Azylové domy pro ženy i muže\nAzylový dům je podaná pomocná ruka. Jen nerozumný po ní plivne, nebo nepřijme\n"Azylový dům je podaná pomocná ruka.\nJen nerozumný po ní plivne, nebo nepřijme\nVětšina těchto domů poskytujících určitý azyl pro občany v nepříznivé životní situaci, je určena pro matky s dětmi, tyto domy jsou oficiálně nazývány\nAzylovými domy pro matky s dětmi:\nCílovou skupinu tvoří matky s dětmi, osamělé a těhotné ženy. Azyl lidé kontaktují sami nebo prostřednictvím některé státní či nestátní organizace. U některých azylových domů je podmínkou přijetí podání písemné žádosti o přijetí, a to na místním úřadu. Dále musí nastat alespoň jedna z následujících situací:\nmatčiny stávající bytové podmínky se staly nevyhovujícími (např. velký počet lidí v jednom malém bytě)\nsoužití s partnerem, manželem je neúnosné (různé formy týrání)\nmatka s dítětem nemá kde bydlet\nŽádná jiná omezení pro přijetí nejsou (např. věkové, počet dětí...). Většina zařízení vede pořadník čekatelek na azyl, kde bývá cca 20 uchazeček, řada žen z něho vypadává (po delší době není jejich situace již aktuální). Nájemné se pohybuje v rozmezí kolem 1100 až 4800 Kč v závislosti na rozměrech a vybavenosti bytu (údaje jsou z města Prahy). Matky by měly v tomto azylu zůstat nejdéle půl roku, ale pokud se aktivně podílejí na řešení bytové situace a prozatím se nemají kam uchýlit, je jim pobyt prodloužen.\nKlientky se téměř vždy nacházejí v obtížné sociální, vztahové, osobní či celkově životní situaci. Např. mladé dívky přicházející z ústavní výchovy, většinou již novopečené matky, ženy a dívky sexuálně zneužívané, z dysfunkčního rodinného prostředí, ohrožené či již zasažené alkoholismem či drogovou závislostí, oběti domácího násilí, ženy v rozvodových a porozvodových situacích.\nKaždá klientka prochází vstupním pohovorem, při němž sociální pracovnice mapuje její sociálně právní situaci a psychický stav. S budoucí obyvatelkou azylu je sepsána smlouva (ta je sepisována individuálně a často obsahuje některé podmínky, které směřují k řešení klientčiny nepříznivé životní situace), zároveň se svým podpisem zavazuje dodržovat domácí řád. Některá domy provozují tzv. komunitu, a to formou odborné přednášky na vybrané téma nebo společnou komunikací za přítomnosti sociální pracovnice. Smlouva je s klientkou uzavírána na dobu určitou, nejčastěji na tři měsíce, tuto dohodu je možné prodloužit, což se děje individuálně (každý azylový dům má samozřejmě jiné podmínky). Azylové domy obvykle poskytují vedle ubytování sociální poradenství a pomoc v rámci azylového zařízení, dále nabízí psychologické poradenství a možnost několika typů psychoterapie. Průměrná doba pobytu je kolem tří až čtyř měsíců, nejdelší pobyt byl údajně dva roky. Jako ideální se jeví šest měsíců. Zhruba polovina klientek je schopna se postarat o sebe i své děti bez větších problémů za předpokladu vyřešení bytové situace. S druhou skupinou obyvatelek je nezbytná dlouhodobá systematická sociální práce, neboň často jsou psychicky a sociálně nezralé, selhávají v rodičovské roli /a neuvědomují si tuto skutečnost/.\nPo skončení pobytu matky obvykle odcházejí buď:\ndo Domova pro matky s dětmi\ndo vlastního bytu, který jim přidělil bytový odbor příslušného obvodního či místního úřadu, kde měly své poslední trvalé bydliště,\nnastěhují se k novému příteli\nvrátí se tam, odkud se uchýlily do azylového domu, a to i přesto, že se podmínky nemusely radikálně zlepšit.\nAzylové domy pro muže:\nNěkteré azylové domy jsou naopak určeny pouze mužům, kteří jsou v nesnadné sociální životní situaci. Poskytuje služby dvojího druhu: přechodné ubytování v "noclehárně" a dlouhodobější pobyt v "ubytovně".\nV noclehárně, je možné za minimální poplatek (v případě nedostatku peněz hodinová práce při úklidu AD) prosté přespání se snídaní. Muž, který o přespání požádá, nesmí být pod vlivem alkoholu, drog. Má-li nocležník zájem o rozhovor s vedoucím Azylového domu či psychologem, pečovatel mu setkání zprostředkuje.\nUbytovna: Projeví-li člověk v tísni přání bydlet v Azylovém domě dlouhodoběji, může být přijat ředitelem AD. Takový muž musí mít zákonný příjem (řádný plat či podporu v nezaměstnanosti, musí být v případě, že je nezaměstnaný, registrován na Ťřadu práce. Zaměstnanci AD pomohou zájemci o ubytování tyto požadavky naplnit (tzv. asistenční služba na úřadech). Takovýto muž má stálé ubytování se snídaní a teplou večeří ve dvou až čtyřlůžkových pokojích. Také pro tyto muže platí naprostá nutnost poslušnosti vůči domácímu řádu AD. (řád zde není proto, aby klienty trestal, ale aby umožnil soužití více lidí dohromady). Stejně jako pro noclehárnu platí zákazy týkající se alkoholu a omamných látek. Pro ubytované jsou v AD pečovatelé, ředitel a psycholog v pravidelných dnech a hodinách.\nDalší článek: Chantal Poulline odpovídá\nTémata článku: ZábavaŽenyAzylový důmUbytovnaPomocná rukaMužTrvalé bydliště


Businessweek: Finanční piráti a "pád" Toyoty - Patria.cz\nBusinessweek: Finanční piráti a "pád" Toyoty\nKombinace rychlého globálního růstu a ambiciózního snižování nákladů vedly k poklesu kvality, což poškodilo kdysi mocnou značku. Všudypřítomná fanatická šetrnost společnosti Toyota Motor byla po mnoho let výhodou jak pro ni, tak pro její zákazníky. Tento japonský výrobce automobilů pravidelně v pracovní době vypínal topení na ubytovnách zaměstnanců a kopírovací stroje označoval informacemi o nákladech na kopii, aby odradil od jejich nadměrného používání. Firemní inženýři spolupracovali s dodavateli s cílem ušetřit náklady, aniž by přitom utrpěla kvalita. Přesto se již v polovině uplynulého desetiletí začal z této ctnosti Toyoty stávat problém.\nTo uvádějí současní i bývalí manažeři, kteří se pokoušejí pochopit, jak mohla Toyota se svou skvělou reputací dokonalosti začít chybovat v tak velkém měřítku – z důvodu technických poruch bylo staženo 8 milionů vozů, americké regulační orgány spojují jejich problémy s 51 úmrtími. K prvním problémům došlo v roce 2006, rok poté, co se prezident společnosti Katsuaki Watanabe chvástal, že na globálních operačních nákladech v předchozích šesti letech ušetřil více než 10 miliard dolarů, a to i přesto, že v předchozích deseti letech došlo k velkému nárůstu ziskovosti a podílu na trhu. Následně začala Toyota ještě více naléhat na další snižování nákladů. Žádala například dodavatele, aby navrhli pro vůz střední velikosti Toyota Camry sedan součástky, které by byly o 10 % levnější a o 10 % lehčí. Jim Press z vedení podniku v USA varoval své nadřízené v Japonsku, že kvalita vozů jde dolů. Jeho upozornění však nemělo žádný znatelný výsledek.\nToyota trvá na tom, že spotřebitele její zaměření na snižování nákladů nepoškozuje. „Není pravdou, že snížením nákladů automaticky snižujete kvalitu,“ říká Jim Wiseman, vice prezident společnosti pro firemní komunikaci v Severní Americe. „Každý výrobce automobilů musí udržovat konkurenceschopnost ve vztahu k ceně.“\nTo je pravda, ale zřejmě ne s takovou intenzitou, jakou ke snížení nákladů a rychlému růstu přistoupila Toyota pod vedením tří po sobě jdoucích prezidentů této společnosti, kterými byli Hiroshi Okuda (1995-1999), Fujio Cho (1999-2005) a Watanabe (2005-2009). Manažerům Toyoty nyní zabere roky, než dají věci po nich zase do pořádku. Společnost podle posledních dat čelila 109 hromadným a 32 individuálním žalobám u soudů v USA a Kanadě.\nAť jsou současné komplikace společnosti jakkoliv vážné, poukazují na větší problém Toyoty: Rok co rok se hnala za vysokorychlostním růstem, podílem na trhu a nárůstem produktivity. To vše pomalu tlumilo zaměření na kvalitu, které bylo zakotveno v korporátní kultuře společnosti.\n„Jádrem jejich problémů je to, že se před několika lety společnosti zmocnili piráti zaměření jen na peníze,“ zmínil Press v nedávném rozhovoru s Bloomberg News. Tento Američan, který seděl v představenstvu společnosti, Toyotu opustil v roce 2007 a vstoupil do společnosti Chrysler; po jejím loňském bankrotu ale odešel. Nyní říká, že tito finanční piráti „neměli charakter, který je nutný pro udržení přístupu „zákazník je na prvním místě“.\n..nejlepší je poslední odstavec, kdy američan řekne, "společnosti se zmocnili piráti zaměření jen na peníze", tím tomu dal opravdu korunu.. asi si nevidí ani na špičku nosu, protože co vyráběl chrysler za kovošrot ještě před rokem, vyráběla toyota možná v 80 letech minulého století. Humbuk kolem toyoty mi tedy spíš připadá jako uměle vyvolaná aféra, kterou se USA snaží zajistit větší odbyt svým automobilkám (na jejich záchranu přeci padly nemalé částky z rozpočtu..).


Osuška Mickey a Minnie v Londýně\nÚvod » Dětské osušky a ručníky » plážové osušky » Osuška Mickey a Minnie v Londýně\nČíslo produktu: ST-155643\nEAN kód: 8592753015643\nJERRY FABRICS Osuška Mickey a Minnie v Londýně 70/140\nDětská osuška na utírání celého těla s motivem Mickey a Minnie nesmí chybět v žádné domácnosti ani na cestách. Použít ji mohou jak děti, tak dospěláci. Tato osuška spolehlivě usuší pokožku a zároveň nezabere mnoho prostoru při cestování.\nPlážová osuška romantických myšáků v autě má barevný tisk pouze z jedné strany. Z rubové strany najdete bílé froté smyčky, které mají výborné sací schopnosti.\nRučník vyniká stálobarevným potiskem. Všechny okraje jsou založené a přešité. Ručník si drží svůj tvar.\nVpravo vedle fotografie uvádíme počet kusů skladem. Vyberte vhodnou dopravu a platbu a můžeme hned expedovat. Nejlevněji do Zásilkovny, nejběžněji balíkem České pošty a nejspolehlivěji a nejrychleji kurýrem PPL. Podrobnosti o poštovném a platbě najdete v sekci Poštovné.


Klaus jmenoval nového náčelníka armády - iDNES.cz\nKlaus jmenoval nového náčelníka armády\n1. března 2007 7:21, aktualizováno 14:19\nPrezident Václav Klaus dnes na Pražském hradě jmenoval nového náčelníka generálního štábu Vlastimila Picka. Ten dosud vedl prezidentskou vojenskou kancelář. V čele generálního štábu nahradí Pavla Štefku.\nVIDEO: Generální štáb má nového náčelníka\nKlaus nového náčelníka generálního štábu Vlastimila Picka jmenoval do funkce ze svého prezidentského titulu vrchního velitele ozbrojených sil.\n"Pane generále, chtěl bych vám touto formou oficiálně poděkovat za všechno, co jste pro Armádu České republiky vykonal. Měl jsem to štěstí v posledních čtyřech letech být při tom, když jste tuto funkci vykonával," poděkoval Štefkovi prezident Václav Klaus.\nNovému náčelníkovi generálního štábu blahopřál k převzetí úkolu, na který je podle Klause Picek dobře připraven.\nNáčelníka generálního štábu prezident jmenuje na návrh vlády a po projednání v příslušném sněmovním výboru.\nUž ve středu dosavadní náčelník generálního štábu Pavel Štefka a jeho nástupce na ministerstvu obrany podepsali protokol o předání a převzetí funkce. - více zde\nŠtefka stál v čele armády od konce roku 2002. Loni dosáhl nejvyšší vojenské hodnosti armádního generála. - více zde\nNa Vítkově na dnešek armáda připravila slavnostní vojenský ceremoniál předání a převzetí funkce. Zúčastnil se ho premiér Mirek Topolánek i ministryně obrany Vlasta Parkanová.\n"Musel zabezpečit počáteční operačních schopnost našich aliančních jednotek a zápasit s klesajícím rozpočtem," citovla ČTK premiérova slova uznání na adresu odcházejícího Štefky.\nOdstupující generál Pavel Štefka na Vítkově udělil čestné odznaky Přemysla Otakara II., krále železného a zlatého, příslušníkům české armády a také polskému náčelníkovi generálního štábu Franciszeku Gagorovi, slovenskému náčelníkovi generálního štábu Ĺubomíru Bulíkovi a zvláštnímu poradci Richardu Smithovi.\nSám Štefka obdržek Zlatý kříž od Československé obce legionářské.\nTémata: Pavel Štefka, Pražský hrad, Prezident Václav Klaus, Armáda České republiky, Ministerstvo obrany, Mirek Topolánek, NATO, premiér, prezident, Václav Klaus, Vítkov, Vlasta Parkanová, Vlastimil Picek


