Tuleohutuspaigaldised ja päästevahendid haiglatele ja hoolekodudele by Päästeamet - issuu\nTuleohutuspaigaldiste ja p채채stevahendite rakendamise juhend haiglatele ja hooldekodudele\nJuhendi väljaandja: Tondi Tulekaitse OÜ Esikaane foto autoriõigused: Järven AB Koostaja: Orm Tammepuu Trükiarv: 500\nSisukord Eessõna Sissejuhatus\n2.1. Autonoomne tulekahjusignalisatsiooniandur\n2.2. Autonoomne tulekahjusignalisatsioonisüsteem\n2.3. Automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem\n2.3.1. ATS-i valik\n2.3.2. ATS-i ühendamine hoone teiste paigaldistega\n2.3.2.1. Tule- ja suitsutõkkeuste õigel ajal sulgemine\n2.3.2.2. Evakuatsiooniuste avamine\n2.3.2.3. Liftide juhtimine\n2.3.2.4. Ventilatsiooni juhtimine\n2.3.2.5. Suitsu ja soojuse eemaldamise seadmestiku juhtimine\n2.3.2.6. Muude süsteemide juhtimine\n2.3.3.1. Vaikne alarm\n2.3.3.3. Kellad, sireenid ja vilkurid\n2.3.4. ATS-i häire kontrollimine\n2.3.4.2. Indikaatorlambid ja tähised\n2.3.4.3. Graafiline liides\n2.3.4.4. ATS-i keskseadme/korduspaneeli käsitsemine\n2.3.4.5. ATS-i häirekaardid\n2.3.4.6. Juhised ja koolitused\n2.3.5. Valehäirete vältimine\n2.3.6. ATS-i korrashoid\n3.1. Automaatne vesikustutus\n3.1.2.1. Lihtsustatud sprinklersüsteem ehk kodusprinkler\n3.2. Automaatne gaaskustutus\n3.3. Automaatne köögikustutussüsteem\n3.4. Automaatsete kustutussüsteemide korrashoid\n4.2. Tulekustutite korrashoid\n4.3. Tuletõrjeveevärk ja voolikusüsteemid\n4.4. Tuletõrjeveevärgi ja voolikusüsteemide korrashoid\n5.2. Kesktoitega turvavalgustussüsteemid\n5.3. Dünaamiline turvavalgustus\n5.4. Turvavalgustuse korrashoid\nSuitsu ja soojuse eemaldamise seadmestik\n6.1. Loomuliku tõmbega suitsueemaldus\n6.2. Mehaaniline suitsutõrje\n6.3. Suitsueemalduse korrashoid\nTulekahju vältivad või leevendavad meetmed\n8.1. Mittesüttiv sisustus\n8.2. Oma tuletõrje\nTuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite plaanimine ja rakendamine\n9.1.1. Evakuatsiooniks võimalik aeg\n9.1.2. Evakuatsiooniks vajalik aeg\n9.3. Tulekaitse plaanimine\n9.5. Üldised soovitused\nEessõna Iga ehi�s peab olema kasutajatele ohutu, sealhulgas tuleohutu. Ehi�sed, kus on erilist hoolt vajavad inimesed, nagu haiglad ja hooldekodud, peavad olema eri� ohutud, et hoolealused puuduliku enesepäästevõimekuse tõ�u ohuolukorras hä�a ei jääks. Vabariigi Valitsuse 27. oktoobri 2004. a määrus nr 315 “Ehi�sele ja selle osale esitatavad tuleohutusnõuded” § 2 sätestab olulised tuleohutusnõuded. Tulekahju puhkemise korral peab olema tagatud, et 1) ehi�se kandevõime säilib e�enähtud aja jooksul 2) tule tekkimine ja levik on ehi�ses takistatud 3) suitsu tekkimine ja levik on ehi�ses takistatud 4) tule levik ehi�sest naaberehi�sele on takistatud 5) inimestel on võimalik ehi�sest evakueeruda 6) inimesi on võimalik ehi�sest evakueerida 7) päästemeeskondade ohutuse ja nende tegutsemisvõimalustega on arvestatud. See tähendab, et hoone ehitamisel või remon�misel tuleb ala� arvestada ka tulekahju puhkemisega ja teha asju nii, et olulised tuleohutusnõuded oleks täidetud. Määrus pakub selleks neli alterna�ivi: 1) ehi�s ja selle osa vastavad määrusega e�enähtud piirväärtustele või 2) ehi�s ja selle osa vastavad asjakohasele tehnilisele normile või 3) ehi�s ja selle osa vastavad asjakohasele standardile või 4) arvutuslikul, analüü�lisel või muul usaldusväärsel viisil on tõestatud ehi�se vastavus olulistele tuleohutusnõuetele, kusjuures on arvestatud tulekahju puhkemisega ja kustutamisega. Siinkohal tuleb paraku nen�da, et Ees� prak�kas seni enim kasutatud võimalus – määrusega kehtestatud piirväärtuste järgimine – de facto siiski oluliste tuleohutusnõuete täitmist ei taga, sest määrus ei arvesta küllaldaselt haiglate ja hooldekodude eripära. Seepärast tuleks kõnealuste objek�de puhul eelistada teisi tõendamisvõimalusi. Näiteks Rootsis on alates 2012. aastast nn analüü�line dimensioonimine haiglate ja hooldekodude puhul kohustuslik, mis lihtsatel objek�del tähendab lähtumist kvalita�ivsest, keerukamatel kvan�ta�ivsest või stsenaariumipõhisest riskianalüüsist. Riikide asjakohased määrused, standardid ja tehnilised normid pakuvad haiglate ja hooldekodude tulekaitseks erinevaid kontseptsioone. Kuigi olulised tuleohutusnõuded on igal pool sarnased, on nende tagamise meetodid paigu� päris erinevad. Näiteks saksakeelsed riigid saavad loota massilisele vabatahtlikule tuletõrjele, bri�d panustavad põlevmaterjalide hulga ja tuletundlikkuse piiramisse, Rootsi on aga muutnud haiglates ja hooldekodudes kohustuslikuks automaatsed kustutussüsteemid. Ees� haiglate-hooldekodude tulekaitse, täpsemalt selle puudulikkuse peamiseks aluseks on olnud juba pikka aega lootus, et ehk midagi ei juhtu. Vast oleks aeg, enne kui midagi juhtub, ka tuleohutuse vallas pilk arenenud riikide poole pöörata ja tulekaitsele senisest rohkem tähelepanu osutada. Seda enam, et demograaﬁliste protsesside tõ�u on ka meil statsionaarset hooldust ja ravi vajavate isikute osakaal ühiskonnas paratamatult tõusuteel.\nOrm Tammepuu, tulekaitsenõustaja\nSissejuhatus Käesolev töö on tehtud Päästeame� juhitud Ees�-Šveitsi koostööprogrammi projek� “Looduskatastrooﬁde ärahoidmine ja ohjamine – tuleohutuse suurendamine Ees� ööpäevaringses kasutuses olevates ravi- ja hoolekandeasutustes” raames. Projek� üldeesmärgiks on tõsta Ees� haiglate ja hooldekodude tuleohutust, vähendada ohtu haiglate ja hooldekodude töötajate, klien�de ja külastajate elule ja tervisele ning minimeerida varalise kahju tekkimise tõenäosust. Projek� üheks tegevuseks on tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite rakendamiseks juhendi koostamine strateegilise eesmärgiga 1) anda ülevaade haiglate ja hooldekodude probleemidest seoses tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite kasutamisega ja pakkuda välja erinevatele haigla ja hooldekodu tüüpidele sobivaimad lahendused 2) tõsta haiglate ja hooldekodude tuleohutuse taset 3) luua sisend projek� järgmisele etapile, mille raames soetatakse haiglatele ja hooldekodudele evakuatsioonivahendeid. Ees� haiglates ja hooldekodudes tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite kasutamisega kaasnevate probleemkohtade kaardistamise käigus analüüsi� esmalt informatsiooni, mis oli kogutud projek� varasemate tegevustega, seejärel intervjueeri� haiglatega ja hooldekodudega tegelevaid tuleohutusjärelevalve inspektoreid, piirkondlike ja keskhaiglate, samu� riikliku erihoolekandeteenuse pakkuja esindajaid ning viidi läbi 206 paikvaatlust ja telefoniküsitlust. Juhendi koostamiseks analüüsi� ka tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite kasutamist viie välisriigi (Šveits, Austria, Saksamaa, Rootsi ja Suurbritannia) haiglates ja hooldekodudes ning kogu� asjasse puutuvat informatsiooni interne�st. Käesolev tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite rakendamise juhend püüab anda vastuseid Ees� haiglate ja hooldekodude tuleohutuse senises prak�kas esile kerkinud probleemidele, samu� esitleb senitundmatuid või vähekasutatavaid tulekaitselahendusi, mis teatud �ngimustel sobivad ka Ees� oludes. Juhend on mõeldud haiglate-hooldekodude tuleohutuse eest vastutavatele isikutele, hangete tehniliste �ngimuste koostajatele, samu� projekteerijatele ning järelevalveinspektoritele. Juhend tutvustab esmalt iga tuleohutuspaigaldise või päästevahendi olemust ja tööpõhimõtet, seejärel aga prak�lisi lahendusi või seadistusi selle rakendamiseks. Kasutatud on järgmisi lühendeid: • ATS – automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem • määrus 315 – Vabariigi Valitsuse 27. oktoobri 2004. a määrus nr 315 “Ehi�sele ja selle osale esitatavad tuleohutusnõuded”.\n1. Tuleohutuspaigaldised Tuleohutuse seaduse § 30 kohaselt on tuleohutuspaigaldised 1) autonoomne tulekahjusignalisatsiooniandur 2) autonoomne tulekahjusignalisatsioonisüsteem 3) automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem 4) automaatne tulekustutussüsteem 5) turvavalgustus 6) piksekaitse (ei käsitleta käesolevas juhendis) 7) suitsu ja soojuse eemaldamise seadmes�k 8) tuletõrje voolikusüsteem 9) muu seade ja tehnosüsteem, mis on mõeldud tulekahju avastamiseks, tule ja suitsu leviku takistamiseks ning ohutuks evakuatsiooniks ja päästetööks. Tulekustu� suhtes kohaldatakse tuleohutuspaigaldise kohta käivaid nõudeid. Tuleohutuse seadus ütleb ka, et tuleohutuspaigaldise omanik peab 1) tagama tuleohutuspaigaldise korrashoiu ja katkematu toimepidevuse 2) korraldama e�enähtud juhtudel tuleohutuspaigaldise vaatlust, kontrolli ja hooldust 3) omama dokumentatsiooni tuleohutuspaigaldise ja selle kontrolli ning hoolduse kohta. Tuleohutuspaigaldis tuleb projekteerida ja paigaldada ning seda kontrollida ja hooldada vastavalt tehnilisele normile ja tootja juhisele ning ohutusnõuetes e�enähtule selliselt, et tuleohutuspaigaldis täidaks oma otstarvet. Tuleohutuspaigaldistele, nende valikule, paigaldamisele, tähistamisele ja korrashoiule esitatavad nõuded võib kehtestada siseminister määrusega ning mõne tuleohutuspaigaldise kohta on vastavad määrused ka kehtestatud (ATS, voolikusüsteemid ja tulekustu�d). Muul juhul tuleb lähtuda vastavatest standarditest, tehnilistest normidest ja autoriteetsetest soovitustest. Ka määrus 315 käsitleb tuleohutuspaigaldisi, öeldes, et § 8 (2) tulekahju ja selle ohu väl�miseks peab ehi�ses olema vastavalt ehi�se tuleohtlikkusele tuleohutuspaigaldis. Määrus pakub välja ka hulga norme, millistel juhtudel peab milliseid paigaldisi kasutama, kuid need ei ole ilm�ngimata kohustuslikud: määruses sätestatud piirväärtuste järgimise asemel võib ehi�se vastavust olulistele tuleohutusnõuetele tõendada ka muul usaldusväärsel moel. Oluline on, et objek� ehituslik, korralduslik ja tehniline tulekaitse moodustaks ühtse ja sünergee�liselt toimiva terviku. Kui tuleohutuspaigaldis paigaldatakse ainult õigusak�des või üksikute tuleohutuspaigaldiste standardites näpuga järge ajades, võib hoolimata suurtest kulutustest ohutuse tase jääda tõusmata või koguni väheneda juhul, kui paigaldised tekitavad illusoorse turvatunde ehk kätkevad endas potentsiaalset lisaohtu, nagu näiteks täna Ees� haiglates ja hooldekodudes tavalised pulberkustu�d ja lamevoolikusüsteemid. Seepärast oleks ka Ees�s soovitav hakata edaspidi haiglate ja hooldekodude tulekaitse, sealhulgas tuleohutuspaigaldiste plaanimisel kasutama analüü�list lähenemist, mis arvestaks patsien�de/klien�de omadusi ja liikumiskiiruseid, personali hulka ja väljaõpet, põlevmaterjalide koguseid ja sü�misomadusi ning muid tegureid, nõnda et inimeste ohutus ja ka hinnalise vara kaitse oleks ala� tagatud.\nHAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\nVõ�es aga haigla ja hooldekodu tulekaitse aluseks mõnes teises riigis välja töötatud tehnilise normi või standardi, tuleb �ngimata vaadata laiemat tausta. Näiteks on Austrias ja Saksamaal keelatud objek� töötajatel peale häiret ATS-i taastada, kuid selle eelduseks on ala� vähem kui 10 minu�ga kohale jõudev tuletõrje, mis on neis riikides tagatud massilise vabatahtliku tuletõrjega – päästjaid on seal 1000 elaniku kohta mitukümmend korda rohkem kui Ees�s. Meil on väljastpoolt oodatava abi nappus fakt, mida ignoreerida ei tohi, ning vastavalt peaks siinmail palju rohkem panustama sellele, et päästjate abi kunagi vaja ei läheks. Seejuures on tõhusad tuleohutuspaigaldised ja nende oskuslik kasutamine tuleriski vähendamise väga kaalukas osa.\n2. Tulekahjusignalisatsioon 2.1. Autonoomne tulekahjusignalisatsiooniandur Autonoomne tulekahjusignalisatsiooniandur – tavakeeles lihtsalt suitsuandur – on lokaalne tulekahjusignalisatsiooniseade, mis ühes korpuses sisaldab kõiki tulekahju avastamiseks ja helialarmi andmiseks vajalikke komponente, kusjuures juhul, kui ehi�se üldkasutatavatesse ruumidesse on paigaldatud rohkem kui üks andur, peavad ühe anduri töölehakkamisel reageerima ka kõik teised samasse rühma ühendatud andurid. See tähendab, et sellised andurid peavad üldkasutatavates ruumides olema võrgustatud kas juhtmega või WiFi-ga. Autonoomsed tulekahjusignalisatsiooniandurid võivad olla nii võrgukui patareitoitel või ka dubleeritud toitega. Autonoomsed tulekahjusignalisatsiooniandurid on mõeldud eeskä� koduseks kasutamiseks. Selliste anduritega võib piirduda vaid väga väikestes haiglates ja hooldekodudes, kus näiteks määruse 315 järgi võib olla kuni viis voodikohta. Autonoomse anduri paigaldamiseks ja hoolduseks ei ole vaja lepingut pädeva isikuga. Igaüks võib andureid lakke seada ja vajadusel patareid vahetada, andurit tolmust puhastada ning aeg-ajalt testnuppu vajutada töökorras oleku kontrollimiseks. Nõuandeid suitsuanduri paigaldamiseks ja hoolduseks leiab ohtralt interne�st. Suitsuandur\n2.2. Autonoomne tulekahjusignalisatsioonisüsteem Autonoomne tulekahjusignalisatsioonisüsteem on lokaalne elektrivõrku ühendatud süsteem, mille põhielemen�deks on autonoomsetest tulekahjusignalisatsioonianduritest moodustatud rühmad ja keskseade. Prak�kas on selliste süsteemide puhul enamas� tegemist turva- ehk valvesüsteemiga, millesse on lisatud tulekahjuandureid. Autonoomse tulekahjusignalisatsioonisüsteemiga on mõistlik kaitsta väikseid haiglaid ja hooldekodusid, kus süsteemil ei ole muud rolli peale ohustatud isikute (ja turvaﬁrma või vastutavate ame�isikute) teavitamise. Määrus 315 aktsepteerib selliseid süsteeme 5–25 voodikohaga haiglates ja hooldekodudes. Olles tavaliselt integreeritud valvesüsteemiga, on süsteem soovitav ühendada kohaliku turvaﬁrmaga, mis tagab häire korral objek�l olukorra kontrollimise väljastpoolt tulevate abijõudude poolt. Turvaﬁrmast saab tavaliselt tellida ka süsteemi hoolduse.\nTuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite rakendamise juhend\n2.3. Automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem Automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem ehk ATS on erinevatest komponen�dest moodustatud süsteem, mis teatab automaatselt tekkinud tulekahjust, samu� oma töövalmidust ohustavast rikkest. ATS-i kohta on kehtestatud siseministri 30. augus� 2010. a määrusega nr 42 “Nõuded automaatsele tulekahjusignalisatsioonisüsteemile ja ehi�sed, millelt tuleb automaatse tulekahjusignalisatsioonisüsteemi tulekahjuteade juh�da Häirekeskusesse”. ATS-i ja selle komponen�de soovitatavaid omadusi kirjeldab Euroopas standardiseeria EVS-EN 54. ATS-i põhiülesanne on avastada ja teavitada inimesi tulekahjust, kuid laiemalt võ�es on ATS suurtel objek�del kogu tehnilise tulekaitse keskne paigaldis, mis rohkem või vähem juhib ka teiste tuleohutuspaigaldiste ja muude seadmete tööd. Seega on ATS õigustatud kohtades, kus tulekaitsekontseptsioon näeb e�e tuleohutus- ja muude paigaldiste integreerimist. Lähtudes määrusest 315 peab ATS olema kõigis üle 25 voodikohaga haiglates ja hooldekodudes, sealjuures ka automaatse tulekustutussüsteemiga kaitstud ruumides. ATS ühendatuna hoone teiste paigaldistega (struktuurskeem)\nATS-e tehakse põhimõ�eliselt kahte liiki: 1) konventsionaalne ATS – süsteem, mille keskseade näitab tulekahju- või veateadet ahela täpsusega (ahel võib hõlmata kuni 20 ruumi, mis moodustavad kokku avastamispiirkonna) 2) adresseeritud ATS – süsteem, mille keskseade näitab tulekahju-, vea- või muu teate korral teate saatnud seadme täpset asukohta. Asukohta on võimalik graaﬁliselt näidata arvu�ekraanile kuvatud korruseplaanil. Adresseeritud ATS-i täiuslikum variant on analoog-adresseeritav ATS, milles kasutatavad andurid annavad pidevalt teada anduri ümbruses toimuvatest keskkonna muutustest. Sellisel süsteemil on võimalik programmeerida ka mitmel tasemel eelhäireid. ATS-i tulekahjuandureid on mitut tüüpi, näiteks • ioonandur, mis avastab õhus põlemisel tekkivaid elektrilaenguga osakesi • op�line andur, mis avastab õhus valgust neelavaid või peegeldavaid osakesi • temperatuuriandur, mis reageerib keskkonna temperatuurimuutustele • leegiandur, mis tuvastab tuleleegi spetsiiﬁlise kiirguse • vingugaasiandur, mis analüüsib õhu CO sisaldust. Neil anduritel on hulk alamtüüpe, samu� on neid võimalik omavahel kombineerida – tulemuseks mitut parameetrit jälgivad kombiandurid. Kõige rohkem kasutatakse haiglates ja hooldekodudes lihtsaid op�lisi suitsuandureid, mis aga reageerivad igasugusele õhu läbipaistvuse muutusele, mida võivad põhjustada suits, tolm, aur või muud aerosoolid.\n2.3.1. ATS-i valik Milline ATS objek�le valida, sõltub paljudest asjaoludest, nagu objek� suurus, kavandatav ühendamine muude seadmetega, patsien�de/klien�de eripärad, plaanitavad ATS-i häiretele reageerimise protseduurid jne. Mõne korrusega ja lihtsa geomeetriaga haiglas või hooldekodus on lihtne konventsionaalne süsteem küllaldane, suuremates ja keerulisemates hoonetes tuleks eelistada adresseeritavat süsteemi, mis on muidugi kallim. Tulekahjusignalisatsiooni ühe sagedasema probleemi – valehäire – väl�mine hakkab aga pihta sellest, et süsteem peab olema kvaliteetne ja korras. Kehvast odavtootest võib olla rohkem kahju kui kasu. Pidevad valehäired häirivad nii personali, patsiente kui ka päästjaid, samas kui tegelik tulekahju võib jääda oma algusfaasis piisava tähelepanuta, sest ATS-i alarmi peetakse a priori valehäireks. Tootjad arendavad ATS-e järjest intelligentsemaks. Moodsad kombianduritega süsteemid tuvastavad ja analüüsivad korraga mitut parameetrit, nagu õhu op�lised omadused, vingugaasi ja ioonide sisaldus ning temperatuur, mis võimaldab valehäirete hulga redutseerida nullilähedaseks. Sealjuures on võimalik seadistada andurite tundlikkust erinevate parameetrite suhtes ja süsteem võib teha seda ka ise: näiteks avastanud õhus op�lised muutused, suurendab automaatselt tundlikkust vingugaasi suhtes. Kui vingugaasi hulk ja temperatuur pole muutunud, siis tulekahjuteadet ei järgne – tegemist on ilmselt tolmuga, mi�e põlemisega. Samu� saab seadistada režiime päevaseks ja öiseks ajaks. Parimad kombianduritega nu�kad süsteemid on õppimisvõimelised – süsteemil lastakse mingi aeg töötada ja “õppida” selgeks normaalsed keskkonnamuutused. Nii on võimalik �pptasemel ATS-e garaažis või töökojas õpetada eristama sisepõlemismootori heitgaase tulekahjusuitsust. Kvaliteetsete ja nu�kate ATS-ide tootjaid on maailmas palju ning mitmel on olemas esindajad ka Ees�s, näiteks Securiton – Turmberg OÜ, Tyco – Tondi Tulekaitse OÜ, Honeywell – Eltron AS, Esmi – Alarmeco AS jt. Lisaks häs� läbimõeldud tehnilistele �ngimustele on üheks võimaluseks ATS-i kvaliteedi tagamiseks hankida ATS koos pikaajalise ﬁkseeritud hinnaga hooldusega, mis sisaldab ka kasutaja süüta rikki läinud osade asendamist. Sisuliselt oleks tegemist pikendatud garan�iajaga. Vähemalt 5-aastane garan�i või määratud hinnaga hooldusleping süsteemi paigaldajaga peaks rämpstooted eemale tõrjuma.\n2.3.2. ATS-i ühendamine hoone teiste paigaldistega 2.3.2.1. Tule- ja suitsutõkkeuste õigel ajal sulgemine\nHaiglate ja hooldekodude hooned on soovitav jagada suhteliselt väikesteks tule- ja/või suitsutõkkesektsioonideks, et tulekahju korral oleks võimalik ohukolle mõne minu�ga tühjendada. Sektsioone eraldavad tule- ja suitsutõkkeuksed peavad olema pidevalt suletud, mis pole enamas� asutuse normaalset toimimist segamata võimalik, või siis sulguma tulekahju korral automaatselt. Rasked uksed võivad aga osutuda takistuseks piiratud liikumisvõimega isikutele, eri� kui uks ei avane liikumise suunas (horisontaalse evakuatsiooni korral ei ole evakuatsioonitee suund üheselt määratud, st läbi tuletõkkeukse võib olla vajadus liikuda mõlemas suunas). Seepärast tuleks ATS projekteerida ja seadistada nii, et tavaolukorras avatud suitsu- ja tuletõkkeuksed ei sulguks koos ATS-i tulekahjuteatega, vaid oleksid juhitud vahetult ukse juures olevate andurite poolt ning sulguma siis, kui suits tões� ukseni jõuab. Uuemate adresseeritavate ATS-ide puhul on võimalik iga uksesulgur vastavalt programmeerida. ATS-ide tootjad pakuvad ka spetsiaalseid uksesulgemissüsteeme, mida saab lisada olemasolevatesse ja juba ATS-iga varustatud hoonetesse, näiteks h�p://www.minimax.de/en/produkte/brandmeldung/tueren/ h�p://www.hekatron.de/produkte/feststellanlagen/ h�p://www.tycoﬁs.at/produkte/feststellanlagen.htm Saadaval on mitut tüüpi anduritega süsteeme, ka juhtmevabu süsteeme. Loomulikult tuleks analoogiliselt kavandada evakuatsiooniteedel olevate tule- või suitsutõkkekardinate sulgemine. 2.3.2.2. Evakuatsiooniuste avamine\nLukustatud evakuatsiooniuksed avatakse automaatselt ATS-i häire korral ja jäetakse avatuks, st mi�elukustuvaks, et personalil oleks võimalik ka tagasi tulla. Sellise lahenduse juures tuleb tähele panna, et lukusüsteemid saaks vastava signaali otse ATS-i keskseadmest ega oleks sõltuvad häirekelladest, mis esimesel võimalusel vaigistatakse. Täienduseks ATS-ile paigaldatakse lukustatud evakuatsiooniuste juurde avamisnupud, mis on tavaliselt rohelises karbis, millel tuleb juhusliku puudutamise väl�miseks eemaldada või purustada ka�eklaas. Kinnistes osakondades, kust patsiendid ei tohi iseseisvalt lahkuda, ukseavamisnuppe muidugi panna ei saa või siis peavad need olema kasutatavad üksnes spetsiaalse võtme abil. Sellistes kohtades on lahenduseks evakuatsiooniuste avamine ATS-i poolt väikese viiteajaga (kuni 1 minut), mille jooksul töötajad suudavad olukorda kontrollida ja tühistada häire, kui evakuatsiooniks puudub vajadus. 2.3.2.3. Liftide juhtimine\nTraditsiooniliselt sõidutab ATS-i häire li�id evakuatsioonitasandile, milleks on esimene korrus, ja jätab avatud ustega sinna seisma. Seda selleks, et inimesed elektrikatkestuse korral li�i kinni ei jääks ja seal halvimal juhul ei lämbuks, kui suits li�išah� tungib. Piiratud liikumisvõimega inimestega asustatud hoones toob aga li�ide seiskumine kaasa häireid asutuse töös, samu� on li� palju mugavam selliste inimeste evakueerimiseks tulekahju korral kui mistahes muu vahend. Hoones, kuhu on paigaldatud moodsad tulekindlad li�id, ei pruugi täielik li�iblokeering olla õigustatud. Li�ide tüürimisel tuleks pigem lähtuda riskianalüüsist ja lülitada li� välja alles reaalse ohu korral. Li� võiks töötada seni, kuni tulekahjukoha ja li�i vahel on üks suitsust puutumata tule- või suitsutõkkesektsioon ning põlemist ei oleks ruumides, mis on tähtsad li�i normaalse töö jaoks. Samu� tuleb tagada, et li� ei avaks mingil juhul uksi tulekoldes. Korraliku adresseeritava ATS-iga on seda lihtne teha. Alterna�iv on teha li�id võtmega ülejuhitavaks: ATS-i häire sõidutab li�id küll alla ja seiskab seal, kuid spetsiaalse võtme abil on personalil need võimalik jälle tööle panna ka enne ATS-i taastamist. Selline lüli� võib olla li�i või ATS-i keskseadme juures.\nATS-i määruse § 8 (5) ütleb: “Kui kontrollitavas ruumis on sundven�latsioon, peab olema tagatud selle automaatne väljalülitumine keskseadme poolt tulekahjualarmi väljastamisel. Ven�latsiooni väljalülitumise korral peab olema tagatud, et ven�latsioonisüsteem ei tohi uues� tööle rakenduda enne, kui tulekahjuoht on likvideeritud.” Seadusepügala mõte on selles, et tulekahju korral ei saaks ven�latsioon omalt poolt põlemisgaase levitada ega annaks tulekoldesse põlemiseks lisaõhku. Kuigi määrus räägib konkreetsest ruumist, on Ees�s tavaline, et ATS-i häire lülitab välja ven�latsiooni kogu häiretsoonis või terves hoones. See võib segada asutuse tööd, sest uuemates ja renoveeritud hoonetes on loomulik ven�latsioon vähene või puudub hoopis, samu� tekib probleem ruumides, millesse ven�latsioon peab pidevalt sisse puhuma steriilset õhku. Üldise väljalülitamise asemel saab soovitada lähtumist riskianalüüsist, mis arvestaks hoone ja selle ven�latsioonisüsteemide eripärasid. Sissepuhkega ven�latsioon võib toimida ülerõhulise suitsutõrjena ja võib sellisena kaitsta tulekahjusuitsu levimist tulekolde kõrvalruumidesse1. Et ven�latsioon ei osutuks ise suitsulevitajaks, tuleks süsteem varustada sissepuhutavat õhku kontrollivate ATS-i proovivõtuanduritega. Ven�latsiooni täpne juh�mine ATS-i poolt eeldab muidugi ven�latsiooniagregaate eraldi ruumidele või siis elektriajamiga klappide süsteemi paigaldamist. Ven�latsioonisüsteemi käsitsi juh�mise seadmed võiks tuua ATS-i keskseadme ja/või sektsioonide sissepääsude juurde, et ven�latsiooni saaks hõlpsast nii välja lülitada kui taastada. 2.3.2.5. Suitsu ja soojuse eemaldamise seadmestiku juhtimine\nATS-i ühendamine suitsu ja soojuse eemaldamise seadmes�kuga peab toimuma vastavalt objek� tulekaitsekontseptsioonile. Tavaliselt käivitab ATS automaatselt mehaanilisi suitsueemaldussüsteeme ning loomuliku tõmbega süsteemid on üldjuhul käsijuh�misel. Oluline on, et suitsueemalduseks e�enähtud paigaldised juhiks suitsu kontrollitult hoonest välja, tekitamata suitsu tõmmet veel suitsumata aladele. 2.3.2.6. Muude süsteemide juhtimine\nATS võib olla ühenduses veel muude süsteemidega, näiteks • turvavalgustusega, lülitades sisse sobivat suunda näitavad valgus�d • teenindusrobo�te juhtserveriga, mis saadab robo�d häire korral kogunemiskohtadesse • arvu�võrguga, kuvades häire korral vastava info kõigi võrgustatud arvu�te, aga ka televiisorite ekraanidele • lähiümbruse valgusfooridega, millega tagatakse päästetehnikale roheline tuli abi vajava hooneni • jne.\n2.3.3. Alarmeerimine On palju võimalusi projekteerida ja seadistada ATS-i tulekahjuteadet andma olenevalt sellest, kui suurt isikute ringi ja millisel viisil soovitakse ATS-i häirest teavitada. Haiglate ja hooldekodude puhul tuleb arvestada isikute puuduliku enesepäästevõimekusega ning sellest tuleneva kõrgema paanikariskiga. Vaimse puudega isikud võivad tulekahjuteatele reageerida e�earvamatult, seega tuleb hoolsalt mõelda, kellele ja kuidas teavet anda. ATS-i tulekahjuteade peaks olema adresseeritud eeskä� töötajatele ja sisaldama küllaldast informatsiooni õigeks tegutsemiseks. 1\nNäiteks Rootsi ehitusmääruse p 5:2552 ütleb: tulekahju ajal töötavaid ven�laatoreid käsitatakse kaitsemeetodina, mis tähendab, et ven�latsioonisüsteemi ven�laatoreid kasutatakse suitsugaaside kontrollimiseks või tule ja suitsugaasi leviku piiramiseks tuletõkketsoonide vahel. Kui tulekahju korral töötavad ven�laatorid on tulekaitse osa, tuleb need dimensioonida nii, et need täidaksid kõrge usaldusväärsusega e�enähtud funktsiooni. Süsteem tuleb vajadusel varustada kaitsega tulekahjust �ngitud voolukatkestuse vastu (BFS 2011:26).\nVaikne alarm tähendab seda, et alarmeeritakse ainult asjasse puutuvat personali, kuid välditakse piiratud või puuduva enesepäästevõimekusega isikute teavitamist ohuolukorrast enne, kui see on hädavajalik. Vaikse alarmi eesmärk on stressi ja paanika väl�mine, mis on keskne teema saksakeelsete riikide haiglate ja hooldekodude tulekaitsekontseptsioonides. Vaikse alarmi andmiseks kasutatakse mitut moodust, mida kõiki on põhimõ�eliselt võimalik kasutada ka Ees�s. • Sõnum/automaatkõne piiparile või WiFi telefonile. Eeldab oma piipari- või telefonivõrgu olemasolu objek�l. Parimas variandis on telefonikeskus ühendatud otse ATS-i keskseadmega ja määratud isikute ringile saadetakse automaatselt info häirekoha andmetega. Teise variandina võtab dispetšer, valvur või muu selleks kohustatud isik ATS-i tulekahjuteate vastu ja saadab siis personalile sõnumi. Mobiiltelefone ei kasutata, sest mobiilsidevõrke ei peeta piisavalt usaldusväärseks. • Helisüsteemid, millega edastatakse kodeeritud infot (näiteks “Teade personalile: 6. korrusel olukord 7.”). Helisüsteemi eeliseks on võimalus lisaks vaiksele alarmile anda ka lah�se teks�ga korraldusi, millele inimesed reageerivad tunduvalt opera�ivsemalt kui muudele signaalidele, vt ka ptk Häälalarmsüsteemid. • ATS-i ühendus õekutsesüsteemiga. Sel juhul ak�veerub ATS-i häire korral pala�s õekutsesüsteem – pala�ukse kohal sü�b kutsetuli ja õepos�l hakkab tööle summer ning häire koht kuvatakse vastaval puldil. Tegemist on alarmeerimise täiendava vahendina, mis tagab just nende ruumide opera�ivse kontrollimise, kus viibivad patsiendid. Eeldab ATS-i ja õekutsesüsteemi ühendamist selleks sobiva tarkvara abil. Õekutsesüsteemi ning ATS-i ühildatavust peab igal üksikjuhul eraldi uurima süsteemide tootjate käest. Kasutatakse ka lahendust, milles õekutsesüsteemi juurde kuuluvad LED-tablood koridori laes või seinal, mis kuvavad normaalolekus näiteks kellaaega või muud infot ning tulekahju korral mingit töötajatele arusaadavat teks�list infot ning teevad ka natuke häält – piiksuvad või undavad. Tabloole saab signaali anda ka juhul, kui ATS-i tulekahjuteade tuleb ruumist, kus muidu õekutsesüsteemi ei ole. Tootja link h�p://www.gets-support.ch/corporate/index.php?aid=128 Vaikse alarmeerimise eelduseks on objek� tulekaitse kõrge tase: alarmi korral lahendavad töötajad olukorra ning väldivad ohuolukorra eskaleerumise, mistõ�u asjasse mi�epuutuvate isikute teavitamiseks puudub vajadus. 2.3.3.2. Häälalarmsüsteemid\nSelgetele ja arusaadavatele häälÕekutsesüsteemi LED-tabloo Kölni Ülikooli kliinikumi peahoones, käsklustele reageerivad inimesed mis tulekahjuteate korral kuvab kirja “FFF“ tunduvalt kiiremini ja adekvaatsemalt kui traditsioonilistele häirekelladele või -sireenidele. Häälalarmsüsteemi abil on võimalik nii teavitada kui ka vajadusel evakuatsiooni juh�da. Häälalarmsüsteemide kasutamisel ATS-i osana tuleb nende töökindluse tagamisel lähtuda standardiseeriast EN 54, mis sätestab nõuded ATS-i komponen�dele, ja/või standardist EN 60849:2003 “Häireteadustuse helisüsteemid”. ATS-iga ühilduvaid häälalarmsüsteeme pakuvad paljud suuremad ATS-ide tootjad. Uusimates süsteemides on juba ATS-i keskseade ja helisüsteem kokku ehitatud, nii et mikrofon ja/või telefonitoru on ATS-i keskseadme küljes ning kellade/sireenide asemel on väikesed valjuhääldid, näiteks h�p://www.edwardsutcfs.com/sites/default/ﬁles/common/M85000-0372%20--%20VM%20Brochure.pdf\nHäälalarmsüsteemid on õigustatud suurtes ja rohke inimeste arvuga hoonetes, eri� kui kasutusel olevad tulekaitsemeetmed ei garanteeri tulekahju kiiret lokaliseerimist ning võib osutuda vajalikuks ulatuslik evakuatsioon. 2.3.3.3. Kellad, sireenid ja vilkurid\nKellad/sireenid ja vilkurid on kõige odavam, kuid ka väheinforma�ivsem teavitusviis ATS-i häirest. Neidki on võimalik kasutada mitmel moel, näiteks • Rootsis kasutatakse alarmeerimiseks küll sireene, kuid need töötavad ainult selles osakonnas/tuletõkkesektsioonis, kus ATS-i häire vallandub. Täiendavalt kasutatakse punaseid ja valgeid vilkureid: punane vilkur + sireen = häire selles osakonnas, ainult valge vilkur = häire naaberosakonnas. Alarm ei tähenda evakuatsiooni, vaid on märguanne personalile otsustavaks tegutsemiseks olukorra lahendamiseks; • Suurbritannias kasutatakse alarmeerimiseks nii kellasid kui sireene ning kahte tüüpi alarmsignaali: ohualal pidev toon, naabersektsioonides katkendlik toon. Mujal vaikus. Soovitatakse paigaldada pigem rohkem ja vaiksemaid akus�kavahendeid, et need inimesi ei kurdistaks. Kasutusel on näiteks sisseehitatud sounder’iga ATS-i andurid. Sel juhul pole eraldi sireene vajagi. Vaegkuuljate tarbeks on soovitav paigaldada ka visuaalse alarmi seadmed (vilkurid jms), aga mi�e vaimsete puuetega isikute ruumidesse. Et suure helitugevusega kellad/sireenid on häirivad nii töötajatele kui patsien�dele/klien�dele, siis tuleks neid kasutada nii vähe kui võimalik. Tsooni� alarmeerimiseks on vajalik analüüsida ohu levimise võimalusi erinevates hooneosades ja vastavalt sellele määrata kindlaks, kui suures ulatuses kellasid kõlistada. Häirekell signaalide selgitusega\n2.3.4. ATS-i häire kontrollimine Et ATS täidaks oma põhifunktsiooni, milleks on tulekahju kiire avastamine, peavad omavahel haakuma ATS-i tehnilised lahendused ja korralduslikud häire kontrollprotseduurid. Eesmärgiks võiks seada, et patsiendialadel ühe ja mi�epatsiendialadel hiljemalt kolme minu� jooksul saaks häiret andnud seade – tulekahjuandur või tulekahjuteate nupp – personali poolt kontrollitud. Lukustatud ruumide hulga, mida personal ei saa turva- või muudel kaalutlustel kontrollida, peaks viima miinimumini ja patsiendialadel ei tohiks neid üldse olla. 2.3.4.1. Kordusnäidupaneelid\nÜks võimalus ATS-i häiresignaali lähtekoha kiireks tuvastamiseks (kui ei ole kasutatud eespool käsitletud vaikse alarmi või muid süsteeme, mis annavad automaatselt teada häirekoha) on paljude kordusnäidupaneelide paigaldamine hoonesse, nii et igal õepos�l või muus sobivas kohas on võimalik kärmes� kaeda, kust häire tuleb. Selline lahendus on levinud Suurbritannias, kus kordusnäidupaneelid tuleb paigaldada haiglate ja hooldekodude igasse üksusesse (management unit).\nHäs� lihtne ja väga tõhus abi häire kontrollimise lihtsustamiseks on indikaatorlambid. Kui ruumis asuv tulekahjuandur läheb häiresse, sü�b ruumi ukse kohal lambikene, mida on võimalik juba kaugelt näha nagu õekutse süsteemigi puhul. Indikaatorlampe peaks kasutama nii konventsionaalsete kui adresseeritavate süsteemide puhul. Eesmärki arvestades peavad need olema häs� nähtavad, mi�e �llukesed dioodikesed. Ka ripplagede taga või mujal varjatult paiknevad tulekahjuandurid peavad olema varustatud indikaatorlambiga häs� nähtavas kohas.\nIndikaatorlamp ukse kohal osutab hästi nähtavalt häirekohale\nPoolvarjatud andurid ruumides, kus lae all on palju torusid ja juhtmerenne või muid paigaldisi, mis segavad vaadet tulekahjuandurile, võiksid samu� olla varustatud täiendavate indikaatorlampidega. Odavam lahendus on halvas� silmatavate andurite asukohad tähistada sildikestega või näiteks anduri juures rippuvate pallikestega. Selline ülilihtne ja odav lahendus aitab samu� andureid kiiremini üles leida ja tuvastada häire asukohta. Kollased pallikesed tähistavad raskesti märgatavate  tulekahjuandurite asukohta\nSuuremates hoonetes, kus on alaline valve- ehk turvateenistus, kelle ülesandeks on ATS-i häire kontrollimine, peaks kasutatama ATS-i graaﬁlisi liideseid, mis kuvavad häire asukoha arvu�ekraanil. Kui hoone on varustatud nu�ka videovalvesüsteemiga, saab süsteemi sedasi seadistada, et häire korral kuvatakse valveruumis automaatselt ekraanile häirekohale lähimate kaamerate pilt.\nGraafiline liides. Häire korral hakkab anduri tähis ekraanil punaselt vilkuma\nPersonalil, kes käsitseb ATS-i keskseadet, peab olema hea väljaõpe. Kui asutuse töökorraldus võimaldab, peaks olema keskseadet käsitsevate isikute ring täpselt kindlaks määratud. Loomulikult on abiks, kui seadme kuvatavad kirjed on kasutajatele arusaadavas keeles (Ees�s kas ees� või vene keeles), ka kasutusjuhend peab olema lihtne, selge ja arusaadavas keeles. Et maailmas toodetakse palju erinevaid ATS-i mudeleid ja nende käsitsemine võib olla üpris keerukas, kasutatakse paljudes riikides ATS-i keskseadme ja korduspaneelide juures väikest lisaseadet. Nimetagem seda ATS-i abipuldiks2. Tegemist on mõne nupu ja indikaatorlambikesega paneeliga, mis näitab ATS-i olekuid ja võimaldab teha lihtsaid operatsioone, nagu teate vastuvõtmine, kellade vaigistamine ja ATS-i taastamine. Lisaseadme mõte on selles, et erikoolitust mi�eomavad isikud, sh ka tuletõrjujad, ei peaks puutuma üha keerulisemaks muutuvaid ATS-i keskseadmeid. Et saksakeelsetes riikides on standardsed ATS-i abipuldid kohustuslikud, siis pakuvad neid kõik neis maades ATS-e müüvad ﬁrmad.\n�veitsi ATS abipult: 1 - tulekahjuteade, 2 - veateade, 3 - signaal on edastatud häirekeskusesse, 4 - akustilise alarmi vaigistamine, 5 - ATS taastamine, 6 - lukk\nSaksa ATS abipult: 1 - pult on töös, 2 - kustutusseade on käivitunud, 3- akustilise alarmi vaigistamine, 4- signaaliedastuse katkestamine, 5 - signaal on edastatud häirekeskusesse, 6 - blokeeringute katkestamine, 7 - ATS taastamine, 8 - signaaliedastuse katsetamine\nSelline lisaseade on soovitav paigaldada Ees�ski igale poole, kus ATS-i keskseadme kasutamisega on probleeme. ATS-i abipult võiks kindlas� olla kohtades, kus tulekaitsekontseptsioon näeb e�e keskseadme käsitsemist päästjate poolt – pole ju mõeldav, et päästjad valdaks kümnete erinevate ATS-i keskseadmete kasutamist. Täiustatud ATS-i abipul�del on veel ka tulekahju kohta ja muud infot kuvav tabloo, nii et sisuliselt on tegemist juba lihtsustatud kordusnäidupaneeliga. 2.3.4.5. ATS-i häirekaardid\nATS-i häirekaart3, täpsemalt – häiretsooni kaart – kujutab endast joonist, millele on kantud ühe konkreetse häiretsooni tulekahjuandurid ja -teatenupud ning teekond ATS keskseadme juurest vastavasse häiretsooni. Joonisele võib kanda ka muud tuleohutuspaigaldised, sisse- ja väljapääsud, ohukohad jne. Nagu Ees�s päästjate poolt kasutatav opera�ivkaart, millele on täiendavalt häs� loetavalt peale kantud mingi tsooni andurid ja teekond nendeni joonena ja/või legendina. Kui on vaja liikuda mitmel korrusel või näiteks õues ja teises hoones, saab kasutada joonisteks häirekaardi mõlemat külge. Loomulikult võib häirekaardile lisada ka lakoonilisi tegevusjuhiseid personalile. 2 3\nSks Feuerwehr-Bedienfeld − otsetõlkes: tuletõrje teeninduspult. Sks Feuerwehr-Lau�arte − otsetõlkes: tuletõrje jooksukaart.\nATS-i häirekaardi näidis, esiküljel teekond esimesel korrusel, tagaküljel teekond teisel korrusel ning vastava häiretsooni tulekahjuandurid ning tulekahjuteatenupp\nATS-i häirekaardi kasutamine kiirendab tunduvalt häirekoha kontrollimist, eri� kui seda teevad hoonet mi�etundvad isikud (tuletõrjujad). Hetkel Ees�s kasutatavad ATS-i paiknemisskeemid on �h� nii peene kirjaga, et nende lugemine on raske eri� veel stressiseisundis, mis ATS-i häirega ala� kaasneb. Häirekaarte on lihtne teha, kui on olemas paigaldusskeemid ja evakuatsiooniskeemid. Arvukalt näidiseid ATS-i häirekaardi koostamiseks leiab märksõnaga Feuerwehr-Lau�arte interne�st pilte guugeldades. Parim variant on see, kui ATS prindib lisatud värviprinteriga tulekahjuteate korral välja jooksukaardi juba konkreetse anduri või tulekahjuteatenupu juurde. ATS-i häirekaardid karbis4\nATS-i osad, mis on mõeldud avalikuks kasutamiseks, nagu tulekahjuteatenupud, või mis annavad avalikke signaale, nagu häirekellad, -sireenid ja vilkurid, peaksid olema varustatud suurte ja selgete juhistega. ATS-i osad, mis on mõeldud personalile, nagu ATS-i keskseade, peaks samu� olema varustatud selgete ja häs� loetavate juhistega, mida tuleb teha häire, tulekahju ja valehäire korral. Järgimist vääriv on mõte trükkida tegutsemisjuhised lihtsate märksõnadena töötajate uksekaar�dele, kui need asutuses kasutusel on, või ka eraldi väikestele kaardikestele, mida töötajad saavad ala� kaasas kanda. Tulekahjuteatenupp koos käitumisjuhisega personalile \nATS-i efek�ivsuse tagamiseks on väl�matult vajalik määrata kindaks tegutsemise protseduurid erinevate häirete, hoiatuste ja teiste süsteemist pärinevate juhtumite puhul ning töötajate pidev treening, millega harjutatakse häirekoha leidmist ja esmaseid tegevusi tulekahju korral, aga ka keskseadme käsitsemist ning valehäire likvideerimist. ATS-i määruse kohaselt peab ATS-i omanik lisaks mainitud protseduuride kindlaksmääramisele igal kuul rakendama vähemalt ühe anduri või tulekahjuteatenupu (igal kuul erinevast avastamispiirkonnast), et katsetada keskseadme võimet võ�a vastu signaale ja kontrollida alarmiseadmete ning teiste väljundite tööd. Soovitav oleks seda teha iga nädal ning kontrollida ka töötajate võimekust häirekoht kiires� tuvastada. Seda eri� objek�del, kus ehitusliku ja tehnilise tulekaitse tase on nõrk ning töötajate tegutsemine on krii�lise tähtsusega. Andurite katsetamiseks kasutatakse spetsiaalseid testaerosoole, näiteks h�p://www.bkeesti.ee/index.php? page=1194&lang=est&sel=117&prod=201&cnt=Testgaas_ Tulekahjuteatenupu tes�miseks on spetsiaalsed võtmed, mida tuleks küsida ATS-i hooldajalt. Kõik katsetused, häired, veateated ja muu ATS-i tööd puudutav tuleb sisse kanda ATS-i päevikusse. 4\nATS-i katsetamine testaerosooli abil\n2.3.5. Valehäirete vältimine Rohkem kui tehnilised rikked põhjustavad valehäireid, see tähendab häireid, mille põhjuseks ei ole tulekahju, inimeste hooletu tegevus. Valehäirete ennetamiseks peavad kõik töötajad objek�l aru saama, mis sõltuvalt olemasoleva ATS-i iseärasustest valehäiret võib põhjustada ning oskama seda väl�da. Tüüpiliselt on valehäire põhjuseks aur, tolm, aerosoolid, suitsetamine, toiduvalmistamine, tuletööd vms. Vahel võib osutuda vajalikuks tulekahjuanduri väljavahetamine muutüübilise vastu. Hoones toimuvate remon�ööde puhul tuleb lepinguga panna töövõtjale vastutus valehäirete tekitamise eest. Vajadusel tuleb tööde ajaks osa ATS-i isoleerida ja/või andurid kinni ka�a spetsiaalsete katetega, mida küsida ATS-i hooldajalt. Hea prak�ka on kõikide ATS-i tulekahjuteadete asutusesisene avalik menetlemine. Näiteks ühes Tallinna suurhaiglas panevad dispetšerid iga ATS-i häire kohta selgituse haigla sisevõrku. Selle järgi teeb töökeskkonna teenistus pidevalt analüüsi, kui palju on häireid, mis asjaoludel, kuidas lahenda�, mis aitab valehäireid ennetada, samu� saab õpetliku pildi tuleohtlikest olukordadest ja nende lahendamisest.\nKaitsekattega kaetud tulekahjuandur\nKeerulisemad on juhtumid, kus sama katuse all on erinevad asutused ühise ATS-iga, näiteks hooldekodu ja sotsiaalkorterid, haigla ja tervisekeskus vms. Sellisel puhul peab vaagima süsteemide eraldamist, et süsteemid valehäiretega üksteist ei segaks, kuid tulekahju korral oleks ikka vastas�kune teavitus tagatud. Loomulikult peavad erineva kasutusviisiga ehi�se osad olema üksteisest ka ehituslike tulekaitsemeetmetega ehk sobivate tuletõkketarinditega eraldatud.\n2.3.6. ATS-i korrashoid ATS-i omaniku kohuseks on korraldada igapäevane vaatlus, kus kontrollitakse, et keskseade näitab normaalolukorda, vastupidisel juhul tuleb viga registreerida päevikus ja teatada sellest hooldusorganisatsioonile. Lisaks sellele kontrollitakse, et igale eelneval päeval registreeritud rikketeatele on reageeritud ja printerites on piisavad paberi, �ndi ja tahma varud. Selleks peavad olema määratud vastutavad isikud. Veel ütleb ATS-i määrus, et ATS-i veatu ja katkematu funktsioneerimise tagamiseks tuleb ATS-i regulaarselt hooldada ja kontrollida, tehes seda kohe paigaldustööde lõpetamisel olenemata hoone asustatusest. Valdajal tuleb tagada keh�va hoolduslepingu olemasolu majandustegevuse registrisse kantud isikuga. Hooldaja nimi ja telefoninumber peavad olema püsivalt keskseadme juures nähtaval. Hooldusprotseduurid on kirjeldatud ATS-i määrusega, hooldusjuhiseid annavad ka ATS-i tootjad ja paigaldajad. Hooldusleping peaks sisaldama viiteid neile dokumen�dele. Ka objek� tuleohutuse eest vastutav isik peaks hooldust reglementeerivate dokumen�dega hooldaja töö kontrollimiseks tutvuma või tellima omanikujärelevalvet mõnest usaldusväärsest ﬁrmast, kui on kahtlusi hoolduse kvaliteedi suhtes. Hooldaja valimisel tasub peale hinna uurida ka hooldusﬁrma referentse ja hooldusmeeste isiklikku töökogemust, muidu võib juhtuda, et hooldajal puudub nii kompetents kui varuosad konkreetse ATS-i korrashoiuks. Hilisemate probleemide väl�miseks tasub teha väikest taustakontrolli, küsides hinnangut teistelt klien�delt, vaadates võlgnevusi krediidiinfost ja kontrollides, kas hooldajal on olnud kaelas kohtuasju.\n3. Automaatsed kustutussüsteemid 3.1. Automaatne vesikustutus Automaatne vesikustutussüsteem võib olla sprinkler-, drentšer- või veeudusüsteem.\n3.1.1. Drent�ersüsteem Drentšersüsteem on nõuetekohastel vahekaugustel ja kõrgustel kuivtorus�kule paigaldatud drentšeripeadega ehk avatud pihus�tega tulekustutussüsteem vee andmiseks tule eest kaitstavale pinnale, mis käivitatakse kas käsitsi või automaatselt. Drentšereid haiglates ja hooldekodudes prak�liselt ei kasutata. Põhimõ�eliselt võiks selliseid süsteeme rakendada suure põlemiskoormusega ruumides, kus ohtra veega kustutamine on lubatav, näiteks jäätmekogumisruumis, tahkekütuse hoiuruumis, laos jm.\n3.1.2. Sprinklersüsteem Sprinklersüsteem ehk kuumuse toimel automaatselt rakenduv vesikustutussüsteem on üks kallimaid tuleohutuspaigaldisi, samas garanteerib töökorras sprinkler tulekahju ohjamise ja võimaldab teha ulatuslikke mööndusi muudes tuleohutusnõuetes. Sprinklersüsteem on alates 2012. aastast kohustuslik Rootsi haiglates ja hooldekodudes, kus see viimased 30 aastat on olnud soovituslik, ja enamas� on seda soovitust ka järgitud. Sprinklersüsteem on küllaltki universaalne, selle kasutamine on ebasoovitav vaid kohtades, kus agressiivsed isikud võiksid süsteemi lõhkuda või kus vesi kustutusainena on vastunäidustatud: serveri- ja aparaadiruumid, laborid, elektrijaotlad jms. Sprinkler on eri� kohane objek�del, kus • tulekaitsekontseptsioon ei näe e�e põlemiskoormuste ja tuletundlikkuse piiramist • on palju vaegliikuvaid patsiente/kliente ühe töötaja kohta, nagu hooldushaiglates ja hooldekodudes, ning inimeste kiire evakueerimine on võimatu • päästekomandod on kaugel, välise abi ooteaeg pikk.\nKuumuse toimel puruneb sprinkleri klaasampull, eemaldub kork düüsilt ning sprinkler hakkab vett pritsima. Toodetakse erineva reageerimiskiirusega sprinkleripäid, samuti erinevaid päid monteerimiseks nii seinale kui lakke\nSprinklersüsteemi standardisarjadele EVS-EN 12845 ja EVS-EN 12259 vastavad sprinklersüsteemid on tehniliselt keerukad ja kallid paigaldised, seepärast on uuemal ajal kasutusele võetud lihtsustatud ja väiksemate nõuetega sprinklersüsteemid ehk nn kodu- või elamusprinklerid. Rootsis on nende kohta eraldi standardid SS 883001 ja SS 883002. INSC5 jõustas 2010. aastal oma liikmesmaades standardi INSTA 900 Residen�al sprinklers systems, mis käsitleb sprinklersüsteemide projekteerimist, ehitamist ja hooldamist eluhoonetes või nende osades, kus elavad inimesed (elamud, hooldusasutused, hotellid, motellid jms). Võrreldes EVS-EN 12845-ga on INSTA 900-s piiratud arvutuslikku ala, kus sprinklerid võivad korraga rakenduda (eluhoonete ruumid on üldjuhul väikesed). Lisaks on vähendatud mõningaid norma�ivseid nõudmisi, näiteks katkematu vee vajadus, mis EVS-EN 12845-s on 30−90 minu�t, on INSTA 900-s 10−30 min. Tulemuseks on vajaliku veevooluhulga, aga samu� reservveemahu�te vajaduse vähenemine ja sellest tulenev süsteemi väiksem maksumus, kuna võib selguda, et süsteem ei vaja pum5\nInter Nordic Standardisa�on Coopera�on on organisatsioon, mis koondab endas Norra, Rootsi ja Taani standardiorganisatsioone.\npasid ja veemahuteid või vajab neid vähem. Siiski tuleb ka INSTA 900 järgi süsteem esmalt projekteerida, et saada teada seadmete koosseis ja lõplik maksumus. Kodusprinkleriga on soovitav kaitsta selliste erivajadustega isikute eluasemeid, kellel füüsiliste või psüühiliste häirete tõ�u on vähenenud võime iseenda ohutuse tagamiseks, eeskä� siis toetatud elamisega kortereid ning hooldekodude ruume, kus viibivad piiratud, kuid siiski mingil määral olemasoleva enesepäästevõimekusega isikud. 3.1.2.2. Kohtsprinkler\nKui muidu suhteliselt tuleohutus hooneosas paikneb üksikuid suurema tuleohuga (suurema põlemiskoormuse ja/või sü�misohuga) ruume, nagu jäätmete hoiuruum, töökoda, garaaž vms, saab tulekahjuriski märkimisväärselt vähendada üksikute sprinkleripeade paigaldamisega vastavasse ruumi, mis on ühendatud tavalise tarbeveetorus�kuga või siis tuletõrjeveevõrguga – viimasel juhul peab olema tagatud tuletõrjeveevõrgu veeandmisseadmete automaatne rakendumine rõhu langemise korral süsteemis. Kohtsprinkler jäätmekogumisruumis\n3.1.3. Veeudusüsteem Sprinkler- ja drentšersüsteemide edasiarenduseks on veeudusüsteemid. Erinevalt teistest vesikustutussüsteemidest on veeudusüsteemides suurem rõhk ning vesi pihustatakse ruumi väiksemate piiskadena. Veeudusüsteemis tekkivad piisad meenutavad udu ja sellest on süsteem ka nime saanud. Süsteemi projekteerimisel tuleb arvestada, et seadme töötamisel tekkiv udu piirab nähtavust, seega on vaja väl�da udu pihkamist evakuatsiooniteedele enne evakuatsiooni lõpetamist. Veeudusüsteemide põhimõ�eline ülesehitus on küllaltki sarnane sprinklersüsteemidega, erinevad on vaid seadmete (pumbad, klapid, torus�kud, pihus�d jms) parameetrid. Sõltuvalt süsteemis rakendatavast rõhust eristatakse madal- ja kõrgsurve veeudusüsteeme. Veeudusüsteemist pihus� kaudu väljuv veeudu kustutab põlemise • jahutamise teel − pihustatud vesi neelab põlemiseks vajalikku soojust ja takistab kuumuse levikut ruumis ning • hapniku eraldamise teel – veeudu takistab kü�ekoldele põlemiseks vajaliku hapniku juurdepääsu. Kasutusel on avatud ja suletud peadega (pihus�tega) veeudusüsteemid. Suletud peades on nagu sprinkleripeades klaasampull, mis temperatuuri mõjul puruneb ja avab veeudujoa. Veeudusüsteemide suurim eelis on vähene veevajadus, mistõ�u need sobivad häs� kohtadesse, kus veevarud on piiratud. On olemas süsteeme, kus ve� säilitatakse rõhu all balloonides. Vähesest veevajadusest tuleneb veeudusüsteemi teinegi eelis – veeudu kustutusjärgsed veekahjustused võrreldes sprinkler- ja drentšersüsteemidega on minimaalsed. Veeudusüsteemide laialdast kasutamist piirab nende kõrgem hind võrreldes sprinklersüsteemiga. See tuleneb asjaolust, et veeudusüsteemi torus�k tuleb ehitada roostevabast terasest, et välistada mistahes prahi või rooste sa�umist pihus�sse. Teine veeudusüsteemi eripära on selles, et projekteerimine on valdavalt tootjate käes, kuna tegemist on suhteliselt uue ja kiires� areneva valdkonnaga ning ühtsed standardid on alles koostamise faasis. Veeudusüsteemide tootjaid: • Marioﬀ, h�p://www.marioﬀ.com/. Esindaja Ees�s HF Tulekustutus AS • Fogtec, h�p://www.fogtec-international.com/. Esindaja Ees�s Tondi Tulekaitse OÜ. HAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\nKõrgsurve veeudusüsteemi struktuurskeem\n3.2. Automaatne gaaskustutus Automaatsed gaaskustutussüsteemid täidavad tulekahju korral ruumi kustutusgaasiga, mis toimib keemiliselt põlemisreaktsioone pidurdades, niinimetatud keemilised kustutusgaasid, või lihtsalt õhuhapnikku ruumist välja tõrjudes – inertgaasid. Automaatsete gaaskustutussüsteemide kohta on olemas standardisari EVS-EN 15004, iga kustutusgaasi kohta selles sarjas on oma standard. Automaatsete gaaskustutussüsteemidega kaitstakse selliseid koh�, mis on objek� toimepidevuse tagamiseks olulised ja kus muude kustutusainete kasutamine võib kaasa tuua ebasoovitavaid tagajärgi, näiteks • serveriruume • elektrijaotlaid • arhiive • ohtlike ainete või jäätmete hoidlaid. Tänapäeval kasutatakse kustutusgaase, mis on inimesele ohutud ka siis, kui isik peaks jääma gaasi vallandumise ajaks kaitstavasse ruumi. Keemiliste gaaside eeliseks on süsteemi kompaktsus ning võimalus paigutada seda ruumidesse ilma täiendavate ülerõhuavade tegemiseta. Miinuseks on suur kasvuhooneefekt, mistõ�u keemiliste kustutusgaaside käsitsemiseks (sealhulgas automaatse gaaskustutussüsteemi hoolduseks) on vaja erikoolitust. Paljud varem lubatud keemilised kustutusgaasid on tänaseks keelatud liigse keskkonnavaenulikkuse pärast ning keskkonnanõuete karmistumise korral võivad ka praegu lubatud gaasid tulevikus keelu alla minna. Inertgaasina kasutatakse peamiselt lämmas�ku ja argooni segusid, need on inimesele ja keskkonnale ohutud – seega pole karta nende keelustamist, kuid kustutuseks vajaliku suure gaasikoguse tõ�u tuleb kaitstavatesse ruumidesse teha täiendavad avad ülerõhu väljajuh�miseks. Lõppkokkuvõ�es on aga mõlemad süsteemid enam-vähem sama hinnaga.\nAutomaatse gaaskustutussüsteemi struktuurskeem\n3.3. Automaatne köögikustutussüsteem Automaatne köögikustutussüsteem on mehaaniliselt või elektriliselt käivitatav kinnitatud torus�ke ja pihus�tega süsteem, mis on mõeldud köögiseadmete ja ven�latsioonitorus�ke kaitseks rasvatulekahjude eest. Köögikustutussüsteem kustutab tule, kasutades spetsiaalset keemilist kustutusainet. Mõeldud on ta eelkõige selliste seadmetega köökidesse, kus toidu valmistamisel kuumutatakse rasvad/õlid neis seadmetes (fritüürid, wok-pannid, grillahjud jms) kõrge temperatuurini, mis võib kerges� viia isesü�miseni. Köögikustutussüsteemi juures on oluline ka see, et ta kaitseks seadmete kohal asuvat kubu ja ven�latsioonitorus�kku, väl�des nii tule levikut teistesse ruumidesse. Köögikustutussüsteemi tootja on näiteks Tyco gruppi kuuluv e�evõte Ansul h�ps://www.ansul.com/ en/Products/kitchen_sys/ kitchen_list.asp Automaatne köögikustutussüsteem \n3.4. Automaatsete kustutussüsteemide korrashoid Automaatset kustutussüsteemi tuleb hooldada vastavalt paigaldaja hooldusjuhendile, mis üldjuhul lähtub tootja hooldusreglemendist ja/või asjakohasest standardist või tehnilisest normist. Kohustus hooldusjuhendit järgida peaks sisalduma ka hooldajaga sõlmitavas lepingus. Automaatsete kustutussüsteemide hooldajal peab olema vastav registreering majandustegevuse registris. Hooldusjuhend võib e�e näha ka ülesandeid süsteemi valdajale, näiteks peab gaaskustutussüsteemi valdaja ise tagama, et ruumis ei oleks lah�selt kergeid esemeid, mis gaasi vallandumisel tekkiva tuulega lendu läheksid. Selleks peab süsteemi valdaja määrama vastutavad isikud, kelle ülesandeks on e�enähtud nõuete täitmine. HAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\n4. Käsikustutusvahendid Tulekustu�te ja tuletõrje voolikusüsteemide kohta on Ees�s kehtestatud siseministri 30. augus� 2010. a määrus nr 39 “Nõuded tulekustu�tele ja voolikusüsteemidele, nende valikule, paigaldamisele, tähistamisele ja korrashoiule”. Määruse eesmärgiks on, et käsikustutusvahendid oleksid objek�le sobivad, vähemas� personalile hõlpsas� kä�esaadavad ja töökorras, ainult siis on neist otsustaval hetkel kasu.\n4.1. Tulekustutid Tulekustu� on pisut üle 100 aasta tagasi leiutatud esmane kustutusvahend, millest saab sisemise rõhu toimel kustutusainet välja paisata. Tulekustu� on efek�ivne ja kasutajasõbralik kustutusvahend, asendades varem pruugitud veepritse ja hüdropulte ning tõrjudes uuemal ajal välja ka voolikusüsteeme. Ees�s on üldiselt aktsepteeritud tulekustu�d, mis vastavad standardisarjale EVS-EN 3. Tänapäeval toodetakse tulekustuteid erinevate kustutusainetega ja mitmes suuruses. Haiglates ja hooldekodudes sobib kasutada tulekustu�na vesi-, vaht- ja süsihappegaaskustuteid: • süsihappegaaskustuteid kohtades, kus on palju elektri- ja elektroonikaseadmeid (diagnos�ka- ja serveriruumid, elektrijaotlad jne), või muud olulist, mida vesi võiks kahjustada (operatsiooni- ja intensiivraviruumid, sterilisatsioon, laborid jm) ning samas ei ole palju tahket põlevmaterjali, mida süsihappegaas kustutab halvas� • vesi- ja vahtkustuteid igal pool mujal. Vahtkustu� eeliseks on võime kustutada ka mi�epolaarseid põlevvedelikke ja põlevat rasva, neid aga patsiendialadel üldjuhul ei ole, seega on sinna parim valik vesi. Vesikustuteid on kahte sor�, kas puhta veega või lisanditega, mis soodustavad märgamist ja suurendavad oluliselt kustutusvõimet. Puhta vee eelis on lollikindlus, sellega ei saa suurt kahju teha ka väärkasutamise korral, samu� on puhta veega täidetud tulekustu� hooldus kõige odavam. Vahtkustu�t tuleks eelistada kohtades, kus on ka põlevvedelike sü�mise oht, näiteks garaažis, töökojas, õlikü�e katlaja laoruumis. Vahtkustu� eriliigiks on spetsiaalne rasvakustu� ehk toiduõlide ja -rasva kustutamiseks mõeldud F-klassi kustu�. See tuleks paigutada kööki juhul, kui seal friteeritakse või praetakse rohkes rasvas. Tänapäevased vesi- ja vahtkustu�d on pihustava väljalaskeotsikuga, milles tekkiv diskreetne juga ei juhi elektrivoolu ja seega tohib sellega kustutada ka kuni 1000 V pingega elektriseadmeid, hoides sealjuures vähemalt e�enähtud distantsi, milleks üldjuhul on 1 m.\nVesi- ja CO2- kustuti koos kasutamisjuhistega Suurbritannia haiglas\nEuroopa haiglates on kasutusel vaht- ja vesikustu�d kustutusaine hulgaga 3−10 liitrit. Valiku tegemisel tuleb eeskä� vaadata ümbritseva põlevmaterjali hulka ja sü�vusomadusi. Kui on rangelt jälgitud, et kogu sisustus on raskes� sü�v ja/või mi�epõlev, võib 3-liitrine kustu� olla küllaldane, kui aga on palju ja määratlemata omadustega põlevmaterjali, nagu see on tavaline vanadekodudes, tuleks eelistada 9- või 10-liitriseid. Enim kasutatud on 6-liitrised kustu�d. Süsihappegaaskustu�test kasutatakse nii 2 kg kui 5 kg laenguga mudeleid. Suuremal on suurem kustutusvõime, väiksem on käepärasem, kuid jällegi tuleks vaadata, kuhu ja mille kustutamiseks need paigaldatakse. Magnetresonantstomograaﬁa ruumidesse tuleks panna an�magne�line CO2-kustu�, milliseid pakuvad kõik suuremad kustu�tootjad.\nTäiendava vahendina näiteks personali puhkeruumidesse, kus tehakse ka süüa, võib soovitada väikseid kustutusspreisid http://prymos.de/en/home.php?lang=EN Kvaliteetne sprei on paraku sama kallis kui näiteks 6 kg pulberkustu�, eeliseks on käepärasus, puhtus ja kasutajasõbralikkus. Pulberkustu�d haiglatesse ja hooldekodudesse ei sobi ning on mitmes riigis keelatud, sest pulberkustu� kasutamisel • halvendab pulbritolm nähtavust, mis võib raskendada evakuatsiooni ja põhjustada paanikat • võib pulbritolmu sissehingamine põhjustada tervisehäireid • kahjustab sooli sisaldav tolm seadmeid ja aparatuuri • tekib ulatuslik kontaminatsioon, pulbris sisalduvad fosfori- ja ammooniumisoolad soodustavad mikroﬂoora vohamist • kustub hõõgpõlemine (tahke aine põlemine) halvas�, uues� sü�mise tõenäosus on suur.\n4.2. Tulekustutite korrashoid Vastavalt siseministri 30. augus� 2010. a määrusele nr 39 peab objek� omanik tagama tulekustu� korrashoiu selle regulaarse vaatluse, kontrolli ja hooldusega. Kvartaalset vaatlust ja iga kahe aasta järel toimuvat kontrolli tohib määruse punkte järgides teha põhimõ�eliselt iga isik. Tulekustu� hooldust tohib teha selleks majandustegevuse registris registreeringut omav isik. Määruse kohaselt tuleb tulekustu� täis laadida iga kasutamiskorra järel ja hooldada vastavalt vajadusele, kuid mi�e harvem, kui tootja on e�e näinud. Kui tootja ei ole tulekustu� hoolduse sagedust e�e kirjutanud, siis hooldatakse vesi- ja vahtkustuteid iga viie aasta järel, teisi tulekustuteid iga kümne aasta järel. Tulekustu� elueaks soovitavad tootjad pideva rõhu all olevatel kustu�tel 20 aastat, peale seda tuleks kustu� u�liseerida.\n4.3. Tuletõrjeveevärk ja voolikusüsteemid Ehitusesisene tuletõrjeveevärk on kustutusvee saamiseks/andmiseks e�e nähtud ehitusesisene veetorus�k koos veevarustuse seadmetega ja tuletõrjekraanidega, mille külge võivad olla ühendatud ka voolikusüsteemid. Tuletõrjeveevärgi ja voolikusüsteemide kavandamisel ehi�se tulekaitse osana tuleb esimese asjana kindlaks määrata, kellele see on mõeldud, kas personalile, päästjatele või mõlemale. Tuletõrjeveevärgi kohta on Ees�s loodud standard EVS 812-6, mis aga ei käsitle ainult personalile kasutamiseks mõeldud süsteeme ning ka veevooluhulkade poolest ei ole kohane haiglatele ja hooldekodudele. Seepärast tuleks kasutada kas mõne teise riigi sobivat standardit, näiteks DIN 14461-1, või tõestada veevärgi asjakohasus analüü�lisel teel. Voolikusüsteemide kohta on olemas standardiseeria EN-EVS 671. Standardi kohaselt on voolikusüsteeme kahte tüüpi: • pooljäiga voolikuga voolikupoolid ning • lamevoolikusüsteemid.\nPooljäiga voolikuga voolikupool\nPersonalile kasutamiseks on sobivaimad peene kuni 19 mm voolikuga tuletõrje voolikupoolid, mis annavad ve� tulekustu�tega võrreldavas koguses. Näiteks Šveitsis on normiks 16 l/min, Saksamaal 24 l/min rõhul 2 bari. Üldjuhul tagab sellise vooluhulga ja rõhu tavaline tarbeveevärk. Väikesed voolikupoolid on populaarsed Norras, kus neid võib kasutada tulekustu� asemel.\nÜldiselt on siiski tendents personalile kasutamiseks mõeldud voolikupoolide paigaldamisest haiglatesse ja hooldekodudesse loobuda, sest prak�kas personal neid tulekahju kustutamiseks ei kasuta, eelistades tulekustuteid. Ome� on voolikupoolil omad eelised: • kustutusaine ei saa otsa • kustutusaine on inimestele ohutu • kasutamine on kerge (samas kui suuremad kustu�d kaaluvad üle 10 kg) • voolikupoole ei saa hõlpsas� ära varastada • kasutamiskoolitust töötajatele saab teha minimaalsete kuludega. Suvalisel vabal hetkel võib harjutada “kustutamist”, lastes ve� ämbrisse või WC-po� või aknast välja. Pihustatud juga ei juhi elektrit, mistõ�u piisavalt distantsilt (ca 3 meetrit) on ohutu kustutada ka pingestatud elektriseadmeid. Seega on tegemist turvalise, tõhusa, töökindla kustutusvahendiga, mis on soovitatav paigaldada suurema põlemiskoormusega haiglatesse ja hooldekodudesse (näiteks vanadekodudesse, kuhu kliendid võivad kaasa võ�a oma mööblit ja muud kontrollimatute põlemisomadustega esemeid).\nPersonalile kasutamiseks mõeldud tuletõrjeveevärgi skeem Saksa normi DIN 14461-1 järgi\nSuurtes hoonetes on päästjate kiirema tegutsemise huvides mõistlik rajada tuletõrjeveevärk professionaalseks kasutamiseks. Eri riikides on erinevad normid, millistesse hoonetesse sellised süsteemid on nõutavad, aga tervemõistuslikult on Ees�s päästjatele kasutamiseks e�e nähtud veevärk õigustatud juhul, kui ehi�se välisuksest mistahes punk�ni hoones on rohkem kui 40 m, mis on ühe tavalise tuletõrje tööliini pikkus. Lihtsaim variant on rajada kuivtorus�k ja tuletõrjekraanide võrk, mille külge tuletõrjeautot ühendades saab anda kustutusve� hoonesse ilma pikki voolikuliine laiali vedamata. Ka hoone oma veevarustust kasutades on eelistatud kuivtorus�k, sest seisvas vees tekib korrosioon ja roiskumine, mis võib ohustada joogivee kvalitee�. Hoone veevarustuse kasutamise puhul tuleks tuletõrjekraanid varustada spetsiaalsete lüli�tega, nii et kraani keeramisel automaatselt vallanduksid siibrid ja käivituksid pumbad, ilma et neid oleks vaja eraldi nupust sisse lülida.\nKui tuletõrjeveevärk on mõeldud kasutamiseks nii personalile kui päästjatele, on sobiv kasutada voolikupoole 25 või 33 mm läbimõõduga voolikuga vastavalt standardile EVS-EN 671-1 andmaks kustutusve� vähemalt 100 l/min. Ees� ühisveevärkide surveid arvestades on sellisel juhul vaja installeerida ka täiendavad pumbad. Täpsemad veevärgi parameetrid tuleb kindlaks määrata projek�ga, arvestades põlemiskoormusi ja tuletõkkesektsioonide suurusi või lähtudes asjakohasest standardist, juhisest või tehnilisest normist. Voolikupool peab sel juhul olema kraaniga ühendatud standardse liitmikuga6, mis võimaldab päästjatel pooli torus�kust eraldada, et kasutada kustutamiseks omi voolikuid ning joatorusid. Ees�s seni laialt levinud märgtorus�kule paigaldatud jämedate (51 mm) lamevoolikutega, kuid madala surve ja vähese veeandmisvõimega voolikusüsteemid haiglatesse ja hooldekodudesse ei sobi, sest • neid on ohtlik kasutada ruumides, kus on elektriseadmeid • jämedad lohvid põrandal takistavad evakuatsiooni • suured veehulgad võivad tekitada palju kahju • kasutamine on ebamugav, töötajad loobuvad nende kasutamisest, samas surved ja veehulgad ei sobi ka päästjatele7 • tuletõrjetorus�kus roiskuv vesi võib kontamineerida ka joogive� ning kasutamisel määrida ja saastata hoonet • hoolduskulud on suured. Sellised süsteemid on soovitav likvideerida või asendada käepäraste voolikupoolidega.\nLamevoolikuga voolikusüsteem, mis üldiselt haiglasse ja hooldekodusse ei sobi\n4.4. Tuletõrjeveevärgi ja voolikusüsteemide korrashoid Tuletõrjeveevärki hooldatakse paigaldaja hooldusjuhendi kohaselt. Kui seda ei ole, siis lähtutakse voolikusüsteemide hooldusel siseministri 30. augus� 2010. a määrusest nr 39 ja süsteemi muude osade puhul tervest mõistusest, jälgides, et süsteem täidaks oma otstarvet. Määruse järgi peab objek� omanik tagama voolikusüsteemi korrashoiu selle regulaarse vaatluse, kontrolli ja hooldusega. Kvartaalset vaatlust tohib määruse punkte järgides teha põhimõ�eliselt iga isik. Voolikusüsteemi kontrolli ja hooldust tohib teha selleks majandustegevuse registris registreeringut omav isik ning hooldusel lähtutakse standardiseeria EVS-EN 671 nõuetest ja/või tootja juhistest. Standard näeb e�e voolikusüsteemide ülevaatuse koos veeandmisvõime kontrolliga kord aastas ja voolikute survetes� iga viie aasta järel.\n4.5. Tulekustutusvaip Tulekustutusvaip on haiglates ja hooldekodudes populaarne, kuid pisut riskantne kustutusvahend. Tegemist on �hedast klaasriidest kangatükiga, millega tulekollet ka�es piiratakse õhu juurdepääsu. Tuleb tähele panna, et tulekustutusvaip võib vähevilunud isikule olla psüühiliselt raske ja ohtlik, sest tulekustutusvaiba kasutamine eeldab lähikontak� tulega (mis tähendab suitsu ja soojuskiirguse mõjualasse sisenemist), sellega tuleb tulekolle õhu�hedalt sulgeda, mi�e “peale visata”, kuid seejuures ei tohi vaip ise näiteks põlevvedelikuga kokku puutuda. Vaiba kasutamist peab reaalse tulega harjutama. Isoleerides hapniku juurdepääsu, summutab vaip küll leegi, kuid hõõgpõlemist ära ei kustuta. Seega tuleb tahke aine kustutamine lõpetada ikka veega. Vaip on e�e nähtud ühekordseks kasutamiseks. 6 7\nEes� Päästeamet kasutab Vene GOST 28352-89-le vastavaid nn Bogdanovi liitmikke. Professionaalseks tulekustutuseks mõeldud joatorudele e�enähtud töörõhk on 6−7 bari.\nTulekustutusvaiba kasutamine: 1 – tõmba vaip kotist välja ja lase lahti rulluda, 2 – iseennast kustutusvaibaga leekide ja pritsmete eest kaitstes aseta vaip tihedalt tulekoldele\n5. Hädavalgustus Hädavalgustus on standardi EVS-EN 1838:2000 kohaselt valgustus, mis on mõeldud kasutamiseks tavavalgustuse toitepinge kadumisel ja peab seetõ�u olema varustatud tavavalgustusest eraldi toiteallikaga. Hädavalgustus jaguneb • varuvalgustuseks, mis võimaldab tavategevusi jätkata muutumatul kujul (kasutatakse eeskä� operatsiooniblokkides ja intensiivraviosakondades, tagades vajaliku elektrivoolu varugeneraatori(te) ja UPS-i(de) abil), ja • turvavalgustuseks, mis võimaldab inimestel tavavalgustuse kadumise korral ohutult ohukohast lahkuda ja enne lahkumist lõpetada ohtlikud protsessid. Turvavalgustus omakorda jaguneb • evakuatsioonivalgustuseks, mis on e�e nähtud evakuatsiooniteede ja päästevahendite kiireks leidmiseks ja ohutuks kasutamiseks ohtu sa�unud isikute poolt. Evakuatsioonivalgustuse kohta on veel täiendav standard EVS-EN 50172:2005. Evakuatsioonivalgustus on haiglates ja hooldekodudes kohustuslik • paanikaväl�misvalgustuseks, mis on e�e nähtud paanika ärahoidmiseks võimaldamaks inimestel jõuda kohta, kus evakuatsioonitee on nähtav. Paanikaväl�misvalgustus projekteeritakse eeskä� suurtesse ja täpselt kindlaks määramata evakuatsiooniteedega ruumidesse, nagu saalid ja hallid8, kuid haiglates ja hooldekodudes on see soovitatav kõigisse ruumidesse, kus viibivad patsiendid või kliendid, keda pole võimalik ohu korral kiires� evakueerida • riskiala valgustuseks, mis on e�e nähtud potentsiaalselt ohtlikus tegevuses või olukorras olevate inimeste ohutuse tagamiseks ja seadmete töö ning protsesside ohutu lõpetamise võimaldamiseks. Haiglates ja hooldekodudes tähendab see näiteks kilbi- või katlaruumi, kuid põhimõ�eliselt võib valgustamist vajava riskialana vaadelda ka ruume, kus viiakse läbi elutähtsaid protseduure.\nIngl k open area ligh�ng – avatud ala valgustus.\nTurvavalgustuseks saadakse energiat kas keskselt toiteseadmelt, lokaalselt akult või mõlemalt. Viimasel juhul läheb lokaalne aku käiku peale kesktoitesüsteemi ammendumist või riket, tagades eri� suure turvalisuse ja pika toimimisaja. Haiglates ja hooldekodudes on evakuatsioonivalgustuse nõutav toimimisaeg vähemalt 1 tund, kuid soovitatav on 3 tundi, iseäranis kohtades, kust patsiente või kliente ei saa kiires� evakueerida. Põhimõ�eliselt on võimalik turvavalgus�na kasutada mistahes valgus�t, lisades sellele lokaalse aku või ühendades reservkesktoitesüsteemiga, siiski kasutatakse enamas� standardseid ja vähe energiat tarbivaid valgusteid, sealhulgas vastava kleebise lisamisel sisevalgustusega ohutusmärkidena. Üldine suundumus on LED-valgus�te kasutuselevõ�, mille energiatarve on kordades väiksem muudest valgusallikatest.\nEestis on turvavalgustuseks haiglates ja hooldekodudes enim kasutusel 8W päevavalgustoruga, sisseehitatud akuga ja vastava kleebisega evakuatsioonivalgustid ehk sisevalgustusega evakuatsioonimärgid\nTurvavalgustus võib olla kas • püsirežiimis, milles hädavalgustuse lambid põlevad ala�, kui normaal- või avariivalgustus on vajalik (kasutatakse ka normaalvalgustuse osana), või • ooterežiimis, milles hädavalgustuse lambid sü�vad vaid siis, kui normaalvalgustuse toide katkeb. Viimase puhul on oluline jälgida, et iga konkreetne valgus� rakenduks just sealsamas ruumis oleva tavavalgustuse toitepinge kadumisel. Ooterežiimi eeliseks on, et pole nii sageli vaja vahetada valgus� lampe. Turvavalgustus on elektriinstallatsioon ja peab olema tehtud asjatundlikult koostatud projek� alusel, mi�e lihtsalt üksikuid sisevalgustusega evakuatsioonimärke uste kohale riputades. Sisevalgustusega evakuatsioonimärgid peaksid olema kogu objek�l ühtses režiimis või siis olema projek�s arusaadavalt põhjendatud, millised märgid on püsi- ja millised ooterežiimis. Evakuatsioonivalgustuse puhul tuleks ka mõelda, kus lõpeb tegelikult evakuatsioonitee. Hädavalgustus peaks vajadusel olema ka evakuatsioonipääsude juures õues ja kogunemiskohtades, et hoonest väljunud inimesed ei satuks äkitselt pimedusse.\n5.1. Akulambid Lihtsad turvavalgustussüsteemid ehitatakse akulampide paigaldamisega ruumidesse, järgides mainitud standardites toodud valgustugevuse jt nõudeid. Akulampe pakutakse mitmes kvaliteedi- ja hinnaklassis, odavtoodete puhul esineb palju rikkeid ja aku kestab vaid mõne aasta ning tuleb siis välja vahetada. Hooldus võib seega osutuda kulukaks. Uus alterna�iv turvavalgus�te tehnoloogias on niinimetatud superkondensaatori kasutamine turvavalgus�s aku asemel. Superkondensaatoril on akust palju pikem eluiga ja see töötab tõrgeteta ka −25 °C juures, sobides sellisena häs� väljaspool hoonet asuvate evakuatsiooniteede ja kogunemiskohtade valgustamiseks.\nSuundturvavalgusti Birmingham City Hospitali fuajees\nAku(d) on võimalik lisada mistahes valgus�le. Seda on kasulik teada kõrgendatud nõuetega interjöörides, näiteks muinsuskaitsealustes hoonetes. Ees�s kasutatakse valdavalt 8-va�se torulambiga turvavalgusteid, kuid Suurbritannias on populaarsed reﬂektoriga suundvalgus�d, mis kontsentreerivad valgusvoo just vajalikku kohta.\nŠveitsi haiglates ja hooldekodudes kasutatakse trepikodades ka porta�ivseid akulampe, mis sarnanevad päästeautode akuprožektoritega. Tavaolekus on need asetatud spetsiaalsele alusele trepikoja seinal ja reﬂektor on suunatud trepile, aga vajaduse korral saab neid kaasa haarata, millega lahendub lihtsas� väljaspool hoonet oleva evakuatsioonitee ja kogunemiskoha hädavalgustus. Akulampidest koosneva turvavalgustussüsteemi eeliseks on lihtsus ja odavus paigaldamisel, kuid miinuseks paratamatult tülikas ja kallis hooldus. Et akulambid pingestatakse ruumi tavavalgustusega sama kaitsme alt, siis standardse igakuise kontrolli jaoks tuleb kogu hoones ükshaaval tavavalgustust välja lülida, kui just ei taheta pimendada tervet hoonet korraga, mis haiglates ja hooldekodudes on ilmselt vastunäidustatud. Osa valgusteid on kontroll-lüli�ga, mis võimaldavad toitepinge katkestamist, kuid ka sel juhul peab kontrolliv isik käima kord kuus läbi kõik valgus�d, mis tähendab suurt tööjõukulu. Kord aastas tuleb aga katsetada valgus� toimimist e�enähtud aja ehk 1−3 tunni jooksul. Haiglate ja hooldekodude pimendamine kuni 3 tunniks on paraku enamas� võimatu. Prak�kas ongi suur osa Ees� haiglaid ja hooldekodusid turvavalgustuse hooldusest loobunud ning turvavalgustuse tegelik töövõime on teadmata.\n5.2. Kesktoitega turvavalgustussüsteemid Kesktoitega turvavalgustussüsteemi puhul saavad valgus�d energiat valgus�st eraldi asuvast akuseadmest ja/või generaatorilt. Tsentraalsete akusüsteemide kohta keh�b standard EVS-EN 50171, mille kohaselt tagavad akusüsteemid varutoite kas katkestuseta (UPS9) või kuni 0,5-sekundilise voolukatkestusega. Turvavalgustuse standardeid rahuldavad mõlemad variandid. Kesktoitega süsteemi puhul võivad esialgsed investeeringud olla suuremad, lisaks keskseadmele on vajalik ka tulekindel kaabeldus keskseadmest igasse tuletõkkesektsiooni (hargnemine tuletõkkesektsiooni sees tehakse tavakaabeldusega). Suurte tuletõkkesektsioonide korral võivad kesksed akuseadmed olla ka eraldi tuletõkkesektsiooni sees. Sel juhul pole tulekindel kaabeldus vajalik, nagu ka dubleeritud toitega süsteemi puhul, kus kasutatakse nii kesktoidet kui akulampe. Lokaalse kesktoitega on lahendatud ka mõned moodsad LED-turvavalgustussüsteemid, mis koosnevad akuga toiteplokist ja eraldi valgus�test, näiteks h�p://www.stinglonline.de/main-menu/products/ledlighting-systems/led-emergency-lamp.html?L=1, kelle esindajaks on Ees�s Lieco OÜ.\nLokaalse kesktoitega 3W LED-valgustid on monteeritud tavavalgustuse plafoonide sisse. Aku paigutatakse tavaliselt ripplae peale või mõnda kõrvalruumi\nKesktoitega turvavalgustussüsteemi parimaks lahenduseks on iseennast automaatselt tes�vad ja veast teatavad süsteemid. See viib turvavalgustuse hoolduse tööjõukulu miinimumini. Põhimõ�eliselt teatab seade ise elektrikule, kui mõnes valgus�s on vaja lampi vahetada või midagi muud pu�tada. Keskseadmes kestavad akud palju kauem kui valgus�tes ning vajadusel on nende vahetamine hõlpus – ka sellega säästab hoolduskuludelt.\nHädavalgustuse kesktoitesüsteem Cooper Safety CEAG–CG2000\nEes�s on turvavalgustuse kesktoitesüsteemid haiglates ja hooldekodudes seni väga vähelevinud, mujal Euroopas aga tavapärased. Kesktoitesüsteemide tootjaid on palju, näiteks h�p://www.cooper-ls.com/products/centralbattery-units h�p://www.ceag.de/ h�p://www.emergi-lite.com/usa/product. asp?a=b&c=06 h�p://www.teknoware.fi/news/newsarticle/73/ emergency_lighting_product_catal Soome ﬁrmal Teknowarel on esindajad ka Ees�s: SLO Ees� AS ja ONNINEN AS.\n5.3. Dünaamiline turvavalgustus Intelligentsed evakuatsioonivalgustussüsteemid mi�e ainult ei valgusta evakuatsiooniteed, vaid näitavad tulekahju korral ka ohutut suunda. Olles ühendatud ATS-iga, lülituvad töösse just need valgus�d ja sellises režiimis, mis juhatab inimesed ohukoldest eemale. Interne�st võib meile lähima dünaamilise turvavalgustuse pakkujana leida Soome ﬁrma Neptolux h�p:// www.neptolux.ﬁ/esileht, keda esindab Ees�s AS Hedengren Ees�. Nende koostöös Hedengreniga arendatud süsteemil Firelux on ATS-il ja evakuatsioonivalgustusel ühine keskseade, mis võimaldab paigaldada evakuatsioonivalgus�d tulekahjuanduritega samale ahelale ning neid intelligentselt kontrollida ja juh�da. Saksa ﬁrma P.E.R. Flucht- und Re�ungsleitsysteme GmbH toodab muude heade evakuatsioonivalgustussüsteemide kõrval põrandalähedasi evakuatsioonijuh�missüsteeme, mis algselt arenda� välja lennukites inimeste suunamiseks väljapääsuni, h�p://www.per-gmbh.de/de/produkte/leitsysteme/elektrisch/. Nende uusimateks toodeteks on a-line ja StairSafe, mis näitavad liikumissuunda vastavalt horisontaalsel pinnal ja trepil. A-line’i paigaldamiseks freesitakse koridori keskosas põrandaka�esse 4 mm sügavune vagu ning installeeritakse sinna lapikud LED-valgus�d ja kaabeldus. Sellega tagatakse evakuatsioonitee katkematu markeering mistahes ruumist ohutu väljapääsuni. ATS-i häire korral hakkavad valged tulukesed jooksma häirekohast eemale. Eelduseks on korralik ATS, mis a-line’iga ühildub. Dünaamilist evakuatsioonivalgustust ehk evakuatsioonijuh�missüsteemi on mõtet paigaldada suurtele ja/või keerulise siseehitusega objek�dele, kus inimestel võib olla raskusi orienteerumisel ja ohutu evakuatsioonisuuna valimisel. 8\nIngl k uninterrup�ble power supply.\n5.4. Turvavalgustuse korrashoid Turvavalgustussüsteeme kontrollitakse ja hooldatakse vastavalt standardile (EVS-EN 50172:2005) ja tootja või paigaldaja juhistele. Põhimõ�eliselt peab iga turvavalgus� toimimist põhivalgustuse toitepinge kadumise korral tes�ma vähemalt kord kuus ning kord aastas kontrollima toimimist kogu e�enähtud toimimisaja jooksul. Kesktoitesüsteemi puhul tuleb soovitavalt iga päev jälgida ka selle mõõdikuid ja indikaatoreid. Et turvavalgustus on elektriinstallatsioon, siis peab hooldust teostaval isikul olema elektritööde tegemise pädevus. Vähekvaliteetsete akulampide massilise kasutamise tõ�u ja sellest johtuvale kõrgele hoolduskulule on turvavalgustus kujunenud Ees� haiglates ja hooldekodudes üheks kõige rahaneelavamaks tuleohutuspaigaldiseks. Liigsete väljaminekute ennetamiseks oleks mõistlik süsteemi hinnapäringu juures küsida ka hilisemaid hoolduskulusid pikemas perspek�ivis näiteks 10 aastaks, nõuda pikemat garan�iaega või sõlmida paigaldusleping koos ﬁkseeritud tasuga hoolduslepinguga pikemaks perioodiks.\n6. Suitsu ja soojuse eemaldamise seadmestik Suitsu ja soojuse eemaldamise seadmes�k ehk lühemalt suitsueemaldus on, nagu nimest juba aimata võib, e�e nähtud kuumade ja mürgiste põlemisgaaside kontrollitud eemaldamiseks hoonest tulekahju korral, millega alandatakse ühtlasi temperatuuri ja välditakse pisteleegi teket.\nTsiteerides Ees� ven�latsioonisüsteemide tuleohutuse ja suitsueemalduse standardit EVS 812-2: “Tulekahju korral levivad hoones põlemisgaasid ja kuumus üle kogu tulekahjust haaratud ruumi ning avatud uste kaudu ka kõrvalasuvatesse ruumidesse, raskendades sellega nii inimeste evakueerimist kui ka kustutus- ja päästetöid, samu� rikkudes nendes ruumides paiknevat tulest puutumata vara. Seepärast on vaja tulekahju olukorras takistada põlemisgaaside levimist, need võimalikult kiires� (ruumist) eemaldada ning asendada uue (värske) õhuga. Suletud ruumis tõuseb tulekahju ajal suits ja kuum õhk lae alla ning levib piki lage. Tulekahju jätkumisel suitsuvaba vöönd ruumi allosas väheneb kiires� ja lõpuks täitub kogu ruum suitsuga. Suitsueemaldamise seadmetega püütakse suitsu ja kuumust eemaldada ruumist nii, et temperatuur ruumis oluliselt ei tõuseks ning ruumi allossa jääks piisavalt kõrge suitsuvaba vöönd kustutus- ja päästetööde hõlbustamiseks.” Siseruumis toimuva põlemise korral vallanduvad suitsukogused võivad olla hiiglaslikud: näiteks 10 kg paberi põlemisel võib 10 minu�ga tekkida 10 000 m3 suitsu, mis sissehingamisel põhjustab 30 sekundi pärast desorientatsiooni ja 60 sekundi jooksul teadvuse kao, 3 minu�ga pöördumatuid ajukahjustusi ja sealt edasi veel kahe minu� pärast surma.10 Tulekahju korral peab olema hoonest võimalik suitsu eemaldada. Iseäranis oluline on see haiglates ja hooldekodudes, kus isikute enesepäästevõimekus on puudulik ning kasutatakse ruumidesse jäämise ja horisontaalse evakuatsiooni kontseptsioone. Tuleb ka silmas pidada, et tavalised EI tähistusega tuletõkkeuksed ei ole hermee�lised11, eri� kui tuletõkkeuks on pidevalt valla, �hendid vigastatud/eemaldatud või uksepakk ära lõigatud, mis on Ees� haiglates ja hooldekodudes paraku tavaline. Põlemisel tekkiva suure gaasikoguse ja kõrge temperatuuri tõ�u tekib põlengukoldes arvestatav ülerõhk ja kui suitsu välja ei lasta, leiab see tee teistesse ruumidesse. Suitsu levikule võivad kaasa aidata ka päästjad, vedades hoonesse uste sulgumist takistavaid voolikuliine. Üldistatult võibki väita, et tule- ja suitsutõkkesektsioonid toimivad hoones täiel määral vaid siis, kui sektsioneerimist toetab asjakohane suitsueemaldus. 10\nIns�tut für Brandschutztechnik und Sicherheitsforschung. Rauch- und Wärmeabzugsanlagen. h�p://www.ibs-austria.at/ﬁleadmin/downloads/IBS_RWA_Infofolder.pdf, 21.07.2012. Tähises EI tähendab E konstruktsiooni võimet säilitada e�enähtud aja jooksul oma terviklikkus ja I isolatsioonivõimet. Piiratud suitsuläbivuse korral kasutatakse lisatähist S.\nSuitsu eemaldamise eesmärgiks on seega • tagada tulekahju piirkonnast ohutu eemaldumine • kaitsta isikuid, keda ei ole võimalik evakueerida • takistada tule levimist ja konstruktsioonide purunemist, juh�des kuumad põlemisgaasid hoonest välja • hõlbustada päästjate tegevust, parandades nähtavust ja alandades temperatuuri • piirata põlemisgaaside poolt tekitatavaid kahjustusi.\nTulekahju areng ilma suitsueemalduseta ja suitsueemaldusega ruumis\nSuitsu ja kuumuse kontrollisüsteemid projekteeritakse ja ehitatakse standardiseeria EN 12101 kohaselt. Suitsueemalduse võib rakendada käsitsi või toimub see automaatselt temperatuuri tõusu või suitsu avastamise korral sõltuvalt objek� tulekaitsekontseptsioonist. Käsitsi käivitamise võimalus peab muidugi ala� olemas olema. Projekteerimisel tuleb arvestada ka koosmõju teiste tuleohutuspaigaldistega, mille toimimist võib suitsueemaldus nii parandada kui halvendada. Intensiivne suitsueemaldus parendab näiteks turvavalgustuse nähtavust, kuid võib aeglustada sprinkleri rakendumist ja koguni nullida veeudu kustutussüsteemi toime12. Jämedalt jaotuvad suitsueemaldussüsteemid kaheks: • loomuliku tõmbega suitsueemaldus, mis põhineb kuumade põlemisgaaside loomulikul liikumisel ülespoole, johtudes nende väiksemast �hedusest võrreldes ümbritseva jahedama õhuga • mehaaniline suitsueemaldus, mis kasutab suitsu eemaldamiseks või tõrjumiseks üle- või alarõhku tekitavaid ven�laatoreid. 12\nVdS. Zusammenwirken von Wasserlöschanlagen und Rauch- und Wärmeabzugsanlagen. VdS 2815:2001-03 (01). h�p://www.vds-industrial.de/ﬁleadmin/vds_publika�onen/vds_2815_web.pdf, 21.07.2012.\n6.1. Loomuliku tõmbega suitsueemaldus Määrus 315 räägib suitsu eemaldamisest peamiselt trepikodadest ja peab selleks sobivaks kerges� avatavaid või ohutult purustatavaid aknaid või luuke. Määrus ei täpsusta, kuidas see kerges� avamine või ohutult purustamine peaks toimuma, kuid tervemõistuslikult tuleks haiglates ja hooldekodudes igasugune purustamine unustada ning pidada kergelt avatavaks selliseid aknaid, uksi või luuke, mida saab hõlpsalt avada ohutust kohast. See tähendab, et suitsueemalduseks kasutatavad paigaldised peavad olema kaugjuhitavad. Kõige tavalisem ja paljudes riikides seadusega nõutud on distantsjuh�misega suitsueemaldus mitmekorruseliste hoonete trepikodades avamisnuppudega sisenemistasandi välisukse juures. Saksamaal on nõue, et avamisnupp peab olema ka kõige ülemisel korrusel, Austria haiglate ja hooldekodude tulekaitsenorm märgib, et asendusõhu saamiseks peab saama välisukse avatud asendisse ﬁkseerida13. Tõepoolest, lastes kuskilt suitsu välja, tuleb ala� hoolitseda ka puhta õhu juurdepääsu eest.\nSuitsuluuk aatriumi laes\nTeine sage loomuliku tõmbega suitsueemalduse rakenduskoht on aatriumites. Üldjuhul avanevad need siis automaatselt koos ATS-i häirega. Rootsis on nõutud tõhusa suitsueemaldussüsteemi olemasolu ka keldrites ja seal võib haiglate ja hooldekodude ümber näha maapinnal või seina allosas keldrikorruste suitsuluuke suitsueemaldusšah�de peal.\nKahe allmaakorruse suitsuluugid maapinnal Kalmari haiglas Rootsis\nSuitsueemalduse uuemaks suundumuseks haiglate ja hooldekodude patsiendialadel, kus kasutatakse ruumidesse jäämise või horisontaalse evakuatsiooni kontseptsiooni, on suurte (maast laeni või ripplae korral laest kõrgemalegi ulatuvate) akende automaatne avamine ATS-i häire korral. Eeldatakse, et koridoris voogab lae alla kogunenud suits siis aknast välja, võimaldades liikumist evakuatsiooniteel, mis on üksi� ka päästjate lähenemistee tulekoldele. Kui veel samal ajal tekitada ven�latsioonisüsteemi abil ülerõhk ümbritsevates tuletõkkesektsioonides, on suitsu levik hoones välditud. 13\nÖsterreichischer Bundesfeuerwehrverband. Technische Richtlinien Vorbeugenden Brandschutz Nr 132 Teil1 Krankenanstalten, Pﬂege- und Altenheime - Bauliche Maßnahmen, 2003.\nTehnilise teostuse poolest on distantsavatavad suitsueemalduse avatäited enamas� elektritoitega, kuid levinud on ka pneumaa�lised ajamid. Varem kasuta� hüdraulilisi avamisseadmeid ning lihtsalt ke� või trossi abil käsitsi lah�tõmmatavaid aknaid/luuke. Uusim sõna on juhtmeta ehk WiFi lahendused, mispuhul pääseb avamisnuppude tulekindlast kaabeldusest. Kui suitsueemaldus on ühendatud ATS-iga, on eelistatud muidugi elektrilised süsteemid, mis sarnaselt ATS-iga võivad olla nii konventsionaalsed kui adresseeritavad. Viimasel juhul on igal ajamil oma aadress ja kogu süsteemi on võimalik konﬁgureerida arvu� abil. Pneumaa�liste süsteemide puhul, mida võib käitada nii CO2-ballooni, pürotehnilise gaasigeneraatori (nagu auto turvapatjades) või suruõhu abil, rõhutatakse nende sõltumatust elektrikatkestustest. Et ka Ees� suurtes haiglates on suruõhuvõrk niikuinii olemas, tasub neis kaaluda pneumaa�liste ajamite kasutamist, sest nii saab vabaneda pidevast reservtoiteakude kontrollimisest ja vahetamisest.\nPneumaatilise ajamiga suitsueemaldusaken Aarau Kantoni haiglas �veitsis\nSuruõhukraanid pneumaatilise ajamiga suitsueemaldusakende avamiseks\nNii elektriliste kui pneumoajamitega süsteeme pakutakse maailmas palju. Prak�liselt on võimalik enamvähem igale uksele või aknale leida sobiv ajamisüsteem, mis võimaldab seda kaugavada. Loomulikult saab kasutada ka spetsiaalseid luuke. Valik suitsu ja soojuse eemaldamise seadmete tootjaid: http://www.smoke-vent.co.uk/natural_ventilation.html http://www.coltinfo.co.uk/products-and-systems/smoke-control/ http://www.secontrols.com/introduction/smoke-ventilation/health http://www.window-openers.com/smoke_ventilation_equipment.html h�p://www.aumueller-intern.de/de/index.php?op�on=com_content&task=view&id=31&Itemid=55 Ees�s on üks suuremaid suitsueemaldusseadmete pakkujaid ﬁrma EuroVent EST OÜ. HAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\nSuitsueemalduseks sobivaid kaugavamissüsteeme oma akendele pakuvad veel katusakende tarnijad Velux Ees� OÜ ja VBH Estonia AS: h�p://www.velux.ee/eraklient/tooted/velux_katuseaknad/lisatarvikud/suitsueemaldus h�p://ee.dst.roto-frank.com/tooted/lisatarvikud/suitsueemaldusluuk-wra-designo-r5-hk.html VBH Estonia tarnitavaid GEZE avamismootoreid paigaldab oma toodetele ka aknatehas AS Plasto. Tuleb mainida, et elektriajamiga distantsjuhitavad tulekahju korral suitsueemalduseks rakendatavad aknad/uksed/luugid on mugavad ka tava�ngimustes ruumide tuulutamiseks. Neile tarnitakse suures valikus lisaseadmeid, mis tuulutuseks avatud avatäite automaatselt sulgevad näiteks tugeva tuule või vihmasaju korral.\n6.2. Mehaaniline suitsutõrje Mehaaniline suitsutõrje võib olla paigaldatud eraldi süsteemina või integreeritud tavaven�latsiooniga. Viimasel juhul peavad ven�latsiooniseadmed täitma standardiseeria EVS-EN 12101 nõudeid ning automaatsete klappide abil peab tulekahju korral olema tagatud suitsu paiskamine otse välisõhku. Olemuselt on mehaaniline suitsutõrje üle- või alarõhuline sõltuvalt sellest, kas kaitstavates ruumides tekitatakse ümbritsevatest ruumidest suurem või väiksem õhurõhk. Alarõhulist suitsueemaldust ehk suitsuväljatõmbesüsteemi kasutatakse sisekoridorides ja -trepikodades, maa-alustes ruumides ja mujal, kus puudub võimalus kasutada loomuliku tõmbega suitsueemaldust. Suitsuväljatõmbesüsteemid on haiglates ja hooldekodudes vähe levinud, sest ebasoodsate �ngimuste korral (näiteks kui avatuks jääb põleva ruumi aken ja uks) võib see soodustada tulekahju arenemist ja levikut. Alarõhulise suitsueemalduse paigaldamisel tuleb häs� läbi mõelda asendusõhu juurdepääs ja liikumine, et kaitstavasse ruumi, milleks enamas� on evakuatsioonikoridor, imetaks puhast õhku, mi�e suitsu tulekoldest. Ülerõhuline suitsutõrje on haiglates ja hooldekodudes rohkem levinud ja mitmes riigis ka vastavate normidega nõutud enamas� evakuatsioonitrepikodadesse (iseäranis kõrghoonetes), kuhu ei saa rajada loomuliku tõmbega suitsueemaldust või kui on tegemist ainsa evakuatsiooniteega, mis peab olema garanteeritult suitsuvaba. Suurbritannia normide14 kohaselt tuleb krii�listes kohtades (operatsioonisaalid jms, kust inimesi ei ole võimalik kiires� evakueerida) ven�latsioonisüsteemid projekteerida ja ehitada ülerõhulisena võrreldes kõrvalruumidega ning neid ei tohi ATS-i tulekahjuhäire korral automaatselt välja lülitada, et väl�da tulekahju korral suitsu tungimist neisse ruumidesse. Suitsueemaldusventilatsiooni käivitusnupp\nÜlerõhulisel suitsutõrjel on kaks varian� – lihtne ülerõhustamine, mispuhul ülerõhk takistab suitsu tungimist ruumi madalama rõhuga alalt või nn õhuloputus15, kus ülerõhustamisega samal ajal avatakse näiteks trepikoja laes luuk ja toimub intensiivne puhta õhu läbivool, mis puhastab ruumi ka juhul, kui sinna millegipärast ikkagi suitsu on tunginud. Meenutame veel kord, et tuletõkkeuksed ei ole hermee�lised ning põlemisel tekkivad gaasikogused võivad tekitada ruumis ülerõhu. Mehaanilise suitsutõrje puhul võib rõhuerinevuste tõ�u olla raskendatud uste avamine või sulgemine. Oluline on, et personal oleks sellest teadlik ega peaks raskes� avatavat ust lukustatuks. Ukse avamiseks rakendatav jõud ei tohi olla suurem kui 100 N ehk ca 10 kgf. 14 15\nDepartement of Health, Firecode – ﬁre safety in the NHS. Sks k Spüllü�ung – loputusõhutus.\n6.3. Suitsueemalduse korrashoid Suitsueemaldusseadmeid tuleb kontrollida ja hooldada tootja või paigaldaja juhiste kohaselt vähemalt 2 korda aastas. Tuleohutuse seadus ei näe hooldajale e�e mingeid registreeringuid või pädevusnõudeid, seega võib hooldustoiminguid teha põhimõ�eliselt igaüks, kes piisavalt asja jagab. Enamas� tellitakse hooldus siiski pädevaid tehnikuid ja vajalikke varuosi omavalt teenusepakkujalt.\n7. Päästevahendid Lisaks tuleohutuspaigaldistele ning iseäranis nende ebapiisavuse korral on mõistlik objek� tulekaitsekontseptsioonis ja tulekahju korral tegutsemise plaanis e�e näha tegutsemist hõlbustavate abivahendite − päästevahendite rakendamine, kuigi Ees�s seda hetkel ükski seadus otseselt ei nõua. Kaudselt aga küll: näiteks määruse 315 § 20 (2) mainib, et evakueerumisaeg ei tohi põhjustada ohtu evakueeruvatele ehi�se kasutajatele. Pikka aega on sellest nõudest lihtsalt mööda vaadatud. Paljudes Ees� haiglates ja hooldekodudes levib tulekahju korral oht ilmselgelt kiiremini kui vaegliikuvad patsiendid/kliendid ohukoldest eemalduda suudavad. Tõhusate päästevahendite abil on võimalik olukorda parandada, suurendades evakuatsiooni kiirust ja pakkudes inimestele kaitset. Tuleb ka meeles pidada, et suurema või väiksema ulatusega evakuatsiooni haiglates ja hooldekodudes võivad esile kutsuda mitmesugused õnnetused. Näiteks USA-s analüüsitud 275 haigla evakuatsiooni juhtumist aastatel 1971−1999 põhjustas 23% hoonesisene tulekahju, 18% hoonesisene õnnetus ohtlike ainetega, 14% orkaan, 13% inimese rünnak (pommi- vm ähvardus, vägivald), 9% maavärin, 6% hooneväline tulekahju, 6% uputus, 5% tehnosüsteemide kollaps ja 4% hooneväline õnnetus ohtlike ainetega.16 Seega võimalike õnnetuste diapasoon on lai ning üksnes hea tulekaitse ei ole argument päästevahendite ignoreerimiseks.\n7.1. Evakuatsioonivahendid Evakuatsiooni abivahendid võimaldavad suurendada liikumiskiirust ja teisaldada mi�eliikuvaid isikud. Vahendite spekter on lai: kanderaamidest ja kandeistmetest päästema�de, -ko�de ja -lohis�teni. Neid iseloomustab erinev abistajate vajadus, jõukulu ja päästetava isiku kaitstuse määr. Seega peaks igale objek�le evakuatsioonivahendeid valides lähtuma objek� spetsiiﬁkast.\n7.1.1. Päästelohisti Päästelohis� on Rootsi e�evõ�e Järven AB leiutatud ja Rootsis populaarne evakuatsioonivahend, mis võimaldab nii horisontaalset kui ver�kaalset evakuatsiooni. 1998. aastal Saksamaal Krefeldi haiglas toimunud evakuatsioonivahendite katsetuste raport tõs�s Järveni päästelohis� esile parima evakuatsioonivahendina. Pärast rapor� avaldamist levis lohis� kiires� ka teistesse riikidesse. Päästelohis� paigaldatakse voodi ja madratsi vahele ning on pidevalt voodis valmis kasutamiseks. Evakueerimise viib läbi üks inimene, kes kinnitab lohis� rihmad ümber patsiendi ja lohistab abivajaja koos madratsiga ohutusse kohta. Patsient jääb oma voodikomplek�, mis teda kaitseb.\nSternberg E, Lee GC, Huard D. Coun�ng crises: US hospital evacua�ons, 1971−1999. Prehosp Disaster Med. 2004 Apr-Jun;19(2):150-7.\nHaiglates ja hooldekodudes on päästelohis� eri� soovitatav evakuatsioonivahend vähemalt • ratasteta vooditesse, kus on lamav patsient • kõikide lamavate patsien�de vooditesse nendes hooneosades, kus puudub võimalus horisontaalseks evakuatsiooniks ohutusse kohta. Ka igal pool mujal haiglates ja hooldekodudes, kus on puuduliku liikuvusega hoolealuste suur osakaal, on päästelohis�d soovitatavad. Seda ka juhul, kui tulerisk pole suur. Evakueerimisvajaduse võivad ju põhjustada ka hoopis muud põhjused. