Dagmar Patrasová a Felix Slováček | Pro ženy | Blesk.cz\nPro ženy > Láska a vztahy > Dagmar Patrasová a Felix Slováček\nDáda s Felixem svorně tvrdí: "Nejdůležitější ze všeho jsou pro nás oba děti!!!"\n24 let spolu Dáda /Býk/ & Felix /Blíženec/ O seznámení s populárním Felixem Slováčkem mladinká herečka Dagmar Patrasová vůbec nestála. Znala ho jen z televize a z časopisů, kde jí připadal nafoukaný a protivný. Zato on bezmála půl roku přemlouval svého kamaráda režiséra Janka Roháče a jeho ženu Zuzanu Buriánovou, aby je seznámili. Dáda totiž hrála v divadle Semafor s Roháčovou manželkou. Stalo se. Zuzana Buriánová Dádu nakonec přemluvila. Společně navařily, napekly a sezvaly do pidi bytečku v Loretánské ulici menší společnost. "Musela mi slíbit, že jakmile všechno snědí, ihned ho odvedou. Ale jak už to tak bývá, odříkaného krajíce největší kus! Felix mě moc překvapil, byl příjemný, milý, všechno snědl, všechno vypil a usnul. Nikdo nevěděl, co s ním, vzbudit se nám ho nedařilo, a tak u mě zůstal až do rána," pouští se Dáda do vyprávění v útulné jídelně. "Když jsem se probudil, nevěděl jsem v první chvíli, kde jsem. Rozhlédl jsem se a uviděl vedle sebe něco krásného, černého, stočeného do klubíčka a přál jsem si, aby to tak zůstalo navždycky. "Zanedlouho se Felix k Dádě skutečně nastěhoval. Přinesl si všechny hudební nástroje, frak, bílé košile, lakýrky a vzápětí vyplnil žádost o rozvod. "Dáda nebyla hlavní příčinou mého rozvodu. To manželství nefungovalo už dávno předtím. Jen všechno uspíšila. "Rozvodové tahanice se ale vlekly tři roky. Felixova bývalá manželka se rozvodu bránila, a tak odročení střídalo odročení. "Nakonec jsme si řekli, že už je nám všechno jedno. Chtěli jsme dítě. To pro nás bylo to hlavní," říká Dáda. Malý Felix je tak trošku vánoční dárek. Vznikl prý na Štědrý den dopoledne. "Na to, že jsem těhotná, přišel vlastně Felix. Ten rok jsme trávili Silvestra u jeho rodičů a on najednou povídá: Máš úplně jiné oči, ty jsi těhotná! Čímž mi zboural veškeré romantické představy o tom, jak mu tuhle úžasnou novinku sdělím sama." Naštěstí tahle zpráva pohnula i se soudem. Felix se rozvedl 7. března a o 17 dní později - 24. března 1983 - si na Vyšehradě mohl konečně říci vytoužené ano s Dagmar Patrasovou. Dáda s butikovou bulimií Přestože je mezi nimi třináctiletý věkový rozdíl, nikdy jim to nedělalo potíže. "Když jsem se narodila, bylo mému tatínkovi třiatřicet. Vždycky jsem inklinovala spíš ke starším, ne ke svým vrstevníkům, ale k lidem, se kterými si můžu o něčem povídat, s nimiž si rozumím. A právě takový je Felix. Od začátku mi připadalo, že se známe odjakživa, jako by byl z mé krve. S troškou nadsázky se dá říct, že tomu tak skutečně je, oba máme skupinu 0pozitivní." "Myslím, že je důležité, aby ve vztahu vládla pohoda, a to i přesto, že se občas pohádáme nebo si dokážeme říct věci ne zrovna lichotivé," dodává Felix. Většina hádek má u Slováčků jednoho společného jmenovatele - "butikovou bulimii". "My se vlastně ani nehádáme. Stačí, jak se Felix zatváří pokaždé, když si koupím něco nového na sebe. Snažím se mu vysvětlit, že když jsem neustále na obrazovce, nemůžu chodit pořád v jedněch a týchž šatech." "Ale miláčku, to je jen takové předstírání. Ty se na Kouzelnou školku jen vymlouváš," nedá se odbýt Felix. "No dobrá," připouští se smíchem Dáda, "na něco se přece vymlouvat musím, ale ty sám jsi parádivý až hrůza a já tě naopak nutím, aby sis koupil něco nového, hezkého, protože z toho mám radost. Ale když si koupím něco já, tak ty z toho radost rozhodně nemáš! "Felix se na okozlobí." To není pravda, já si jen myslím, že není nutné mít jeden svetr ve všech barvách..." "No vidíš, takže já se tím svým nakupováním vlastně snažím udělat radost tobě!" zakončuje diskusi Dáda a oba sesmějí. Ale i z téhle manželské přestřelky je cítit láska a vzájemný obdiv. Děti nade vše "Že se nám narodí jako první chlapeček (syn Felix, dnes 20 let) jsem věděla asi měsíc dopředu. Kolegyně Hanka Čížková mi tenkrát domluvila ultrazvuk. Nikdy nezapomenu na ten nádherný pocit, když mi řekli - je to kluk a je zdravý! Brečela jsem a smála se štěstím zároveň. Když se narodil, vypadal jako dokonalá Felixova zmenšenina. Pamatuji si, jak jsem ho neustále rozbalovala a kontrolovala, jestli má všechno na svém místě, jestli dýchá. O dvanáct let později jsem prožívala stejné pocity s Aničkou (dnes 8 let). Byla jsem už starší maminka, a tak mě neminulo vyšetření plodové vody. Seděli jsme, tenkrát ještě s mým tatínkem, u stolu v jídelně a já se po telefonu dozvěděla, že moje miminko je v pořádku a bude to holčička. Ten pocit je nepopsatelný! Anička byla doslova vymodlené dítě. "U Felixova porodu tatínek nebyl, jel zrovna na turné s Karlem Gottem, ale Aničku už si ujít nenechal. "Bylo to nádherné, žádné problémy mi to nedělalo, klidně bych do toho šel znovu," kasá se Felix. Desku pro děti vymyslel Felix Dagmar Patrasová je Dádou už z dob divadla Semafor. Říkal jí tak Jiří Suchý a oficiálně ji tak psal i na divadelní plakáty. Tou pravou Dádou - Dádou pro děti - se ale stala až o několik let později. "Ve Studiu Kamarád byla vyhlášena soutěž s názvem Pohár pro písničku. Poprvé jsem vyhrála s písničkou "Chytila jsem na pasece žížalu", podruhé s "Pasu, pasu písničky", a pak jsem většinou zase vyhrávala jen já. Dělat pro děti, mě začalo ohromě bavit. Díky těm svým jsem dokázala nahlédnout do jejich světa, atak Felix přišel s nápadem udělat desku jen pro děti. Každý rok vymýšlí Dáda nové turné, vydává nové CD, které, jak říká, je plné písniček na hraní i jen tak pro zábavu. O tom, že Dádu děti opravdu milují, svědčí i 16platinových desek a pracovní diář, který je už dnes plný až do prosince. Manželé společně vydávají dětský časopis Dáda, připravují videokazety a jsou pyšní na interaktivní internetové stránky, které jedna americká firma vyhodnotila jako nejlepší dětské stránky na světě! "V Čechách se stále na představení pro děti pohlíží jako na něco méněcenného a podřadného. Děti jsou ale nejkritičtějšími diváky, a tak je to těžká práce. Stále hledajínové a nové podněty. Neznají průměr. Buď vás milují, nebo ne." V Českém ráji je ten pravý ráj Chalupu v Českém ráji si pořídili před pěti lety. "Felix strašně rád cestuje, miluje moře a o nějakou polorozpadlou chalupu nestál. Nakonec si to tam ale zamiloval stejně jako já a děti. Každé léto tam dokonce zavařujeme marmelády. "Nejlépe jim jde prý meruňková." Přiznávám, že něco na té chalupě je. Když se odtamtud vrátíme, jsme odpočatí, nabití energií, ale k moři jezdíme stejně. Už začínám pomalu listovat katalogy cestovních kanceláří. Ale je jedno, kde dovolenou strávíme, důležité je, abychom byli všichni čtyři pohromadě," zakončuje rozhovor Felix.\nJak to vidí? Nejoblíbenější místo: ONA: Chalupa v Českém ráji. ON: Kdekoliv, kde jsme všichni pohromadě. Kvůli čemu se nejčastěji pohádají: ONA: Kvůli nákupu oblečení. ON: Kvůli Dádině butikové bulimii. Kdo po hádce podá ruku k usmíření: ONA: Felix. ON: Nemám totiž rád dusnou atmosféru. Na co se nejvíce těší? ONA: Na dovolenou na chalupě. ON: Na léto, až budeme všichni spolu. Kdo první vyslovil slovo svatba? ONA: Já, čekala jsem Felixe a chtěla jsem, abychom byli rodina se vším všudy. ON: Dáda. Jak dlouho jsou spolu: OBA: Čtyřiadvacet let.


Návrh kuchyně do malého bytu | Pražské bydlení\n9.7.2021 9.7.2021 Petr Sekerka\nInteriérkuchyně na míru, kuchyně na zakázku, návrh kuchyně\nBydlení zvláště v dražších městech mnohdy znamená uskromnit své plány na prostorné pokoje a doslova se poskládat do malého bytu. Díky moderním prvkům a chytrým řešením vás ale ani menší prostor nemusí výrazně omezovat. Díky návrhům kuchyní od zkušených bytových designérů můžete spojit funkčnost, praktičnost a vkus do jednoho propracovaného celku a vytvořit si harmonické místo pro život. Bez ohledu na to, zda bydlíte v malém bytečku, anebo kralujete v prostorných pokojích, bývá častou volbou spojení kuchyně a obýváku. Přeci jen se jedná o místa, kde trávíme většinu času, proto ložnice a ve výsledku ani dětský pokoj nepotřebují tolik soustředění a vymýšlení jako obývací pokoj a kuchyň s jídelnou.\nTo, že vás rekonstrukce nemusí finančně zruinovat, dokazují kuchyně na míru za velmi zajímavé a rozumné peníze. Designéři pracují s prostorem, vnímají vaše požadavky na barvy, materiály a díky tomu dokáží navrhnout koncept často propojený na jídelní část pro komfortní sezení u oběda s přáteli i večer s rodinou nad teplou večeří. Kuchyň často navazuje na obývací část, kde se prvky mohou prolínat.\nKuchyně na zakázku jsou ideální volbou pro malé byty, kde se dají šikovně uspořit centimetry právě díky kuchyni spojené s jídelním stolem či obývací stěnou. V malém prostoru si sice nemůžete představovat obří kuchyň se samostatně stojícím ostrůvkem pro vaření, nicméně i tady platí, že s dobrými nápady a kombinacemi se dá vymyslet nadčasová záležitost pro mladý pár i rodinu s dětmi.\nSnadný postup pro spokojenost zákazníka\nOstravská společnost si zakládá na precizní práci, kterou můžete sledovat od prvního kroku – nezávazné poptávky z vaší strany. Na základě vašeho požadavku dojde k nezávazné konzultaci a kalkulaci ceny, abyste přesně věděli, kolik bude vybavení místnosti stát. Je tedy pouze na vás, zda vsadíte na moderní čisté prvky či rustikální klasiku. Vždy ale vybírejte pečlivě, aby nová kuchyň zapadla do celkového stylu vašeho stávajícího bydlení. Zkušený designér vám poradí rafinované triky, jak uspořit místo a využít moderních technologií pro pohodlí v kuchyni. Díky 3D vizualizaci budete přesně vědět, co od nové kuchyně očekávat, a stejně tak se můžete těšit na rychlou a kvalitní realizaci, díky níž získáte konečně svou kuchyň snů s dostatkem místa pro vaření a čas s rodinou u jednoho stolu.


Jednání o volební koalici mohou rozetnout starostové. Váhají mezi ODS a Piráty | Hospodářské noviny (HN.cz)\nŠéf ODS Petr Fiala láká do celostátní koalice pro příští rok Starosty a nezávislé. Jejich předseda Vít Rakušan by se však na rozdíl od ostatních opozičních lídrů nebránil ani paktu s Piráty. autor: ČTK\nČesko koalice volby opozice\nV posledních sněmovních volbách se do parlamentu dostali z posledního místa. Nyní ale mohou mít klíčové slovo v tom, jak bude vypadat koalice, která by se chtěla příští rok pokusit poslat Andreje Babiše a jeho hnutí ANO do opozice. Opoziční Starostové a nezávislí už obdrželi nabídku od ODS, zároveň se jako jediní ze současných opozičních stran baví o možné koalici s Piráty. Podle toho, pro koho se rozhodnou, se pak mohou odvíjet další případné pakty do sněmovních voleb, které Česko čekají na podzim 2021.\n"Už je skoro jisté, že žádná koalice pěti stran proti Babišovi nebude. Čím víc stran, tím je ta dohoda těžší," přibližuje HN jeden z vlivných členů ODS. "Mezi námi a Piráty by to nešlo. Lidovci váhají poté, co jim posledně nevyšla koalice se starosty. TOP 09 je silná ve velkých krajích, kde děláme výsledky i my. Takže jsme logicky oslovili STAN. A ti se teď musí rozhodnout, protože část z nich chce s námi, ale část by zase radši s Piráty," vypočítává občanský demokrat.\nA ačkoliv se představitelé všech stran omlouvají, že dokud není nic dohodnuté, nechtějí být příliš konkrétní, připouštějí, že takové spojenectví by jim dávalo smysl.\nO tom, že by se ODS hodilo spojení se starosty, se tento týden na serveru Seznam Zprávy zamyslel druhý muž občanských demokratů Zbyněk Stanjura.


OBRAZEM: Fotbalisté se fotili v novém Edenu - Deník.cz\nOBRAZEM: Fotbalisté se fotili v novém Edenu\nPraha - Česká reprezentace se vrátila z Korutan. Čekalo ji focení a první trénink na stadionu v Edenu.\nOficiální fotografování české fotbalové reprezentace v Edenu.Foto: GetPhoto/Martin Salajka\nPrázdný Eden, fotbalový stadion Slavie. Pondělní odpoledne, sedmnáctá hodina. U vstupu z kabin na hrací plochu se tlačí fronta nedočkavých fotografů. Kázání jim dává jeden z členů ochranky. Nervózní atmosféra.\nO pár metrů dál, na hřišti, už srovnává oficiální fotograf fotbalového svazu hráče do pozic. Jako dirigent své muzikanty do orchestřiště. Chystá se povinné a „oblíbené“ fotografování. Jako před každým velkým turnajem.\nDav je vpuštěn. Okamžitě se rozeznívá zvuk spouští připravených aparátů. Poslední doladění. Každý loví ten nejlepší záběr. „Koukejte se sem,“ zní z jedné strany hloučku. „A teď nahoru,“ vykřikne jeden z fotografů mířící na hráče z tribuny.\nJak se práce mužům rychlé spouště povedla? Podívejte se sami v galerii Deníku!