Další výlet CK Džambulka: Bartošová nasadila tmavé brýle a odjela z blázince | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Žhavé drby >Další výlet CK Džambulka: Bartošová nasadila tmavé brýle a odjela z blázince\nŽhavé drby 31. července 2013 • 15:02\nIveta Bartošová opustila Bohnice jen na chvilku. (Aha! - Pavel Machan, Marek Pátek, Roman Souček)\nI další výlet zkrachovalé zpěvačky Ivety Bartošové (47) ale neměl dlouhého trvání. Ivetu odvezli na kontrolu na pražskou Bulovku, která je v podstatě jen pod kopcem, na kterém sídlí slavný blázinec v Bohnicích. Pak musela zpátky…\nJosef Rychtář (57) dnes znovu doufal, že se mu podaří Džambulku vyrvat ze spárů podle něho zlých doktorů. A znovu se mu to nepovedlo! Bohničtí lékaři, kteří se snaží udržet Ivetu u léčby, která jí má zachránit život, totiž zpěvačku pustili jen na vyndání stehů po operaci vředu na dvanácterníku. I tak ale Josef Rychtář neváhal ukázat, jak moc mu na Bartošové záleží.\nUž v osm hodin ráno, kdy byl odjezd na Bulovku naplánován, se tak objevil v Bohnicích s poslušně cupitajícím synem Honzou za patami. Oba pak zřízencům odebrali na chviličku Ivetu a doprovodili ji do sanitky. Po celou dobu ji pak nespustili z očí. Tedy až do chvíle, než byla po návratu znovu uložena na svůj pokoj.\nJosef Rychtář už několik dnů tvrdí, že svou Džambulku dostane do podle něj důstojnější nemocnice ve Střešovicích, jenže se mu to stále nedaří. Podle posledních informací navíc ani ve špitále, který se mimo jiné v minulosti staral například o Václava Havla, o zbědovaného pacienta, který odmítá léčbu, dvakrát nestojí.\n1. 8. 2013 • 12:04\nSpíš se vnutila ona ..velká chudinka...k nim domů, ne? A Josef moc rozumu nepobral, no!\n1. 8. 2013 • 12:03\nA ráda bych doplnila, že se jim tam Blíva nakufrovala v době, kdy byla paní Darina na Slovensku na dovolené. Je jako parazit...a není to poprvé, co rozvrátila rodinu.\n1. 8. 2013 • 12:01\nKde to žiješ? Pokud uvedla na příjmu kontaktní osobu Rychtáře, tak mají ostatní smůlu. A kde je Blíva? Přesně tam, kam směřovala celé dlouhé roky. Nebo si myslíš, že lidské tělo vydrží všechno?\n1. 8. 2013 • 10:15\nTak pokud je nám známo,do postele mu vlezla rozhoďnoška Bartošová u nich v domě,když se jí ujali.Manželka potom tu veš vyhodila a Rychta šel s ní. To pro pořádek. A že je Pepan magor, tak to není žádná novinka.A její hlásání v televizi, jak ho miluje,tak také není třeba komentovat.\n1. 8. 2013 • 08:51\nporad se pise o bartosove.uz je to trapny at si dela co chce koho to zajima.me uz teda ne.je prastena jen dela ostudu synovi.


RIGHTMEDIAPTC důkaz platby | PENÍZE NA INTERNETU\nRIGHTMEDIAPTC důkaz platby\nSCAM – Podrobný popis této firmy nabízející peníze za klikání najdete na našich stránkách – RIGHTMEDIAPTC. Tato klikačka je unikátní v tom, že vznikla ve spolupráce s velkými hráči na internetovém trhu Right Media Exchange a Yahoo! Inc. Yahoo určitě není třeba představovat, ale Right Media Exchange provozuje největší síť digitální reklamy. To vše zaručuje, že tato klikačka bude dlouhodobým zdrojem drobného přivýdělku. Denně je k dispozici 13 reklam v hodnotě 0,008 dolaru, což je slušná sazba. Navíc pokud se Vám podaří nabrat nové lidi (referraly), tak za jejich kliknutí dostanete 0,01 dolaru. Výplatní minimum je 1 dolar (dá se získat cca za 10 dní vlastním klikáním). Pro výplatu budete potřebovat účet u internetové peněženky PayPal nebo AlertPay. Registrovat se můžete na stránkách projektu RIGHTMEDIAPTC.\nDůkaz instatní platby z klikačky RIGHTMEDIAPTC:\nRubriky Důkazy plateb Štítky Důkaz platby, Důkazy plateb, Internet, Peníze, Peníze na internetu, Peníze za klikání, Platící klikačky, RightMedia Exchange, RIGHTMEDIAPTC, RIGHTMEDIAPTC důkaz platby, Yahoo


Prima zařadí do vysílání reality show Milionář mezi námi. Českým boháčům ukáže, jak žijí chudí | REFRESHER.cz\n5. listopad 2020, 16:15\nZačít vysílat by se měla na konci listopadu a účast v ní potvrdilo již sedm českých milionářů, kteří budou pomáhat neziskovým organizacím.\nMilionář mezi námi vznikl na formátu americké reality show The Secret Milionaire a vysílat se začne ve středu 25. listopadu od 20:15 hodin. Vystoupí v něm sedm českých milionářů včetně Karla Janečka, zakladatele značky Vasky Václava Staňka nebo třeba podnikatelky Petry Plemlové. Magazín Mediaguru uvedl, že čeští milionáři v sedmi dílech rozdají téměř 4 miliony korun a také několik darů.\nÚčastníci pořadu na týden změní svůj život a s 550 korunami se rozjedou do sedmi českých měst, kde budou pomáhat neziskovým organizacím. Poznají tak životy zdravotně či sociálně znevýhodněných a na konci své utajené mise věnují statisíce korun těm, kteří to podle nich nejvíce potřebují.\nDiváci pak mohou na obrazovkách vidět zakladatele značky Vasky Václava Staňka, majitelku společnosti Zásilkovna Simonu Kijonkovou, bývalého českého fotbalistu Jiřího Antoše, advokátku Lenku Hlavatou, matematika Karla Janečka, zakladatelku značky Unuodesign Petru Plemlovou a politika Martina Hausenblase.\n„Nic není nahrané. Milionáře jsme nešetřili. Museli si ten týden odpracovat a prožít. Chtěla jsem, aby byli co nejvíce napojeni na ty, kterým pomáhají. Například pan Antoš má následkem vážné autonehody komplikovanou chůzi, běžel tedy celý dobročinný závod s vozíčkářem. I když byl úplně vyšťavený, nepřiznal to,“ uvedla režisérka projektu Markéta Ekrt Válková.\nProstřednictvím obrazovek budou moci neziskovým organizacím pomáhat i diváci, a to díky komunitnímu projektu Prima Svět, který spojil síly s s charitativní crowdfundingovou platformou Znesnáze21. Každá ze zúčastněných neziskových organizací pak bude mít na dárcovské platformě založenou sbírku, do které budeš moci přispět i ty.\nZdroj: mediaguru.czNáhledový obrázek: TV Prima Tagy: reality show, karel janecek, tv prima, Milionář mezi námi, Václav Staněk, Petra Plemlová\nShow Jana Krause: Je to nádherný! Konečně mám uklizený všechny šuplíky, říká Bohdalová o koronaviru


Jméno Joachim Robert Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Joachim Robert má 0 lidí.\nJméno Joachim Robert je složeno z více jmen. Jméno Joachim nosí 60 obyvatel ČR, svátek slaví 16.8., má význam: bude Bohem vyvýšen a původ hebrejský. Jméno Robert nosí 22116 obyvatel ČR, svátek slaví 29.4., má význam: slavný, skvělý, jasný a původ germánský.\nDiskuze na téma: Jméno Joachim Robert Ostatní diskuze:


Napsali o nás - Autobusová doprava - Intertrans Plzeň\nCOVID - naše autobusy jsou pravidelně dezinfikovány. Výkonný ozónový generátor dezinfikuje kompletně prostředí interiéru autobusu, zbavuje celý prostor virů a bakterií, případně i nepříjemných pachů. Klientům je k dispozici dezinfekční roztok na ruce, případně náhradní roušky dle programu dopravy. Po odchodu klientů probíhá řidičem mechanická dezinfekce společných madel a WC.\nVěděli jste, že autobusová doprava patří mezi nejekologičtější alternativy přepravy?\nAUTO: emise cca 60 kg CO2/ osobu na trase 1220 km při 4 os. v autě.\nLETADLO: emise cca 115 kg CO2/ osobu na trase 1220 km při 165 os. v letadle.\nBUS: emise cca 16 kg CO2/ osobu na trase 1220 km při 47 os. v buse.\nAutobusová doprava je tak co se týče emise CO2 cca 3,5x ekologičtější než cestování autem a cca 7x ekologičtější než letecká doprava.\n4. května 2019 byl dovezen přímo z výrobního závodu zcela nový na zakázku vyladěný pohodlný luxusní autobus Beulas Aura**** s kapacitou 47 míst (místo běžných 49- 53 míst). Autobus má nejmodernější bezpečností prvky, luxusní a pohodlný interiér, USB nabíječku u každého sedadla, výkonnou španělskou klimatizaci Hispacold o výkonu 35,5 KW, SCANIA motor EURO 6 o výkonu 331 KW (450 k). Autobus má opět velké zavazadlové prostory, tažné zařízení pro cyklovlek.\nBEZPEČNĚ - pevnost vleku je zajištěna kovovou konstrukcí, stěny skříně vyplňuje materiál Lamilux - plast zpevněný vlákny, zadní výklopná stěna z pevné slitiny hliníku je uzamykatelná třemi bezpečnostními zámky. Po sklopení slouží tato stěna jako nakládací rampa. Pro snadnou manipulaci klientů s vlastním kolem je rampa pokryta pryžovou ochrannou vrstvou. Vlek za jízdy vždy „sedí“ v soupravě za autobusem - má výškově i délkově stavitelnou oj, široká 14“ kola, pružné nápravy s tlumiči, pro případ defektu i dvě rezervní kola. Standardně je spojení s busem zajištěno formou „čepu“, případně je možné i spojení „koule“. Vlek má certifikát TÜV 100 km.\nŠETRNĚ - s kolem klienta najede řidič do žlábku připraveného držáku. Každé kolo stojí přirozeně na svých pneumatikách. Díky „ šípovitému“ uložení kol v dostatečné vzdálenosti od sebe nedochází ke kontaktu sousedních kol (nemusí se manipulovat s řídítky, nemusí se vyjímat baterie, není problém s nosiči). Kolo je fixováno jak ve vlastním žlábku, tak i k výklopnému kovovému držáku potaženého speciální pěnovou pryží, fixovány jsou i pedály každého kola. V horním patře se k šetrné manipulaci a udržení kola ve svislé poloze při fixaci využívá pomocný stropní naviják posuvný v kolejnici (viz RYCHLE). Je zajištěno i odvětrání vleku např. při přepravě mokrých kol.\nVěříme, že spolu s našimi pohodlnými autobusy, zkušenými a příjemnými řidiči získáte tu nejlepší možnou službu dopravy.\n17. listopadu 2017 byl dovezen přímo z výrobního závodu zcela nový na zakázku vyladěný pohodlný luxusní autobus Beulas Aura**** s kapacitou 47 míst (místo běžných 49- 53 míst). Autobus má nejmodernější bezpečností prvky, luxusní a pohodlný interiér, výkonnou španělskou klimatizaci Hispacold o výkonu 35,5 KW, MAN motor EURO 6 o výkonu 338 KW (460 k). Autobus má opět velké zavazadlové prostory, tažné zařízení pro cyklovlek.\nINTERTRANS PLZEŇ v minulých letech zajišťovala autobusovou dopravu fanoušků FC Viktoria Plzeň na Ligu Mistrů a Evropskou Ligu. Vezli jsme fanoušky na zápasy s FC Barcelona, AC Milán, FC Schalke 04, KSC Lokeren, Atlétiko Madrid, SSC Neapol, FK Železničar Sarajevo, NK Maribor, Bayern Mnichov, Manchester City, Olympique Lyon, FK Vojvodina, Villareal FC, Rapid Vídeň, Austria Vídeň, AS Roma, FC Lugano, FK Partizan Bělehrad, Real Madrid, CSKA Moskva, Dinamo Záhřeb, Royal Antverpy. Doufejme, že díky výkonům na hřišti se výjezdy fanoušků budou opakovat a budeme tak moci fanouškům službu dopravy opět nabídnout.


Vložil/a syky, Po, 10/25/2010 - 19:37\nIslanďané občas škarohlídsky říkají: "Nelíbí se Vám počasí, počkejte 15 minut." Island je totiž země kde aprílové počasí vládne každý den. A pokud na něj nejste připravení, budete už nadosmrti Island nenavidět. Ale to by byla přece škoda.....\nTrek Laugavegur (Landmannalaugar - Porsmork) – 4 dny duhovými horami uprostřed Islandu\nVložil/a syky, Po, 10/25/2010 - 19:31\nLaugavegur je právem považován za jeden z nejhezčích treků na světě. Prochází duhovými horami, na jejichž úbočí vyvěrají sirné prameny a sopečná činnost je doslova a dopísmene cítit pod vašima nohama. I nás sem zavanula touha poznat jaké je trekování pustou a divokou severskou přírodou, touha po fotografiích neuvěřitelně barevných horských svahů a snad i poměřit se s pravým islandským počasím opravdu „na vlastní kůži“.\nTrek Hveravellir - Hvítárnes (3 dny starou stezkou Kjalvegur)\nVložil/a syky, Po, 10/25/2010 - 19:27\nOblast horkých pramenů Hveravellir leží v centru Islandu na vysočině Kjölur, poblíž okraje lávových polí Kjalhraun. Pokud pojedete napříč islandem po cestě Kjalvegur, budete dlouhé hodiny řídit po prašném povrchu přes velmi neúrodné a pusté pláně. Za dob koní, kdy auta byla ještě hudbou vzdálené budoucnosti, byla cesta směrována západním směrem, blíže k ledovci Langjökull, protože voda pocházející z ledovce zabezpečovala bujnější vegetaci a tedy i "palivo" pro tehdejší dopravní prostředek.\nVýstup na sopku Hekla (1488 m) - islandskou bránu do pekla\nVložil/a syky, Po, 10/25/2010 - 19:25\nHekla je jedním z nejznámějších činných vulkánu na území islandu. Je také jednou ze dvou nejaktivnějších sopek na území tohoto ostrovního státu. Už od středověku je nazývána bránou do pekel, podle dávných islandských příběhů. Sopka eruptuje přibližně každých deset let. Výstup na tuto sopku, která ční daleko do kraje, není nic nerealizovatelného, ale pozor na počasí. Stejně jako všude na Isladu se bude rychle měnit a můžete zůstat uvězneni v mlze. Nicméně trasa je velmi dobře značená tyčemi se žlutými značkami, které jsou v suťoviscích velmi dobře vidět.\nPůldenní výstup na sopku Krafla (818 m)\nVložil/a syky, Po, 10/25/2010 - 19:20\nAktivní vulkán Krafla najdete severovýchodním směrem od jezera Mývatn. Poslední erupce vulkánu byly zaznamenány v roce 1990. V historii byla sopka na erupce více než bohatá, protože historické záznamy zmiňují číslo větší než 30. Největší kráter sopky – “Maar Viti” není na vrcholu, jak bychom u slušné sopky čekali, ale najdeme ho na jihozápadním svahu hory a dnes je z něj poklidné jezírko. Ale nenechte se mýlit Krafla stále žije. I když možná zatím spí.


ČSSZ: 3004 lidem byla zkrácena nebo zrušena nemocenská - Měšec.cz\nMěšec.cz » Daně » ČSSZ: 3004 lidem byla zkrácena nebo zrušena nemocenská\nArsen Lazarevič 23. 2. 2012\nZa celý rok 2011 se provedlo 151 951 kontrol, zdali je dodržován režim dočasné pracovní neschopnosti. Občané, kteří čerpají nemocenskou, jsou povinni plnit stanovený režim a umožnit kontrolu jeho dodržování.\nDočasně práceneschopní jsou povinni při kontrole prokázat svou totožnost a předložit „Průkaz dočasně práceneschopného pojištěnce“, do kterého poté pracovník zaznamená datum, čas kontroly a svůj podpis.\nPři kontrolách byly slyšet zajímavé výmluvy např. musel jsem během nemoci spát v autě, protože jsem nemluvil s manželkou; psi štěkali natolik, že jsem neslyšel na zvonek; musel jsem si dojít pro mléko. Čtěte také: Veselé historky: Průjem nezastavila ani konzultace s delegátem. F jako fčela


Středočeský kraj průběžně prověřuje kvalitu ubytování uprchlíků z Ukrajiny. Běžencům se daří nacházet práci\nDobré ráno, je pátek 27.5.2022, 7:22. Dnes má svátek Valdemar, zítra Vilém.\n2022-05-12 07:19:16 | Středočeský kraj, Ing. David Šíma ©\nKrizový štáb Středočeského kraje průběžně zadává odpovědným orgánům kontrolu ubytovacích zařízení, která poskytují přístřeší uprchlíkům z Ukrajiny.\nDosud hasiči, policie, hygiena nebo sociální odbor krajského úřadu prověřili jednotky zařízení. Aktuální situaci dnes členové štábu projednali na svém pravidelném zasedání.\nStředočeský kraj dělá maximum pro to, aby bylo uprchlíky zajištěno odpovídající ubytování. „Doposud kontroly dopadly uspokojivě. Většinou jsme postupovali na základě žádostí obcí nebo samotných ubytovaných, abychom prověřili podmínky v daných zařízeních. Není možné, aby nebyly dodržovány základní standardy, byť například v dobré víře a snaze pomoci více lidem. V této chvíli neevidujeme problémy u kohokoliv z ubytovatelů, kteří mají uzavřené smlouvy se Středočeským krajem nebo jsou v procesu uzavírání smluv, kdy jde v tuto chvíli o více než 470 smluvních vztahů. Drobné nesrovnalosti byly okamžitě napraveny,“ uvedla po jednání štábu hejtmanka Petra Pecková.\nOd pondělí 9. května ukončilo vzhledem k snižujícímu se počtu přicházejících uprchlíků svou činnost Krajské asistenční centrum pomoci Ukrajině (KACPU) v Mladé Boleslavi. „Chtěla bych ještě jednou poděkovat za hladké uzavření Krajského asistenčního centra pomoci Ukrajině v Mladé Boleslavi. Nenastaly žádné komplikace a ostatní asistenční centra úspěšně dál zvládají registraci a ubytovávání přicházejících uprchlíků. Nadále chci věřit, že nebude třeba jejich činnost posilovat, ale jsme na to vždy připraveni,“ dodala hejtmanka Pecková.\nStředočeská asistenční centra v Kutné Hoře a Příbrami odbavila za úterý 96 osob a pro 21 zajišťovala ubytování. Celkem od počátku fungování odbavila regionální KACPU ve Středočeském kraji (tedy včetně již zrušeného centra v Mladé Boleslavi) 26 724 osob. Ve Středočeském kraji má registrovaný pobyt celkem 49 534 ukrajinských držitelů víz dočasné ochrany z celkem více 333 tisíc udělených víz v celé České republice.\nPostupně se daří také zaměstnávat uprchlíky z Ukrajiny. Podle informací středočeského úřadu práce má aktuálně v kraji zaměstnání již na 8,5 tisíce občanů Ukrajiny. Nejvíce v oborech zemědělství, zahradnictví, službách, potravinářském průmyslu. „Nastává období sezónních prací, takže je šance, že se zaměstnanost Ukrajinců ještě zvýší. Pokud zaměstnavatelé potřebují sehnat nové pracovníky, je možné a vhodné kontaktovat nejbližší úřad práce, který jim může pomoci s náborem,“ uzavřela hejtmanka Pecková.


Uspěje juniorka Dynama s Kolínem? - Českobudějovický deník\nUspěje juniorka Dynama s Kolínem?\nČeské Budějovice - Mladí fotbalisté z juniorky Dynama v sobotu dopoledne od 10.15 hodin hrají na Složišti v dalším kole III. ligy s Kolínem. „Uděláme maximum pro to, abychom vyhráli,“ ujišťuje trenér Musil.\nNa snímku z minulého duelu s béčkem Jablonce na Složišti Zdeněk Ondrášek uniká Norkovi. Foto: František Panec\nJiný cíl si juniorka Dynama ostatně ani nemůže dát – série tří porážek v řadě, navíc s děsivým skóre 0:11, všechny kolem mužstva trápí. „Kolín má velice zkušený tým, který doznal oproti podzimu minimálních změn, přesto chceme tu černou sérii konečně zlomit,“ tlumočí Musil odhodlání svého mužstva.\nJednou z mála nových tváří Kolína, který na jaře získal už sedm bodů, je záložník Svoboda. „Jeho příchodem určitě Kolín trošku posílil,“ soudí kouč juniorky Dynama. „Zraněn je brankář Čižinský, to je naopak oslabení,“ dodává.\nMladíky Dynama sráží i početná marodka. „Sice už trénuje Mácha, dlouhý herní výpadek ale asi bude znát. Dlouhodobě nemocen je Mašek, mimo hru je Adamec, na Vyšehradě pro zranění chyběl Ondrášek a Kaňák tam dohrával jen se sebezapřením,“ vraští čelo kouč. „Navíc Milan Šafránek odešel v týdnu do Strakonic,“ dodává.\nMusil tudíž hodně spoléhá na výpomoc z áčka. „I když je na hřišti jen jeden dva, ta jejich zkušenost je znát,“ oceňuje trenér B–týmu Dynama.


Semínkové pletýnky se zakysanou smetanou | Bez lepku\n10. 4. 2019 22. 2. 2022 by Recepty\nSemínkové pečivo máme hodně rádi. Dnes jsem po pokusech s přidáváním tvarohu nebo zakysané smetany do sladkého pečiva, zkusila použít smetanu i tady. Pečivo je vláčnější a jsem sama zvědavá, jaké bude zítra ráno. Protože se dost často ptáte, jaké je po zamražení, což vůbec netuším, protože nemrazím, zkusím jednu pletýnku dát do mrazáku a vyzkoušet.\nNicméně pečivo bylo i druhý den večer krásně měkké a ani nebylo třeba housky nahřívat v troubě.\nPrvní co si připravíme je zápara ze semínek. Záleží na tom co máte nebo nemáte rádi. U mě je základem mletý zlatý len, který díky své vlastnosti drží těsto u sebe\nna záparu tedy budete potřebovat 80g semínek a 100g vody.\nPro vaši představu jsem dala tři lžícemletého zlatého lněného semínka a zbytek doplnila, tmavým lnem, chia semníky, slunečnicí, sezamem, mákem, vše zalila vařící vodou, přetáhla potravinovou folií a nechala celé dopoledne na lince.\ndále bude třeba:\n100g universální směsi Adveni modré\n50g universální směsi Adveni fialové\n50g rýžové mouky polohrubé Adveni\nVšechny suché ingredience včetně zápary promícháme, přidáme zakysanou smetanu, olej a vodu. Mixérem s hnětacím hákem propracujeme v kompaktní těsto a necháme pod potravinovou folií zdvojnásobit objem.\nTroubu předehřejeme na 240 stupňů. Kdo má troubu vybavenou párou, bude postupovat podle návodu dané trouby, kdo ne, dá na spodní rošt plech s vodou.\nTěsto po vykynutí moc nepropracovávejte, jen lehce vytvarujte na pomoučené ploště do pramenů a tvarujte housky, pletýnky, potřete vodou, důkladně posymete. semínky. Na plech v troubě vylijeme litr vody (pozor, vyletí pára), troubu zavřeme a housky necháme asi 15 minut ještě odpočívat.\nRychle otevřeme troubu a vložíme plech s houskami. Pečeme 30 minut s parou, poté plech vyndáme a dopékáme na 200 stupňů dozlatova.


Nejlépe je zbourat - Novinové články - Zpravodajství - Město Bohumín\n30.8.2019 - Nejlépe je zbourat\nObvod si domy i pozemek nechal takzvaně odsvěřit magistrátem, takže se o zplanýrování místa postará město. Celá demolice za zhruba 2,7 milionu korun by měla začít už v září. Není to ojedinělý případ. Více měst se pustilo do asanací, tedy demolic zpustlých domů. Scénář bývá podobný. V domech se změnili nájemníci, přibylo sociálně slabých a postupně se objekty takzvaně vybydlely. Následovalo stěhování a různě dlouhé chátrání staveb.\nV posledních letech se města rozhodla takových lokalit zbavit, na což jim stát dokonce přispívá speciálním dotačním programem. Zřejmě nejdéle tuto možnost v regionu využívá Bohumín v programu Nulová tolerance. Za posledních třináct let město v pěti problémových lokalitách ulic Jeremenkova, Drátovenská, Lounská, Revoluční a Petra Cingra srovnalo se zemí devatenáct vybydlených domů. Další tři zrekonstruovalo, a to v ulicích Partyzánská a Okružní.\nPostup byl obdobný. Pokud se městu vyplatila rekonstrukce a objekt stál v zóně určené k bydlení, změnily se domy hrůzy i za cenu vysokých nákladů na místo s dobrou adresou. Pakliže město seznalo, že už by se oprava nevyplatila, šly stavby k zemi. A co se stalo s nájemníky ze zmizelých domů? "Odstěhovali se," poznamenala bohumínská mluvčí Lucie Balcarová.\nTaké v Karviné se bourání domů v posledních letech rozmohlo. Naposledy na přelomu loňského a letošního roku zmizely stavby na křižovatce ulice Gustawa Morcinka a Fučíkova.\n"Původní nájemníci, kterých bylo už minimum, byli přestěhováni do jiných domů v majetku města, či se odstěhovali," přiblížil mluvčí města Lukáš Hudeček. Místo domů roste jen tráva, o budoucnosti lokality dosud nebylo rozhodnuto. Kromě chvály, že se města rozhodla řešit dlouhotrvající problém obávaných lokalit, však zaznívají i kritické hlasy poukazující na to, že se sice vyřeší komplikace v daném místě, ale jen tím, že se přenesou jinam. "Někde se radují, ale jinde se stává situace ještě složitější. Nahrává to i lidem, kteří podnikají s chudobou," opakovaně upozorňuje aktivista Kumar Vishwanathan.\nRadní ale oponují, že snaha strážníků nebo úředníků zlepšit stav bydlení v těchto domech se většinou zcela minula účinkem. Nadto často údajně jde o místa, kde by nyní domy nikdo nepostavil. "Je nutno si rovněž uvědomit, že například Karviná byla stavěná na osmdesát tisíc lidí, ale nyní ve městě žije třiapadesát tisíc obyvatel," nastínil karvinský mluvčí Hudeček.\nJe nutno si rovněž uvědomit, že například Karviná byla stavěná na 80 tisíc lidí, ale nyní ve městě žije 53 tisíc obyvatel.\nFoto: Opravit, nebo zbourat? Demolice je u vybydlených domů často jednodušším a levnějším řešením.\nILUSTRAČNÍ FOTO ANNA VAVRÍKOVÁ\nVelikost: 364 x 234 bodů - 18 kB


Aktuální nabídka stavební pozemky Litomyšl denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si stavební pozemky Litomyšl než Vás někdo předběhne.\nKategorie stavební pozemky Litomyšl se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele stavební pozemky Litomyšl neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je stavební pozemky Litomyšl právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné stavební pozemky Litomyšl\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii stavební pozemky Litomyšl, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující stavební pozemky Litomyšl, a to stavební pozemky na prodej Litomyšl, pronájem stavebního pozemku Litomyšl, dražby stavebních pozemků Litomyšl.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii stavební pozemky Litomyšl nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích stavební pozemky Litomyšl, stavební pozemky na prodej Litomyšl, pronájem stavebního pozemku Litomyšl, dražby stavebních pozemků Litomyšl.\nNehledáte stavební pozemky Litomyšl ?\nPokud jste v této kategorii stavební pozemky Litomyšl omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí stavební pozemky Litomyšl\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii stavební pozemky Litomyšl, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr stavební pozemky Litomyšl. Určitě lépe naleznete stavební pozemky Litomyšl, který hledáte.


Ostravské stopy: Havíři mě přenášeli i s autem, směje se Václav Neckář - iDNES.cz\nOstravské stopy: Havíři mě přenášeli i s autem, směje se Václav Neckář\n16. prosince 2012 19:12, aktualizováno 19:12\nZpěvák a herec Václav Neckář slýchal o Ostravě nejdříve od svého strýce, herce Eduarda Dubského. V seriálu Ostravské stopy vypráví ale i například o tom, jak se v hotelu Imperial srazil s Eltonem Johnem.\nVáclav Neckář na jednom z vrcholů své kariéry, s cenou Anděla 2012. | foto: Petr Topič, MAFRA\nMiloš Hrma z oskarového opusu Ostře sledované vlaky, Skřivánci na niti, Golden Kids - názvy, které člověka asi nejdříve napadnou v souvislosti se zpěvákem Václavem Neckářem.\nČeský zpěvák a filmový herec, synovec herce Eduarda Dubského, se narodil v Praze 23. října 1943.\nOd roku 1966 účinkoval v divadle Rokoko, kam byl doporučen s tím, že jde o synovce herce Eduarda Dubského, takže bude vhodnou posilou pro divadlo.\nNeckářův strýc Dubský působil za války v Ostravě a zároveň natáčel filmy s Bořivojem Zemanem.\nV letech 1968 až 1970 byl Neckář společně s Martou Kubišovou a Helenou Vondráčkovou členem pěvecké skupiny Golden Kids.\nJako herec se proslavil především rolí ve filmu Ostře sledované vlaky režiséra Jiřího Menzela.\nV roce 2011 natočil se skupinou Umakart velmi úspěšný filmový soundtrack k filmu Alois Nebel s názvem Půlnoční.\nKdyž slyší o Ostravě, tak nemůže s bratrem Janem nevzpomenout zpěvačku Věru Špinarovou. Dokonce kdysi zvažovali spolupráci.\n"Věrka Špinarová nás zaujala už v okamžiku, když začínala v Ostravě koncem 60. let. Náš manažer říkal, že je šikovná a že i postavou by se k Vaškovi hodila, tak jsme začali uvažovat o spolupráci. Ale nechtěla se stěhovat do Prahy, takže z toho nakonec sešlo," vysvětluje Jan Neckář.\nSalajka bar? Nelze zapomenout\nBratr Václav se hned přidává a připomíná: "Nazpívali jsme společně jeden duet, Nádherný den, nacvičili jsme i choreografii, ale už si ji nepamatuji," směje se.\nOstravu znají oba poměrně důvěrně díky častému vystupování na koncertech ve městě, ale i v okolí. "Byli jsme tady opravdu mockrát, ve sportovní hale, na Černé louce, v hale Tatran... Opravdu velice rádi jsme sem jezdili, a to už od roku 1965," vzpomínají.\nNěkteré příhody se podle nich nedají vyprávět. Ale není problém se dovědět, kde bylo centrum dění: v Salajka baru hotelu Imperial. "Většinou jsme bydleli v hotelu Imperial a jednou jsme se tam srazili dokonce i s Eltonem Johnem, když měl koncert v Havířově. Setkali jsme se s ním přímo fyzicky na recepci, tak jsme se navzájem omlouvali," usmívá se Vašek Neckář.\nVáclav Neckář coby princ v pohádce Šíleně smutná princezna.\nGolden Kids na vrcholu slávy (zleva): Helena Vondráčková, Václav Neckář a Marta Kubišová.\nGolden Kids ve stejném složení v roce 2003.\nOba se přitom dohadují, zda to bylo tehdy, když měli koncertovat v Karviné nebo v Havířově. "Nezapomenutelné místo s názvem Salajka bar byla tmavá nudle v prvním patře hotelu se správnou atmosférou. Když se nerozsvítilo, vyprávěly se opravdu různé příběhy," směje se tajemně Jan Neckář.\nOstravské stopy Michala Viewegha\nZnámý spisovatel má Ostravu rád a obdivuje herce Norberta Lichého. Přečtěte si jeho vyprávění v neděli 23. prosince.\nVáclav Neckář mluví sice o něco pomaleji než jeho mladší sourozenec, ale nakonec si vybaví krásný ostravský příběh.\n"Pamatuji si na jednu příhodu. Řídil jsem žigulíka a jel jsem od haly do hotelu Imperial přes most. Ale byl tam zákaz vjezdu, přesto jsem si říkal, že to normálně projedu. Musel jsem přejet koleje a najednou vidím, že silnice zmizela... Zůstaly jen koleje, takže jsem bez dechu seděl na těch kolejích. Přede mnou tramvaj, za mnou tramvaj. Naštěstí šli zrovna z šichty havíři a jak mě viděli, tak mě i s autem odnesli. Dodneška na to vzpomínám."\nSpolečně se známým televizním a divadelním režisérem Zdeňkem Havlíčkem v Ostravě Václav Neckář natáčel pohádku. "Jmenovala se Auto jako páv. Zpívám v ní píseň Světská sláva, polní tráva. Natáčelo se to v hutích na Karolině. Dělali jsme pak společně ještě řadu estrád a zábavných programů," vypráví zpěvák.\nVáclav Neckář (vpředu) s tvůrčím týmem alba Dobrý časy: (zleva) Dušanem Neuwerthem, Jaromírem Švejdíkem a Janem Neckářem\nVáclav Neckář a jeho bratr Jan v Show Jana Krause\nS Ostravou Václava Neckáře pojí také dávná minulost, kdy se jeho strýc pod uměleckým jménem Eda Dubský proháněl na prknech Divadla moravskoslezského v letech 1941 až 1945.\n"Vzal si za manželku Aničku Šafratovou. Šafrata byl v Ostravě pojem, něco jako v Praze Rott, obchod s domácími potřebami, který stál v Ostravě před válkou," vzpomínají oba bratři. Eduard Dubský v té době nejenže hrál na divadle, ale už dostal první filmové role u režiséra Bořivoje Zemana. Jak je tedy vidět, Václav Neckář jako filmový herec kráčel nejspíš ve šlépějích svého "ostravského" strýce.\nTémata: Ceny Anděl, Karviná, Moravskoslezský kraj, Ostrava-město, Ostravské stopy, seriál, Bořivoj Zeman, Divadlo Rokoko, Elton John, Golden Kids, Havířov, Helena Vondráčková, Jan Kraus, Marta Kubišová, Ostravsko, Pohádky, Show Jana Krause, Šíleně smutná princezna, Umakart, Václav Neckář, Věra Špinarová\nNeckářovy Dobrý časy pokřtí dámy Dusilová a Kubišová\nSe studiovou kapelou, s níž nahrál svou úspěšnou comebackovou desku, odehraje Václav Neckář jen dva koncerty v Praze a... celý článek\nVáclav Neckář si nové album zasloužil jako málokdo. Jeden z kdysi takzvaných prvoligových českých popových zpěváků, to... celý článek\nVIDEO: Podívejte se, jak Václav Neckář točil nové album Dobrý časy\nJedním z nejočekávanějších českých alb letošního roku je bezesporu novinka Václava Neckáře Dobrý časy, která vzniká ve... celý článek\nVáclav Neckář: Lidé mě zastavují na ulici, jsem dojatý\nVáclav Neckář a jeho plachý úsměv celá léta pokládal spoustu fanynek na kolena, ale s jeho nejnovější písničkou... celý článek


Autor: Lucie Sitarová | Kurz: Online Stisk | Kategorie: Studentský servis\nJak ISC MU Brno vznikl?\nShodou okolností teď budeme slavit desáté výročí existence. V roce 2003 se čtyři nadšení studenti inspirovaní podobným seskupením v Praze rozhodli, že v Brně založí studentský klub, protože nic takového na Masarykově univerzitě nebylo. Začínalo se samozřejmě v docela komorním prostředí, organizovalo se pár aktivit pro přijíždějící Erasmáky. O rok později už náš klub přijali do mezinárodní organizace sdružující studentské kluby - Erasmus Student Network (ESN). Potom se postupně nabalovaly různé další aktivity a teď jsme na úrovni středně velké neziskové organizace, dokonce jsme zaregistrovaní na Ministerstvu vnitra.\nJe klub určen jen pro studenty Masarykovy univerzity?\nPrimárně ano, ale mohou se k nám přihlásit i posluchači třeba Veterinární a farmaceutické univerzity Brno. Mendelova univerzita a Vysoké učení technické své kluby mají.\nMáte nějaké srovnání s fungováním studentských klubů v zahraničí?\nPartnerským městem Brna je Utrecht, kde studentský klub funguje opravdu ve velkém. Zrovna před čtrnácti dny nás navštívili zástupci tamějšího vedení, aby nám předali zkušenosti. Utrechtský klub je mnohem větší než ten brněnský a členové jejich vedení si musí na rok přerušit studium, tuto práci dělají na plný úvazek a pobírají za ni stipendium. Jinak to ale vypadá obdobně, hierarchie je také podobná, stejně jako organizace.\nMyslíte si, že by se ISC MU mohl rozrůst do podobných rozměrů?\nTo si nemyslím, protože už v Utrechtu mají problém sehnat lidi, kteří by si přerušili studium kvůli této práci, i když placené a uznávané jako praxe. V našich podmínkách to podle mě není vůbec reálné. My ve vedení to máme prakticky jako práci na poloviční úvazek, nikdo za to nedostáváme peníze, děláme to ze zájmu a hlavně kvůli získání zkušeností. Bere to ale strašně moc času, takže si myslím, že už jsme dosáhli téměř maximální hranice. Práci pro ISC MU Brno si také někteří studenti mohou nechat uznat jako praxi, uvést ji v životopisu, nebo jim napíšeme třeba doporučující dopis.\nDostáváte na svoje aktivity granty nebo příspěvky? Jakým způsobem je ISC MU financován?\nKdyž přijede student ze zahraničí, tak se u nás může zaregistrovat. K penězům vybraným za registraci (poplatek pro zahraniční studenty činí 500 Kč) se ještě přidávají příspěvky od Centra zahraničních studií Masarykovy univerzity.\nStačí vám tyto finance na provoz?\nTento semestr je na MU asi tři sta zahraničních studentů, z nichž velká část je u nás zaregistrována, takže vybereme dostatek peněz. Z těchto prostředků jsme schopni vyjít každý semestr. Ne, že by nám nějak moc peněz na konci zůstávalo, ale málo taky nemáme.\nJak funguje ISC MU z organizačního hlediska?\nKaždý student se do klubu může kromě pouhého členství zapojit na několika úrovních – základním typem spolupráce je tutoring, kdy student z Masarykovy univerzity dostane za starosti jednoho nebo více „erasmáků“, kterému potom pomáhá s různým vyřizováním, třeba na cizinecké policii, víza, vyřízení průkazky na MHD a dalších. Další možností zapojení je takzvaný týmák, který pomáhá zařizovat všechny akce, které pod ISC MU spadají. Týmáky si vybírají jednotliví členové vedení. Úplně nahoře je osmičlenné vedení, které se stará o to, aby všechno pokud možno hladce fungovalo, a určuje, jaké akce se budou organizovat, v jakém rozsahu a podobně.\nKolik studentů se v současné době zapojilo do organizace klubu?\nAsi kolem tří až tří set padesáti studentů. Týmáků je padesát a počet tutorů se mění podle toho, kolik přijede zahraničních studentů. Na jaře to bývá tradičně méně.\nJak se k činnosti ISC staví zahraniční a jak domácí studenti?\nZahraniční studenti jsou za naše aktivity opravdu rádi, protože by si jinak museli program vymýšlet sami. My je tady chytneme první týden v semestru za ruku a provedeme je až do konce. V průměru ISC MU organizuje jednu aktivitu denně, takže se s námi prakticky nemohou nudit. U českých a slovenských studentů je to povědomí o něco horší, protože kdo si nás vyloženě nenajde, tak o nás neví. To je problém, který si uvědomujeme, a snažíme se ho řešit. Když ale někdo přijede z Erasmus pobytu nebo jiného zahraničního pobytu, tak se k nám většinou přihlásí, protože se chce dál pohybovat v multikulturním prostředí. Drtivá většina feedbacků od odjíždějící erasmáků, kteří strávili svůj semestr v Brně s námi, je pozitivní. Ta pětistovka, co do toho na začátku vloží, se jim mnohonásobně vrátí.\nCo na ISC MU říká Masarykova univerzita?\nPřed měsícem a půl jsem měl prezentaci před rektorem a prorektory o tom, co vlastně děláme a jaký je náš přínos. My se totiž nezajímáme jen o „erasmáky", ale máme i projekty pro brněnskou komunitu, kdy například navštěvujeme dětské domovy nebo posíláme naše členy na střední školy, aby tam učili svůj mateřský jazyk. Masarykova univerzita naši činnost určitě velmi oceňuje, protože ví, že pomoc zahraničním studentům je opravdu potřebná.\nJednak to jsou sporty – fotbal, volejbal, posilovna, ale například i kung-fu a jiné – protože zahraniční studenti si u nás nemohou zapisovat tělocvik. Každou středu si několik dobrovolníků připraví prezentace svých zemí, chodíme také do divadla a na další kulturní akce. A téměř každý týden mají možnost vyjet na výlet do nějakého zajímavého města v okolí Brna, nebo i Vídně či Bratislavy. Velkou část aktivit tvoří výuka jazyků, kdy sami „erasmáci" vyučují ostatní studenty svůj mateřský jazyk. Kromě běžně rozšířených jazyků jako je angličtina nebo francouzština tak můžeme nabídnout třeba kurzy litevštiny nebo korejštiny, kam chodí pravidelně kolem deseti lidí. Těchto akcí se může bezplatně zúčastnit jakýkoli u nás zaregistrovaný student. Další důležitou složkou jsou potom samozřejmě párty, protože mnoho „erasmáků“ sem jezdí kromě studia i za zábavou. Každou středu pořádáme tematické večírky, a potom v průběhu roku čtyři zvláštní akce jako třeba Boat party nebo Tram party.\nJak si stojí ISC MU ve srovnání s ostatními studentskými kluby v Evropě?\nVelmi dobře, protože jsme už dvakrát vyhráli ocenění Section in Spotlight, což je cena, které si opravdu vážíme. ESN nás tímto dává za příklad ostatním studentským klubům. Myslím, že právě velké množství kvalitních akcí je naší největší přidanou hodnotou, díky které jsme toto ocenění získali. Tím, že patříme do ESN, získá student zaregistrovaný v našem klubu kartičku, na kterou může čerpat slevy prakticky po celé Evropě.\nPřetrvávají kontakty se zahraničními studenty i poté, co odjedou domů?\nUrčitě ano, hlavně na úrovni toho tutoringu, protože tam se ze studentů mohou stát opravdu dobří přátelé, kteří udržují těsné kontakty i roky potom, co se poznali, navzájem se navštěvují a podobně. Potom mohou někteří tutoři bez problému procestovat Evropu, protože všude mají někoho známého, u koho mohou přespat.\nJsou na této práci vůbec nějaká negativa?\nZ mého hlediska je to určitě čas. Organizace bere opravdu hodně osobního volna a je potřeba si dobře spočítat, aby to člověk stíhal i se školou. Tutoring ale tak náročný není. Další věcí je, že se o nás asi moc neví, a když ano, tak nás zvenčí berou jako ty, kteří jen chodí pařit s „erasmákama“. Tak to ale vůbec není, zapojit se může každý, jen jde o to nepromeškat začátek semestru. Nabízíme super věci pro domácí studenty. Takže bych rád apeloval na všechny studenty, aby to zkusili, podívali se na náš web a zašli na naše informační schůzky, které jsou hned na začátku září. Když se jim to nebude líbit, tak toho nechají, ale většinou to lidi opravdu nadchne. ISC MU Brno je jako omalovánky – nic není předem dané, člověk může zapojit fantazii, vymýšlet nové věci, dělat si je podle sebe a plně se tím realizovat.\nKlíčová slova: ISC MU Brno, student, Erasmus


Podřipské perníčkování - Certifikované produkty - České středohoří - Regionální značky\nMarkéta Nebeská peče perníčky dle rodinného receptu. Peče perníčky různých velikostí. Vše ručně zdobí a nebojí se žádného motivu. Vše vyrábí z místních surovin a vlastního včelího medu. Výroba perníčku trvá 3 dny.\nV současné době si můžete zakoupit perníčky s motivy roudnických památek a hory Říp v Informačním a dopravním centru Podřipska v Roudnici nad Labem, na farmářskych trzích, například v Roudnici nad Labem nebo v Kavárně Nebeská též v Roudnici nad Labem.\nMarkéta Nebeská - Podřipské perníčkování


Stipendium Vladimíra Kozy 2017 - Nadace pro transplantace kostní dřeně\nStipendium Vladimíra Kozy 2017\nPublikováno dne 17/2/2017\nMUDr. Vladimír Koza (4.7.1954 - 17.6.2012) byl světoznámý hematoonkolog,\nzakladatel Nadace pro transplantace kostní dřeně, Českého národního registru dárců dřeně a Hematologicko-onkologického oddělení Fakultní nemocnice v Plzni, který jako první v České republice provedl nepříbuzenskou transplantaci kostní dřeně českému pacientovi od dobrovolného českého dárce. Svůj život zasvětil převážně medicíně, sám se intenzivně zajímal o vědu a výzkum a vždy vytvářel a významně podporoval touhu po vzdělání u svých kolegů.\nNadace pro transplantace kostní dřeně tedy vyhlašuje Stipendium Vladimíra Kozy na rok 2017:\nStipendium má být odměnou, motivací a příspěvkem k dalšímu profesnímu růstu mladého studenta, vědce nebo lékaře za významný zájem, obětavost a přínos v oboru hematologie, onkologie a transplantační medicíny s úzkou návazností na problematiku krvetvorby, imunitního systému a buněčné terapie včetně kmenových buněk.\ntalentovanému studentovi, mladému vědci nebo lékaři ve věku do 35 let včetně (k datu podání žádosti o udělení stipendia) zapojenému do výzkumu a rozvoje ve výše uvedených oblastech\ntalentovanému studentovi s vysokým potenciálem do budoucna a se zájmem o uvedenou problematiku, který je pro svůj těžký osud znevýhodněn oproti ostatním studentům (např. pro obtížnou sociální situaci, zdravotní handicap) a u kterého by finanční pomoc podpořila jeho další profesní rozvoj\nvědecko – výzkumnému týmu sdružujícímu osoby odpovídající výše uvedeným kritériím\nŽádosti o udělení Stipendia: nominace jsou přijímány do 17. 3. 2017. Nominujícími jsou děkané či proděkané fakult, vedoucí pracovníci institucí a pracovišť s náplní odpovídající profilu Stipendia podle definice výše. Žádosti je možné zasílat na přiloženém formuláři na email: nadace@kostnidren.cz nebo na adresu Nadace: Na Roudné 123/212, 301 00 Plzeň, Tel: 602 685 768 nebo 702 088 363.\nVyhlášení a předání Stipendia: ocenění se udílí jedenkrát ročně jednomu uchazeči, kterého vybere Správní rada Nadace pro transplantace kostní dřeně na základě došlých nominací. Stipendium může být rozděleno adekvátně podílově v případě ocenění týmové spolupráce. Stipendium bude slavnostně vyhlášeno a předáno v rámci Výročního večera Nadace pro transplantace kostní dřeně v Obecním domě v Praze dne 21. 4. 2017 od 19:30 hod.\nV Plzni dne 7. 2. 2017 MUDr. Pavel Jindra, Ph.D.\nTel: 377 521 753, e-mail: nadace@kostnidren.cz\nJméno, příjmení, titul nominovaného:\nPřílohy povinné - potvrzení o studiu, vztahu k nominující organizaci, zaměstnání atp.:\nPřílohy další (publikace, dokumentace, ocenění, hodnocení, atp.):\nJméno nominujícího a funkce:\nE-mail nominujícího: Tel:\nV….. ………… ….. dne……… Podpis nominujícího…………………………………………..\nV……………………. dne……………… Podpis nominovaného………………...........................\nStipendium Vladimíra Kozy 2017 - vyhlášení (PDF 347 kB)\nStipendium Vladimíra Kozy 2017 - žádost (DOCX 51 kB)\n© 2017 Web vytvořila B Media Solutions s.r.o.


TEST - CONAN. | GAMES.CZ\nTEST - CONAN.\n12. 10. 2007 12:12 | Dojmy z hraní | autor: Redakce Games.cz |\nZe řetězu vypuštěný Conan nevypadá jako Arnold, ovšem to neznamená, že by to nebyla stejná mlátička jako film. PODROBNÉ DOJMY Z DEMA\nZe řetězu právě vypuštěný Conan (demo je venku pro Xbox 360 a PS3) sice nevypadá zrovna jako Arnold Schwarzenegger, ovšem to vůbec neznamená, že by to nebyla stejná mlátička jako jeho filmový představitel. V klasické hack'n'slash bojovce ve stylu Heavenly Sword či God of War se ujmete role tohoto legendárního ničitele. Uvolněná demoverze je ale pohříchu opravdu extrémně krátká a zobrazuje pouze jedinou úroveň. Ta zastihne Conana při setkání s dívčí bojovnicí A'kannou, snažící se na své lodi odplout z přístavu zamořeného nákazou zvanou temná smrt.\nTento mor mění vše živé do podob nesvéprávných bytostí lačnících po krvi a aby toho nebylo na našeho svalnatého hrdinu málo, ještě musí osvobodit uvězněné námořníky, jinak loď nemůže odplout. Hlavně se při úvodní střihové sekvenci nelekněte školáckých animací obličejů hlavních představitelů a hodně jednoduchých postav, kdy Conan vypadá a mluví spíše jako přerostlý lidoop. Grafika prostředí sice také mezi výkvět bojovek patřit nebude, ale již se na zdejší svět dá alespoň lépe koukat, než na zjednodušené charaktery. Jediné prostředí v demu plné dřevěných palisád a teras u přístavu ovšem detailem zrovna nevyniká, což dokazuje např. vodopád, připomínající spíše tekutý beton, než průzračnou tekutinu.\nNěkomu také nemusí sednout pevně zvolené úhly kamery bez možnosti svobodného natáčení, ovšem s výhledem jsem potíže při testování neměl. Občas ale chvilku trvá, než se správně postavíte k častým bednám a sudům, aby jste je mocným máchnutím meče rozmlátili na třísky. Tyto předměty často ukrývají zelené bodíky života a nebo naopak červené, přidávající zkušenostní body. Podobně se ještě můžete napít z vázy života a nebo otevřít truhlu zkušenosti, přičemž účinek je v obou případech stejný jako výše. Jedinou další interakci představuje dále jen přesekávání řetězů pohyblivé plošiny pro výstup do vyššího patra a nebo obsluha výtahu pomocí přesunutí páky.\nConan je sice obecně tupější povahy, ale boj zvládá naprosto bravurně, což dokazuje zvládnutím necelé stovky různých útočných pohybů a komb. Ovšem přístupných je na začátku jen několik, další pohybové dovednosti se nakupují právě za nasbírané zkušenostní body. A samosebou, že zkušenost ještě lépe než drancováním prostředí získáte dobrým bojem a řetězením komb. Pokud se vám podaří několik pěkných zásahů v řadě, Conan si bitvu začne ještě více užívat, což poznáte zpomalením času při jeho dovedných výpadech. Ovládání vám nebude činit žádné potíže, však kombinace krytu a dvojice různě silných útoků patří ke standardním funkcím podobných her.\nA pranic nevadí, že Conan nemůže využívat samočinného zaměřování, nebo uzamčení protivníka. Pro dobrý atak či kryt záleží jednoduše pouze na vašem postoji k nepříteli. A pokud vás protivníci náhodou obklíčí, snadno se z této šlamastiky dostanete hbitým skokem a nebo kotouly do stran. Asi nejlepší prvek Conana, který jinak prakticky vůbec ničím nepřekvapí, souvisí s používáním chladných zbraní. Znamenitě funguje možnost sbírání zbraní po padlých a posléze mizejících nepřátelích, takže se v jednom okamžiku můžete v pohodě ohánět jedním i dvěma meči, abyste vzápětí sebrali ještě účinnější dvouručák.\nCONAN japonský trailer\nMenší zbraně lze stejně jako některé předměty v okolí na nepřátele házet, ovšem s odloženým lukem si barbarský hrdina kupodivu vůbec neví rady. Nicméně ani jeho původní držitel moc rozumu nepobral, protože dokáže na Conana střílet jen na větší dálku. Když se k němu po chvíli přiblížíte, jen tupě stojí a nebo v tom lepším případě zmatečně máchá rukama a očekává smrt. Pokud vás ale tento střelec zasáhne, musíte si co nejdříve šipku ručně vyndat z těla, protože jinak vám stále ubývá životní energie. Jestli jsou lučištníci mdlého rozumu, úplně stejně se chovají i všichni další nepřátelé. Ti často přímo před vámi raději koukají úplně jinam a nevěnují vám pražádnou pozornost, aby se po překročení neviditelného prahu v úplně identickém šourání na povel pustili do vašeho hrdiny.\nI přes ryze standardní hratelnost, provedení a dávno zažité prvky, se Conan přese všechno docela pěkně hraje, přičemž nutnost střídání krytu a výpadů vnáší do boje i malou špetku taktiky. Demo dobře ukazuje potenciál bojových komb a silnějších pohybů, které jsou nejen účinné, ale i pěkně vypadají. Plnou hru (půlka října) pak ještě zpestří finální souboje s bossy, ovšem žádného takového protivníka v demu bohužel nenajdete.\nzdroj: vlastní, GT


První signální • RESPEKT\nMozkové závity myslitelů shromážděných ve čtyřkoalici se musely asi samou námahou zavařit, než vyprodukovaly volební slogan „Konec vlády růže s ptákem“, jenž teď zdobí jejich volební billboardy. K takovému výkonu je skutečně zapotřebí být buď naprosto slabomyslný, nebo chladně cynický. U čtyřkoalice si teď člověk není jistý. Dosud mohla budit zdání snad jakési solidnosti, kterou zaručovali dobří moravští křesťané spolu s pražskou intelektuální společností a která se přeci jen odlišovala od mastného odéru sociální demokracie a novoburžoazní domýšlivosti ódées. Asi jim to připadalo v této zemi málo perspektivní. Všude, zvláště v televizi vidí a slyší nějaké dvojsmysly, nějaké vtipy, jak to kdo má a která to má, sami do těch humorných šou chodí, lidé se tomu smějí, proto, jak se říkalo za Zápotockého: K lidu níž, v kapse tíž. Vsadili tedy naši filozofové, liberálové a sociálklerikálové na genitální humor. Hlasy se už jistě hrnou. Člověk, pro kterého ODS už dávno nebyla jeho stranou, měl vždy pocit trapna, když slyšel, že i politik jinak kultivovaný ji nazýval „ptákostranou“. Byl to pocit stejně trapný, jako když se o Josefu Luxovi zbaběle mluvilo jako o „hadu na tři“ nebo když do omrzení kdekdo opakuje, že Zeman je notorický piják becherovky, i když je to třeba pravda. Odpudivá je na tom ta potřeba vlichotit se tím nejpokleslejším způsobem, tím přímým atakem na lidskou jednoduchost a vulgaritu, které přitom máme v sobě dostatek, že pěstovat ji věru netřeba. Ulice našich…\nJakou politiku vůči Rakousku?


Resident Evil: Outbreak File #2 | BiohazardEurope.com\nDruh: VideohraKategorie, do které na webu Biohazard Europe spadá tento článek. Napsal: BiohazardGeekAutor tohoto článku. Datum: 17. února 2021Datum, kdy byl tento článek publikován. Oblíbenost: ★★★Čím více plných hvězd, tím oblíbenější tato hra mezi hráči a fanoušky série je.\nDruhý ze dvou dílů podsérie Outbreak. V těchto dvou dílech se vžijeme do role tří (v multiplayeru až čtyř) z osmi hlavních postav, z nichž každá má své specifické vlastnosti, zbraně a vybavení. Postupem hry lze odemknout celou řadu dalších postav, z nichž každá se těmito hodnotami zařazuje k jedné z těchto osmi hlavních.\nRežimy: Pro jednoho až čtyři hráče\nProducenti: Tsuyoshi Tanaka\nScénáře v Outbreak File #2:\nHra je rozdělena na scénáře, kterých tu je celkem 5. Je tu ještě scénář z prvního RE: Outbreak, který slouží pouze jako tutorial.\n- přeživší se před hordami zombies ukryjí v raccoonském metru. Odtud se musí dostat soupravou metra nebo ventilační šachtou ven.\n- přeživší mají za cíl projít skrze raccoonskou zoologickou zahradu, ve které se musejí vypořádat zejména s obřím zmutovaným slonem nebo lvem.\n- přeživší se dostanou do raccoonského lesa, kde jsou vlákáni až do budovy opuštěné nemocnice, kde jsou napadeni zahaleným mužem se sekerou.\n- přeživší se shromáždili na raccoonské policejní stanici, a musejí vyčkat na evakuaci. Při tom čelit hordám zombies a úniku plynu.\n- přeživší se ukryli v zařízení korporace Umbrella, skrze které se musejí dostat do stok, z nichž opět na povrch, kde buďto odletí helikoptérou (pokud to stihnou), nebo odjedou nákladním vozem (nejdelší scénář).


Každý milující rodič začne jednoho dne řešit, od kdy řešit příkrmy u kojených dětí. Velmi zásadní je tato otázka i pro maminky, které kojit z nějakého důvodu nemohly. A je to zcela pochopitelné. Dítě bylo do té doby zvyklé jen na mateřské mléko. Svět tuhé stravy se mu zatím neodtajnil. Je proto potřeba jít na seznamování s normální stravou postupně. Kdy zařadit maso do příkrmu a jak na to jít správně vám proto nabídneme níže.\nDo této chvíle jste byla vy a miminko jedno tělo a jedna duše. Jenže, jak potomek stárne, zvyšují se jeho nároky na stravu a příjem živin. Je tedy otázkou času, kdy přijde čas na podávání přesnídávek a rozličných typů pevné stravy.\nV tomto ohledu není důležitá jen otázka kolik příkrmu je pro dítě potřeba. Musíte řešit i vhodně zvolené ingredience. Mohlo by se totiž lehko stát, že dítě ještě nebude na danou věc připravené a mohla by mu způsobit nepříjemné problémy. (A teď výjimečně nemluvíme jen o jahodách, po kterých mohou mít malé děti kopřivku.)\nJak se s tím tedy poprat?\nJak zavádět příkrmy a jejich správné množství\nObdobí, kdy dochází ke změně stravování u dítěte, je považováno za velmi významné. Jeho primárním zdrojem živin bylo mateřské, nebo umělé mléko. Podávání příkrmů se považuje za období, na jehož konci bude nový člen domácnosti plnohodnotně stolovat se zbytkem rodiny.\nV tomto období je potřeba dávat pozor na to, aby mělo dítě dostatek živin, které jsou důležité pro jeho zdravý růst. Zároveň je ale nutné brát v úvahu skutečnost, že dítě není dostatečně dospělé na to, aby zvládlo všechno správně strávit. Co se týká množství, to je velmi individuální. Maminky se stresují tím, že dítě toho sní v porovnání s předchozím obdobím hrozně moc. Na druhou stranu, je lepší, aby dítě jedlo, než aby mělo hlad. Proto je nejlepší to nechat na něm a nedávat mu přísně odměřené příděly.\nOd kdy je vhodné dávat miminku první příkrmy\nObecně se doporučuje, aby byly děti na mléce (minimálně) do 6. měsíce života. Ideální je samozřejmě mateřské mléko. Ale jsou mezi námi i ženy, které kojit nemohou. Proto by si neměly vyčítat, když dítě zasytí kvalitní dětskou výživou.\nAlergologové nicméně maminkám doporučují, aby dítěti zkoušely předkládat nemléčné příkrmy už od ukončeného 4. měsíce života, nejpozději však v 6. měsíci. Zároveň by měly maminky děti kojit. Pokud na to dítě reaguje dobře, doporučuje se pokračovat v kojení další (alespoň) 2 roky za průběžně přidávaných příkrmů.\nCo dávat miminkům jako příkrm\nMnoho maminek přemýšlí, jak zařadit lepek do příkrmů. Opravdu to má ale u malých miminek smysl? Nemůže je to spíš ohrozit?\nCo se týče odborných zdrojů, ty říkají, že nemá smysl se snažit vyvarovat potenciálně alergenním potravinám. Pozdní kontakt s alergenem totiž nesníží riziko výskytu alergie. Alergeny se nicméně doporučuje zavádět ještě v době, kdy je dítě (alespoň částečně) kojené. Ne ale najednou, ale v menších dávkách, které se postupně zvyšují. Alergeny nezařazujte před dokončením 4. měsíce života. Do kontaktu s lepkem může dítě přijít mezi ukončeným 4. měsícem a nejpozději v 7. měsíci. Prvotní dávka lepku by měla být okolo 6 g/den, což jsou zhruba 2 piškoty.\nJako první příkrm pro dítě se nejlépe jeví monokomponentní zeleninové pyré, které koupíte v obchodě, nebo si ho vyrobíte doma. Pozor ale na koření a sůl!\nJak kombinovat kojení a příkrmy\nKaždé dítě je osobnost, takže je vhodné přizpůsobit kojení a podávání příkrmu jeho potřebám. Jelikož se ale miminka v náručí matky často uklidňují, je vhodné dítě kojit ráno a večer před spaním a v průběhu dne (například v době oběda) mu nabídnout příkrm. Opět ale platí, že každé dítě reaguje jinak. Na někoho mohou nejlépe fungovat malé dopolední a odpolední přesnídávky atd. Žádný jednotný postup v tomto ohledu neexistuje.\nJak ohřát příkrmy\nAby nebyl příkrm studený, je potřeba ho ohřát. Neměl by být ale ani příliš horký. Nejlépe uděláte, když vezmete malý hrnec, nebo plecháček, na sporáku v něm ohřejete trochu vody a postavíte do něj skleničku od příkrmu. (Klidně v ní může být i ten domácí.) Jakmile je příkrm příjemně teplý (což je nutné nejprve otestovat na sobě), můžete ho podávat dítěti.\nCo dělat, když dítě nechce jíst příkrmy?\nMožná by dítě příkrm chtělo sníst, ale nechutná mu druh, který jste mu vybrala. Úplně nejjednodušším řešením pro vás bude vyzkoušení různých variant. Díky tomu poznáte preference dítěte. S lékařem také můžete probrat, od kdy se hodí zařadit ovocné příkrmy, které mají malí mlsouni často mnohem raději. (Proč by taky ne, když bývají sladké.)\nJak jste řešila přechod z mateřského mléka na příkrmy u svého potomka vy?\nhttps://www.wikiskripta.eu/w/Nemléčná_strava_kojence – Nemléčná strava kojence (česky)\nhttps://www.cdc.gov/nutrition/infantandtoddlernutrition/foods-and-drinks/when-to-introduce-solid-foods.html – Vše o seznámení dětí s pevnou potravou (anglicky)


Trasa:Fushë Arrëz - LumëBardhe - Tuç - Gulag Gurth Spaç - Reps\nProjeto: 2011 - KTM 690 RallyRaid, 2012, 2014 - Toyota Hilux\nObtížnost:Přes sedlo Quaffa Barit je cesta 2014 nově protažená. Celkem pohodlná šotolina.\nPopis: Trasa krásnými horami kolem nejstrašnějšího albánského gulagu Gurth Spaç.\nZ Fushë Arrëz jedete asi 4 km po hlavní silnici na Kukës. Přes mostek (Bridge_Fusheares) odbočte doprava na šotolinu a sledujte hlavní cestu. Dobrá prašná cesta se přehoupne přes sedlo a podél říčky klesne do vesnice LumëBardhe. Na křižovatce jeďte doprava po proudu říčky na vesnici Tuç (tuc). Cesta vede pořád dál podle říčky do kopců. Po 12 km je mostek a za ním portál štoly, ze které vytéká červená voda - důl na měď (dul_med). Odbočte doprava přes můstek. Zde začíná nejobtížnější úsek cesty, který není moc používaný a udržovaný. Kolem výrazné výsypky po levé ruce a rozpadlých domů za potokem stoupáte na hřeben. Toto je nejtěžší úsek cesty. Na hřebeni je malý dřevěný křížek.\nCesta vede z prudkého kopce kolem velkého portálu dolu a postupně se zlepšuje. Následuje odbočka před vesnicí. Odbočte vlevo do kopce a po cca 600 m jsou v zatáčce nalevo modrá vrata (blue_gate). Držte se hlavní cesty, opět kolem dolů přes další hřeben. Za ním je odbočka napravo a vyjedete na vyhlídku (ViewpointG). Serpentýnami dolů ke hřbitovu. Dále směřujte kaňonem dolů na na důl Gurth Spaç (Gurth-Spac). Cesta nemusí být vždy ta nejpoužívanější. Okolní doly jsou stále činné a vyjeté cesty mohou vést každý rok k jinému dolu. Ostrými serpentinami sjedete do dramatického kaňonu, kde je důl Gurth Spaç. Další cesta do Reps je už jednoduchá, v Reps začíná asfalt. V Reps je také nájezd na dálnici i když není v mapách vyznačen.\nZajímavost: Gurth Spaç býval nejhorším gulagem v Albánii. V dole na měď se zde udřela k smrti řada lidí nepohodlných komunistickému režimu, zejména intelektuálů. V zimě velké mrazy, nevytopené ubikace, v létě zase obrovské horko a těžká práce v dole.\nHlavní body jsou v průvodci. Zde jsou jen doplněné chybějící body.\n2gurthspac_001 N42 02.983 E20 03.454 Odbočka pod Lumëbardhë\nBlueGate N41 58.443 E20 04.064 Modrá vrata\n2gurthspac_030 N41 57.650 E20 04.032 Křižovatka v lese\n2gurthspac_032 N41 57.553 E20 04.333 Křižovatka v lese\n2gurthspac_033 N41 56.941 E20 04.268 Křižovatka v lese\n2gurthspac_034 N41 56.332 E20 04.236 Křižovatka v lese\n2gurthspac_035 N41 56.241 E20 04.048 Křižovatka v lese\n2gurthspac_036 N41 55.751 E20 03.794 Křižovatka před vyhlídkou\n2gurthspac_037 N41 55.880 E20 03.386 Křižovatka u hřbitova\nGPX: Protože trasu je pořád obtížné nalézt a potkal jsem pár lidí, co nebyli tupci a přesto nenalezli, tak sem dávám kompletní track ke stažení. V této soutěži jste nejvíce chybovali u modré brány. Ale cestu borovým lesem v závěru jsem letos na jaře sám hledal.\nČlánek o gulagu


PEŇÁS: Plumlovské torzo aneb Napsal básník Svoboda | Názory | Lidovky.cz\n24. července 2013 22:37 Lidovky.cz > Zprávy > Názory\nZatímco ze strany severní, tedy od rybníka, se zvedá pahýl zámku jako nějaký divný přitesaný špalek.. | foto: Jiří Peňás, Lidové noviny\nJe to asi nejpodivnější zámek, co znám. Petr Bezruč, který bydlel na stará kolena nedaleko odtud, v Kostelci na Hané, o něm veršoval poněkud toporně: „zámek je úzký a hrozivý, nestvůrné jakési rysy – drahému pánovi jej stavěli sedláci kdysi“. S tou nestvůrností se mi to zdá přehnané: je spíš bizarní, jaksi výstřední, ba bláznivý, jako dílo nějakého cvoka, který začal něco nadšeně stavět, ale pak ho to přestalo bavit a nechal to tu trčet jako velkolepé, ale poněkud šílené torzo.\nJe to asi nejpodivnější zámek, co znám.\nPlumlovský zámek je opravdu jen čtvrtinou původního záměru svého navrhovatele a ideového tvůrce, zajímavé postavy českého baroka a manýrismu, knížete Karla Eusebia Lichtenštejna (1611 – 1684). Otec tohoto kavalíra, Karel I. z Lichtenštejna, byl neblaze proslulý pobělohorský zemský komisař, předseda soudu, jenž vynesl oněch sedmadvacet hrdelních rozsudků nad českými pány. Otec Lichtenštejn, vychovaný jako prostestant, který však v mládí konvertoval ke katolicismu, neměl pravděpodobně žádné skrupule, takže nesmírně zbohatl při konfiskacích, které sám řídil. Bohatý byl ovšem už před povstáním: plumlovské panství koupil už v roce 1599 od věřitelů zadlužených Pernštejnů, jejichž poslední představitelé dovedli kdysi obrovský rodový majetek cugrund. V té době tu tento panelák však samozřejmě ještě nestál, to byl Plumlov středověkým hradem, jehož zbytky jsou nyní sotva patrné. Karel tu v letech 1608 až 1613 provedl první přestavbu, takže tu zřejmě občas pobýval a vzhledem k tomu, že tu v roce 1625 zemřela jeho manželka, tak se tu asi i dalo bydlet. V roce 1618 to tu ale obsadili vzbouření stavové a nejspíš vyplundrovali, stejně jako jiné Lichtenštejnovy moravské a slezské statky. Na konci třicetileté války (1643) stříleli od plumlovského kostela na zámek Švédové, jenže to pořád nebyla ještě tento hranol, do nějž se trefovat musela by býti rozkoš.\nJe spíš bizarní, jaksi výstřední, ba bláznivý, jako dílo nějakého cvoka, který začal něco nadšeně stavět, ale pak ho to přestalo bavit.\nS jeho stavbou se začalo až v roce 1680, v relativně klidných časech klasického absolutismu, kdy našim korunním zemím vládl druhý – první byl samozřejmě František Josef - nejdéle sloužící panovník českých dějin, o kterém toho myslím ale obecné povědomí ví asi vůbec nejméně, Leopold I. Je to paradox, neboť z časů jeho vlády (1658 – 1705, tedy 48 let) a jeho nástupců, stejně tak málo známých Josefa I. a Karla VI. – to už byl aspoň otec Marie Terezie -, tu zůstalo asi vůbec nejvíce architektonických a uměleckých památek, neb jest to slavná doba našeho hrozivého temna, kdy se šat země ozdobil šperky, klenoty a brokátem baroka, z jehož záře se naše smysly pro tvarovou rozkoš mohou těšit ještě dnes - ba právě dnes, kdy vizuální krása, jako by odcházela z tohoto světa.\nAle to jsem se asi nyní zasnil a nechal unést.\nAle to jsem se asi nyní nechal unést a musím se opravit, neboť jsem si vzpomněl na krásnou mladou průvodkyni, která doprovázela skromnou zámeckou výpravu, již jsem se účastnil, a která si při výkladu roztomilým způsobem přehazovala ty jako by středověké vlající rukávy na svém služebním kostýmu, čímž dojímala každého ještě víc než to přece jen podivné manýristické baroko, jež vyrostlo v to zvláštní monstrum. Ne, všechna krása zcela jistě neodchází...\nZatímco ze strany severní, tedy od rybníka, se zvedá pahýl zámku jako nějaký divný přitesaný špalek..\nZpátky ale k výkladu. Onoho Karla Eusebia z Lichtenštejna (spíš by se asi mělo psát von Liechtenstein, byli původem ze Štýrska) více než politické intriky a kariéra, v nichž vynikl jeho normalizační otec, zajímala alchymie, literatura, hudba, sběratelství – byl zakladatelem rozsáhlých lichtenštejnských uměleckých sbírek, jež náš stát v roce 1945 dosti problematicky zabavil a s jejichž vrácením má dosud potíž: diplomatické styky s Lichtenštejnskem jsme z těchto důvodů navázali pro jistotu teprve před čtyřmi lety...)\nKnížete Karla Eusebia ze všeho nejvíc ale zřejmě zajímala architektura. V tomto oboru byl tím, čemu by se dnes řeklo nadšený diletant, tedy muž bez inženýrského glejtu, ale s obdivuhodnou znalostí a zapáleností, kterými vyrovnával absenci formálního vzdělání. Zvláště obdivoval největší autoritu tehdejší, tedy raně barokní architektury, Giacoma da Vignolu, dokončovatele Michalengelem navrženého (a jinými rozestavěného) svatopetrského chrámu ve Vatikáně a stavitele jesuitského kostela Il Gesù v Římě, jehož klon máme v Praze na Karlově náměstí (sv. Ignác). Podle jeho regulí, které byly závazné, starý pán Karel Eusebius – už mu bylo sedmdesát - hodlal postavit i rozsáhlé, přímo monumentální knížecí sídlo, které mělo být vybudováno in quatro, tedy čtyřboké, jak to da Vignola požadoval. Měl tak vzniknout obrovský palác, jehož velikost, ba bombastičnost si člověk uvědomí, když se ocitne přímo před průčelím toho jediného křídla, které bylo nakonec postaveno.\nZe strany jižní, tedy tam, kde měl být dvůr či nádvoří, se člověk ocitne tváří v tvář skutečné architektonické orgii.\nZatímco ze strany severní, tedy od rybníka, se zvedá pahýl zámku jako nějaký divný přitesaný špalek, jehož fasáda je dosti fádní, ze strany jižní, tedy tam, kde měl být dvůr či nádvoří, se člověk ocitne tváří v tvář skutečné architektonické orgii. Před jeho užaslým zrakem se zvedá defilé sloupoví, architektonických řádů ionských, korintských a toskánských, všech těch pilastrů, architrávů, kládí, dříků, abakusů a dalších věcí, z nichž se ta kolonáda na stojato skládá. Jako by se tu na jedné stěně vyřádil nějaký student barokní architektury, čtenář a následovník da Vignoly a Palladia s jejich příručkami Jak postavit barokní palác a na nic nezapomenout. Ta pompéznost vynikne o to víc, že se k ní přichází přes docela obyčejný dvůr, přes takovou selskou branku vhodnou tak pro sedlácké vozy, kterými se sem přivážel proviant a odvážel hnůj. Mírný kopeček s vyčnívající skálou, na níž stál původní hrad, ostatně připomíná zkamenělou kupku kompostu, hnoje či něčeho takového.\nJak postavit barokní palác a na nic nezapomenout.\nSe stavbou se začalo v roce 1680 a jejím mecenášem a zadavatelem nebyl starý pán Karel Eusebius, nýbrž jeho syn Jan Adam Ondřej (Hans Adam I. Andreas, 1662 – 1712). Ten tedy pověřil svého diletujícího otce, aby mu vypracoval návrhy na reprezentativní palác, který by se zvedal tady, na konci Hané, která tu přechází v Drahanskou vrchovinu, na místě, kde je to z Vídně asi stejně daleko jako do Prahy, na půl cesty mezi rodovým zámkem v jihomoravských Valticích a slezskými panstvím Lichtenštejnů: onen problematický Karel, otec a dědeček zmíněných, je pohřbený v Opavě. Otec během stavby (1684) však zemřel a zároveň se brzy ukázalo, že projekt je přemrštěný, předimenzobvaný a nepraktický. Potíže byly hned s prvním křídlem, pod nímž se začala drolit skála.\nBachraté postavy zahalené do zřasených hábitů poletují v prostoru spoře anticky vyzdobeném.\nJan Adam Ondřej proto dokončil pouze první stěnu, přičemž skutečně hotové, tedy připravené k jakémusi obývání, jsou sotva tři patra. Stačil je ještě nechat vyzdobit vídeňským malířem Janem Jiřím Greinerem, který pro stropy zvolil výjevy z Vergiliovy Aeneady: nevím, jestli by to ovšem kdo poznal - bachraté postavy zahalené do zřasených hábitů těžkopádně poletují v prostoru spoře anticky vyzdobeném. A pak, v roce 1688, čtyři roky po otcově smrti, stavbu zastavil. Lichtenštejnský rod se pod jeho vedením ostatně začal orientovat jiným směrem, pár let nato zakoupil Jan Adam, zvaný také Bohatý, neboť byl velmi úspěšný finanční spekulant, panství Schellenberg a Vaduz. Ty se pak staly zárodkem současné jediné absolutické monarchie v Evropě, bohatého a prosperujícího Lichtenštejnska. Dalo by se tedy říci, že krach stavebních plánů tady na Hané vedl ke vzniku onoho alpského ideálního knížectví, což nevím, jestli je tam dostatečně známo. Mohli by odtantud třeba přijít s nějakou ideou, co tady s tím. Luxusní hotel by to byl báječný! Nebo penzion pro lichtenštejské důchodce. Musel by se tam ovšem přidělat výtah.\nZvedá se před jeho vytřeštěným zrakem defilé sloupoví, architektonických řádů, pilastrů, architrávů, kládí, dříků, abakusů a dalších věcí.\nTak zůstal od konce 17. století nedokončený plumlovský zámek trčet na okraji městečka Plumlova, vzpínaje se na ostrohu nad rosolnatým rybníkem.\nA tady začíná druhá část oné historie, pro kterou stojí za to Plumlov znát! V onom rybníku se totiž jedné letní noci roku 1972 koupali mladí intelektuálové, pozdější významní pražští bohémové, Jiří Daníček, spisovatel a polistopadový předseda Federace židovských obcí, a Eugen Brikcius, basník a tak dále. O tomto koupání vím léta, neboť souvisí s kultem, o němž se tu dáíle rozepíšu, ale mám o něm i čerstvou referenci, neboť jsem o tom s Eugenem Brikciem mluvil právě před pár dny v Košicích (budu o tom ještě psát v příštím díle), kde se účastnil Měsíce autorského čtení a kde jsem se shodou okolností vyskytl též.\nEugen se podivil mému zájmu, ale hned si vzpomněl: ano, samozřejmě, to bylo při akci Pocta Plumlovskému k stému výročí jeho narození, tedy v roce 1972. Účastnila se toho skoro celá Křižovnická škola (čistého humoru bez vtipu). Organizoval to nebožtík Vladimír Borecký, on byl tím Svobodou úplně posedlý. Nikdy nebylo jisté, myslí-li to vážně, či je to celé mystifikace. To ostatně na tom bylo nejlepší. Ale mně, říkal mi Eugen při snídani v košickém penzióně, nadosmrti utkvěla vzpomínka na tu krásnou červencovou letní noc, kdy jsme s Daníčkem vlezli do toho rybníka, Měsíc se opíral o jeho temné a rybinou páchnoucí vody a na hladině se zobrazoval dokonalý obraz toho podivného zámku, lamezonu, obraz, který jsme svými těly rozčeřili. Bylo to naprosto magické, řekl Eugen a zdálo se mi, že se při té dávná vzpomínce zasnil.\nEugen se podivil mému zájmu, ale hned si vzpomněl.\nTady tedy narážíme na druhý plumlovský fenomén, na druhou zvláštnost této lokality, kterou jsem měl od dětství na dohled, třebaže okrajově (viz minulý fotoblog Vypuštěná přehrada). Souvisí se zjevem, který se jeví být protikladným tomu ambicioznímu baroknímu pahýlu, ale zároveň s ním tvoří zvláštní soulad, bizarní dvojici, jejichž torzovitost se se vzájemně doplňuje. Jde o básníka Václava Svobodu Plumlovského (1872 – 1956). Charakter jeho poezie dobře vystihuje třeba tato báseň:\nKdyž jsem šel jednou z Brna,\nona už houštině leží,\nJde o básníka Václava Svobodu Plumlovského (1872 – 1956).\nV roce 1996 vyšla v nakladatelství Torst kniha Co složím, to mám, která je definitivním shrnutím Svobodova (Plumlovského) stručného díla, jež je tu obaleno celou přílohou doprovodných textů a studií, které jsou většinou dílem zmíněného Vladimíra Boreckého (1941 – 2009), filozofa a psychologa, největšího Svobody (Plumlovského) věrozvěsta – a vykladače podobných zjevů, pro něž vymyslel geniální termím mašíblové: magoři, šílenci, blázni. Tehdy, před těmi sedmnácti lety, jsem o té knížce napsal referát do Respektu, jehož část tady ocituju, nejen proto, že si tím ušetřím námahu to znovu sepisovat:\nV roce 1996 vyšla v nakladatelství Torst kniha Co složím, to mám.\n(...) Samotný život i dílo Václava Svobody Plumlovského (1872 - 1956) by bez nadšenectví Vladimíra Boreckého a jeho podobně zasažených přátel zůstaly pravděpodobně zasunuty v lokálním koloritu Plumlova a blízkého Prostějova. Zůstal by snad chvíli v paměti jako místní podivín, jenž trpěl pocitem velikášství, které je tím více k smíchu, čím silněji je provázeno neschopností vést obyčejnou, praktickou existenci. Svobodovi současníci ho přijímali jako „plkana" čili tlachala, kožičkáře (muže vykupující kůži stažených koz) který si při své materiální nuzotě zakládal na maloměstské noblese, obcházel okolní dědiny, zapřádal s vesničany hovor, který vedl v okázale spisovné češtině. Dával si záležet, aby si od nich zachoval patřičný odstup, neboť jeho status "básníka a spisovatele" mu jen tak nedovoloval zadat si s každým. Svoboda byl pro své krajany čímsi jako obecním bláznem, tedy institucí odpradávna všeobecně na venkově i městech rozšířenou. Jeho zvláštnost však spočívala v utkvělém veršování, přímo v neschopnosti vést řeč obyčejnou prózou, mluvit, tak jako tady všichni, tedy hanáčtinou.\nZapsaného „díla“ zůstalo po Svobodovi Plumlovském jen nepatrně. Existují pouze texty z období let 1930 a 1931, kdy ve vlastním nákladu vydal svazeček Básně, povídky a cesty, a pak několikastránková "próza" Román ze života XX. století. Drama lásky, v níž je hyperrealistickou formou zachycena tragikomická historie neopětované lásky hospodské dcerky Lidušky k podivínskému amantovi Svobodovi. (...)\nJenže to, co skutečně přežívalo, zůstávalo v místním povědomí, jež dlouho nepřekročilo prostějovský region a žilo, aniž by zřejmě bylo nějak ovlivněno vzmáhajícím se zájmem z pražských kruhů, v ústní, silně ironické tradici. Mohu doložit, že v polovině 70. let, to jest dvacet let po básníkově smrti v kroměřížské psychiatrické léčebně, se v Prostějově tradovalo několik Svobodových veršů: především Spadl kámen do voda / napsal básník Svoboda a pak Už je tady jaro zase / na louce se pase prase. V druhém případě jde nejspíš o kontaminaci nebo variaci několika rýmů ze zapsané básně Chudobín: Srna se v poli pase, / po dvoře běhá prase.\nUž jen těch několik fragmentů - a citovat lze libovolně další, dává tušit, o jakou poezii se jedná. Nic už snad nemůže být v básnickém projevu simplexnější. V oproštěnosti od jakýchkoli intelektuálních i estetických nároků se hlouběji již snad nelze dostat. Je to čisté, bezpříznakové naskakování rýmů, kdy jeden bezprostředně vytahuje druhý, komandován jen logikou souzvučnosti a nesmírně úzkého inventáře básníkova lexika i představ. Svobodovo veršování zřejmě dokonale odpovídá ideální představě básnících prosťáčků, naprosto netknutých jakýmikoli literátskými nánosy a nároky. Je to "tvorba", jež i námětově čerpá jen a jen z tenounkých pramenů bezprostřední skutečnosti (nic na tom nemění fakt, že zveršována jsou i témata cizokrajná, např. Neapol a Pigmejové - trpaslíci), která je přitom znivelizována do jednorozměrného obrázku těch nejprostších výjevů. Při čtení nebo recitaci zažíváme zpočátku pocit, jako bychom stáli tváří v tvář ryzímu venkovskému dada ve stavu zrodu, jenže nikde ani stopa po pointě nebo snad záměrnosti, po jakési osobní výjimečnosti či svérázu. První reakcí je sice zážitek bezděčného humoru, jenže ten se rychle vyčerpá a pak nastupuje již jen seriál jakéhosi až zrůdně vykostěného ducha, téměř monstrózního přerostlého dítěte, postiženého veršovnickým pudem. Čili nezaujatý čtenář se neubrání dojmu, že jde o případ sice "zajímavý", avšak pro svou dokonalou destilovanost rovněž politováníhodný.\nUž je tady jaro zase / na louce se pase prase.\n“(...) Jenže případ Václava Svobody Plumlovského neskončil jeho smrtí a zbytkovou pamětí v ústní tradici jeho krajanů. Právě pro svou průzračnou "placatost" (výstižný termín Vladimíra Boreckého) se dílo Svobody Plumlovského stává ideálním exemplářem pro nekonečné možnosti vážně i mystifikačně (nelze je odlišit) míněných výkladů. Intelektuál, vybavený psychoanalýzou a vyzbrojený interpretační vervou, se pouští do řídkých vod Svobodovy literární pozůstalosti a rozvíří kaskády nejfantasknějších možností.\nNejtypičtějším příkladem je tu Svobodova idea vybudovaní tak zvaného "lamezonu" čili "domu" (z francouzského "la maison"), jež se z čista jasna vynoří v závěru již zmíněného textu Drama lásky. Zhrzený básník náhle pojme úmysl vybudovat cosi jako "stavbu s kuklí a věží. Přes sklo bude tam vidět jaro, léto, podzim, zimu. Nadšen bude každý cizinec". Pro interpreta, jakým je Vladimír Borecký, je to příležitost, aby v takovém motivu okamžitě nalezl ideální příklad Freudovy teorie sublimace erotické touhy a dále ji spojil s neméně sofistikovaným výkladem hospody (kam básník chodil na námluvy) jako transformace tradičně maskulinního prostoru v ženský prostor, fraucimor. Pasáž, jíž Borecký zakončuje první ze svých čtyř v knize otištěných interpretačních esejů, stojí za otištění: "Ideální projekt lamezonu ve svých mlhavých obrysech tak navozuje spojení protichůdných poloh všedního a svátečního, civilního a posvátného, hospody a kostela v syntéze, které dosáhl zlyričtěním a zfeminizováním interiéru hospody, v eufemizaci, kterou může jako mysterium svatebního obřadu splynutí duší obsáhnout jen lamezon jako novodobý chrám. "Jak je patrné, posmrtný život ubohého Václava Svobody Plumlovského tu na sebe vzal podobu přímo fantomatickou.“\nTolik tedy můj článek z roku 1996.\nV roce 2002, na který připadlo sto třicáté výročí Svobodova narození.\nV roce 2002, na který připadlo sto třicáté výročí Svobodova narození, odhalili Boreckého přátelé kultovnímu básníkovi v Plumlově pomník. Slyšel jsem, že ne každý Plumlovák tím byl nadšen, neboť nechápal, proč má být v jeho městečku vzdána čest někomu takovému, kdo byl po většinu života všem lidem je pro smích. Věřím, že si na dílo Ellen Jilemnické Hanáci zvykli.\nIdea „lamezonu“, o jehož vybudování Svoboda Plumlovský snil, jako o „novodobém chrámu“ a kterou Borecký interpretuje poněkud přízemně jako lepší či filozofickou hospodu, by stejně tak nevznikla bez každodenního pohledu pošahaného básníka na falickou stavbu nedokončeného lichtenštejnského sídla. Ta nikdy nesloužila k svému zamýšlenému účelu, Lichtenštejnové možná dokonce zapomněli na to, že kdesi v tomto krásném, ale relativně zastrčeném koutě Moravy mělo něco takového stát. Zámek se využíval především jako ohromná sýpka a skladiště, byly tu kanceláře, správa okolních lesů a statků, také okresní šatlava. Pokud si vzpomínám, za mého prostějovského dětství (70. léta), byl zámek zavřený a pustl dosti očividně. Od devadesátých let byl po částech zpřístupňován, nyní už tři patra, kde toho ale popravdě moc není. Jen ty dlouhé a prázdné chodby s komnatami snaživě vyplněnými nějakými nástěnkami a skromným historickým harampádím. Návštěvník občas zvedá hlavu, aby na stropech pozoroval barokně antické výjevy, ale často hledí z oken na krajinu, která se mírně zvedá do drahanských lesů. Ano, zámek je krásnější z vnějšku, čímž ale nejdrazuji od návštěvy. Nejpřitažlivějším zámeckým objektem je totiž zcela jistě krásná průvodkyně, které s rozkošnou nevinností odvykládala naučený text. O Svobodovi Plumlovském se ale při výkladu nezmínila. Takže to tady píšu též pro poučení mládeže. Kdyby to náhodou četla, je to psáno trochu pro ni. Eugen Brikcius tomu určitě jako básník porozumí.\nAle často hledí z oken na krajinu, která se mírně zvedá do drahanských lesů.\nLichtenštejnsko | Vatikán | Osobnosti LN blogují | Fotoblog Jiřího Peňáse | nádvoří | Haná | Marie Terezie | Štýrsko | Plumlov | Kostelec na Hané | Petr Bezruč | architektura | František Josef I. | Zámek | Karel I. | Řím\nM. Vránek prima čtení, díky! 12:24 28.7.2013


Kamiony se chtějí vrátit na Jižní spojku - Pražský deník\nKamiony se chtějí vrátit na Jižní spojku\nPraha - /AKTUALIZOVÁNO/ Tragická úterní nehoda u Lochkovského tunelu vrátila na několik hodin kamiony zpět na Jižní spojku. Jejich řidiči by se sem ale chtěli vrátit natrvalo.\nUž měsíc jezdí po Pražském okruhu a na spojku mají vjezd zakázán. Dopravci se už proto obrátili na pražský magistrát, po kterém požadují, aby umožnil kamionům přijíždějícím ze severu, zejména od Mladé Boleslavi a Hradce Králové jezdit po Jižní spojce.\nMagistrát se ale v žádném případě na tyto prosby nechystá kladně reagovat. První náměstek primátora Rudolf Blažek (ODS) několikrát zopakoval, že to nepřichází v úvahu. Provoz na Jižní spojce se uklidnil a řidiči osobních aut a Pražané si to nemohou vynachválit, navíc díky tomu byla v místě zavedena i expresní linka.\n„Jedním z hlavních důvodů, proč se okruh staví, je přece ten, aby ulehčil přetížené dopravě v hlavním městě, tak nebudeme pouště kamiony zpět na spojku,“ sdělil Blažek.\nDopravci argumentují: Obchvat sice dobře funguje pro vozidla jedoucí východo-západním směrem, tedy jako spojnice mezi brněnskou dálnicí D1 a plzeňskou D5, ale pro vozy ze severu představuje zdržení a zbytečné náklady. Tak zní i vyjádření mluvčího sdružení dopravců Česmad Bohemia Martina Felixe.\nZdržení pro auta přijíždějíí ze severu\n„Pro nákladní vozidla přijíždějící do Prahy od Hradce a Mladé Boleslavi okruh bohužel přinesl trojnásobné prodloužení trasy. Rovněž obyvatelé Spořilova asi nejsou nadšení z toho, že kamiony se hromadí v jejich čtvrti, když by mohly projet po uprázdněném Barrandovském mostě,“ uvedl Felix.\nNa Spořilově vzrostl automobilový provoz o čtvrtinu na 55 tisíc aut denně. S tím ale magistrát už dříve počítal a bral to jako nucenou daň za uvolnění Jižní spojky. „Věříme, že i tady kolony co nejdříve skončí. Pokud bude další část obchvatu mezi D1 a Běchovicemi postavena co nejdříve, bude i zde do tří let klid,“ sdělil dosluhující radní pro dopravu Radovan Šteiner (ODS).\nJako další absurditu vidí dopravci současné zúžení na posledních kilometrech D1 před Prahou kvůli pokládce kabelu. „Je nepochopitelné, že po roce a půl uzavírek se takto degraduje otevření tak drahé stavby, jakou je část Pražského okruhu. Navíc pochybné pracovní tempo působí vůči řidičům v kolonách až arogantně,“ dodal Felix.\nMezitím na zmíněném Spořilově před několika dny skončilo měření imisí a průjezdu vozidel v souvislosti s uzavřením Jižní spojky pro kamiony.\nPomoc pro Spořilov\nNa základě výsledků připravuje Praha 4 návrh řešení odklonění dopravy ze Spořilovské. „Poslali jsme také dopis hygienikovi hlavního města, ve kterém požadujeme prošetření celkové situace na Spořilově z hlediska vlivu na zdraví zdejších obyvatel. Zároveň hledáme další varianty dopravy přes Prahu. Nabízí se například využití křižovatky na Kačerově,“ sdělil starosta Prahy 4 Pavel Horálek (ODS).\nKvůli problému s novým dopravním opatřením už také radnice jednala s místními občany. „Domluvili jsme se mimo jiné na měsíčním, maximálně dvouměsíčním monitorování dopravy, a pokud bude situace na Spořilovské i nadále takto špatná, budeme zde jednoznačně požadovat zákaz provozu kamionů,“ dodal Horálek s tím, že Praha 4 bude pokračovat ve vlastních měřeních.\nPražský obchvat: měsíc provozu, jeden mrtvý a sedm nehod\nJeden mrtvý. Taková je bilance měsíce fungování nového Pražského okruhu. Jak informoval pražský policejní mluvčí Tomáš Hulan, analytické oddělení dopravní policie eviduje na novém úseku zatím asi sedm nehod. Přesná čísla budou až na začátku listopadu. Jediná tragická nehoda se stala v úterý u Lochkovského tunelu. Zablokovala provoz ve směru na D5 na několik hodin.\nNaopak na Jižní spojce je nyní klid. Podle pražské policie se zde po otevření okruhu silnice, která patří k nejvytíženějším dopravním tepnám v Praze, výrazně zklidnila. „Mezi Prahou 4 a Prahou 5 nyní motoristé plynule projedou za několik minut,“ uvedl mluvčí pražské policie Tomáš Hulan. I přesto, že už se na Pražském okruhu stalo několik vážnějších dopravních nehod, ve srovnání s dřívějším stavem na Jižní spojce je to stále výrazně méně.\nPočet aut na Barrandovském mostě klesl podle Ředitelství silnic a dálnic o 50 tisíc na zhruba 80 tisíc denně.\nNovou část Pražského okruhu pak využije v průměru 60 tisíc aut za den, z toho je asi 12 tisíc kamionů. Na mýtném státu za měsíc vydělal 20 milionů korun. „Tento úsek okruhu je stále ve zkušebním provozu. Sleduje se provoz, jeho plynulost ale i samotná stavba,“ dodal mluvčí ministerstva dopravy Karel Hanzelka.\nV ekoncentru Prales měli žně V ekocentru Prales se uskutečnily první žně. Dopoledne tak v horní části…\nTragédie ve Španělsku ovlivní i opatření při koncertu v Letňanech Praha – Rozmanité akce kulturní, společenské i sportovní. To jsou události…\nDětští návštěvníci Prahy skončili v nemocnici. Kvůli jídlu? Praha – S vážnými zažívacími problémy odváželi záchranáři v noci na pátek…