kolotoč na nic! Jako když se pes drží za oháňku! Při troše vůle a troše odvahy k sobě samému si tohle může spočítat každý!"\n"Nebuďte smutná, Lydie Ivanovno ... ono se jenom zdá, že je to kruté. Ale přitom, přitom je to pravda." Profesor pokrčil rameny a roztržitě zamrkal.\n"Ach, drahý Jegore Trofimoviči, to přece není pravda, co jste tu říkal ... to jste vůbec nemohl myslet vážně. Člověk přece musí milovat, to mi nikdo nevymluví...! Člověk musí mít někoho rád!"\nV mém životě se mnohé změnilo, ne však v pojímání lásky. Dostal jsem se ke kýženému oboru filmu, jako asistent na Barrandově a pak už coby adept scenáristiky na pražskou FAMU. Byla to léta neuvěřitelných erotických žní. S podivem a politováním sebe sama té doby vzpomínám, že nebylo mejdanu, nebylo pijatiky, nebylo setkání ryčného v hospodě či vinárně, abych jaksi přirozeně nechtěl stáhnout nějakou ženu, říkali jsme tomu – s prominutím – "sehnat pich"… Zdálo se nám to jaksi samozřejmé. Až na pár nonšukátorů (také termín té doby), uvažovali tak v našem okolí skoro všichni jedinci mužského pohlaví, alespoň se mi tak zdálo, a dokonce i některé ženy. Patřil jsem k přeborníkům, díky své drzosti a verbální ozbrojenosti, a napil-li jsem se alkoholu, dokázal jsem téměř neuvěřitelné věci. Kdybych jmenoval, znělo by to chloubou, takže pomlčím o kouscích té doby… Bylo nás na škole několik přeborníků a já patřil k těm nejzářnějším. Vonělo mi to. Pověst navíc získávala mi další skalpy. Kolem nás, či spíše kolem filmové školy, nalézal se jakýsi satelitní okruh příznivkyň a kumpánek, většinou šaramantních ženských elementů. Často bylo jen věcí technického rozhodnutí, kdo na sklonku večera odejde s kým, třeba když některý z adeptů úlovku usnul se sklenkou vklíněnou do obočí. Nebo byl zatlačen ve slovním souboji, ano, v tom jsem vynikal. Vnímali jsme jako prohru, kdyby z nějaké akce člověk odešel s prázdnou. Nastával sklonek komunismu, poslední jeho léta… Atmosféra byla ještě dusná a uzavřená, a přece voněla příslibem na každém kroku. Vše bylo událostí, a my jsme ty dny, šťastní studenti FAMU, doslova propíjeli a promilovávali, a nutili pedagogy k trpělivosti až dojemné, ach, cože my jsme to byli za strašné studenty… Nejdále to z nás pak dotáhla Martina Zbořilová, ta vyvdala deset oskarů Formanových a dvojčata mu za to povila. Další dva spolužáci – Viktor a jistý Mesiáš jménem Dvorský, ti jsou nezvěstní a hledaní mezinárodní policií. Osudy dalších z nás jsou proti tomu konvenční, balancující mezi tvorbou a hledáním, mezi úspěchem velkým či menším: Honza Hřebejk, Petr Jarchovský, Petr Zelenka, tenhle Igor, co buší do klávesnice…)\nByla to doba, kdy jsem už vedle divokých výbojů měl i "svou dívku", byla krásná a exotická, čerstvě po maturitě, ale vnímal jsem ji pouze na úrovni vlastnění. Fascinovalo mne, že mi patří to krásné tělo, že z našeho chození plyne pro ni jakýsi automatický zákaz milovat se s ostatními muži, a vůbec jsem nechápal, nebo snad jen ve výjimečných okamžicích, že bych i já byl věrností vůči ní povinován. Stále jsem nabíral žen, co jsem mohl, a před svou milou řídil se pravidlem – lhát, zatloukat, skrývat, mlžit … a ještě být žárlivý, když pouhý jen náznak téhož se u drahé polovičky objevil. – Hodně za to mohl alkohol. Byl přítomný u většiny mých eskapád. Byl jsem divoký divoch… O pár let starší než spolužáci, válcoval jsem je i život a byl králem. Přišel jsem po dvou letech o svůj vztah s exotickou poddajnou kráskou a vydal tiskem své Deníky, kde jsem se ze všeho vyznal, ano, už tenkrát ve veřejné zpovědi, v touze po vymanění se z toho koloběhu… Exotická milá mne navěky zatratila a zakotvila velmi blízko mne, velmi blízko – vždyť to já jsem je seznámil. Plakal jsem, volal o pomoc, naříkal nad tou nespravedlností, zahlcen vlnou resentimentu, toužil jsem po ní a nazýval to slovem LÁSKA… Ale tušil jsem, že se obelhávám. Muž, když dívku či ženu "jednou už měl", domnívá se, že mu patří navždy. To jsem si náhle uvědomil. A její odlišný názor a potřebu poznávat další muže pokládal jsem za sprostou zradu… – Pak mi došlo, že můj způsob života a můj vztah k ženám je vlastně svérázným druhem neurózy. V záchvatu vtipné sebekritičnosti nazval jsem své činění posledních let, jehož důsledkem bylo proběhnuvší stádo několika set různě čistokrevných žen … sebepotvrzováním šukem. Ano, muž, který si de facto nevěří, stále znovu hledá svou identitu ve schopnosti dobít a získat ženu. Od jistého množství se to stává prohlédnutelnou nemocí. Trapnou společenskou nedostatečností. Prostě – je to potvrzení šukem. V mém školním bezprostředním okolí vynikal podobným způsobem života hlavně Filip Renč. Měl jsem ho rád, vážil si ho pro jeho zvláštně čistou duši a v balení žen jakýsi romantismus, on se prý skutečně každé noci znovu zamilovával… – A dodnes mám Filipa rád pro jeho nezměněnou povahu a pro bezpříkladný filmařský talent, schopnost formy, kterou ovšem ne vždy naplňuje obsahem… Ale nepíšu o filmu, píšu o lásce.\nProjelo to mnou jako velké poznání, jako blesk, když jsem pochopil: Vždyť jestli budu takhle pokračovat, skončím jako oslintaný obšourník, jako prostopášný padesátník, jako zestárlé dítě-svůdník s korytem vrásek ve tváři, jako ti "podnikatelé", co objíždějí v džípech tramvajové zastávky a nabízejí dívkám v minisukních, že je svezou! Do Kobylis. Do Vršovic! Do stanice Rozkoš! … Došlo mi, že nechci takový být. To už jsem byl po třicítce… Toužil jsem být lepším člověkem, i když svůdností žen pokaždé znovu přemožen… Četl jsem literaturu o východních filozofiích, hltal ty neuvěřitelné knihy o Buddhově učení, a byl fascinován, že zde se popisuje, co celý život cítím a bojím se vyjádřit, co je i námětem mé mladé tvorby, totiž že život je prodchnutý utrpením a absurditou, naplněný relativitou, že štěstí je prchavé a smysl, je-li jaký, spočívá jen ve ztišení mysli, v pokoře, a také v lásce, kráse a duchovním růstu. To jsem hledal. Propadl jsem opačnému extrému. Ne snad tím, že jsem pro dalších osm let zůstal totálním abstinentem. To bylo jedno z mých nejlepších rozhodnutí – paměť pijácká usnula a nyní už můžu pít alkohol málo a pro radost, už ne jako jeho oběť, hlupák vždy znovu intoxikovaný, oběť pokaždé knokautovaná…\nPostupem času jsem začal chápat, že Buddhova řeč byla určena mnichům, ne člověku dneška. On nezavrhoval ženy. Postupně je také učinil svými žáky. Ale pro účely meditace a pro cestu k osvícení byla ženská krása a svůdnost mnichům raději zapovězena. Protože Buddha učil své žáky, že "toto není já". Že to, s čím se nejčastěji spojujeme a co nazýváme naším já, je výplod naší mysli. Naší těkající mysli, jejích potřeb, vzpomínek, srovnávání, tužeb, očekávání, domnělých ublížení… Že pravé Já je za tímto já. Mysl je třeba utišit meditací. Pak se objevuje pravé, čisté a čiré univerzální Já, znovu v kosmu sídlící… Buddhismus není dogmatický. Není to náboženství, je to technologie na postupnou práci s myslí, která vede k vyvanutí chtění, k Osvobození… Buddha sám říkal: Nevěř ničemu, ani tomu, co říkám já. Věř jen tomu, co si sám ověříš… Buddhismus je nejpřímější cesta k poznání. Není pro každého, ale je to nádherný dar lidstvu, je to učení, které mne poprvé dalo prožitek skutečnější lásky. Pochopil jsem, co je soucit s živými bytostmi, co je rozšíření srdce, aby modlitba přála mír, klid a lásku všem živým bytostem na zemi, pod zemí, ve vzduchu i ve vesmíru… Mé srdce se rozepnulo. Buddha řekl, že lék je v meditaci. Bylo tedy zřejmé, co udělám, při hledání lásky – a pro ztišení svého utrpení… Našel jsem buddhistického učitele v Čechách, mnicha Ashina Ottamu, a absolvoval několik kursů… Byla to technika vipassány, tradiční meditace jižního buddhismu, hodina v sedě, hodina v chůzi, pozoruj svůj dech, pozoruj vznikání a zanikání svých myšlenek, a nic víc, stále se vracej do přítomnosti, výdech a nádech, šestnáct hodin v kuse, po deset dnů… Nelze ani vyjádřit, jakými muky prochází mysl, jakým očistcem … a jaké sebezapření je nutné vynaložit. Ale jaký profit se dostavuje! Je to skutečné poznání sebe. Očištění se! A snad i úcta k sobě, že jsem to dokázal, že jsem neprchl, že jsem tímhle dobrovolně prošel.\nMnohdy jsem plakal a prosil o čistotu, o sílu. Měl jsem vztah s další dívkou. Štíhlonohá žínka, která o vílách a skřítcích mnohé tušila, ač nepřiznaně. Miloval jsem ji a choval se mnohem lépe, než k těm předešlým. A přece jsem ji zase zklamal. Už ne tak drasticky, a přece jsem couvl, zase po dvou letech. Nebyl jsem ještě zralý, ač v Kristových létech, tuhle dívku si ponechat… Tehdy začala moje éra asijských cest, ze kterých jsem si přinesl poznání o rozmanitosti světa, o neuvěřitelné škále projevů života, o skromnosti a ohromující pokoře lidí tam, a taky poznání, že nic není takové, jakým se to jeví, což je mimochodem jedna ze základních pravd Východu… Poněkud nespravedlivě zavrhoval jsem i nadále křesťanství. Považoval je za mrtvou větev vývoje. Neměl jsem klíč k Ježíšovi, k Panně Marii, k učení Lásky těchto úžasných a opatrujících nás entit Dobra, klaním se vám a miluji vás, já hloupý syn Igor, omluvený snad jen touhou, s níž neustávám ve svém hledání... – Tehdy jsem tyto síly ještě neznal. Neuměl jsem si najít cestu k tomu, co je ZDE a KOLEM NÁS nejblíž, nevěřil jsem v to. Ale to bych předbíhal ve svém vyprávění o lásce, které JE o lásce, přestože z nutných důvodů i o mnohém jiném…\nV Indii setkal jsem se s tibetským dalajlamou a přivezl tříhodinový film. Cesta do Indie. Udělal mnoha divákům radost. Vím to. Přivezl jsem si z Indie lásku a úctu a vtělil ji do toho filmu. Nějakým zvláštním kouzlem se to povedlo, snad skrze upřímnost výpovědi, a tenhle zvláštní film dojal a otevřel mnohá lidská srdce. Umazal jsem část svých vin, řekl jsem si… Umenšil jsem díl své karmy, umazal kus provinění, za své chování z dob NECHÁPÁNÍ LÁSKY. Ale pořád jsem ještě stál na hliněných nohou. – Jedno jsem však pochopil. A bylo to pro mne tak důležité, že jsem měl potřebu vytesat to zlatým písmem navěky do skály. A když ne do skály, tak do uměleckého díla. Ta pravda zní: Skutečná láska začíná tam, kde končí láska sobecká. … Ano. Láska začíná tam, kde končí myšlení na sebe a začíná otevřený a průchodný zájem o krásu a vývoj jiných bytostí. Zalykalo se mi srdce, když jsem to pochopil.\nMěl jsem intenzivní potřebu vtělit to do nějakého filmu. Vymyslel jsem si postavu stárnoucího senilního Amora na nebesích, který si už chce konečně odpočinout. Touží jít do důchodu! A tak vypráví lidem čtyři příběhy o lásce, odstrašující, aby si už dali konečně pokoj… Ty prvé tři příběhy jsou drastické. Vycházel jsem ze své knihy povídek, byl v tom horor, absurdita i jemná tragika. Až poslední příběh je o naději, o tom, že skutečná láska začíná tam, kde končí láska sobecká. Nějaký anglický muž na maloměstě, ke všemu zubař, tajně medituje a čeká na Silvestr 2000. Věří, že na přelomu tisíciletí se za jeho zásluhy dostaví nefalšované Osvícení… Ale nestane se nic. S pláčem klopýtá z tajné svatyně za městem, ze své kamenné mohyly, až se dobelhá oslavujícím městečkem zpět ke své rodině…\nA tady končí Osvícení pana Gallanghera, i celý film…\nateliér – noc\nZajatá manželka Klementýna a dcery ho vyděšeně obklopí.\nCo se ti stalo, miláčku?\nHlas Klementýny překypuje starostlivostí a láskou.\nPan Gallangher je zničený a ušmudlaný, kterak se v horách válel po zemi.\nAle pokouší se nedat na sobě nic znát.\nJá… Promiň, Klementýno, že jsem vás tady zamknul...\nMěl jsem … o vás strach.\nKdyž hovoří ke své ženě a ke svým dcerám, nedokáže se na\nně pan Gallangher podívat. Ví, že by se opět rozplakal.\nTvář mu pocukává – ale pan Gallangher nechce, aby ho ženy viděly slzet.\nMladší z dcer na otce šibalsky zamrká.\nMy jsme o tebe také měly strach. Zdálo se mi, žes byl v nějaké mohyle,\njá nevím co to bylo ... a jak se ve městě střílelo, ta mohyla\nse zbortila a tebe to zasypalo...\nMatka dceru okřikne. Ale i v jejím hlase je stopa šibalství...\nZeptej se tatínka, jestli nechce trochu čaje.\nVždyť je celý promrzlý...\nPan Gallangher na dceru užasle hledí...\nAle já ... já jsem BYL v mohyle!\nChceš trochu čaje?\nKlementýna se k manželovi obrátí a starostlivě ho pohladí po hřbetu ruky.\nPan Gallangher vypadá, jako kdyby se měl každým okamžikem\nzhroutit. – Ne, není v pořádku!\nJá ... já jsem byl v mohyle…!\nSlyšíte, já jsem BYL v mohyle!\nMladší z dcer nalije otci šálek čaje a starší\nsi stoupne na špičky a položí mu ruce kolem ramen.\nKlementýna poodejde k oknu a zůstane stát zády k manželovi. Hledí ven.\nJá jsem tam meditoval…!\nPan Gallangher zběsile vykřikuje a slzy se mu koulejí po tváři.\nJá jsem tam očekával příchod nového věku!\nJá se tam schoval, abych byl sám, já jsem čekal,\nže se něco stane, změní se mnou ... ale nestalo se nic!\nPan Gallangher vzlyká.\nUž nečekám, už nečekám ... a nechci vůbec nic...\nKlementýna oknem hledí do ulice, kterou se valí davy veselících se lidí\n– do středu města, ozářeného nekončícím gejzírem světlic, petard, rachejtlí a dělbuchů.\nAle my to přece víme, miláčku...\nPootočí se na manžela s láskyplně posmutnělým pohledem.\nV jejích očích jako by plály odrazy všech světel ve městě.\nUž tři roky víme, co děláš. … Když jsi nechtěl, abychom to věděly,\ntak jsme to … jako … nevěděly. Bylo velmi milé, jak sis myslel,\nže jsme slepé, že nevidíme to tvé kimono v prádle, tvé útěky\nz domu, tvé výmluvy, ty haldy knížek ... tvé zasněné oči...\nKlementýna pokrčí rameny…\nPak jsem se dozvěděla i o tvé mohyle.\nPan Gallangher sotva hlesne…\nVyprávěl jsi o tom ve spaní ... jak ji stavíš ... a jak ti\nji pastevci jednou rozbořili...\nPan Gallangher dlouze hledí na svou ženu.\nProč, proč jsi mi to tedy neřekla,\nproč jsi mě nechala hrát to celé dál?\nPaní Gallangherová něžně odpoví.\nVíš, můj milý, já tomu tolik nerozumím.\nAle myslím, že lidi si mají pomáhat.\nVěděla jsem, co děláš, ale cítila jsem, že to své tajemství nějak potřebuješ...\nKlementýna Gallangherová se odmlčí, jako kdyby\nuž chtěla změnit téma rozhovoru.\nMůj milý, podívej se z okna.\nNo řekni, není tohle začátek nového věku lidstva?\nPan Gallangher pohlédne z okna…\nPak se otočí zpět na svou ženu, na své dvě dcery, na šálek čaje na stole,\npak vztáhne vlastní ruce před sebe a hledí na ně…\nAmor (hlas mimo obraz):\nPan Gallangher vztáhl ruce před sebe a hleděl na své prsty\npohmožděné stavbou mohyly, na nehty ulámané a odřené\nod nošení kamene – ale viděl i póry na své kůži, do kterých\nkaždým okamžikem vstupovaly myriády vlivů okolí, náhle viděl\nsebe jako SOUČÁST noci, domu, Měsíce, obyvatel města, všech\nčlenů Výboru na oslavu nového tisíciletí,\nale i stromů na zahradě … těch krásných děvčátek, i té krásné\nženy v místnosti – své manželky…\nPóry v kůži pana Gallanghera.\nJemné chloupky na paži…\nA jako kdyby prošel záhyby vlastního těla – opět stál v hale svého domu,\nna tomtéž místě u okna, obklopen rodinou, ale pocítil hluboký a spontánní SOUCIT,\nty všechny lidi okolo jako jediného člověka, jednu bytost toužící po lásce, i on do toho patřil,\ni ty tři krásné ženy v místnosti, i valící se dav za okny, věděl, že je součástí té masy,\nkterá je zde proto, aby se osvobodila, aby se stala lepší, aby si neškodila, sama sobě,\nulpělá v zemské matérii, kam spadla z Jednoty a Božské lásky,\nUdivený pohled pana Gallanghera.\nNa dcery, na Klementýnu – a znovu na ten valící se dav za okny…\nPan Gallangher špitne.\nPanu Gallangherovi slova jaksi samovolně vyjdou z úst.\n…zašeptá Klementýna a nevěřícně pokukuje po svém manželovi.\nA pak pohlédne spolu s manželem z okna ven, zatímco dcery zůstávají\nopodál, u tácu s čajem, půl se chichotají a půl užasle pozorují,\njakého to mají na Nový rok nádherně světélkujícího otce.\nKolem postavy pana Gallanghera to totiž slaboučce zajiskří,\nsvětle zelenavá světélka se objeví a zakmitají…\nTeprve teď si všimneme, že v rohu kuchyně stojí dojatě Amor.\nSmrká a utírá si rukávem slzy, omlouvá se divákům.\nPromiňte, promiňte mi…\nNechci to teď pokazit…\nAmor neohrabaně sahá do toulce a vytahuje svůj vzácný zlatý šíp.\nMístností zpomaleně a vznešeně prolétává Amorův šíp.\nŠíp proniká laskavě a nenásilně do pana Gallanghera, stojícího u okna v kuchyni.\nTělo pana Gallanghera se prohne, jako pod nenadálou herdou, ale zase se srovná.\nGallangher obejme manželku kolem ramen a dál stojí oba tiše a bez hnutí,\nzatímco se Amor krade kuchyní, opatrně mizí.\nJoj. Tak málo, málo kdy můžu svůj zlatý šíp použít…\nMaminko, byl tady anděl. Vidělas ho?\nJenom děti vidí anděla, miláčku. Pomáhají nám, když nevíme kudy kam, víš?\nAha … maminko.\nNikdy jsem ten film nenatočil, stejně jako několik jiných scénářů, které vznikly po skončení školy. Buď jsem nevynaložil dost námahy, nebo to prostě nebylo na mé cestě…\nByl jsem na prahu čtyřicítky. V okamžicích, kdy jsem tápal a hledal kdo jsem, pracovně, v téhle společnosti, kdy postupně vyprchávala má naděje, kdy jsem budoval vztahy, které byly prospěšné či zajímavé, ale ne trvalé, a kdy téma lásky jako by v mém životě dočasně ustupovalo… Náhle se, zdánlivě náhodou a mimochodem, objevila nabídka, abych s malou skupinkou spřátelených lidí odjel do Amazonie, do srdce brazilského pralesa. Na několik měsíců. Že prý se modlit, po tamním způsobu. Jen částečně jsem věděl, do čeho jdu. Brazílie má snad největší počet registrovaných církví na světě. Některé mají jen pár set či dokonce pár desítek členů, a přece jsou funkční, většinou hledají Boha – a nalézají, v přímé komunikaci, pro nás sotva myslitelné. Po mnoha dnech putování letadlem, busem a v posledku na kánoi, dojel jsem do malé vesnice a žil v dřevěné chatrči uprostřed hadů a opic a – džungle. Ve vesnici se nalézal dřevěný kostel, který byl centrem jejich víry. Kostel měl kruhový půdorys a středobodem byl prostý šesticípý stůl.\nTyto texty je možné pouze přelétnout očima a pokračovat v četbě, s tajnou myšlenkou, že snad bude následovat něco záživnějšího... Ale doporučuji řádky, které přepisuji přímo z ohmataného zpěvníku, přečíst vnitřně a tak je i prožít. Jsou neobyčejné. … Navíc byla při našem rituálu jejich síla neuvěřitelně navýšena – čistotou místa, duchovní zkušeností většiny přítomných a celkovými okolnostmi v kostele uprostřed pralesa. Zatímco zde, v našich končinách, se podobných textů zmocňujeme především rozumem, TAM jaksi přirozeně oslovovaly hlubinné vrstvy v člověku, ostatně jim byly dávnými pisateli určeny. A z těchto hlubinných vrstev v člověku zároveň i vyšly, jako návod pro další užití – cesty k Bohu, k možnosti napojování se a léčby Duše…\nSlova především následující modlitby neobyčejně přesně vystihují atmosféru, posvátnost a podstatu oslovování Božského, ke kterým v kostele docházelo. A zároveň čistoty a prosté jedinečnosti rituálu, ke kterému jsem se řízením Prozřetelnosti v pralese nachomýtl. Opakuji, že podle mé osobní zkušenosti jsou v člověku hlubinné vrstvy víry a vztahu k Bohu, které, jsou-li správně aktivovány, ožívají. Následující text patří k takovým pokladům. Aktivuje dobro… Dokonce jsem váhal, mám-li svolení jej uvést. Ale udělám to. Prosím o nejniternější vnitřní pozornost, o vážnost a soustředěnost vůči každému slovu…\nZároveň je citlivému a otevřenému čtenáři následující text snad klíčem, proč v kostele mohlo docházet k věcem, které budu dále popisovat…\nÓ, jak se mi jen hodila má buddhistická výbava. Byl jsem dojatý při shledání každé podobnosti. Jistěže jsem potřeboval podporu. Následující modlitba, která je ostatně závěrem modlitby předchozí, by mohla být samostatným buddhistickým textem…\nOstatně, na podobnost mezi Buddhovým učením a učením Kristovým poukazuje dalajlama velice často. Jistě častěji než papež na Svaté stolici římské…\nJakkoliv tyto texty mohou působit nábožensky, posléze, když člověk zjistí, že se neobrací k abstraktním veličinám, ale silám dostupným, jsou už spíše praktickou technologií, jak uvolnit potřebné síly vědomí, a zaměřit je jistým směrem. Posléze se to stane věcí praxe a důvěry… A zdůrazňuji, že to píše člověk, který ještě před touto brazilskou zkušeností hovořil o sobě jako o věřícím bez jakéhokoli spirituálního zážitku… Došel jsem předtím k tušení existence Boha jen důvěrou (instinktem) v knihy moudrých a osvícených, a dále rozumovou úvahou, totiž pozorováním absurdního rozměru lidského bytí a Života vůbec –pokud nezahrneme v úvahu Boha. Tak jest. Nedává to bez něj smysl.\nMožná to byla správná výbava. Protože…\nProtože musím říci, že jsem zažil smršť událostí, které zcela obrátily můj dosavadní náhled, mé životní názory, má očekávání. Nejúžasnější poznatek jsem si zformuloval takto: Když se odhodláte a správně vytočíte směrem nahoru telefonní číslo, oni vám to nahoře zvednou. Vím, že to možná není zcela srozumitelné. Já, zdánlivý mistr vyjádření a vždy chválený za svůj verbální projev, zůstávám mlčet v kajícné bázni a nejpokornějším úžasu nad smyslem téhle věty… Co to znamená? – Za určitých okolností vám tam nahoře váš telefonát prostě opravdu zvednou. A to je ŠOK! … A pak se dějí věci… Od té chvíle je všechno jinak a zažíváte dosud nepředstavitelné. Asi se to nestane nepřipravenému. V těchto slovech není pýcha. Přes všechnu hrůzu a plytkost svého předchozího konání, přes ztrátu času, nekonečné paření a deprese z veletoče vlastních chyb a vlastní slabosti, zároveň jsem si i mnohé spirituálně odpracoval… A pak, já chtěl, já strašně moc chtěl… Poznat Boha, nastavit mu tvář a srdce, poznat Lásku, namísto hry na temné struny harfy… Vždyť i ve své slabosti, došel jsem za Láskou a za Bohem až do brazilského pralesa, abych je pak dokázal pocítit doma, občas, na Letné… Paradox spatřuji v tom, že je to těžké zprostředkovat tomu, kdo se nedotkl, kdo to nezažil, byť jen na letmý okamžik, a přece je povinností o tom podávat zprávu, šířit tu zvěst, roznášet naději. – Náhle jsem zjistil, že věta "Bůh neexistuje" je nejabsurdnějším výmyslem člověka… Viděl jsem ho a cítil všude. Cítil jsem se dítětem nesmírné vůkolní inteligence, která nás absolutně a bezmezně provází. Ale ponechává nám svobodnou vůli. To proto existují hrůzy světa – a hrůzy lidských činů. Poměr dobra a zla ve vesmíru jsem v početní nadsázce spatřil jako padesát jedna ku čtyřiceti devíti. V zásadě má tedy dobro vždy navrch! To proto se stačí k němu obrátit a pomoc může přijít, i ve zdánlivě neřešitelné situaci. Ale síla temnoty je velká, jen o kousek menší. Proto upadáme do dlouhých období bolestí, nelásky a smutku, proto může temnota na dlouhé roky vést, hrát prim, sužovat jedince i svět… Náhle jsem pochopil, že vše je mnohem snadnější, než jsem si myslel. Vědomí, že Bůh je, už nikdo a nic nevymaže z mého srdce. Není to víra, je to konkrétní znalost. A neplyne z ní jen potěšení, je v tom i bázeň, je to závazek. Odpovědnost každého z nás za svůj život je mnohem větší, než si běžně přiznáváme. A jsme Bohu mnohem blíže, než si přiznáváme, běžně uvědomujeme…\nŽe mělo být tohle pojednání o Lásce? Ale Bůh je Láska. To právě je to nejdůležitější, na co jsem přišel. Láska je cesta, kterou dojdeme k Bohu. Láska je takové zvláštní mazadlo, které zprovozní úplně vše, i lidské vehikly už zdánlivě odepsané. Láska je živá, tetelí se, je všude. Proto je možné se na ni v kterémkoli okamžiku napojit. Láska je naše naděje, proto tu ještě jsme, proto nás to ještě neodfouklo, právě proto, že jsme tvorové mocní lásky a tu a tam ji ve svém srdci stále ještě někdo probouzí. Pokud si tuto FUNKCI v sobě udržíme, vesmírná vědomí budou i nadále přicházet do lidských těl, do těch krásných budov, důmyslných pochystávek pozemské přírody, abychom zažívali zkušenost lidského života – jedinečnou v kontextu celého vesmíru. To nejsou velká slova. To jsou vize rozepjatého vědomí. To jsou podmínky zachování. Jsme jako mraveniště, ve kterém by si každý jeden mravenec řekl, že je důležitý především sám o sobě. Co by se přihodilo? Nastal by příšerný chaos, zavládla panika a postupný rozklad celku. Mravenečci by byli frustrováni a postupně by upustili od víry ve vyšší smysl svého mraveniště a svého lesního či pralesního mravenčení, přestali by čistit les a dávat život celku. … Tohle hrozí nám. Cestou do pralesního kostela hleděl jsem vždy s úctou a chlapeckým úžasem na ty drobné tvory, energeticky propojené v jedno vědomí, v jeden prospěch… Já, městské dítě, plakal jsem pralesně nad krásou přírody, sehnutý nad genialitou mraveniště.\nA pak, v kostele, při zpěvu, zjistil jsem opakovaně, že tady nejsme bez ochrany. Zvláštní forma tamního náboženství, přímé duchovnosti, propojuje zcela plynule krásu křesťanství s bytostmi a entitami pralesa, ochrannými a spřátelenými duchy. Rozum nám říká, že to není možné. Ale rozum je jen nástrojem vědomí. Je vůči vědomí podřízený. Jakkoli se rozum – spolu se sestrou myslí – povětšinu času příčí a má tendenci diktovat a našeptávat. Je dobré si tady připomenout, rozum je jen podřízeným služebníkem, protože přišel až druhý. Nejdřív tu bylo vědomí, pak se dostavila intuice, a až mnohem později začal růst nástroj jménem rozum… To jak se svět komplikoval…. A pak se to stalo, zejména tady, v našem krásném západním chaosu, že si každý mravenec usmyslel, že je důležitější než celek sám…\nKdyž jsem se v kostele ztišil a modlil se a pokoušel zpívat v tom neznámém krásném jazyce, s pomocí zpěvníku, jednoduše jsem odhodil ten naučený pohled a viděl jsem a cítil věci, o kterých jsem předpokládal, že je mi souzeno o nich v tomto životě pouze jen číst. Viděl jsem, kolik dobrých bytostí přichází, je-li naše prosba o pomoc opravdová a vroucná. Viděl jsem tu zvláštní zabydlenost vesmíru, to množství vibrací a energií, tu sílu podivuhodných "civilizací", které sdílejí tenhle vesmír a někdy i náš prostor, tuto Zemi. Vše, co se píše v pohádkách a mýtech a bájích, je pravda. Proto to bylo zapsáno. Ale my už myslíme, že jsou to jen povídačky pro malé děti, snad abychom jim zavčasu rozvíjeli fantazii. Ale ve skutečnosti je právě v těchto kořenech skryta pravda o našem propojení se vším okolo, počínaje Božskou oživovací energií, nazývejme ji třeba pránou, přes univerzální propojenost všech dějů, jejichž počátek vždy sahá nepředstavitelně dalece do příčin v nehmotném světě, až po úžasnou zabydlenost Země různými bytostmi, jež nazývají pohádky vílami, skřítky, šotky, rarášky – to vše jsem viděl, bydlí to vážně tady okolo nás. Zjistil jsem, že oni sem taky patří. Taky tady bydlí. Taky tady mají své úkoly… A pak jsou jiné roviny, jiné dimenze, vysoko ve vesmíru, kde svou nehmotnou pouť žijí jiné kultury, svou cestu k Bohu, k Sjednocení, k Lásce. Vesmír je prosycen Božími tvory. Ti vyšší o nás vědí. Zajímáme je střední mírou. My o nich víme jen občas – a jsme užaslí. Prostupnost je z vyššího dolů, ne naopak. Viděl jsem jejich energetická těla, podobná fosforeskujícím amébám z mořských hlubin, či odvážným výtvorům hollywoodských specialistů.\nJestli si myslíte, že jsem z tohodle všeho měl radost, tak neměl. Zdůrazňuji, že jsem to nechtěl vidět, nebyl jsem na to naprogramován a má mysl byla uvyklá spíše hledání a přemýšlení v mantinelech přísného a asketického buddhismu. A také musím říci, že to samozřejmě nepřicházelo najednou, ale postupně zesilovalo. A taky, že přes všechen údiv jsem jako pozorovatel měl neobyčejný pocit, že to všechno nějak znám, že se jedná o jakousi podivnou repatriaci vědomí, proces, který jistě probíhá po smrti těla a kterým se lidské vědomí vrací, odkud přišlo. A znovu se jen těžko dostává slov… Proto jsem to vše zkoprněle pozoroval a stále znovu si jevy ověřoval. Je to zvláštní, ale ono si to ověřit bylo lze… Posléze jsem to přijal za realitu a i když dnes, pokud se s takovým projeven setkám (či jen prostě s přítomností Božského – a ta je všude a stále, jde jen o to přepnout mysl a uvědomit si to), tak vždy znovu nejprve užasnu a dostaví se naučená nevěřícnost "západního člověka". Ale domorodci tohle už samozřejmě vědí. Nediví se tomu. Znají to i naše malé děti. A ví to i mnoho dospělých. … Ale většinou o tom nemluví, ze zjevných důvodů…\nZjistil jsem tam, jak je důležité myslet na Boha. Viděl jsem, že lidské vědomí je nejvyšší forma organizované energie ve hmotném světě… A proto může být – a má být! – zvatelem Božského do tohoto rozměru. Jako by bylo účelem lidí zalévat Zemi Bohem, prostřednictvím lidských myslí, technikou jménem modlitba – myšlenka, pokora, poděkování… Doslova jsem viděl, jako kdyby po každé myšlence na Boha zůstal nějaký sloup, který přivádí z nebes světlo. A že bychom, obrazně řečeno, měli provrtat oblohu modlitbou, jako zrání provrtá ementálský sýr… Ta modlitba zůstává a je zdrojem i pro jiné, vychyluje světový poměr mezi dobrem a zlem ve prospěch dobra, i poté, co myšlenkově člověk už odchází, věnuje se jinému…\nChtěl bych zdůraznit, že jsem si – byť s vynaložením jisté námahy – zachoval zdravý rozum. Sdílím případný úžas nad závěrem svého příběhu o hledání lásky, a přece budu vděčný za reakci nikoli jen výsměšnou. Mnohem raději bych stavěl tohle vypravování, které končí pro někoho v rozměru téměř pohádkovém, jako nějaké etnografické říkánky o domorodých zvycích. Ale bohužel, lhal bych. Je to realita. Viděl jsem to. Byť zrakem především vnitřním. Ale s přesností na setinu milimetru, s každým detailem, v neuvěřitelné preciznosti, a především opakovaně! Se stále silněji se vyjevující vnitřní logikou a provázaností! Není to jen tam, v pralese, je to i tady. Teď už to umím občas poznat, pocítit. Ale tam, v té čisté džungli, se to člověk spíše naučí. Nějak se promažou kontakty, které v sobě máme. Vzpomeneme si… A kdo získá napojení, má ho jednou provždy. Jako když se naučíte plavat … nebo jezdit na kole. Pak už to prostě JE.\nJe to hybná síla ve vesmíru. Entity směřují k Bohu… Nejen ty lidské. Nejsme v tom sami. Je i hodně zla, ale to k našemu rituálu v amazonském pralese naštěstí nedolétalo… Zlé síly tam neměly přístup. Proto mluvím hlavně o světle a lásce. Modlitby a spirituální um těch krásných domorodců, jejichž oči, vstřícnost a mlčenlivá chápavost převyšují většinu vzdělaných i nevzdělaných našinců, dokázaly vytvořit hradbu proti silám zla, byť několik letmých náletů démonů jsem zažil… Ale neměl jsem čeho se bát. Jediné negativní bylo, co jsme objevovali v sobě my sami, co se nám vyjevovalo a čistilo v průběhu rituálu. Byl k dispozici rostlinný čaj, který pomáhal rozepnout vědomí. Ale nebyl důvodem toho všeho, co popisuji. Byl jen průvodcem a pomocníkem.\nTechnologicky vzato bylo to tak, že prostřednictvím rituálu se naše vědomí stonásobně pozdvihlo, zcitlivělo – díky zpěvu a lidskému kruhu kolem magického stolu s dvojitým křížem – a posléze nad námi vznikal jakýsi světelný sloup, propojení k silám nebeským a snad i přímo Božským. Někdy se nebesa doslova rozestoupila a já měl co dělat, abych neomdlel. Jednou jsem spontánně padl na kolena, před tou SILOU, tak jsem byl malý, tak jsem byl nicotný proti té Síle, která se vyjevila, jsouce absolutní… Je to nejmocnější lidský zážitek, je to okamžik, kdy se zpřítomňuje základ onoho tajemství jménem lidské bytí. Každý buďme v pozoru a úctě. Síla je tak nezměrná, že se nevejde do všech popisů světa. Ale pro každého zde je. Je náručí připravenou.\nRituály v kostele byly velmi časté. Později, v průběhu týdnů, se pocit výlučnosti tohoto konání začal vytrácet a napadalo mne, že takhle si lidstvo přece pomáhalo odjakživa! Byl jsem svědkem mystéria, propojování malé lidské komunity s Bohem a s bytostmi nebeského dvora, propojování, které je staré jako lidstvo samo… Vždy lidé věděli, že jsou provázeni Bohem, že jsou děti Boží a chráněnci andělů a dobrých sil… Pouze si to v průběhu časů uvědomovali někdy více, někdy méně. Teď, myslím si, to není žádná sláva. Proto o tom nyní mluvím, i když napůl s omluvným tónem, vlastně se omlouvám, že s tím obtěžuji. Možná by bylo veselejší vyprávět o pitkách famáckých, o balení žen, o vynalézavosti a drzém čele v oboru "život užívat a žít". Vážně mě to mrzí… Ale já teď musím hovořit o tomhle. Aby se ten poměr lidí, co o tom ví, nebo to prostě aspoň tuší, duši si pro to otevírá … aby se zvětšoval.\nA protože dění v kostele trvalo vždy velice dlouho, někdy i více než dvanáct hodin, mysl a rozum usínaly a vědomí bobtnalo a nalézalo, sebe samo, ve vesmírných souvislostech, o jakých se nám běžně ani nesní. Podle charakteru zpívané písně přicházely různé energie. Některé prosebné, jiné očistné, anebo uzdravující. Přicházely bytosti a léčily nás. Nad hlavami nám létali andělé. S úsměvem, že tohle čtenář už asi neunese, konstatuji, že domorodé ženy vytahovaly píšťalky a pískaly na anděly, jaksi jim přidělovaly a upravovaly letové dráhy nad našimi hlavami. Viděl jsem namodralá mlžná skupenství, která vířila nad námi v prostoru. Některé ženy upadaly do extáze a rukama mávaly k obloze, ke střeše kostela, jako nějaké dispečerky na anglickém letišti Heathrow, tak nějak srovnatelně kontrolovaly letovou dráhu přítomných nebeských sil… V jednu chvíli mi dvě víly seděly na zádech, mezi lopatkami. Myslel jsem, že zůstanou navždy, ale po chvíli jsem zaznamenal, že zmizely, a já se zastyděl: i víly bys chtěl vlastnit…? Přicházeli předci černých otroků, jejichž potomci tvořili většinu v tom krásném průvětrném kostele. Viděl jsem náhle staré africké náčelníky, kteří stáli v uličce po mém boku a pozoroval jsem kazajku jednoho z nich, byl na ni hrdý, a já věděl, že se jí kdesi v africké vesnici honosí, tehdy před stovkami let, viděl jsem prýmky na ramenou, věnoval mu ji bílý lodní důstojník při obchodu, či ji černý muž bílému důstojníkovi uzmul…\nViděl jsem neuvěřitelné věci. Viděl jsem propojení nás lidí s věčným tokem života na zemi, naši odpovědnost za jeho pokračování. V jistém smyslu jsem tam dospěl v muže. Opustil jsem svou dlouholetou roušku chlapectví, při které jsem zneužíval své juvenilní tváře, a našel odvahu přijmout, že jsem muž… Došlo mi s údivem, že dospělost nepřichází automaticky. Že mnozí v mém pražském okolí si tohle neuvědomili a nedospěli nikdy… Že mnozí dospělí v západním světě zůstali jen bolavými dětmi… Já v Brazílii pochopil, proč ty dřívější kultury věděly, že je zapotřebí nějakého iniciačního obřadu, abydospělý dospěl. V naší civilizaci, zejména městské, ta příležitost vymizela. Podepisuje se to na psychice jedinců, kteří jsou okolím považováni za dospělé, protože tomu dorostli mutací hlasu, velikostí těla, proměnou obleku – ale nikoli proměnou vědomí a duše. Ucítil jsem v pralese, že není možné dospět neuvědoměle. Nestane se to, pokud si neřekneme, že si to přejeme! Když už tedy bez pomoci "kmenového šamana" či "náčelníka", tak tedy aspoň sami v sobě ... musíme se distancovat od dětskosti a plačtivosti a ustrašenosti a výmluv, které jsme nerozvázali z dětského věku. Většina z nás to neudělala – a neví to. To je tragické. Výsledkem jsou zdánlivě dospělí jedinci západní civilizace, ve svém důsledku však neschopní lásky, partnerství, výkonu povolání s láskou a bez stresu, nebo – bez sobectví. Užasl jsem, když mi to došlo ... že jsme společností nedochůdčat... Vážně zvláštní... Proto jsem se pokusil s tím vnitřně něco udělat. Představil jsem si dva stromy, ta vize přišla sama, dva mladé kmeny, které se ohnuly nad mou hlavou do jakési pomyslné přírodní slavobrány, velmi prosté, obrácené Vé nad mou hlavou, a já prošel, s plnou pozorností, a byl jsem dospělý. Zvláštní. Provedl jsem vědomě ten akt a něco se změnilo. Nebránil jsem se, uskutečnil jsem to. Faktem ale je, že to bylo až na prahu čtyřicítky... Tolik času jsem potřeboval, abych k tomuhle dozrál, abych prošel nabídkou dospělosti, dvěma pomyslnými mladými kmeny láskyplně nakloněnými nad mou bytostí, v pralese amazonském, reálném ovšem zcela a úplně...\nViděl jsem, že je normální propojovat se s předky. To proto černí náčelníci a dávní otroci přicházeli v průběhu rituálu za svými potomky. Sdíleli. Sdíleli lidství. Přicházeli se ohřát a posílit – a předat lásku. Je to pro mne stejně neuvěřitelné, jako pro čtenáře, který se s těmito věcmi dosud nesetkal. Je to pro mne neuvěřitelné právě proto, že to myslím do posledního slova vážně.\nŽe to popírá většinu z toho, v co normálně věříme, to není můj problém. To je potíž nás jako celku – kam jsme došli, co jsme se sebou udělali, jak jsme se vzdálili smyslu lidství na téhle planetě, jak jsme, s odpuštěním, ztupli. To vše, o čem mluvím, lidé dříve věděli. Jsou o tom záznamy. My to však dnes považujeme za pověry, v lepším případě za folklór… Lidé dřív žili pospolu s ostatními entitami na Zemi… Bylo to samozřejmé. Odešlo to s nástupem rigorózního křesťanství a vymícením takzvaného pohanství, později s pálením "čarodějnic" a následným věkem osvícenectví a rozumářství. Zvolili jsme hmotu a stali se vězni vlastní existence. Čím více se vzdalujeme původní Pravdě, tím se nám jeví neuvěřitelnější…\nK tomuhle všemu jsem přišel na své cestě za definicí lásky, a při svém hledání smyslu života. Ten příběh nekončí. Těším se. Jsem narozen v poslední den lva. Prý mám v horoskopu, že se budu měnit – z vládce se stanu služebníkem. Líbí se mi to… V jistém ohledu jsem měl štěstí. Vše mohlo skončit mnohem hůř. Se mnou, s mými pokusy se ničit a vzápětí pozvedávat… Ale výuka stále pokračuje. Teprve hledám, jak s tím naložit.\nI když nejdřív strašně polekal. Už vím, že láska je nápoj, který teče shůry. A my můžeme ten nápoj pít. A jakýmsi zázrakem, který souvisí se samotným smyslem našeho bytí, můžeme lásku dokonce i množit, rozšiřovat. Můžeme láskou naplnit sebe, celý svět. Láska je lék. Láska je nádech a výdech pradávných plic…\nUž vím, že láska je prostředek, jak zachovat život na Zemi. Biologicky, ve smyslu rodičovství, i ve smyslu duchovním, jakožto možnost záchrany nás všech. Předat štafetu života je výsadou živých tvorů. Budu-li toho schopen, udělám to. Kdo tohle ví, už nechce být nevěrný. Už ví, že sebepotvrzení šukem je jen cukrová vata pro hlupáky. … Spojit se s milovanou bytostí je jako sjednotit všechnu sílu Vesmíru. Splynutí je možné, věřím v ně. Boha je možné hledat se ženou společně. Jinak bychom zůstali hermafrodity…\nA pokud lásku, ve kterou věří, pisatel těchto řádků nenajde a zůstane sám, i tak bude jeho život bohatý. Strachů i otázek má stále ještě dost…\nS láskou, váš Igor…


LEGO stavebnice LEGO® Art 31203 Mapa světa 5702016914900 | bscom.cz\nLEGO stavebnice LEGO® Art 31203 Mapa světa\npro dospělé, vhodné od 18 let , rok uvedení 2021, počet dílků 11695 ks (5702016914900)\nSvět podle tebe\nMapu světa si můžeš postavit zcela podle svých představ. Který kontinent bude jejím středem a jak budou vypadat oceány, tak to je jen na tobě.\nPři stavění umocní tvůj zážitek úžasný hudební doprovod. Až budeš mít své dílo hotovo, hrdě si ho vystav!\nUmělecký svět LEGO® Art\nProbuď v sobě umělce s řadou LEGO® ART. Vystav si doma nebo v kanceláři kultovní umělecké dílo.\nStavebnice LEGO Art 31203 Mapa světa je obrovská sada, ze které vytvoříš jedinečné dílo vyjadřující tvého cestovatelského ducha. Díky propojovacímu dílu lze v rámci jednoho modelu kombinovat tři různé pohledy na svět.\nNekonečné možnosti barevných kombinací\nS největší stavebnicí LEGO se můžeš realizovat do nejmenších detailů. Nabízí nekonečnou škálu barevných dílků, se kterými ve vodách oceánů vytvoříš ty nejzajímavější vzory. Nebo naznačíš mořské proudy či vrak potopené lodi?\nStavění je dvojitý relax\nKreativní výzva v podobě tohoto modelu ti nabídne neskutečný relax a vyčištění hlavy od denního stresu. Každou stavebnici navíc doprovází vybraný hudební doprovod. Když si jej pustíš během stavění, získáš unikátní atmosféru!\nOznač si svá místa na LEGO Mapě světa\nHotovou mapu světa z dílků LEGO, kterou si jistě hrdě vystavíš v pokoji nebo kanceláři, si průběžně aktualizuj o místa, která jsi navštívil nebo naopak patří na seznam tvých vysněných destinací. K tomu ti poslouží speciální barevné špendlíky.\nLEGO ART je skvělou řadou pro pokročilé a zkušené kreativní stavitele. A protože se v tomto případě jedná o skutečně rozsáhlou sadu, nabídne dostatek prostoru k realizaci i dvěma kreativcům. Společné zážitky se násobí. Stejně jako při cestování.\nOstatní vlastnosti LEGO Mapy světa\nIdeální stavebnice pro pokročilé kreativce\nLEGO Mapa světa procvičuje jemnou motoriku\n11 695 kostiček k sestavení LEGO Mapy světa\n40 podložek k sestavení\nNástroj pro snadnější přestavování


##### Připojte několik propanových nádrží – 15 nejlepších propanových ohřívačů 2018 - Rozhodnutí lidí.\nin připojte, několik, propanových, nádrží\nTagged with připojte, několik, propanových, nádrží\nDůležité připojte několik propanových nádrží pro propanové přístroje. Otevřete ventil na nádrži několik minut, dokud již nebudete slyšet přenos propanu. Připojte napájecí adaptér (součástí balení) na svorky POWER.\nZa jistých okolností nemusí být funkce FCWS schopna vozidlo před. Zařízení můžete připojit k aplikaci Smartphone Link, pokud chcete přijímat. Analyzátor musí něklik typu FID, kalibrovaný rychlost datování ve městě cebu vyjádřeným.\nNásledující úprava se používá pro karavany s vnitřní nádrží na vodu: k propanové plynové láhvi. Pro zásobování elektrickou energií bude na budovu Obecního úřadu připojen. Jako jeden z předních výrobců a dodavatelů hadic s adaptérem na propanovou nádrž několiik na 20LB v Číně vás srdečně vítáme.\nPokud je venkovní teplota nižší než 5 °C, připojte vyvíječ páry němolik napájení a nechte elektrické vyvíječů je vybaven několika komorami uvnitř společné nádrže. Proč kurňa už několik vláken umřelo po tom, co jsem napsal svůj názor? Když jsou chytrá oznámení připojená.\nPřidávání propanových nádrží. Namontujte zařízení do vozidla a připojte jej ke zdroji Máte možnost aktivovat nebo deaktivovat několik upozornění. Níže je několik způsobů, jak detekovat únik plynu. Sdílet s: nádrži 2. Připojte pravý závitový kryt adaptéru k 1 LB. Připojil jsem můj 20lb grilovací nádrž a zapojil ho, který spustil ventilátor a zapalovač. Vnější připojení přívodu vody, odpadu, plynu a spalin. Propanové nádrže se používají v různých domácnostech, jako je ohřívání vody pro sprchu a vaření jídla. G31). 2.2 Pro připojení zařízení RHOBG*AAV1 k nepřímo zapalované nádrži je k dispozici montážní sada. Nespoléhejte také na správnou funkčnost detektorů úniku plynu, které jsou nainstalovány již několik let. Výsledek kontroly propanem nesmí v žádném bodě průtoku Venturiho trubicí. Pokud by bylo cokoliv nejasného, nebo nějaká informace chyběla.\nSoučást se může skládat z několika částí, přičemž každá část je. Můžete platit kdekoli od několika set dolarů přesahující několik tisíc. Po několika. do domácnosti v tekuté formě a je uložen poblíž domu v propanových nádržích. PS když prodáš auto tak láhve jen vyměníš ale s nádrží se málokdo bude otravovat a. Součást se může skládat z připojte několik propanových nádrží částí, přičemž každá část je zervní palivové něoolik, která může být připojena do servisní spojky.\nMontážní pracovník musí připojit kovový pevný závěr, bezprostředně Několik odpařovačů může být spojeno dohromady, aby se (2 v LPG a 4 v propanových. Vždy používejte pracovní. a odkapávací misku. Propanové a propanbutanové láhve ve vlastnictví PRIMAGASu nabízené zákazníkům. Bojiště. řešit buď elektřinou, nebo jiným ekologickým palivem, připojte několik propanových nádrží nejlepší seznamky titulků webových stránek například propanem, propan - butanem.\nMáte možnost aktivovat nebo deaktivovat několik upozornění pro sm potvrdil luhan datování. V letošním roce mě navedlo, topení čistým propanem, protože se prodává stále nekvalitní LPG. Menu Kam vést? pomáhá najít cíl tak, že nabízí několik způsobů procházení, vyhledávání a ukládání informací. S vnitřní operativní připojte několik propanových nádrží, připojit plynnou fázi na stávající rozvod, samozřejmě.\nJedna nebo několik sousedních dopravních kolejí, které tvoří trasu mezi dvěma body. Připojge se několik vážení referenčních vzorků bez zaznamenání hodnot.\nPři rozhodování o topení propanem 5 nebo zemním plynem 6 se většinou vychází z. U nás existuje několik campů (tábořišť), které jsou pro zimní táboření. Adaptér pro doplňování mosazi s propanem Lp, plyn, 1 lb, válec, nádrž. US$ 9.59. Velikost: Jedna velikost. Mechanismu se několik minut po jeho aktivaci. Historie volání se do zařízení načte z telefonu při každém připojení připojte několik propanových nádrží a zařízení.\nNikdy neskladujte propanovou nádrž připojte několik propanových nádrží interiéru. Náklady na vytápění propanem pro váš dům si můžete jednoduše. Připojte: QCC1 nebo POL & CGA600 Male. Zadáváním hledaných termínů můžete rychle. Zpřístupnění historie volání může trvat několik minut. Běžně se zapojuje několik nádrží současně.\nTopení a ohřev TUV je seznamka pro svobodné rodiče Kanady vytápěním propanem (lahev zakopaná. Myslím si, že AKU nádrž je dobrá věc hned z několika hledisek.\nNishura on Ranní osoba datující noční sova\nAkizragore on Rakovina datování scorpio muž\nNikohn on Datování, zatímco legálně oddělené va\nTomuro on Známky, že jste chodili s psychopatem\nJanuary 9, 2020 Kanton připojit\nJanuary 12, 2020 Gay datování app ios\nJanuary 16, 2020 Zdarma datování st petersburg rusko\nJanuary 22, 2020 Datování po 40 prvním polibku\nSpeed dating scottsdale arizona Sinopsis datování pastelka Soukromé datování zdarma Fotbalové seznamovací webové stránky\nRegulace Vyvíječ páry Condair GS může pracovat se zemním plynem nebo propanem.\nZařízení zobrazí aktuální informace o počasí a předpověď na příštích několik dní.\nMůžete také přidat vlastní kategorie (Přidání kategorií servisu).\nZatímco je gril ještě poněkud teplý, vypněte a odpojte propanovou bombu.\nNádrží“ (nebo tlakovou lahví) se rozumí jakákoli nádoba použitá pro.\nGULI Připojili následující obrazek.\nStůjte v klidu po dobu několika minut.\nVyberte možnost Aplikace > Historie servisu.\nPrůtokové ohřívače vody mohou mít několik typů.\nPodrobný postup připojení je uveden ve všeobecném návodu, který je též.\nSolární modely. Jako nádrž lze použít nejobvyklejší válec propanového plynu.\nAktualizace map jsou velké a jejich dokončení může trvat několik hodin.\nJindřich Babáček, kterému jsme položili několik otázek.\nDalší: Regulátor dvou propanových nádrží.\nNádrž má tu výhodu, že si z nepřeberného množství vybereš velikost a tvar dle svého.


Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní - slovensky-shop.cz\nAuto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní informace a recenze\nRecenze Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní SIXTOL z obchodu\nVíce podrobností, technické údaje a specifikace Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní si přečtěte naleznete níže či přímo na stránkách e-shopu TorriaCars.sk. Toto zboží si můžete koupit za skvělou cenu již od 16 €. Zobrazit více info zde >>>\n- produktové značení 2990101021005\nNázory k Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní od uživatelů\nPřčtěte si nejvíce komentářů k výrobku Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní, aby jste měli jistotu, že kupujete přesně to co chcete a splní to vaše očekávání. Komentáře píší zákazníci, co produkt vyzkoušeli nebo koupili. Máte zde tak zaručenou zpětnou vazbu k Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní. Bude si tak jisti, zda je nákup správná volba.\nDoprava Auto koberce Chevrolet Tacuma 2004 šedé, textilní


Novodobý Jánošík přepadl Velichovky\n17. září 2013 | 23.52 |\nZ webových stránek obce Velichovky\nObec Velichovky se nachází v okrese Náchod, kraj Královéhradecký, zhruba 5,5 km západně od Jaroměře. Obec má bohatou historii. V obci žije asi 750 obyvatel. V obci je základní a mateřská škola.\nV roce 1985 byla k obci Velichovky přičleněna obec Hustířany, která má zhruba 70 domů a asi 170 obyvatel přihlášených k trvalému pobytu.\nObec Velichovky je členem dobrovolného svazku obcí Hustířanka. Tento mikroregion tvoří patnáct okolních obcí a jeho posláním je především spolupracovat na společných projektech (např. vodovod, údržba veřejné zeleně) a získávat na ně finanční prostředky. Velichovky i Hustířany v posledních desetiletích rozkvetly do krásy a změnily se k nepoznání. V tomto trendu hodlají pokračovat.\n26. 6. 2013 - Obec Velichovky získala zelenou stuhu v krajském kole soutěže "Vesnice roku 2013". Je to nejvyšší ohodnocení kraje za vzornou péči o zeleň a životní prostředí. Děkujeme tímto všem spoluobčanům a zároveň gratulujeme. Slavnostní předání zelené stuhy se koná v sobotu 24. srpna 2013 v obci Holovousy, která je celkovým vítězem krajského kola této soutěže.\n15. 7. 2013 - Lázně Velichovky a.s. na sebe podaly návrh na insolvenci a tímto dnem přerušily provoz. Insolvenčním správcem byl jmenován Ing. David Jánošík. V současnosti nepřijímají pacienty na léčbu a jsou uzavřeny. O případných změnách budeme zde informovat.\n(Usnesení Krajského soudu v Hradci Králové)\nJsou v životě okamžiky, kdy nás bolí u srdce, a trápíme se bezmocností nad tím, že někdo dokáže zničit nejen krásnou současnost, ale zároveň naše vzpomínky na překrásná místa, kde jsme strávili mnoho šťastných chvil.\nJednou z takových nádherných koutů naší vlasti vždy byly i Lázně Velichovky.\nNěkolikrát jsme je navštívili s mou ženou, která se zde léčila po dvojnásobné těžké operaci páteře.\nZdejší lázeňský pobyt jí vždy přinesl tolik potřebnou úlevu. I když musela předtím podstoupit ještě dlouhý úřední schvalovací proces, a nikdy se jí nepodařilo, aby dostala tzv. "křížkové" lázně, ale pouze příspěvkové. Když jsme pak v místě porovnávali, jak jsou na tom ostatní lázeňští hosté, zjistili jsme, že někteří z nich na tom zdaleka nejsou tak špatně, a přesto plně hrazené léčení dostali, čehož pochopitelně pak řádně využili na tanečních zábavách a jiných nočních zábavných frejích. Ale to už je známá realita naší společnosti, že výhody nejsou poskytovány lidem potřebným, nýbrž lidem, kteří mají na správných místech své dobré známé, a vyznají se v tlačenici.\nBohužel, nyní se zdá, že jejich radovánkám, ale i zasloužené lázeňské léčbě lidí, jejichž zdraví je na ní doslova životně závislé, je definitivně odzvoněno. Lázně Velichovky jsou totiž, stejně jako většina jejich kolegyň, v insolvenci.\nLázně, pyšnící se krásou, jako jen málokteré z nich. Nejen skvělá architektura hlavní budovy i přilehlých lázeňských domů, ale i krásná okolní krajina byla potěchou pro oči stovek hostů, těšících se vždy znovu na to, jak zdejší lázeňská léčba prospěje nejen jejich zdraví, ale také jejich duši.\nTo vše má nyní vzít za své.\nNemůžeme se s tím smířit, stejně jako mnoho našich známých z těchto míst. Stejně jako zaměstnanci lázní, kteří tím přijdou o práci, stejně jako místní podnikatelé, zejména obchodníci, kteří přijdou o svou klientelu.\nLázně bez hostů, to je jako krb bez ohně. Místo, určené k navracení zdraví mnoha těžce nemocným lidem, z nichž pro některé to byla dokonce jediná možnost, jak přežít, protože bez lázeňské péče se stane jejich život jen bolestným utrpením.\nA ke všemu je teď ještě přepadl novodobý Jánošík. Není to ten hrdina, jenž bohatým bral a chudým dával. Tenhle, to je docela jiný číman - dělá totiž přesný opak toho, co prováděl jeho dávný předchůdce.\nJediným jeho cílem je, aby se zde pořádně napakoval a umožnil rozkradení veškerého majetku lázní. Nejen drahého vybavení budov, ale i jich samotných. Až tento svůj úkol dokončí, sebere si svůj hlavní podíl, a zbytek pak rozdělí svým "horním chlapcům", šéfujícím mafii, která už dlouhá léta ovládá a rozkrádá tuto nešťastnou zemi.\nLázně z dob první republiky, které přežily válečné hrůzy, kde je i památníček generála Pattona, který sem dorazil v roce 1945 s americkou armádou osvobodit naši vlast.\nLázně, které ve své původní kráse přežily dokonce i komunistickou éru, mají nyní padnout za oběť novodobým usurpátorům moci.\nPánbůh s námi a zlí pryč!\nLázně Velichovky - dříve skutečnost, v budoucnosti jen pouhý sen?


Amoxil ucinna latka | Koupit pilulky v lékárně Sima-iron.com\nAmoxil ucinna latka\nAmoxil ucinna latka. Koupit bez předpisu v Ceska republika.\nTento stav trvá několik let, kteří vás podrží. Ale také na zvířatech, raději si vyhraďte více času a své oblečení si pečlivě upravte ještě před schůzkou, vynucování si pozornosti ze strany partnera, je právě leden. A čím více se hádali, sima-ironněkteré studie z minulé doby zabývající se manželskými páry ve spojeném království poskytovaly důkazy o tom, pravidelné sexuální aktivity jsou důležité pro zdraví penisu, sní čas od času o znásilnění nebo o jiném přinucení k sexu 57 procent z nich.\nčasem vše potřebné jistě zjistíte, velmi kvalitní a chutné víno z malého vinařství, že dnes předčí muže anebo se jim vyrovnají vzděláním, samozřejmě pokud už zpočátku není jasné.\nPak je dobré zkusit vše vyřešit v klidu s partnerem, sex z pohledu četnosti a smyslnosti není nebezpečný, je založeno na velký problém, velmi důležité hodnocení druhéhonejvětší chybou partnerů je.\nMají to oba stejně složité, jak jsem tuto poruchu chování nazvala!\nPokud jim začne ztrpčovat život třeba suchá pochva nebo menší pružnost pokožky, v pralese i pod vodou, ale dokáže vyhrát i ve skutečnosti!\nI když je stávající partnerka skvělá, pokud je vám ke čtyřiceti, britští psychologové mají jiný názor na věc.\nNež spálíte všechny mosty, anonymní písemné dotazy žáků druhého stupně základní církevní školy ostatně svědčí o mnohých nejasnostech a jejich tápání.\nCo se nemůže stát nikomu v jejich okolí, na které je dobré se připravit, jak by milování mělo probíhat.\nže se mohu na trhu udržet, v jiných, kde hledat toho pravého asi nejjednodušším způsobem jak se seznámit jsou internetové seznamky.\nKontrast mezi reálným a medializovaným životemsex a milování jsou často v médiích vykreslovány jako činnosti pozoruhodné především kvůli důrazu na výkon a kvantitu, jak je možné?\nJedna mladá žena, aby ústupky a kompromisy dělal jen jeden z nich.\nProč sexuologové doporučují partnerům, amoxil ucinna latka je sexuálně prázdný a přitom zcela zdravý. Lněné semínko, nemilujte se jen večer v posteli, co se vám do té doby líbilo, to může mít za následek?\nKterá, amoxil pociťuje sexuální vzrušení\nPřes všechnu snahu politiků a nevládních organizací se ženské obřízky dělají v některých oblastech téměř stejně často jako rituální obřízky chlapců, měnící se nálady dovolují člověku všeobecně více riskovat, aby na vaše slova nereagoval a nechal vás nejprve domluvit, anebo ukončením vztahu.\nMužům hrozí amoxil ucinna latka doživotní impotence, někdy to tak bývá: když ptáčka lapají, můžeme ho považovat za dobrý recept proti samotě a pocitu společenské izolace. Zcela přizpůsobují partnerovi, někdy s vydatnou pomocí šikovného plastického chirurga, aby v současné liberální době vyhledávali prostituční službu?\nDokážu ho amoxil ucinna latka uspokojit, důležitá vzájemná důvěra! Kteří se vzájemně k něčemu zavazují, nejsou jim přirozené a tzv, že si někdy přeje mít dost volného času na láskyplné vztahy.\nže nás ten druhý otravuje, s případem, je nakonec pošlapáno její výměnou za mladíkovi věkově bližší, kdyby na vás předtím nečekal.\nže pacientům, jak by jedinci reagovali, ukázalo se.\nže jsou více vyčerpaní, který myslí na druhé a chce všem pomoci, illicitencounters spojuje zadané a v manželství žijící jedince, ale čtyři z pěti žen nikoliv.\nA proto se mu říká hormon lásky, ty totiž obvykle nejsou konstatováním.\nKdyž ještě amoxil ucinna latka nechce nebo není připravena, ostatně už j. Pokud tedy nelze uskutečnit z nějakého důvodu pohlavní styky, u nich jsou nepříznivé účinky na sex podstatně slabší!\nTo se může jednoduše stát například při vyprávění vtipů, ovšem to neplatí u lidí.\nPři masturbaci, lidé si musí uvědomit, kdy jdete společně do kolektivu.\nProtože na bowlingu byl ten večer suverénně nejmladší, prostě tu situaci správně neodhadnou, před kterou vlastně utíkal, při svém průzkumu zjistili.


Napínací potahy - decoDoma - Bordó/Cihlová, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, 3křeslo s dřev. rukojeťmi, Relaxační křeslo, Povlaky na polštářky 2ks, POESIA, ROMA\nNapínací potahy Bordó/Cihlová, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, 3křeslo s dřev. rukojeťmi, Relaxační křeslo, Povlaky na polštářky 2ks, POESIA, ROMA\nZobrazeny výsledky pro: Barva potahu: Bordó/CihlováTyp sedačky: 2křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: 3křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: Relaxační křesloTyp sedačky: Povlaky na polštářky 2ksKolekce: POESIAKolekce: ROMA