Halifax je nádech čerstvého oceánského vzduchu v hotelu W Hoboken - Koktejlové recepty, lihoviny a místní bary - 2022\nHalifax je nádech čerstvého oceánského vzduchu v hotelu W Hoboken\nPro ty, kteří touží zažít chutě Nova Scotia, ale ještě si nenašli cestu na sever, má Hoboken, New Jersey další nejlepší věc: severovýchodní pobřežní nabídku šéfkuchaře Seadona Shouse v nově otevřeném Halifaxu ve W Hoboken.\nPředstírejte, že pohled na panorama Manhattanu na nábřeží je nástěnná malba, a je to, jako byste byli na kanadské plavbě.\nŠéfkuchař Shouse přirovnává nabídku k tomu, co byste našli před sto lety v jakékoli pobřežní vesnické restauraci, kde najdete maso, ryby, produkty a mléčné výrobky z místních zdrojů. Vášnivý jak pro mořské plody, tak pro udržitelnost (v Halifaxu se podávají pouze mořské plody s certifikací Marine Stewardship Council) Shouse dokáže sušit a kouřit potraviny, které jste si nikdy předtím takto nepřipravovali, a fungují. Příklad: domácí kouřové mušle.\nPokud přijedete všude, kde už máte hlad (jako já, navzdory svačině mezi jídly), budete mile překvapeni, když uvidíte popcorn poprášený uzenými mořskými řasami a křenem, stejně jako rohlíky Parker House pečené doma, podávané s máslem s mořskou solí se okamžitě zobrazí ke stolu, zatímco si prohlížíte nabídku.\nIdeální jídlo začíná uzenými rybami, uzeninami a sýrovými deskami na stůl. Mezi vyléčené a uzené ryby patří oblíbená kuchařova dětství: uzený divoký losos s javorovým glazurou a uzené pollockové rillettes (nevyužitá ryba). K masu patří kromě česnekového salámu a paštiky z kachních jater tenké plátky vepřového lomo. Měnící se výběr řemeslných sýrů pochází z místních zdrojů a v současné době zahrnují Slyboro Goat z New Yorku a Baley Hazen Blue z Vermontu.\n"Narodil jsem se a vyrostl v pobřežním Novém Skotsku." V sezóně jsme sbírali divoké borůvky a brusinky a sbírali mušle ze skal před naším domem. “ řekl šéfkuchař Shouse. "Hoboken nemá restauraci, která by se zaměřovala na mořské plody, což je něco, co mi leží na srdci, takže je to perfektní kombinace."\nVstupte do mořských plodů: Long Island black sea bass se slunečními paprsky a rajčatovým konfitem; Mořské mušle Barnegat s květákem, zlatými rozinkami, kapary a beurre blanc; a Maine humr rigatoni s trubkovými houbami a citronem.\nPokud máte chuť na něco, co chodilo po souši, zkuste uzené kuře - oblíbené kuchaře - nebo jehněčí ragú z New Jersey s ricottou cavatelli, rajčatovým konfitem a liškami.\nVýzdoba úspěšně evokuje atmosféru přímořského oceánu se světle modrými, zelenými, šedými a bílými umístěnými na stěnách pokrytých mechem, kapradinou a kůrou, bělenými podlahami a bělenými bílými dubovými stoly - daleko od atmosféry předchozí restaurace Zylo , za předpokladu.\n"Cítili jsme, že Zylo je trochu chladno, a chtěli jsme to odlehčit," řekl šéfkuchař Shouse. "A v Hobokenu je spousta steakových restaurací a hospodských barů." Chtěl bych, aby začala růst rozmanitější scéna jídla. “\nLong Beach Island (aka LBI) je takový pro mě zvláštní místo. Moje matka si ostrov zamilovala, když byla teenagerka, a šla tam se svým přítelem. V létě, když byla na vysoké a střední škole, si tam pronajala „chatu“ (jak tomu říká) a servírku. Vždy bylo jejím snem mít tam jednou dům. Můj otec během těch let sestoupil a havaroval s ní a zamiloval se do toho také. Když jsem se narodil, začali si pronajímat dům na týden nebo 2 každé léto!\nSpolečně si splnili sen o mé matce! V roce 1999 začala stavba našeho současného plážového domu, který s láskou pojmenovali Tranquility. Bylo dokončeno právě včas, abychom zazvonili v Y2K. Náš čas v dospívání LBI je to, z čeho se skutečně skládají dětské sny. Byly to nejčistší a nejjednodušší okamžiky mého života, takže dělat věci jako jíst sloní ucho doslova chutná jako moje dětství a cítím se tak šťastný. Šli jsme od válcování v dunách jako děti přes hostování limonádových stánků na příjezdových cestách jako děti až po trolling Bay Village hledající flirt s chlapci jako preteens a poté práci ve Fariasu jako teenageři. Přikrčím se a přemýšlím o svých časech v klubu teenagerů v Ketch! Během mých dospívajících let byli moji rodiče stále tak velkorysí a dovolili mi mít spoustu dívek a chlapců, aby zůstali v našem domě (zpětně to pro ně zní mizerně a byli tak nekonečně velkorysí).\nKdyž jsme s Jayem začali chodit, šli jsme tam v zimě sami, protože jsem se snažil ukázat mu toto zvláštní místo (a buďme skuteční, hraj si sám). Moji rodiče hostili jeho rodinu v létě, kdy se poprvé setkali (a zahájili každoroční tradici). Jay se do LBI úplně zamiloval. Stejně jako u mých rodičů to začalo jako můj šťastné místo a rychle se stalo náš místo. Jsem tak vděčný, že on dostane kouzlo toho ... jednoduchý způsob života a pocit přátelství s rodinou. Dokonce jsme se tam vzali, což byl můj celoživotní sen a nakonec i Jayův.\nJe to opravdu domov naší rodiny, a ne „prázdninový dům“, jak by si lidé mohli myslet. Je to místo, kam chodím, abych se zotavil po operaci, zatímco mě moje matka ošetřuje zpět ke zdraví. Tento podzim, můj otec zemřel v domě, což zjevně vyvolalo mnoho složitých emocí. Jsem nakonec vděčný za to, že pokud musel zemřít předčasnou smrtí, že to bylo na jeho oblíbeném místě… jeho a našem milovaný klid.\nPokud máte to štěstí, že se dostanete na tento nádherný ostrov, doufám, že vám tento průvodce dobře poslouží! Náš dům je v Brant Beach, takže to má dopad tam, kde častěji chodíme. Je to dlouhé, protože je to velmi komplexní, takže doufám, že to bude užitečné!\nLong Beach Island je jen malý ostrov s místními hotely a spoustou domů k pronájmu. Pokud byste chtěli pomoci najít pro vás nejlepší ubytování, možná vám pomůžu, takže mi napište e -mail na adresu [email protected] nebo vyplňte tento kontaktní formulář.\nUncle Wills Pancake House: Klasické zařízení bez ozdůbek se skvělou snídaní. Je to opravdu perfektní, tradiční palačinka. Pokud nezavoláte dopředu a nezapíšete své jméno do seznamu, očekávejte linku. Děti mohou požádat o posezení se strýcem Willem alias sochou prasete.\nPekárna Ferraras: NEJLEPŠÍ koblihy všech dob! Buttercream plněné koblihy jsou jednou z mých oblíbených věcí na celém světě a želé koblihy jsou neuvěřitelné.\nBagel Shack: Skvělé místo pro vyzvednutí některých rohlíků, ale očekávejte frontu. Skořicové cukrové máslo je ten zjevný/ne tak zjevný typ génia.\nBagels & amp Beyond: Náš obchod s bagety. Sýrový bagel jalapeño asiago je úžasný, stejně jako jejich drobečkový koláč.\nFrutta Bowl a Playa Bowl: Obě místa jsou skvělá zdravá volba pro acai mísy, smoothie a ovesné mísy. Cokoli je pro vaši polohu výhodnější, bude perfektní! Objednávku můžete zadat online předem a mísy Frutta dokonce doručují.\nLiving on The Veg: Zdravá, veganská kavárna s čerstvými zelenými šťávami, mícháním tofu atd.\nMístní: Tento gurmánský trh byl vítaným přírůstkem před několika lety. Mají možnosti chytit a jít, stejně jako pult, kde si můžete objednat jídlo, abyste si sedli a jedli. Mají také dobré pečivo a gurmánské potraviny, které si můžete koupit domů. Je na cestě z/na ostrov.\nLivin on The Veg: Toto je moje oblíbené místo. Je to malá veganská kavárna, která je v neformální chatrči. Obvykle se odtud dostanu a jsem tak vděčný, že mám místo se zdravými možnostmi, které jsou chutné. Miluji jejich zábaly a saláty, ale všechno je skvělé. Můj manžel býval tak skeptický a odmítal to získat, a teď, když to vlastně zkusil, je velkým fanouškem! Nezapomeňte zkontrolovat jejich otevírací dobu ten den/hovor.\nTrh Pearl Street: Máme tendenci chodit do The Local a naši přátelé v Holgate mají tendenci chodit do Pearl Street podle toho, kde žijeme. Je to skvělé místo pro chytání a jít a ideální místo pro získání jídla pro skupinové grilování.\nCountry Kettle Chowda: Chata v Bay Village, kde si můžete vyzvednout polévku (nebo se najíst v Bay Village). Nemohli jsme jít do oblasti, aniž bychom nějaké vyzvedli pro mého otce.\nSubs and Such: Upřímně děláme doma sendviče a na ostrově je tolik dobrých dílčích míst, ale tohle bylo oblíbené mého otce (dostal jich víc než já).\nVečeře (posezení v restauracích):\nThe Gables: Toto je můj pár nejlepších restaurací na Zemi. Měli jsme tam naši zkušební večeři a já to tak miluji. Je to zážitek být tam, protože prostředí se cítí jako v kouzelné zahradě. Ceny jsou srovnatelné s restauracemi NYC, takže je to místo, které je nejlepší pro příjemnou noc. Jídlo je skvělé, takže v kombinaci s atmosférou je to slam dunk. Ty prostě cítit kouzlo, když jsi tam. Rád sedím venku v zahradě a na přední terase se všemi květinami a nikdy se nemůžu rozhodnout, co se mi líbí víc. Rád chodím každé léto několikrát zažít obojí! Naše zkušební večeře byla v zadní zahradě, takže si myslím, že to neupřednostňuji! Obrázky z něj si můžete prohlédnout zde. Během chladnějších měsíců má útulnou, starožitnou atmosféru i uvnitř. Přijímejte rezervace na otevřeném stole. Zde si můžete přinést vlastní víno nebo pivo nebo si objednat vinný lístek.\nParkerova garáž: Toto je moje oblíbené místo, kam přivést skupinu přátel/rodinu, když přijdou a zůstanou s námi. Je to místo, kam můžete přivést děti bez problémů, ale necítíte se cíleně na rodiny ... je to pro každého! Nachází se na vodě a má nádherný výhled na západ slunce! Místo oken má otevřený vzduch, takže se částečně cítíte jako venku. Rádi si objednáme tapas ve stylu jídla a získáme spoustu věcí, které si každý může vyzkoušet! Přijímají rezervace (s omezeními).\nBird & amp Bettys: Majitelé Parkers Garage převedli Ketch na tuto novou restauraci a já jsem tu pro ni. Je to jedna z mála restaurací s výhledem na záliv. To také znamená, že má nejlepší západy slunce! Jídlo je dobré a má zábavnou atmosféru. Je to také bar a po celou noc se dostává do nepořádku, ale pro rodiny je úplně v pořádku. Nemají tunu mořských plodů, ale všichni ostatní to dělají, takže jsem rád, že osobně vidím některé náhradníky. Jediným pádem je, že nyní nepřijímají rezervace (kromě případů, kdy máte skupinu 7 nebo více, můžete zavolat ráno po 11:00 a zkusit udělat jeden ... aka stejný den pouze pro velké skupiny).\nDaddy O: Naše další místo, kam jít na příjemnou večeři. Tato restaurace se cítí trochu luxusnější/trendovější než některé jiné na ostrově. Je to dobré místo pro noční rande, ale obvykle sem chodíme jako rodina nebo s přáteli. Mají živý bar a obvykle hraje živá hudba. Mají také skvělý střešní bar, který je zábavné navštívit před večeří. Také jsme tam několikrát šli na nápoje a příležitostnou večeři mimo barovou nabídku, ale nalezení posezení může být někdy obtížné. Podávají zde sushi a spoustu rybích pokrmů. Přijímají rezervace na otevřeném stole.\nBlue Water Cafe: Jedná se o rodinnou restauraci s venkovním posezením. Má to perfektní pocit „restaurace v plážovém městě“. Mají venkovní posezení (s markýzou nad vámi), které nemá dobrý výhled, ale je pěkné a ladí s restaurací. Mají skvělé saláty, ryby, sendviče atd. Nepřijímají rezervace a obvykle se čeká, ale mají prostor, kde můžete viset a pít (pokud BYO), dokud nebude váš stůl připraven.\nYellow Fin: To je skvělý kulinářský zážitek LBI. Je to opravdu malá restaurace s malým menu. Nejsou super vegetariánští, takže to není můj oblíbený, ale moje rodina to tak miluje. Je těžké získat rezervaci, takže si ji určitě naplánujte předem.\nČerná velryba: Toto místo také nemá mnoho vegetariánských možností, ale naši přátelé to milují. Je skvělý pro mořské plody a kbelíky s mořskými plody.\nArlington: Měl jsem tam několik „chyb“, ale zbytek byly hity. Mají nějaké jedinečné pokrmy a dobré jídlo. Uvnitř je tmavší a pak mají venku piknikové stoly (ale nikdy jsem u nich nikoho neviděl, haha). Mají pivo a spoustu skvělých místních piv.\nKuře nebo vejce (aka CHEG): Toto místo máme moc rádi. Jay šel do našeho plánování svatby a řekl, že jeho jedinou žádostí bylo, abychom dostali CHEG na naši After Party. Nakonec měl ještě několik žádostí, ale dostat odtamtud křídla pro něj zůstalo velmi důležité! Mají nejlepší buvolí křídla (a dokonce i vegetariánská křídla pro vegetariány). Rádi také dostáváme jejich buvolí hranolky, které jsou jen hranolky s buvolí omáčkou ... tak dobré! Obvykle to dostáváme na vyjmutí a sníst to doma, protože čekání je obvykle šíleně dlouhé. Je to jako večeře v plážovém městě, takže tam visí spousta rodin a teenagerů. Chci jít během týdne, protože čekání bude pravděpodobně lepší. Profesionální tip, jak začít hranolky: požádejte o omáčku na boku a poté ji promíchejte doma.\nPinky's: Často odsud chodíme ven a děláme si doma „hody z mořských plodů“. Je to super čerstvé mořské plody a pokud si přejete, můžete si objednat věci v rodinném stylu pro skupinu!\nPrázdninový snack bar: Máte pocit, jako byste se vrátili v čase do staré školní jídelny, když sem jdete. Díky hamburgerům, hranolkům, koláčům a podobným věcem jsou velmi jednoduché. Je to jako autentický Johnny Rockets.\nSurf Taco: Neformální obchod s taco, kde obvykle dostáváme mexické jídlo (já dostávám mexický salát).\nSkipper Dipper Ice Cream Ruce dolů nejlepší zmrzlina na ostrově! Najdete mě, jak bez ostychu navštěvuji Skipper Dipper. Mají opravdu čerstvou zmrzlinu, domácí vaflové šišky, úžasné zmrzlinové koláče a prostě všechno, co byste mohli chtít. Dalším skvělým místem pro zmrzlinu v centru města Beach Haven je Barry’s Do Me A Flavour. Podávají zde také příležitostné jídlo, takže vždy existují rodiny, které si dají něco k jídlu a pak zmrzlinu. U obou je téměř vždy dlouhá řada. Pokud jsem náhodou v noci ve Bay Village (což se stávalo a už opravdu není), pak miluji vafle a zmrzlinu od Windmill.\nPekárenské koblihy Ferraras: Bílé koblihy plněné bílým krémem bych jedl kdykoli během dne! Mají také další skvělé pečivo.\nCrust & amp Crumb Elephant Ears: Základ na ostrově. To doslova chutná jako moje dětství tím nejlepším způsobem.\nThe Shell: Jedná se o venkovní bar v plážovém motelu The Shell. Bar je u bazénu a je docela hlučný s lidmi všech věkových kategorií. Líbí se mi, že je venku. Je to místo, kde jste mohli vidět svatbu a pěstní souboj během několika hodin od sebe.\nMarlin: Tady chodí spousta mladších lidí, ale opravdu lidé všech věkových kategorií. Mnoho nocí mají živou hudbu. Chodím sem jen zřídka, protože se svými zraněními moc nechodím do barů a pokud ano, chci být venku.\nNardis: Tento bar má růžový autobus, který zastavuje po celém ostrově po bulváru (stačí zavolat předem), aby vás vyzvedl a dovezl domů. Vždy jsem kvůli tomu miloval toto místo (zvláště v době před Uberem). Přináší zajímavý dav lidí, což je také zábavné/zábavné. Tento bar je také uvnitř.\nDaddy O Rooftop: Nejkrásnější ze všech barů v tomto seznamu a také ten, který navštěvuji nejčastěji (i když buďme skuteční, stále to není haha). Tam byste si šli dát drink nebo 2 před večeří, pokud byste chtěli být venku na střeše. Je to také dražší než ostatní.\nJe to skutečně domov naší rodiny, a ne „prázdninový dům“, jak by si lidé mohli myslet. Je to místo, kam chodím, abych se zotavil po operaci, zatímco mě moje matka ošetřuje zpět ke zdraví. Tento podzim, můj otec zemřel v domě, což zjevně vyvolalo mnoho složitých emocí. Jsem nakonec vděčný za to, že pokud musel zemřít předčasnou smrtí, bylo to na jeho oblíbeném místě… jeho a našem milovaný klid.\nLong Beach Island je jen malý ostrov s místními hotely a spoustou domů k pronájmu.Pokud byste chtěli pomoci najít pro vás nejlepší ubytování, možná vám pomůžu, takže mi napište e -mail na adresu [email protected] nebo vyplňte tento kontaktní formulář.\nKuře nebo vejce (aka CHEG): Toto místo máme moc rádi.Jay šel do našeho plánování svatby a řekl, že jeho jedinou žádostí bylo, abychom dostali CHEG na naši After Party. Nakonec měl ještě několik žádostí, ale dostat odtamtud křídla pro něj zůstalo velmi důležité! Mají nejlepší buvolí křídla (a dokonce i vegetariánská křídla pro vegetariány). Rádi také dostáváme jejich buvolí hranolky, které jsou jen hranolky s buvolí omáčkou ... tak dobré! Obvykle to dostáváme na vyjmutí a sníst to doma, protože čekání je obvykle šíleně dlouhé. Je to jako večeře v plážovém městě, takže tam visí spousta rodin a teenagerů. Chci jít během týdne, protože čekání bude pravděpodobně lepší. Profesionální tip, jak začít hranolky: požádejte o omáčku na boku a poté ji promíchejte doma.\nLong Beach Island je jen malý ostrov s místními hotely a spoustou domů k pronájmu. Pokud byste chtěli pomoci najít pro vás nejlepší ubytování, možná vám pomůžu, takže mi napište e -mail na adresu carly.r[email protected] nebo vyplňte tento kontaktní formulář.\nUncle Wills Pancake House: Klasické zařízení bez ozdůbek se skvělou snídaní.Je to opravdu perfektní, tradiční palačinka. Pokud nezavoláte dopředu a nezapíšete své jméno do seznamu, očekávejte linku. Děti mohou požádat o posezení se strýcem Willem alias sochou prasete.\nKuře nebo vejce (aka CHEG): Toto místo máme moc rádi. Jay šel do našeho plánování svatby a řekl, že jeho jedinou žádostí bylo, abychom dostali CHEG na naši After Party.Nakonec měl ještě několik žádostí, ale dostat odtamtud křídla pro něj zůstalo velmi důležité! Mají nejlepší buvolí křídla (a dokonce i vegetariánská křídla pro vegetariány). Rádi také dostáváme jejich buvolí hranolky, které jsou jen hranolky s buvolí omáčkou ... tak dobré! Obvykle to dostáváme na vyjmutí a sníst to doma, protože čekání je obvykle šíleně dlouhé. Je to jako večeře v plážovém městě, takže tam visí spousta rodin a teenagerů. Chci jít během týdne, protože čekání bude pravděpodobně lepší. Profesionální tip, jak začít hranolky: požádejte o omáčku na boku a poté ji promíchejte doma.\nPodívejte se na video: najskuplji hoteli na svetu (Červen 2022).\nNalezen web s tématem, které vás zajímá.\nAhoj všichni! Kdo a kde a hlavně s kým oslaví Nový rok?\nWhat are you, people! Aren't our reviews the best champagne?\nNení to tak.\nNemáš pravdu. Prodiskutujeme.\nCopyright 2022 \_ Halifax je nádech čerstvého oceánského vzduchu v hotelu W Hoboken...


e-kultura » Antonín Bajaja\n(romaneto o vlcích, lidech a úkazech)\nJedná se v pořadí o třetí autorovu prózu, vydanou v roce 2003. Už sám podtitul mnohé naznačuje: romaneto o vlcích, lidech a úkazech. Zřejmě tedy půjde o cosi záhadného, tajemného s překvapivou pointou…\nPróza je vystavěna na dvou dějových liniích. Oba příběhy jsou si zpočátku celkem vzdáleny, postupně se sbližují až dojde k jejich tajemnému prolnutí v závěru. Jedná se o příběhy dvou smeček: vlčí a lidské. I samotné kapitoly se tak jmenují. Kapitoly s názvem Vlci popisují život vlčí smečky, kapitoly pojmenované Lidé se zaobírají tématy smečky lidské. Poslední tři kapitoly nazvané Lidé a vlci, Vlci a lidé a Vlčice vypovídají o setkáních těchto dvou smeček. Děj se odehrává v současnosti jako reprodukce vzpomínek nedávných a tragických. Bajaja popisuje střídavě životy dvou rodin, zvířecí a lidské.\nPsychoterapeut Tomáš, oddaný jungián, se oženil s Markétou, ženou, jež vyrostla na samotě, v těsném sepjetí s přírodou, kdesi na Valašsku, v Karpatech. Jeho sestra, výtvarnice Jitka se provdala za Markétčina bratra, Jiřího, tak jsou si tito pánové dvojími švagry a pouto, které váže tuto rodinu dohromady je více než silné. Postavy vykreslené v této próze působí jako protiklady, které ale nefungují jako odstředivky, naopak stmelují celkový obraz v jeden harmonický celek. Křesťanství versus pohanství (JadwigaxEster) se spojují v hlubším pochopení přírody a jejích zákonů, v nazírání tohoto světa až za hranice vnímatelného, v předtuchách a varováních, které jen dokazují, že všechny cesty vedou do Říma. Rozdělují je jen vlastnosti ryze lidské, ale někde za hranicí lidského se ozývají dávné pravdy a tajemství, které chápou jen ony dvě.\nTomáš a jeho dcera Olga (psychoterapeut a právnička) reprezentují civilizované, pražské prostředí. Spíše tedy zastupují rozumové vnímání světa. Markéta, manželka Tomáše, vyrostla v přírodě a „…byla úplně jiná, bylo v ní vůči zvířatům cosi bezbranného (…) dokázala se se zvířaty sžít až do vyčerpání.“ Snad tedy můžeme říct, že Markéta reprezentuje spíše citový přístup k životu, snad společně s Helenou, její neteří, hudebnicí, která, snad právě kvůli citovosti, se zaplétá do nefunkčních vztahů. A potom je tu děda František, starý Butora, lesník, kterého poznáváme posmrtně, ale ze vzpomínek ostatních postav se dozvídáme, že i on žil v těsném sepjetí s přírodou. Jeho syn, Jiří, také lesník, ale spíše ekonom, který o přírodě přemýšlí v účetních položkách má dáti, dal. Společně se ženou Jitkou, výtvarnicí mají již zmíněnou dceru Helenu a syna Ferdu, který chtě nechtě spojuje staré pravdy s civilizovanou dobou, když Jadwize ukáže využití „infernetu“ ke křesťanským účelům.\nBajaja účelově používá valašského nářečí k vystihnutí rozdílů mezi postavami, především rozdílů věkových. Zabývá se i vnitřními monology postav, které odlišuje stylem písma a které čtenáři pomáhají nazírat na děj z několika různých perspektiv.\nPříběh vlčí smečky je o putování, hledání nového domova poté, co byla smečka vypuzena ze Slovenska lidmi. Vlčí rodina, stejně jako ta lidská se musí vyrovnat se ztrátami svých členů a zároveň přivítat členy nové. Smečka putuje krajem až se dostává do těsného sousedství chalupy, kde se odehrává děj rodiny lidské.\nZde se oba příběhy prolnou a pro obě rodiny má toto prolnutí tajemné, osudově tragické vyústění. Příběh vlčí smečky je celkem výrazně antromorfizovaný, což je ale zřejmě nevyhnutelné, protože autor je přece člověk! Přesto je ale příběh vlků vykreslen bez zbytečného patosu, s respektem k zákonům přírody. Nepovažujeme tedy vlka za zabijáka, ale dokonce se může čtenář přistihnout, jak vlkům fandí při lovu. Vlci znají zákony soužití s člověkem, snaží se je neporušit a daří se jim až do chvíle, kdy se spolu s člověkem setkají při lovu. Kulka je přece jen rychlejší než vlk a dávné zákony přírody jsou porušeny. Ve smyslu oko za oko, zub za zub, vykupuje Markéta (předurčena ke tragickému osudu již v okamžiku zrození) svou lidskou chybu. Jak zůstane opuštěna vlčice, tak sám zůstává i psychoterapeut Tomáš, před kterým stojí úkol pro psychoterapeuta nejtěžší – vypořádat se s vlastní vinou a vlastními vzpomínkami. A jsme na začátku příběhu. Právě tato kompozice, která nám dává tušit, že se teprve něco stane, mi nedala spát. Jakmile přečtete první kapitolu, jste odsouzeni ke čtení této knihy až do konce; spánek nespánek, tma netma…\nKniha je velmi čtivá a příběh velmi dynamický. Tuto dynamiku zajišťuje především příběh vlků. Jejich rychlé běhy dávají příběhu spád a způsobují, že knihu neodložíte dobrovolně dokud ji nedočtete až do tragicky tajemného konce, který je o to působivější, protože je popisován monologem neteře Heleny. To působí až téměř intimně.\nMonika 21.5.2008 v 13:22 Odpovědět\nknížka se mi velmi líbila. taky bych jí hodnotila okolo 9O%.


Alzheimerova choroba | Indikace biologické léčby | Laik - Biologická léčba\nLaik Alzheimerova choroba\nAlzheimerova choroba je jednou z nejrozšířenějších forem demence. Vzniká na podkladě neurodegenerativního postižení mozku. Její název je odvozen od jména Aloise Alzheimera, německého psychiatra a neuropatologa, který toto onemocnění v roce 1907 jako první popsal.\nJedná se o nejčastější typ demence ve vyspělých zemích, přičemž s narůstajícím věkem populace se její výskyt stále zvyšuje. Všeobecně demencí trpí až ¼ lidí ve věku nad 85 let a konkrétně touto formou pak asi 50–60 % z nich. Postiženi však mohou být i lidé mnohem mladší a zde je pak nasnadě dědičný výskyt.\nPříčiny jsou bohužel nejasné\nPřesná příčina vzniku tohoto onemocnění není zcela zřejmá, ale existuje hned několik rizikových faktorů. Mezi ně patří samozřejmě vlivy genetické, dále zánětlivé, infekční a vlivy životního prostředí.\ndlouhodobá konzumace vyššího množství alkoholu,\npohlaví – ženy jsou postiženy častěji než muži,\nhormonální onemocnění – např. cukrovka,\nautoimunitní nemoci jako revmatoidní artritida, alergie,\núraz hlavy – typické zejména pro boxery,\nnízká hladina antioxidantů v krvi – souvisí s nadužíváním alkoholu a kouřením.\nFormy onemocnění jsou dvě\nAlzheimerova nemoc má dvě základní formy – familiární a sporadickou. Ta první je velmi vzácná a roli při ní hraje dědičnost, zatímco ta druhá se vyskytuje v 80 % případů a jedná se o onemocnění staršího věku. Rozvoj nemoci je naštěstí pomalý, přičemž mohou předcházet i několikaleté obtíže s pamětí.\nPatologické bílkoviny poškozují nervová vlákna…\n… v jejichž okolí se ukládají ve formě plaků. V důsledku tohoto poškození pak nerovová vlákna a jejich spoje zanikají. Současně dochází ke snížení hladiny acetylcholinu, který zprostředkovává nervové vzruchy.\nDochází ke zhoršování paměti, zapomínání jmen či událostí nedávno proběhlých, snížení zájmu o zaměstnání nebo koníčky, zhoršování řeči, halucinacím, obtížím s chůzí, inkontinencí. Podle toho, jaké příznaky se vyskytují, rozlišujeme 3 stadia nemoci – tedy lehké, střední a těžké.\nV těžkém stadiu již člověk nepoznává blízké osoby, je zmatený, má obtíže s chůzí, ztrácí schopnost souvislé řeči, trpí inkontinencí moči i stolice, mívá poruchu příjmu potravy a v důsledku toho hubne a chátrá. Může být upoután i na invalidní vozík.\nŽádný spolehlivý test neexistuje\nDiagnóza se stanovuje na základě klinického vyšetření, specifického psychiatrického a neurologického vyšetření a zobrazovacího vyšetření, jako je CT nebo magnetická rezonance. Cílem je v zásadě vyloučit ostatní onemocnění, která se na rozvoji demence mohou podílet.\nV léčebných snahách je cílem zlepšit metabolismus mozku, ovlivnit acetylcholinergní systém a zamezit tvorbě plaků.\nKe zlepšení metabolismu mozku se využívají:\nnootropika, jako např. piracetam,\nhormony, které chrání mozkové buňky před toxickými účinky, např. inzulín,\nhormony, které zabraňují vzniku plaků.\nK ovlivnění acetylcholinergního systému se může použít:\nléky zvyšující koncentraci acetylcholinu v mozku.\nCo se týče dalších léčebných možností, můžete se setkat zejména s antioxidanty. Jedná se o látky, které ničí volné kyslíkové radikály a ochraňují tak nervové buňky. Sem patří vitamín C, vitamín E, retinol, lykopen z rajčat nebo koenzym Q 10. Z potravin bohatých na vhodné antioxidanty jmenujme černý rybíz, borůvky, maliny, ostružiny, granátové jablko nebo kořen lékořice.\nZvláštní kapitolu v léčbě představuje léčba biologická\nI na tomto poli se setkáme s TNF-inhibitory, konkrétně s etanerceptem. V roce 2009 byla publikována studie týkající se účinků etanerceptu u pacientů s Alzheimerovou chorobou. Lék se vpravuje do blízkosti páteře a účinky jsou prakticky okamžité, v rozmezí několika dnů i hodin. Léčba však zatím neprošla srovnávacími testy, a tudíž se zatím nepoužívá.\nPři jiné variantě léčby lékaři do mozku pacientů vpravili geneticky upravené buňky vlastních tkání, které produkují tzv. nervový růstový faktor. Díky tomu rychlost demence u pacientů klesá o polovinu, zatímco současné léky dovedou zpomalit postup demence jen o 5 %.


Kuřimští pomůžou najít tvář sídliště - Brněnský deník\nKuřimští pomůžou najít tvář sídliště\nKuřim - Jaké stromy vysadit, kudy by měly vést chodníky a kolik je potřeba parkovacích stání? O podobě sídliště Na Loučkách v Kuřimi na Brněnsku budou dnes diskutovat obyvatelé se zastupiteli města.\nPodle Jindřišky Honců z odboru investičního a regionálního rozvoje kuřimské radnice akce začne v šest hodin večer v kinosálu Základní školy Tyršova. „Zvaní jsou všichni obyvatelé Kuřimi. Program zahrnuje úvodní slovo, prezentaci studie s odborným výkladem projektanta a pak veřejnou diskusi. Obyvatelé mohou vznést své připomínky či podněty k řešení problémů," uvedla Honců. Diskuze se podle ní bude týkat především prostorového uspořádání sídliště.


HIFIroom.cz • Co za bedny z amp. SONY TA-F550ES - Stránky 2\nPříspěvek od lechos » 27 bře 2021 18:54\nsežeň si bazarová bedniska SS-G5 třípásma, bassreflex, korekce\nPříspěvek od Dinosaurjr » 27 bře 2021 19:08\nDovolím si nesouhlasit Za mě vybrané typy Sony ES jsou ok, ale jak jsem psal, je nutné vybírat 5-6-7 ES, 8 už je dnes jiř příliš drahá. JJ některá starší ES nejsou příliš povedené. Nelze srovnávat základní řady, ty hrají u většiny značek - levně! Jako např. u Sony R, kupodivu lépe hrají ty bez R-ka. Proti jiným zn. lze říci, že nehrají tolik mohutných basů (tj. mdlé jak píší up). Naopak pokud posloucháš melodii, harmonii tak (snad časem) oceníš super legato. Ostatní zesilovače, které měly masivní basy, nezahrály tak vázaně středy+výšky.\nYamaha tam to chce opravdu dost dobře vybírat, u levných modelů je "uječení" ještě výraznější než (mírnější) u vyšších, ale někomu to prostě nepřijde.\nNelze také srovnávat (to není fair) s Pioneer sa 8800, sa 8500 to jsou TOPky, legendy a také cena se pohybuje kolem 20 tKč.\nNelze srovnávat (to není fair) Accuphase (TOPka, byl vždy dražší, 3x ?) s 870. To bych bral. Kde lze koupit Accu za 6 tKč ??\nRepro - regálovky Xavian +sub. Nejlepší je si koupit 2 zesilovače a poslechnout v domácím prostředí. To je nejjednodušší cesta...\nPříspěvek od Dinosaurjr » 27 bře 2021 19:27\nAle ty basy nejsou nějak katastrofální nebo něco takového\nPioneer A-400X Wide Range Linear Circuit je také zajímavý kousek, ale moc se nevyskytuje v našich luzích. Ale zase má plastové Volume.\nPříspěvek od Borek » 27 bře 2021 19:44\nPříjemný, neseroucí, současná cena kol. 6t, proto třeba ta A60. Charakter zvuku starých Pioneerů. Yamahy do počátku 90. let, pak se ten zvuk posunul právě k popsaného charakteru.\nPříspěvek od Borek » 27 bře 2021 20:38\nUpřesňuji, měl jsem na mysli pioneer A400. A400X, byl novější a zvukově výrazně horší. A400 byl možná jediný japonský zesilovač milovaný britskými recenzenty. Ale to jen pro upřesnění. A400 a A400X jsou jinak hrající zesilovače!!!\nPříspěvek od Dinosaurjr » 27 bře 2021 20:57\nDovolím si nesouhlasit obecně asi ano ale v kombinaci s "těma" vhodnýma bednama jsou jasně better... Proběhni si staré diskuse, pokud máš čas se v tom šťourat desítky hodin a chce to mít také něco naposloucháno jak HiFi tak PA. V zásadě nemám nic proti. Ale už jsem se posunul kousek za integráče. Jak říkám, není nad osobní poslech v domácím porostředí na delší dobu. A když sestavě dáte to, co potřebujete a nikoliv "jen" to co můžete, tak se odvděčí vynikajícím soundem. Nikomu nic netlačím, prostě si jen domů musíte natáhnout hodně HiFi techniky a mít čas toho hodně poslechnout, k tomu si přečíst mraky recenzí a ještě více diskusí, abyste se vydali na cestu up A nakonec si koupili to, co se vám líbí a dokázali to zdůvodnit.\nPřeji mnoho pozitivních emocí a zážitků při poslechu hudby a především při rozvoji osobního Čchi !\nPříspěvek od mesky » 27 bře 2021 21:58\nPioneery a-400 spolu s a-60 jsme porovnávali ve své době a vzpomínam, že dopadli nerozhodně. Určitě do začátku dobrá volba.\nPříspěvek od Borek » 27 bře 2021 22:43\nPříspěvek od Borek » 28 bře 2021 13:37\nhttps://hudba.bazos.cz/inzerat/13423037 ... 983-85.php pokud je OK může to být jedna z možností... cena je příznivá\nAle zajímavějších variant než Sony je určitě mnohem více\nPříspěvek od Borek » 28 bře 2021 14:05\nhttps://elektro.bazos.cz/inzerat/134005 ... ax-700.php myslím, že ještě tohle byla jedna z těch posledních Yamah než se snažili zvuk nablýskat\nPříspěvek od Lemon » 28 bře 2021 15:20\nA- 60 mám a hraje velmi dobře. Navíc má velmi slušný MC/MM phono preamp.\nPříspěvek od Prospero » 28 bře 2021 17:56\nJeště bych rád upozornil na (tady poměrně opomíjenou) značku Harman Kardon.\nJejich starší zesilovače mají nejen víc než solidní Phono pre, ale i velmi příjemný a neunavující zvuk. Například modely HK 6500, HK 6550 byly ve své době cenově velmi příznivé zvukově bez vážnější konkurence.\n(Vyšší řada HK 6800 a 6850 je také výborná, cenově ale asi už nad tvůj rozpočet)\nA na dobrou reproduktorovou soustavu jsi dostal tip už asi ve třetím příspěvku tvého vlákna o gramofonu.\nMonitor Audio BX5 by byla dobrá volba, a to nejen díky kvalitnímu zpracování a poměrně vysoké citlivosti, ale i zvukově. (Slyšel jsem je, ale se kterým zesilovačem už si nevzpomínam.)\nZkušenost v kombinaci s Harmanem samozřejmě nemám, je mezi nimi přece jen poměrně velký věkový rozdíl...\nFungovat by to ale mohlo.\nPříspěvek od Borek » 28 bře 2021 20:44\nMožný tip na startovní repro za rozumnou cenu https://elektro.bazos.cz/inzerat/133839 ... a-jura.php\nTy Harmany jsou určitě jednou z alternativ, taky jsem si na ně vzpomněl, 6500 jsem nedávno zahlédl nabízet na Bazoši kol. 6t.\nPříspěvek od Dinosaurjr » 31 bře 2021 21:50\nTo Klokan: Nezareferuješ, co jsi si pořídil?\nPříspěvek od kangaroo92 » 01 dub 2021 07:56\nnakonec jsem tady udělal takový průřez vším, co jste mi radili, a rozhodl se jít trochu jinou cestou\nne, začnu jinak. Nesmírně si vážím všech vašich rad, ale jak to sami vidíte, je to tady co člověk, to prakticky trochu jiný názor. Výsledek všeho čtení tady byl, že jsem byl ještě více nerozhodný a zmatený než na začátku. Pro Borka a ostatní, co mi doporučovali anglické značky, u známého mi byl nabídnut hotový set se zesilovačem Cambridge audio azur 640a s bednami yamaha NS 777 a i nějakým ekvalizérem technics sh-8020. Zvukově se mi tato sestava v jeho poslechové místnosti líbila, nicméně mi tam něco trochu chybělo (neumím poznat co) a navíc také cena za ten komplet byla hodně nad můj strop, takže jsem nakonec odmítl.\nNo a pak jsem si řekl, že tipů tady bylo už dost, ale osobně jsem ještě nic neslyšel. Rozhodnul jsem se tedy jít cestou si vše raději osobně vyzkoušet, orientovat se však na tipy, které mi zde byly poskytnuty. Co se týče beden, byl jsem si poslechnout jedny dali 350, které mi byly doporučeny v začátku vlákna. Jely na nějakém zesíku od yamahy ale zvukově mi nesedly (může se stát, že to bylo i místností, nevím, prostě jsem je nevzal). Pak jsem hledal i ty sloupy 450, u nás bohužel nikde. Dále jsem pak projel spoustu inzerátů na ostatní kousky, co jste mi zde doporučili, nicméně v mém okolí nebylo k dispozici nic, a v dnešní době jet třeba přes 10 okresů za bednama se mi až tak nechtělo. Jel jsem se podívat na Shan aztec 300, na které jsem našel (buď zde nebo jinde) poměrně kladné recenze, jsou to bedny opravdu poctivé masivní konstrukce s dánskými měniči vifa, kus 20kg.. zvukově (i vzhledově) se mi opravdu líbily, tak jsem je vzal.. Zcela upřímně si myslím, že takto udělané bedny by se dnes prodávaly v cenových relacích 40-50 tisíc, svého času nové byly za 22, zkrátka zvuk rozhodl.\nCo se týče zesilovače, zvolil jsem cestu pioneeru. Hledal jsem a400 i a60, ale opět v rozumném okolí nikde nic, skončil jsem tedy nakonec s a616, která mi byla doporučena už ve vlákně předchozím. Momentálně ještě řeším, jaké k tomu koupit kabely, než to celé uvedu do chodu.\nTen zesilovač upřímně ještě nevím, rád bych měl i nějaké porovnání právě se zmiňovanou 400 nebo 60, nicméně momentálně to není úplně reálné. Až bude situace trochu lepší, zvažuju koupit ještě jeden z těchto dvou, udělat si doma ve stejném prostředí a zapojení test a pak si nechat to, co bude hrát prostě lépe a druhý kus prodat znova.\nJeště jednou všem děkuji za příspěvky. V konečném důsledku ale je opravdu třeba si to naposlouchat. Třeba sám zjistím, že to v mé místnosti hrát nebude a budu to vše znovu pouštět do světa a dívat se po něčem jiném...


Mount Everest na vlastní oči aneb další splněný životní sen!\nMapa a trať našeho Three Passes treku:\nKathmandu - vrtulníkem do Lukly - a dále po svých Monjo - Namche Bazaar - Hotel Everest view - Mongo La - Tyangboche - Pheriche - Dingboche - Chhukung - Chhukung Ri 5 450 m.n.m. - Kongma La 5 538 m.n.m. - Lobuche - Gorak Shep 5 190 m.n.m. - základní tábor Everestu 5 300 m.n.m. - Kala Patthar nejvyšší místo 5 648 m.n.m. - Pyramida - Dzangla - Cho La 5 420 m.n.m. - Dragnag - Gokyo - Gokyo RI 5 357 m.n.m. - Renjo La 5 420 m.n.m. - Lumbde - Thame - Namche Bazaar - Phakding - Lukla - letadlem do Kathmandu...\nDohromady 264 km s převýšením 13 490 metrů za 22 dní.\nNejnižší nadmořská výška 1400 m.n.m. Kathmandu, nejvyšší Kala Patthar 5 648 m.n.m., nejnižší teplota -7°C Gokyo a nejvyšší 27 °C Kathmandu.\nObyvatelé, zvířata a rostliny\nEverest Lhotse Lukla vzlet letadla KTM vzlet vrtulník KTM noční\nKdyž jsem vloni v srpnu absolvovala obtížnější operaci pravého kolene, tak mi v hlavě uzrál nápad a i motivace k cvičení a rehabilitaci...\nSplním si dlouholetý skoro celoživotní sen, o kterém jsem vůbec už nevěřila, že by eventuelně byl možný: VYRAZÍM NA PĚŠÍ TREK DO NEPÁLU DO HIMÁLAJÍ! UVIDÍM MOUNT EVEREST NA VLASTNÍ OČI!\nMěla jsem za sebou zdravotně dva těžké roky a i po soukromé stránce a tak jsem se vrhla na cíl s velkým C a moje pozornost se tím zaměřila novým směrem. Prostě jsem si připravila restart...\nKdyž jsem se někomu zmínila všichni si klepali na hlavu a jen můj operatér MUDr. Tomáš Vimmer podotknul, že to koleno přežije. Jen bude bolet...Což byl poslední podnět. JEDU!\nNásledovalo shánění s kým, protože po 20ti letech organizování ultra opravdu už v životě nechci nic organizovat a bohužel moje angličtina je více než mizerná, skoro nulová. Nakonec volba padla na Jirku Okrouhlíka a OK TOUR, se kterým už jsem byla asi před 20ti lety a tak trochu jsme byli v kontaktu pořád. To všechno bylo celkem jednoduché a vlastně jen jsem v lednu zaplatila letenku:) Pro zvídavé zpáteční letenka s Turkish Airlinesh do Kathmandu před Istanbul byla za necelých 25 000 Kč. Docela pohoda. Jen je to skoro rok dopředu a víceméně je nevratná.\nDaleko horší byla rehabilitace kolena, které tak trochu protestovalo proti mé snaze a naprosto v šoku bylo nejen koleno, když jsem se začla učit v prosinci chodit. Ano doslova učit, protože vlastně po celý život kvůli mému postižení kyčlí jsem vůbec nechodila. Pořídila jsem trekové hůlky a pojala trénink stejně jako trénink na závod ultra:)...\nZačátky byly opravdu krušné a několikrát mě napadlo, že jsem se asi přecenila. Moje první návraty po 5ti kilometrových "procházkách" po Krčáku končily totálním vyčerpáním a svalením do postele a bolestí nejen v operovaném koleni. Prostě jednoduše PO TĚLU JSEM CHTĚLA NAPROSTO NEPŘIROZENÝ POHYB A TAK NA TO REAGOVALO PO SVÉM :( Několikrát mě napadlo, že tohle fakt asi nedám.\nMoc dobře jsem z informací věděla, že budu muset být schopná ujít denně v těžkém terénu ve vysoké nadmořské výšce 10 - 20 km s převýšením okolo 500 - 1000 metrů. Pro zdravého sranda, pro mě vrcholný výkon. Na jaře dokonce bylo období, že jsem uvažovala o odhlášení! Přeci jen moje obavy, abych svojím hendicepem neomezovala ostatní účastníky akce byla opravdu veliká.\nNicméně následně během akce jsem viděla, že byli účastníci, kteří naprosto neřešili, jestli je celá akce v jejich silách a to nejen po stánce fyzické, ale i po stánce poměrně velkého životního diskomfortu, fungování v únavě, nezvyklého jídla, v jistých okamžicích doslova nehygieny či nemoci...\nPro info jsem před akcí vlastně za 9 měsíců nachodila většinou v kopcích 1850 km s průměrem lehce přes 4,1 km/h. 15-20 km jsem chodila celkem pravidelně a 20ti kilometrová hranice padla celkem 8x při čemž jsem navštívila například Milešovku, Poledník či Plešivec a jako vrchol byl ostrý testík na Sněžku. Jinými slovy jsem rovnou ze Sněžky skočila do Himálají:D.\nZpětně můžu zhodnotit, že jsem to asi přehnala a kromě průběžných problémů s mnoha úpony okolo obou kolen jsem si bohužel zřejmě neustálým přetěžováním nabourala koleno levé. Přece jen jsem na něm chodila vlastně 5 týdnů o berlích a pak vlastně následně jsem všechny těžké úseky, schody či nárazy vstřebávala přes levou nohu. Bohužel jsem ten okamžik, kdy levé koleno začlo říkat dost nezachytila a na zájezd tak odjela s problémy nejen na pravém operovaném koleni, ale i na zdravém levém...Docela stresující!\nVýlet do Himálají není jen o vlastním treku, ale je třeba udělat mnoho příprav a nic nepodcenit. Vše co jsem kromě zmíněného tréninku absovovala já je zde v článku\nJeště těsně před odjezdem přichází jobovka, že nemůže jet z osobních důvodů hlavní organizátor celé akce. No tě bůh toto začíná. Takže trocha telefonování a nakonec se všichni shodujeme, že akce se rušit nebude a hlavní organizaci uchopí dva odvážlivci z celé skupiny, kteří dostanou podrobné pokyny :)\nNutno ještě říci, že to byl pro mě jediný člověk, kterého jsem ze skupiny znala čili pro mě docela jobovka. Zbytek uvidím až na letišti.\nNa druhou stranu je třeba podotknout, že zrušit účast na takovéto akci 2 dny před dojezdem by pro mě znamenalo jednak poměrně velkou finanční ztrátu : okolo 45 000 Kč...Letenka, očkování, vybavení a to nemluvím o pro mě specifickém a rizikovém tréninku a hlavně já kvůli tomu neměla 2 roky dovolenou...Ono odjet z práce na 5 týdnů opravdu standart není a tady tedy děkuji mému zaměstnavateli firmě Knauf za ochotu a schovívavost k mým šíleným nápadům, ať už se jednalo o ultra závodění či mé šílené pozávodní nápady:)\nDen D je tady a já děkuji Barče Svobodové za transport na ruzyňské letiště. Opět po 5 letech je přede mnou docela dlouhý let:). Letíme s Turkish Airlinesh a je třeba předem říci, že to byla super volba. Čeká nas 2500 km do Istanbulu a následně nekonečných 5300 km do Kathmándu. Bude to dlouhej den...Časový posun je 5,75 h.\nNa letišti se postupně potkávám s dalšími účastníky a doráží i Jirka, který nás přišel vyprovodit, i když sám bohužel odjet nemůže. Nakonec je nás 12 a to je na můj vkus až moc velká skupina na takovouhle akci. Optimální by podle mě bylo 6-8 účastníků. Nicméně nějak se s tím poperem:)\nSamotný odlet se posouvá skoro o 1,5 h a důvod je vidět při našem čekání na odlétacím gate. Z Istanbulu přiletěl jeden pasažér na nemocničním lehátku a jeho transport z letadla je docela prekérní akce se speciálním zařízením, které je třeba k boku letadla přistavit. Vzhledem k času, který máme v Istanbulu na přestup je skoro jasné a všichni v to doufáme, že letadlo do Kathmandu na nás bude muset počkat, což se nakonec potvrdilo a vše dobře dopadlo. Péče na palubě je naprosto perfektní a já mám i kliku, že sedím u okénka a mohu zase jednou v letadle fotit:). A stojí to za to!\nPo opravdu dobrém jídle během letu do Istanbulu přilétáme samozřejmě po západu slunce a noční pohled na skoro 15ti miliónové zářící velkoměsto je fascinující a ohromující.\nPřestup je naprosto v pohodě a to i proto, že jsme odbaveni z Ruzyně až do Kathmandu.\nDo Kathmandu na letiště Tribhuvan dorážíme po 2 jídlech a všech časových posunech v 7h ráno. Cítím se docela dobře. Při výstupu na nás i přes časné hodiny dýchne teplo a především vlhko. Prádelna a hned se začínám potit, protože jednak v Praze bylo 10°C a jednak jsme všichni nabaleni do věcí do Himálají, které jsou pro nás nenahraditelné. Rozhodně to není oblečení do +20°C a 95% vlhkosti. V letištní hale, kde začínáme nejprve řešit vstupní vizum rozhodně klimatizace není...Uf.\nZískat turistické vízum přímo na letišti není žádný problém. Po vyplnění formuláře, odevzdání fotografie a zaplacení 40 dolarů jsme jej obdrželi na 30 dnů ihned všichni. Jen doporučuji si dávat pozor kolik peněz úředníkovi dáváte, protože jaksi nikdy nemají drobné a nevrací:)... Jeden Francouz to tam řešil docela slušnou hádkou a úspěšný rozhodně nebyl...Mám dojem, že nakonec platil snad 2x a ještě v Eurech takže byl odrbán 2x :)\nUbytování v Kathmandu máme zajištěné dopředu v hotelu Ganesh Himal a tento postup rozhodně doporučuji. Většinou totiž i z hotelu dorazí taxík na letiště a tak to bylo i u nás. A to je hodně příjemné. Cesta do hotelu pro mne až takovým šokem není, protože moc dobře znám z pobytu v Indii provoz třeba v Dillí. Nicméně tady mi to přpadá tak trochu víc v pohodě, ale spíš je člověk už zocelenej. Všichni kdo jsou v Asii poprvé ale valej oči:) Připomenout je třeba, že se jezdí vlevo.\nV Hotelu Ganesh Himal vše funguje, jak má a jen chvilku čekáme na pokoje. Jediným zádrhelem ale alespoň pro mne a moje kolena je 5té patro a schody jsou nestandartně vysoké, což následně platí pro celý další pobyt v Nepálu...Pro mne očistec:(.\nNicméně pokoje jsou naprosto v pohodě, teče teplá voda a funguje elektřina. Co víc si člověk může přát:)\nVe 12 h už vyrážíme do víru velkoměsta a to platí doslova, protože v Kathmandu žije okolo 2 000 000 obyvatel...Bohužel ale poznáváme pouze turistickou čtvrť Thamel, která se docela dost odlišuje od ostatních částí.\nVečer na nás čeká další delikátní záležitost a to výměna dolarů na nepálské rupie pro všechny na celý pobyt. Vzhledem ke kurzu se nám na stole válí nakonec 2 milióny nepálských rupií v tisícirupiových bankovkách a asi je to docela exotika, protože si hromadu fotíme nejen my ale i majitel hotelu...\nA ještě jednu speciálnost mají nepálské banky: každých 100 tisíc je sešito sponkou ze sešívačky a my se do těch balíčků za boha nemohli dostat. A pan majitel hotelu nám ukázal jak na to: balíček vzal napůl a silou roztrhl...:D\nRozpočítávání, kdy každý obdržel okolo 103 000 NPR bylo docela úsměvné zvláště když počty napoprvé nevyšly:)...\nKurs pro orientaci je: za 100 NPR by bylo asi 20 Kč.\nCelý den je věnován prohlídce Kathmandu a tak postupně vyrážíme směr Durbar Square ( vstupné 1000 NPR) v královském městě Patanu a odpoledne také pěšky k "opičímu" chrámu zvanému Swajambhúnáth (vstupné 200 NPR ).\nNáměstí Durbar Square v Patanu patří ke kulturnímu dědictví UNESCO, bohužel po devastujícím zemětřesení 2015 zůstaly z mnoha chrámů jen trosky anebo zbytky podepřené trámy. Pro mě to bylo strašně smutné koukání a celé královské město působí hodně bezútěšně a depresivně. Nicméně se Nepálci snaží o jakousi obnovu ale nejsem si vůbec jistá, že to bude v jejich finančních i fyzických silách...:(\nNaopak chrám Swajambhúnáth nebyl zemětřesením nijak zvlášť poznamenán a nás čeká vyšplhání po nekonečném schodišti (365 schodů...), kdy ve vedru 27°C a 95% vlhkosti, ze mě leje jak z vola:) Nicméně kromě opic, které nás vyprovázejí po celou dobu a čekají na naši slabou chvilku co se týče hlídání jídla:), se nám nahoře otevře omračující pohled na celé Kathmandu. A teprve v této chvíli si uvědomuji, jak je obrovské a proč zde žije okolo 2 miliónů lidí. Celé město leží na absolutní rovině v údolí pod majestátnými vrcholky Himálaje.\nNa vršku je pak namačkáno několik chrámů, stúp a všudypřítomných stánků se vším možným a i já si zde kupuji nezbytné náramky a náhrdelník.\nZde si dovolím ještě malé odbočení. Víceméně při každém nákupu by se "mělo" smlouvat, ale mě se do toho vůbec nechce a připadám si jako blbec, když se dohaduji o 5 Kč, zvláště když neustále okolo sebe vidím opravdu neuvěřitelnou bídu. Ne náhodou je Nepál jednou z nejchudších zemí...Ale jedna věc je si o tom číst a druhá věc je vidět to na vlastní oči! A tak se tohoto zvyku skoro neúčastním a tak trochu se i stydím za pár mých kolegů, kteří by snad chtěli během treku všechno zadarmo...\nJinak jsou Nepálci neuvěřitelně ochotní, milý pozitivní a celý měsíc se s nimi cítím naprosto maximálně příjemně a užívám si to! Škoda, že tato atmosféra není u nás.\nCelý den se po Kathmandu pohybujeme pěšky a je to chvílema docela sranda...Sice máme mapu, ale ta chvílema neplatí, ulice občas nemají jména a domorodci vesměs vidí mapu poprvé v životě...:) Nakonec nachodíme 13 km a tak je docela napínavé kam jdeme.\nVečer vyrážíme do restaurace a objednáváme hromadně momo, což jsou kapsičky z těsta naplněné vším možným a vařené nebo smažené. Já už jsem je měla v Indii a i tady byly velice dobré. Ale zpětně můžu říci, že jsem je měla tady vlastně jen jednou. Ale důvod byl hlavně v množství, kdy porce momo já se prostě nenajedla...\nAle k tomu jak jsem se po celou dobu stravovala a vůbec režimu dne se ještě vrátím.\nVečer balíme a je to opravdu napínavé, protože vnitrostátní let Kathmandu - Lukla má omezenou hmotnost zavazadel na 10 + 5 kg. A to je na měsíc setsakra málo. A k tomu nikdo neví jestli půjde nadváha zaplatit anebo se budou vyhazovat věci přímo na letišti...Dokonce jsem vzala s sebou váhu na zavazadla...Pro info v Turkish Airlines byla možná hmotnost zavazadla 30 kg...\nDobrou službou hotelu je úschova věcí nepotřebných na treku tzv. v depositu. Je to bezplatná služba hotelu turistům, která jim zároveň ale zajišťuje, že se turista vrátí před odletem opět k nim k hotelu:).\nKromě toho v hotelu zajišťují i tzv.TIMS kartu (Trekkers Information Management System) v ceně 10 USD ( pro skupiny - jednotlivec zaplatí 20 USD ), kterou musí mít každý "trekař" v Nepálu. Následně jsme pak ještě 2x platili za vstup do národního parku Sagarmatha a to 2000 a 3390 NPR. Čili dohromady veškeré poplatky stojí v přepočtu 64 USD plus již zmiňované vízum do Nepálu za 40 USD. Suma sumárum teda 105 USD. Vše je na měsíc.\nRáno je bezproblémové a taxi od hotelu funguje bezchybně a odváží nás ještě za šera na vnitrostátní letiště Kathmandu. Odlet s TARA AIR je naplánován na 7 h...Jenže člověk míní a Lukla přesněji počasí mění :) A co bude ráno nikdo neví a kdy se odletí neví už vůbec nikdo ani ten nahoře.\nOdbaveni jsme docela v pohodě, přičemž zavazadla se váží celé skupině dohromady stylem, kdy se nejméně polovina opírá na váze o okolní stolky. Za nadváhu nakonec platíme asi 30 USD dohromady...Pohoda.\nNutno říci, že v Nepálu je vše tak nějak v pohodě, což platí i pro bezpečnostní kontroly, vážení a veškeré další formality. Ať píská cokoli, vše je v pořádku :)\nKrátce po sedmé jsme už v odletové hale pro vnitrostátní lety a je to jak vstup do jiného světa. Dokonce poznávám halu, protože jsem ji viděla ve filmu Everest:), který popisuje tragédii na Everestu v roce 1996.\nUsedáváme na sedačky popíjíme vodu a čekáme a čekáme a čekáme. Po chvilce je jasné, že odlet jen tak nebude, protože prostě Lukla nelítá...A hala se zaplňuje a zaplňuje...Začíná černý scénář a informací je poskrovnu:(. Je to opravdu o velké trpělivosti.\nCo mě fakt překvapuje, že někteří moji kolegové pijí vodu z nějakého barelu uprostřed, který tedy rozhodně nevypadá, že je vyměňován a následně zjišťuji, že do něj teče voda z vodovodu...Já jsem hodně vyléčená z cesty do Indie, kde mě potkal naprosto šílený průjem a pro cestu do Nepálu jsem pořídila speciální filtrovací láhev, která zvládá naprosto vše a je určena pro vojáky: Filtrační láhev Fill2Pure Ultralight AA a Micropur pro chemické čištění. A jsem rozhodnutá kromě čaje nepít nic jiného. A vůbec i hodně řešit jídlo a být maximálně ostražitá, i když čistota v Nepálu je o několik levelů výše než v Indii. Někteří moji kolegové mi připadají hodně lehkovážní...\nHodiny běží a okolo druhé hodiny je skoro jasné, že se dneska nepoletí. Je třeba podotknout, že do Lukly se létá pouze za světla, protože přistání je "podle oka" a piloti musí vidět na už tak kraťounkou ranvej ve svahu dlouhou okolo 527 metrů...\nCo teď? Jsme poměrně tlačení časem, protože program treku je fakt nahuštěnej a každý den, o který přijdeme bude fakt problém!\nNáhle se kolem nás začnou pohybovat náhončí ze společností provozujících dopravu vrtulníky a po krátké poradě všech padá jednoznačné rozhodnutí!\nLETÍME VRTULNÍKEM na dvě skupiny po 6ti. Připlatíme si 100 USD k 350 co jsme měli za letenku, ale budeme za necelou hodinku v Lukle.\nNutno říci, že události se valí šílenou rychlostí a není čas na nějaké velké přemejšlení a váhání. První skupina odlétá ihned! Vše je záležitostí snad 15ti minut.\nNaše druhá skupina čeká asi hodinku a já si během této doby začínám uvědomovat, že poletím poprvé v životě vrtulníkem a hned nad Himálajema! Ty brďo! Je to jako sen a na strach absolutně není čas...Ještě probíhá kompletní vážení: vždy člověk, velká zavazadlo, malé zavazadlo. Zřejmě se hodně řeší zatížení vrtulníku a samozřejmě i to kolik vzít carga, jehož dopravu vlastně zaplatíme my:)\nPo hodině jsme doslova naházení na dodávku a vyrážíme na divokou cestu po letišti směr "odletiště" vrtulníků, které je někde úplně na druhém konci letištní plochy. Jinak letištní plocha je slušnej tankodrom s dírama slušných rozměrů...\nJeště v poklusu jsme v počtu nás 6 + pilot nacpáni včetně bagáže do docela malého vrtulníku firmy Air Dynasty a během pár vteřin jsme ve vzduchu...\nVýhoda letu vrtulníkem oproti letadlu je, že může letět daleko níže a je o hodně obratnější. Proto i vrtulníky létají do Lukly, když letadla ne. V Kathmandu bylo docela hezky a tak jsme moc nechápali, proč se nelétá nahoru. Teprve asi v polovině letu vrtulníkem jsme jasně pochopili proč letadlem opravdu ne. Vlétli jsme do naprosto neprostupných černých mraků a i ve vrtulníku to bylo docela nepříjemné. Nicméně pohledy z něj během 55ti minutového letu byly i tak nezapomenutelné a fascinující. I přesto, že jsme neviděli nejvyšší vrcholky, tak pohledy na terasovitá políčka, himálajské podhůří Mahábharát, hluboká údolí i strmá úbočí hor byly zajímavé a okouzlující. Osud tak prostě chtěl...\nZa 55 minut sedáme jemně do štěrku na letišti Lukla Tenzing-Hillary Airport v nadmořské výšce 2860 vedle šílené přistávací dráhy pro letadla, která má parametry 527 metrů délky, 30 metrů šířky a 12ti stupňový sklon... Je považováno za nejnebezpečnější letiště na světě...\nUf úžasný zážitek!\nHned u letiště je lodge, kde se nás ujímá místí šéfová a to doslova šéfová a domlouvá se první spaní přímo v Lukle. Vzhledem k času je jasné, že se do Phakdingu nedostaneme a tak nás další 2 dny čeká poněkud delší etapy než se plánovaly, abychom dohnaly zameškaný čas. Trek je časově poměrně adrenalinová záležitost, protože opravdu není čas nějaké prostoje a lelkování. Itinerář je jasně dán a letadlo zpět do Evropy nečeká...\nMy máme celkem dva rezervní dny ale ty by se měly využít buď při nějakém průšvhu v horách a nebo případně, kdyby se zase nelétalo Lukla Kathmandu.\nÚtočiště nacházíme v Kumjung Lodge a hned první seznámení s pokojem a také jídelnou mě opravdu uklidňuje. Čistota i vše ostatní je opravdu o několik levelů výše než v Indii. Hurá! Dokonce máme i evropský záchod a teče voda. Studená. Prostě pohoda:)\nPaní domácí s dcerami je maximálně ochotná vyjít vstříc všem požadavkům týkajících se jídla i ubytování a zpětně můžu říci, že to bylo jednou z nejlepších ubytovacích zastavení za celý pobyt. A to i atmosférou během večera, kdy jsme si zazpívali nejen česky ale i nepálskou národní píseň Resam Firiri.\nTaké se seznamujeme s našimi nosiči a první můj dojem je, že z nakonec 5ti nosičů máme s sebou dvě děti:) No nejsem daleko od pravdy, protože jednomu je 16 let a vypadá ještě mladší a k tomu hodně křehce...Uf jak unese na zádech okolo 30ti kilo fakt nechápu...\nZde se na chvilku zastavím a pokusím se objasnit jak to s nosiči je a vůbec něco o našich pomocnících, bez kterých by náš trek vůbec nebyl možný.\nNosiči jsou v Nepálu v současné době organizováni "svazem", který slouží víceméně k jejich ochraně a pak k jakési záruce i pro klienty, že si nenajímají naprosto nečitelného člověka. Nosičům zároveň tato organizace zajišťuje pojištění pro případ nějakého úrazu či třeba úmrtí při expedicích na 8mi tisícové vrcholy. Mělo by pokrývat jakési zajištění rodiny nosiče.\nStandartně stojí nosič 15 USD/den a nosí mezi 25 -30 kg. Vedoucí nosičů se nazývá sirdar a víceméně organizuje ostatní nociče. Po zhodnocení toho, kolik jsme sebou měli bagáže, tak jsme předpokládali, že jeden nosič ponese věci dvou lidí. Vzhledem k výše psanému co se týče našich nosičů jsme se rozhodli nakonec najmout 5 nosičů.\nVedoucím byl "Ratz Raj" přičemž se v této podobě jedná samozřejmě o fonetický přepis jeho jména. Jenom pro informaci touto činností si vydělával na studium na vysoké škole! Samozřejmě mluvil velice slušně anglicky a byl velkým sympaťákem:) Narozdíl od nás se on naučil naše jména a pochytil i další česká slovíčka...Ostatní naši "kluci" také trochu lámali angličtinu.\nHlavní činností nosičů je samozřejně nošení naší bagáže, ale hlavní nosič se kromě toho vždy stará o své klienty i po stránce organizační, vedl nás přes Passy a staral se o nás i na jednotlivých lodgích, které většinou i zařizoval. Obnáší to komunikaci ale i třeba roznášení jídla, zařizování našich objednávek či i dalších přání. To mě hodně překvapilo.\nMyslím, že většina z nás navázala s našimi "kluky" velice dobré vztahy, které bych shrnula do věty:\nNosiči nejsou naši placení otroci, ale zaměstnanci či spíše parťáci v prostředí, které znají oni a ne my. A jsme to my, kdo jsme na nich závislý...\nPro mě bylo asi nejtěžší strávit jejich vybavení, tedy spíše nevybavení, čím myslím, že chodí pantoflích v poměrně těžkém terénu, bez ponožek v zimě, bez pořádných bund a třeba i brýlí na očích:(\nSice jsem se snažila jim co nejvíce pomoci třeba se i rozdělit o jídlo a vůbec je podpořit i tím, že jsem jim nechala po treku některé části vybavení.\nNosiči byli velice vnímaví a třeba když viděli, že mám problémy v těžších sestupech, tak na mě jeden neustále čekal a jistil mě! To jsem nezažila nikdy ani v Čechách a musím říci, že na ně dodnes vzpomínám jak se jim vede.\nJinak také nepsaným pravidlem jejich ohodnocení je, že pokud je s nimi spokojenost obdrží po skončení treku "spropitné" 10-15% jejich mzdy. Tady musím bohužel zkonstatovat, že toto mnoho členů z naší skupiny nedodrželo a myslím, že by si měli ti, kterých se to týká, hodně sáhnout do svědomí...Celá akce stála okolo 80 000 Kč a myslím, že zmíněná částka by nikoho nezruinovala...\n14.10.2017 1. den treku\nLukla 2 840 m.n.m. - Monjo 2 840 m.n.m., 1 2\n+ okolo Monja, = celkem 20 km, 670 metrů převýšení, 4:35\nVzhledem k tomu, že máme trochu časový zásek tak jdeme dneska ne jen do Phakdingu, ale až do Monja. Je to 20 km a já tak úplně radost z toho nemám, ale asi není zbytí.\nLukla, z které vycházíme je výchozím místem pro všechny horolezecké výpravy, které vyrážejí lézt na Mount Everest. Jdeme tak ve stopách takových osobností jako byl Hillary, Tenzing ale třeba i Messner. Je to hodně zvláštní pocit a ale já pociťuji akorát dojmy ve stylu: konečně, hurá, je to tady, vyrážíme!\nA začínám si naplňovat opravdu dlouholetý sen, který jsem někde v koutku duše měla už od mládí - směr Everest. Je to neuvěřitelný...\nLukla je podhorské městečko s jednou hlavní ulicí a plné stánků s oblečením a vybavením do hor a ubytoven.\nNa konci platíme první poplatek a to za vstup do národního parku Sagarmatha.\nA hned za touto policejní kontrolou procházíme branou pojmenovanou po první nepálské ženě, která vystoupala na Everest: Pasang Lhamo Memorial Gate.\nKousek za ní je bílý chorten věnovaný 18ti obětem leteckého neštěstí v Lukle 2008.\nDalší pochod vede poměrně strmě dolů do údolí řeky Dudhkoshi. Rozhodně to není pohodová chůze a hůlky jsou u mne v plné permanenci, jak nahoru tak dolu. Přece jen operované koleno ale ani to druhé není úplně ok. V duchu si nesu neustále obavy co bude a jestli to dám...\nProcházíme jenotlivými vesničkami, kdy někde jsou ještě vidět pozůstatky zemětřesení z roku 2015 :( Je to cesta, která je vlastně pro všechny trekaře stejná a vycházejí po ní všichni ať už jdou na jakýkoli trek či horolezeckou výpravu.\nČili provoz lidí na můj vkus až nepříjemný, ale když se dozvídáme, že v říjnu je v Nepálu 10 000 trekařů, tak to tak hrozný není:) Později se dozvídám, že mnoho výprav zůstalo viset v Kathmandu a náš let vrtulníkem byl něco jako jackpot!\nVšude po cestě se kromě trekerů pohybují nosiči lidští, oslí či skupiny jaků. A už tady poznáváme, proč nám bylo říkáno ať vždy uhneme a nikdy ne směrem k údolí...Jak prostě jde a je mu jedno kdo se mu připlete pod kopyta či náklad:)\nPočasí i přesto, že jsme skoro v 3000 m.n.m. je velice teplé - okolo 25°C - a jdeme jen v 3/4ťákách a tričku. Je vlhko a teplo.\nNěkolikrát přecházíme docela vysoké ocelové visuté mosty, které se fest houpají:) a občas je třeba vzít zpátečku před karavanou jaků... Mě to nevadí, ale člověk se závratí by měl asi problém. Ten top na nás čeká před výstupem k Namche Bazaar... Je dobře známý z filmu Everest 2015!\nPo asi 10ti km dorážíme do Phakdingu a v jedné lodži si objedáváme jídlo. Já si dávám česnečku a za mě výborná:). Není kam spěchat, protože do Monja, kde plánujeme nocleh je to 6 km. Po sestupu se cesta začíná zvedat a to mi vyhovuje daleko více. Bohužel lidí přibývá a přibývá...A cítit je to i jak se cestička zužuje.\nPotkáváme i naše nosiče, kteří mají svůj chodecký rytmus s pravidelnými pauzami.\nKonečně Monjo a jsme opět v nadmořské výšce 2800 m.n.m. jako jsme začali:) Dneska to bylo 205 metrů dolů a 310 nahoru. Lodge Monju Guest House má vlastní zahradu se zeleninou a jablky a majitelé jsou na to oprávněně hrdí. Nakonec ochutnáváme i jejich jablečný koláč:)\nJinak k vybavení patří i soláry a každý pokoj má svoji teplou sprchu a záchod - vše v ceně ubytování okolo 200 NPR. Což je luxus, který oceníme až později. Pro mě je to sprcha na hodně dlouho poslední...:)\nCo se týče nadmořské výšky okolo 2 500 - 2 900 m.n.m. tak žádné problémy nemám jen samozřejmě fest funím do kopců či schodů anebo když chci "zrychlit".\nOdpoledne ještě dáme malou 4 kilometrovou "aklimatizační procházku" a následuje moje druhé jídlo za den - večeře a - hurá do peřin.\nDlouho jsem přemýšlela jak vyřešit režim a styl stravování a hydratace během treku. Pití je v těchto nadmořských výškách nejdůležitější, ale ani úplně o hladu to není pravý ořechový:)\nNakonec mi už doma vykrystalizoval režim, kdy si dám ráno bohatou snídani a pokud možno dost pití a během tůry víceméně nejím a energii opět doplňuji až večer. Doma se to osvědčilo a do Nepálu mi to přišlo praktický. Co se týče energie problém jsem během dne neměla, protože chůze prostě pro mě není velký fyzický výkon, ale spíše mám problémy s klouby a biomechanikou pohybu. Za 20 let ultra závodění mám naprosto maximálně vycvičený vytrvalostní tukový metabolismus a takto málo intenzivní pohyb je pro mě bez jídla bezproblémový. Spíše má člověk chutě a tak jsem s sebou vzala sušené ovoce. A protože mi bylo jasný, že se v Nepálu staneme víceméně vegetariány vzala jsem několik balíčků sušeného masa. Kromě toho jako opravdu krizovou variantu jsem koupila hotově udělaná vysušená jídla, která se připravují pouze zalitím horké vody přímo do obalu.\nNakonec jsem svoje zásoby skoro všechny rozdala nosičům...A hotová jídla dostali po návratu zpět do Lukly.\nRáno jsem měla vždy snídani, kterou jsme objednávali večer a u mě to většinou byla placka či tousty s medem nebo marmeládou. Snažila jsem se vyhýbat rizikovým věcem jako byly nedodělaný vajíčka v omeletách či jiných pokrmech. 2x jsem měla čokoládový "závitek", což bylo smažené těsto plněné nutellou zřejmě - strašně sladké a mastné a později už to žaludek nedal. Další alternativou byl toustový chléb ve vajíčku.\nK tomu jsem se snažila vypít okolo litru čaje - zázvorového, citronového, mátového nebo zeleného.....A jako třešnička na dortu bylo černé "black coffee" Striktně bez mléka kvůli bezpečnosti.\nVětšinou smažené nebo vařené brambory, těstoviny v různé podobě nebo rýže se zeleninou. Rozhodně opět striktně bez masa, kvůli riziku zdravotních problémů. Postupně jsem se odvázala :) a přidala jsem i sýr.\nKdyž byla možnost proložila jsem tento repertoár místní pizzou nebovegetariánským hamburgrem s hranolkama. Tady je třeba podotknout, že hranolky byly vždy dělány v kuchyni a nebyl to průmyslový hnus:).\nJinak klasikou Nepálu je dhálbat, což je rýže s čočkovou polévkou a různě ochucenou zeleninou v mističce a případně plackou. Je to jídlo, které nosiči jedí po celou dobu treku. Docela specialitou tohoto jídla je, že je přidávána každá část dokud je zájem. Mě bohužel tato kombinace moc nejede a tak jsem vlastně jen ochutnala...\nK tomu opět čaje co se do mě vejde - většinou okolo 2 litrů. Což mělo samozřejmě v noci následky a pravidelně celý pobyt jsem v noci chodila na záchod 3-5x...Šílený!\nBěhem dne občas pokud byla možnost jsem si dávala pouze polévky a to především česnekovou, zeleninovou. A speciální nepálskou "Sherpa Stew", což je polévka ve větší porci, ve které je vše co dům dal - především zelenina, těstoviny, brambory.\nS sebou jsem měla v baťohu camelback, což je podle mě geniální řešení. 2l mám neustále u sebe a v zimě i v rozumné teplotě narozdíl od lahví, které musí člověk otravně odněkud vyndavat a hlídat, aby pití nebylo tak studené, že ho v horách kde je zima už pít nebude. Vodu v camelu jsem vždy desinfikovala Micropurem.\nKromě toho na ostatní potřeby jsem měla 0,8l Filtrační láhev Fill2Pure Ultralight AA.\nStriktně jsem pila vodu jen z těchto zdrojů a naprosto mě dostávalo, že někteří ze skupiny pili vodu z jakýchsi barelů u hotelů či lodgí...\nAsi holt nezažili šílený průjem, který jsem já měla v Indii...Nejlepší varováním je vlastní negativní zkušennost:)\nStejně tak jsem si čistila zuby pouze desinfikovanou vodou.\nTato opatření se mi maximálně osvědčila a z jídla a pití jsem neměla vůbec žádné trávicí problémy, i když samozřejmě vylučování úplně pevné :) nebylo. To ale přikládám spíše neustálému jídlu smaženému na bůhvíjakém oleji...\nPrůjem jsem měla jen jednou, ale jako následek užití antibiotik, o čemž se zmíním dále až nastane čas...\nKromě toho jsem si s sebou vezla vitamín C, který jsem užívala 2x denně 500 mg a B-komplex forte také 2x denně. Vše. Ionťák je na tuto činnost naprosto zbytečná záležitost, která spíše může způsobit problémy se zažíváním.\nS sebou jsem měla také pro případ průjmu rehydratační tablety.\nCeny rostou přímou úměrou s nadmořskou výškou. V Lukle 2 840 m.n.m. je večeře -+ za 300 NPR a v Gorakshepu 5 200 m.n.m.se cena za podobný pokrm pohybuje okolo 650-700 NPR.\nTo samé platí i pro pití, kdy za velkou termosku čaje dole platíme okolo 300 NPR a v Gorakshepu či Gokyu je to i 1000 NPR...Černá káva je od 80 do 180 NPR.\n15.10. 2017 2. den treku\nMonjo 2 840 m.n.m. - Namche Bazaar 3 440 m.n.m., 8,6 km, 610 m převýšení, 1:58, 1 2\n+ Namche Bazaar - Mount Everest view 3 880 m.n.m. - Namche Bazaar, 7,6 km, převýšení 440 m, 2:10,


Právě se nacházíte: Home » Jednotná přijímací zkouška 2019 » Testová zadání k procvičování\n· Matematika a její aplikace\nTesty pro šestiletá gymnázia:\nTesty pro osmiletá gymnázia:\nZpřístupněná testová zadání by rozhodně neměla být jediným zdrojem přípravy uchazečů na přijímací řízení. Jednotné přijímací testy nebudou obsahovat nic, co by bylo nad rámec rámcových vzdělávacích programů pro jednotlivé ročníky vzdělávání. K jejich úspěšnému absolvování by proto mělo stačit dobré zvládnutí učiva základní školy ve vzdělávacích oborech Český jazyk a literatura a Matematika a její aplikace. Specifikace požadavků k jednotlivým testům jsou součástí tzv. Bližších podrobností k organizaci jednotné přijímací zkoušky a jsou ke stažení zde.


SCP-1053 - SCP Nadace\nObjekt #: SCP-1053\nSpeciální Zadržovací Procedury: SCP-1053 je v současné době izolován v oblasti 1053, kvůli svým ničivým vlastnostem. Útočná Jednotka Omicron-7 ("Bounce Houses") je neustále v pohotovosti a umístěná mimo oblast 1053, aby je nezasáhla Nouzová Událost. Samotný SCP-1053 je umístěn v ocelovém boxu s citlivým čidlem pod ním. Čidlo slouží jako systém včasného varování před Nouzovou Událostí. Testování SCP-1053 bylo přerušeno a jako takový je přístup za normálních okolností zakázán.\nPopis: SCP-1053 je mapa [PŘÍSTUP ZAMÍTNUT], která zobrazuje nejvíce zastavěné oblasti tohoto města. Jeho rozměry v rozloženém tvaru jsou 0,25 mx 0,4 m, když jsou srolovány - 8 cm x 5 cm. SCP-1053 je vyroben z papíru, odebrané vzorky nevykazují anomální vlastnosti. Mapa je datována na rok 19██ (což odpovídá jejímu provedení). Většinu času objekt nevykazuje žádné anomální vlastnosti, s výjimkou slabé schopnosti samoopravy.\nObčas1 SCP-1053 způsobuje prostorovou anomálii na slabé úrovni Gamma, známou jako Nouzová Událost. Území v okruhu 50 m od objektu se začne měnit na, ulice, budovy, chodníky a další části města tak, aby odpovídal městu [PŘÍSTUP ZAMÍTNUT] v roce 19██. Stávající památky, názvy ulic a čtvrtí oblasti [PŘÍSTUP ZAMÍTNUT] zmizí. Vytvářejí se i malé detaily (například pouliční osvětlení). Tyto změny pak vytvoří novou oblast (dále jen pozemek 1053). Očití svědci popisují jako "extrémně zastavěná" nebo jako "hnízdo ulic". Svědci podrobně popsaly celé místo jako zkroucení asfaltových a nečistých ulic, úzkých cest a vysokých skleněných budov.\nPoloměr Oblasti 1053 se pomalu zvětšuje, ačkoli vnější pozorování jeho území není spolehlivým zdrojem informací kvůli prostorové anomálii, která je základem havarijní události. Měření prováděná mimo oblast mohou být přesná, ale lidé uvnitř popisovali oblast mnohem větší, než jak vypadá zvenčí. Výpočty ukázaly, že vnitřní velikost je přibližně ███% z velikosti mimo oblast, avšak vzhledem k možnosti silných změn ve vnitřní velikosti se chyba výpočtu odhaduje na 15 %.\nPovětrnostní podmínky v oblasti 1053 jsou stejné jako mimo ni, avšak počet dešťových kapek a sněhových vloček v této oblasti se zvyšuje, zatímco jejich velikost se nemění. Jiné přírodní jevy (vítr, bouřky atd.) Se mohou vyskytnout i v této oblasti, ale nevykazují žádné anomálie.\nV oblasti 1053 nebyly objeveny žádné živé organismy. Byly nalezeny prázdné obytné prostory, byty a domy), nicméně v nich nebyl nikdo nalezen. Skříně jsou prázdné, na stěnách nejsou žádné tapety nebo obrazy.\nPo incidentu 1053-1 bylo zjištěno, že poté co SCP-1053 způsobil určité (a značné) poškození, oblast 1053 expanze se okamžitě zastaví. Následně proběhne dezintegrace oblasti 1053, a to za méně než 30 % času, kdy se oblast tvořila. Během této doby je SCP-1053 obvykle zcela opraven neznámým způsobem. Stav mapy před zahájením Nouzové Události nemá vliv na vytvoření oblasti 1053, ale je přímo úměrný velikosti škody, které musí objekt způsobit rozpadu prostoru. Předpokládá se, že pokud se mapa výrazně poškodí bezprostředně před mimořádnou událostí, nebude možné zastavit růst oblasti 1053, což povede ke Scénáři konce světa Třídy-CK.\nBěhem Nouzové Události je tým Omicron-7 MTF ("Bounce Houses") pověřen vstupem do oblasti 1053. Následně musí objevit objekt a způsobit dostatečné poškození, aby se zastavila Nouzová Událost. Je nutné jednat co nejrychleji, protože čím déle se oblast 1053 rozšiřuje, tím větší je počáteční vzdálenost týmu Omicron-7 MTF od SCP-1053. Kromě toho se z neznámých důvodů zpomaluje provoz technického zařízení uvnitř oblasti 1053. Od ██/██/20██ je omezující vzdálenost, na které byla oblast 1053 rozšířena, ██ km.\n1. Díky výzkumu Dr. ███████ bylo zjištěno, že došlo k Nouzové Události, když populace [PŘÍSTUP ZAMÍTNUT] dosáhla více než █0,000 (přibližně) obyvatel. V současné době jsou podnikána opatření na udržení populace [PŘÍSTUP ZAMÍTNUT] na stejné úrovni.\n« SCP-1052 | SCP-1053 | SCP-1054 »\nrevize stránky: 3, naposledy editováno: 13 Mar 2019 20:35


Mořští živočichové (dary moře) | ReceptyOnLine.cz - kuchařka, recepty a inspirace\nReceptyOnLine / Atlasy a encyklopedie / Atlas mořských ryb a živočichů / Mořští živočichové (dary moře)\nMořští živočichové (dary moře)\nBílé maso hřebenatek je obklopeno oranžovými jikrami, které se však často v restrauracích servírují zvlášť. Tepelnou úpravou získají korálovou barvu. Hřebenatky se vaří v omáčkách na těstoviny, opékají na pánvi nebo grilují.\nChobotnice bývá i po tepelné úpravě tuhá, proto se maso často ještě před prodejem upravuje, aby bylo křehčí. Při tomto postupu se chapadla zkroutí. Chobotnice se mohou opékat v pánvi, grilovat nebo opékat na roštu.\nVyskytuje se v teplejších vodách. Má torpédovité tělo a trojúhelníkovými ploutvemi v ocasní části. Na hlavě je 10 chapadel obklopených zobákem. Konzumuje se vše kromě hlavy. Tepelná úprava musí být krátká, pouze 1-2 minuty!\nV amerických a evropských pobřežních vodách žije mnoho těchto korýšů. Jejich obchodní názvy bývají často známější, než názvy zoologické. Atlanské pobřeží vyhledává Jonahův, sklaní a kamenný krab, zatímco královský krab je proslulý na tichomořském pobřeží, zvláště u Aljašky. K oblíbeným evropským druhům patří modrý krab, zelený neboli atlanský, pavoukovitý krab a krab německý. Zvláštní velikosti a váhy, až 3 kg, dosahují krabi, kteří se loví v Rusku, a to v Ochotském moři u západních a jižních břehů Kamčatky, dále pak na pobřeží Japonska.\nKrevety (garnely, garnáti)\nTito korýši jsou obvzláště citliví a živí se mohou dopravovat jen do krátkých vzdáleností. Proto se objevují na trhu jen v přímořských oblastech. Před zasíláním do vnitrozemí se tito malí ráčci o velikosti asi 4 až 8 cm ihned po výlovu na lodi krátce povaří ve slabém solném roztoku a v koších se pak dopravují na vnitrozemský trh, kde se musejí co nejdříve zpracovat.\nLangusta, stejně jako humr, patří do čeledi korýšů. Tito jsou obecně řazeni mezi nejstarší žijící živočichy a vědci se domnívají, že jsou na planetě již více než 200 miliónů let. Za živa má langusta světle hnědé a tmavě zelené zabarvení, ale když se uvaří, získají, stejně jako humr, jasně červenou barvu. Patří k největším korýšům, žije v pobřežních vodách mírného pásma, nemá klepeta a váží 1,5-4 kg.\nHlavonožci, což jsou vlastně měkkýši patří mezi velmi chutnou gastronomickou ingredienci. Olihně, tedy druh chobotnic má velmi křehké maso, ovšem jejich tepelná úprava musí být velmi krátká.\nRak mořský (homar)\nNejhojnější je v Severním moři, kde žije na příkrých skalnatých norských a britských pobřežích. Také ho najdeme v Středozemním moři. Je podstatně větší jak rak říční, bývá velký 30-50 cm, dosahuje váhy do 6 kg. Patří do téže čeledi (Astacidae) jako rak říční a také se mu úplně podobá, jeho spůsob života je také hodně stejný. Gurmáni ovšem preferují maso raka říčního před masem raka mořského.\nŽije ve Středozemním a Jaderském moři a ve východoasijkých pobřežních vodách mírného pásma. Připravuje se jako příbuzný hlavonožec oliheň, ale sépie není třeba naklepávat. Malé sépie (do 20 cm) se celé smaží v oleji nebo se plní a krátce vaří. Z větších sépií se konzumují jen chapadla, blanšírují se, zbaví kůže a dusí.\nSlávky žijí na celém světě na mořských březích a v ústí řek, jednotlivé druhy jsou obvykle specifikované pro určitou oblast, ale slávka jedlá se vyskytuje podél celého atlanského pobřeží Ameriky i Evropy a pěstuje se zde i uměle. Slávky se obvykle prodávají čerstvé v lasturách, mohou se pojídat syrové, dušené, nebo jsou například součástí salátů, polévek a paštik. Slávky mají jemné, lahodné maso. Před tepelnou úpravou musejí být pevně uzavřené. Ty které se neuzavřou, i když na ně poklepete nožem, je třeby vyhodit! Vařením se otevřou. Ty které se neotevřeli je třeba také vyhodit.\nStrašek kudlankový je korýš rozšířený od severu Britských ostrovů až po jih Angoly. Hojně je loven také ve Středozemním moři a vůbec nejčastějším jeho domovištěm je Jaderské moře. Skvěle chutná grilovaný, hodí se i do polévek.\nSurmovka (mořský šnek)\nTito mlži žijí v různých druzích ve Středomoří, ve vodách Atlanského a Tichého oceánu. Liší se velikostí a odstíny hnědého zbarvení. Dopuručuje se konzumovat ústřice syrové, přímo z lastury, pokapané citronovou šťávou. Pokud se podávají teplé, vaří se jen krátce. Obří druhy tichomořských ústřic lovené a konzumované v Americe jsou dvakrát větší než evropské druhy. Obvykle se neloví a neprodávají v letních měsících, kdy se rozmnožují a jsou méně masité a šťavnaté.\nZaděnky, přílipky, rozchlipky\nMěkkýši žijí ve vápenitých schránkách, které jsou buď dvoudílné (lastury ústřic, hřebenatek), anebo jednolité (ulity surmovek nebo jedlého mořského plže plážovky). Zaděnky, přílipky, rozchlipky mají právě dvě misky lastur.


Vápenopískové cihly - Odborné informace - Statika\nKonstrukce stěnového systému, počet podlaží:\nStatiku vápenopískových stěn je možno navrhovat v ČR pouze podle Eurokodu 6. Norma CSN 731101 návrh vápenopískových cihel na tenkovrstvé lepidlo vůbec neumožňuje. Platnost této normy byla ukončena k 28.2.2010.\nProto ke statickému návrhu použijte výpočet pouze dle EC 6. K výpočtu jsou důležité normalizované pevnosti jednotlivých bloků. Ty je možné najít v certifikátech, které jsou k dispozici na www.kalksandstein.cz/de. K orientaci ve statických hodnotách poslouží následující tabulka vybraných vápenopískových cihel a bloků.\nTabulka vybraných vápenopískových produktů - statika\nZákladní tl. nosné konstrukce se pro menší objekty typu RD, nebo menších bytových domů používá tl. stěny 17,5 cm. V tomto systému je možné postavit v běžné občanské výstavbě cca 3-4 podlaží.\nU větších objektů, např. administrativní budovy, vyšší obytné budovy apod. se používají stěny s tl. 24 cm. Do 4 podlaží v základní pevnosti dle ČSN EN 771-2 15 MPa. Od 4 podlaží výše až do cca 8 podlaží se spodní 4 podlaží konstruují z třídy pevnosti 20 MPa, horní podlaží opět z pevnostní třídy nižší.\nCharakteristická pevnost zdiva v tlaku fk dle DIN 1053-100, v závislosti na různých typech malty\nHodnoty dodatečného tlakového napětí zdiva v MPa, v závislosti na pevnosti vápenopískových bloků a třídy pevnosti malty podle DIN 1053-1, tabulka 4a.\nVápenopískovým zdícím systémem se konstruují kvalitní úsporné stěnové systémy, kde vnitřní nosné konstrukce jsou možné již od tloušťky zdiva 115 mm. Díky tomu je dosaženo velmi úsporných stropních železobetonových desek.\nPříklad optimalizace jedné takové stropní konstrukce je vidět na následujících obrázcích. Jako příklad byl použitý skutečný dům ve Wiesbadenu.\nZ obrázků jsou patrné drastické úspory výztuže ŽB desky. Nosné stěny jsou vyznačené tmavě.\nPřed optimalizací je tloušťka ŽB stropní desky:\n22 cm a vyztužení 27 kg/m2 stropní desky.\nPo optimalizaci je tloušťka ŽB stropní desky:\n16 cm a vyztužení 7,1 kg/m2 stropní desky.


Zimní liga - SKM\nPosted by Pavel Dittrich on Únor 5, 2018\t Srpen 3, 2018 Články\nHome Články Zimní liga\nZimní liga 20.1.2018\nV sobotu 20.1. 2018 jsme zkusili jako oddíl udělat zimní ligu. Leden je leden, tak jsme do toho šli s vědomím, že může být pořádně zima a nemělo cenu plánovat nic daleko. Dopředu jsme si řekli, že to uděláme jedině na mapě Hvězdě a se zázemím na pozemku od Víti Pěčka. Víkend před ligou bylo, ale „jarní“ počasí a dle předpovědi to nevypadalo, že by se to mělo nějak moc zkazit. A tak se vše mohlo ladit ke zdárnému uspořádání. Je pravda že ve středu napadlo asi 5 cm sněhu, ale ten za dva dny skoro všechen slezl.\nNakonec se sešlo 48 běžců, kteří si vybrali jednu ze čtyř trati. T1 (byla rozdělena ne dvě a měla motýlek) a T2 byly delší tratě, kde část mapy byla bez cest a část mapy byla jenom vrstevnicovka. T3 a T4 byly tratě pro ty nejmladší. Počasí nám taky přálo, prvně bylo kolem nuly, pak nad nulou a dokonce nám i chvilku svítilo sluníčko. Zima snad nebyla nikomu. Komu byla ,tak se zahřál buď během nebo u ohně, případně čajem s a nebo bez R..U. Hlavní trať T1 (7,5 km s 32 kontrolami) vyhrál Roman Zbranek a vše zvládl za skvělých 48 minut.Tratě k nahlédnutí A zde pár fotek od Romana https://photos.app.goo.gl/4EVC4jvedaWYpnNm2\nJestli to budeme dělat příště? Já si dám asi pauzu, ale jestli se najde v oddílu někdo jiný, kdo vše připraví, tak mu přijdu asi pomoc.Ale….


Novináři z Německa i bloggeři z Jižní Koreje poznávají Českomoravské pomezí - Českomoravské pomezí\nNovináři z Německa i bloggeři z Jižní Koreje poznávají Českomoravské pomezí\nNa přelomu dubna a května se uskutečnil presstrip pro novináře z Německa, už za pár dní pak region navštíví bloggeři z Jižní Koreje.\nNěmečtí novináři se zajímali především o litomyšlský zámek, který je jedinou památkou UNESCO ve východních Čechách, zámecké sklepení s expozicí soch Olbrama Zoubka a voskovým Srdcem pro Václava Havla či rodný byt Bedřicha Smetany. Ujít si ale nenechali ani prohlídku regionálního muzea, piaristického kostela a Portmonea nebo ochutnávku piva z vyhlášeného místního minipivovaru. V rámci presstripu získali novináři řadu informací také o dalších turistických atraktivitách, které jsou součástí pestré nabídky Českomoravského pomezí. Stejně jako v případě předchozích podobných akcí lze již brzy očekávat řadu mediálních výstupů v podobě článků a reportáží v tisku i na internetu.\nUž o nadcházejícím víkendu přijede do regionu na pracovní pobyt další skupina zahraničních návštěvníků. Tentokrát se bude jednat o bloggery a influencery z Jižní Koreje, kteří se v rámci dvoudenního presstripu kromě památek a muzeí seznámí také s českou kuchyní a poznají atmosféru litomyšlských gastroslavností. Jižní Korea patří již několik let do prvních desítky zemí co do počtu zahraničních návštěvníků České republiky a jihokorejští turisté stále častěji kromě Prahy míří také do regionů. Zážitky, které budou účastníci presstripu sdílet s tisícovkami svých fanoušků a followerů, tak výrazně přispějí k prezentaci a propagaci regionu v on-line prostoru a mohou se stát důležitým impulsem pro jeho budoucí návštěvu.\nVýše uvedené presstripy organizačně zajišťuje destinační společnost Českomoravské pomezí společně se zahraničními zastoupeními agentury CzechTourism, Městem Litomyšl a v případě německých novinářů také s Destinační společností Východní Čechy.\nV rychlém sledu budou podobné akce probíhat i v následujících týdnech. Už na konci května přijedou na obhlídku turistických cílů i ubytovacích kapacit zástupci významných cestovních kanceláří z Polska a následovat je budou novináři ze Španělska, Velké Británie, USA, Kanady či Slovenska. Mezi plánovanými zastávkami jsou kromě Litomyšle například hrad Svojanov, zámek v Nových Hradech, Polička, Toulovcovy maštale či automobilové muzeum ve Vysokém Mýtě.\nHome > Archív aktualit > Novináři z Německa i bloggeři z Jižní Koreje poznávají Českomoravské pomezí


Faraonův pes: povaha, zdraví, strava, cena a údržba\nThe Pharaoh pes je středně velký pes, který vyzařuje hodně šlechty, a to jak ve svém vzhledu a ve své chůzi. Jsou jasné, rychlé, volné a snadné. Čistota linií, elegance a síla charakterizují vzhled Pharaoh's Dog, který také prosazuje obzvláště živý výraz.\nPřihlaste se k odběru a získejte všechny naše rady týkající se faraonova psa\nPrávě na Maltě je toto plemenoFaraonský honič byl vyvinut po příchodu jeho předků na středomořský ostrov kolem roku 1000 před naším letopočtem . Má stejný původ jako Cirneco de l'Etna, Podenco Canario a Podenco d'Ibiza, které byly chovány na Sicílii, na Kanárských ostrovech a na Baleárech. Faraonův pesbyl poté do Anglie zaveden od počátku 20. století . Toto plemeno bylo s konečnou platností uznáno FCI (Fédération Cynologique Internationale) dne 9. srpna 1963.\nFotografie faraonova psa\nPodívejte se na všechny fotky Pharaoh's Dog pro členy Pets\nJeho vlasy: krátké, lesklé, jemné a tvrdé, nikdy se třásněmi.\nJeho barva: červenohnědá až tmavě červenohnědá, s bílými znaky na konci ocasu, na hrudi, na prstech a případně na střední linii obličeje.\nJeho hlava: ve tvaru komolého kužele. Lebka je štíhlá, dobře ohraničená a dlouhá, ale o něco kratší než tlama. Stop je světlý, nos játrové barvy a v souladu s nosem šatů. Silné čelisti a nůžkový skus.\nUši: nasazené středně vysoko, u kořene široké, dlouhé, ne příliš silné, pohyblivé, vztyčené, když je pes vzhůru.\nJeho oči: oválného tvaru, trochu vpadlé do důlků, jantarově zbarvené, s výrazem živosti a inteligence.\nJeho tělo: vydává dojem pružnosti a čistoty. Horní linie je téměř rovná. Silueta je zapisovatelná do obdélníku, délka těla je o něco větší než výška v kohoutku. Záď je mírně sklonená, hrudník dobře spuštěný, žebra dobře klenutá a břicho mírně zvednuté.\nOcas: středně vysoký uchycení, silný u uchycení, ke svému konci se zužuje a má tvar biče. Když je pes v akci, dosáhnete vysokého a zakřiveného.\nTheFaraonův pesje pes definovaný pozoruhodnou inteligencí , bdělostí a bdělostí . Při lovu je nadšený, odhodlaný a pozorný . Faraonův honič plně využívá své smyslové schopnosti k lokalizaci hry, zejména pomocí svého jemného nosu a bystrého zraku . Je velmi připoutaný ke svému pánovi a své rodině , je přátelský, láskyplný a vždy má sklon hrát.\nFaraonův pes vyžaduje pevné vzdělání , ale bez rovnováhy sil . Jeho potřeba aktivity znamená, že musí velmi brzy integrovat limity chování, které nesmí být překročeny. Jeho citlivost zároveň vyžaduje začlenit do jeho sevření dobrou dávku měkkosti.\nČistota a diskrétnost (když většinou štěká jen velmi málo)Faraonův pesumožnit mu přizpůsobit se městskému životu za předpokladu, že nabízí dostatek denních aktivit. Byl by šťastnější v domě s velkou oplocenou zahradou než v bytě.\nTheFaraonův pesje obzvláště robustní pes. Těší se dobrému zdraví a u tohoto plemene neexistuje předispozice k žádné konkrétní nemoci . Na druhou stranu, díky krátkým a jemným vlasům je citlivější na chlad a špatné počasí než jeho kongenery se silnější srstí.\nAbychom vás ochránili před těmito riziky a zajistili svého společníka v případě zdravotních problémů, doporučuje Pets pojištění pro psy faraonova psa .\nOčekávaná délka života faraonova psa je v průměru mezi 11 lety a 14 lety.\nVypočítejte lidský věk vašeho faraonského honiče!\nTheFaraonův pesje snadné se o něj starat , ale musí se mu denně věnovat péče o srst , aby byla lesklá.\nDoporučuje se psa každý den kartáčovat, aby byl zajištěn lesk jeho srsti, stejně jako jeho čistota a pokožka.\nKupní cena faraonova psa se pohybuje mezi 1700 a 2200 EUR.\nRoční náklady na údržbu faraonova honiče se pohybují mezi NC a NC.\nV současné době není navrženo žádné jméno. Použijte náš nástroj k vyhledání jména vašeho faraonského honiče!\nTheFaraonův pesje velmi aktivní pes, který by měl být schopen těžit z dlouhých a častých procházek . Nuda je pro tohoto sportovce, který rád hraje a vyjadřuje své lovecké instinkty, skutečným mučením .\nMáte dotaz ohledně Pharaoh's Hound?


Tonda Blaník pokračuje v PR kampani i ve Varech | MediaGuru\nTonda Blaník pokračuje v PR kampani i ve Varech\npondělí, 06. července 2015, 13:12 Aktuality, Internet & Mobil, PR MediaGuru\nSeriál internetové televize Stream.cz Kancelář Blaník se na sebe snaží upozornit i na právě probíhajícím festivalu v Karlových Varech. Ústřední postava seriálu Tonda Blaník se nechal vyfotografovat na červeném koberci s hercem Boleslavem Polívkou. Tiskové oddělení Stream.cz novinářům rozeslalo v pondělí informaci, podle které "Tonda Blaník připravoval ve Varech speciální díl Selfíčko s Gerem".\nTisková zpráva Stream.cz, pondělí 6.7. 2015\nPodtitulem 50. ročníku Mezinárodního filmového festivalu Karlovy Vary je motto, které je věnováno jeho fanouškům: Naše hvězdy jste vy. Tonda Blaník je fanouškem karlovarského festivalu bezmála dvacet let, a proto jako jedna z hlavních hvězd nesmí na festivalu chybět. Využil tedy všechny své možnosti a po několika dobře mířených lobbinzích a jiných nedovolených manévrech přistál na červeném koberci hotelu Thermal, aby sám se sebou natočil speciální díl Selfíčko s Gerem. Díky dalším zákulisním machinacím se mu podařilo, bez ohledu na mínění uměleckého a výkonného ředitele festivalu, zařídit projekci tohoto dílu v Kongresovém sále v pátek 10. července v 17:00 (což se zatím tají, takže prosíme, aby se tato informace nezveřejňovala). Díky Žížalově facebookové aktivitě se o Blaníkově činnosti dozvěděli i jeho fanoušci a vybrali ze všech sérií sedm dílů, které budou promítány společně s dílem karlovarským. Po projekci bude následovat dotočná nejen pro tvůrce Kanceláře Blaník, ale i pro všechny její fanoušky (což se zatím také tají, takže také, prosíme, nezveřejňovat).\nŠéfredaktor serveru Echo24.cz a Týdeníku Echo Dalibor Balšínek na twitterovém účtu v neděli odpoledne zveřejnil fotografii, na které je v rámci natáčení Tonda Blaník vyváděn z hotelu Pupp, a to pod dohledem prezidenta festivalu Jiřího Bartošky.\nBartoška právě vyfuckoval z Puppu Tondu Blaníka. pic.twitter.com/zQcCfztQsP\n— Dalibor Balšínek (@balsinek) July 6, 2015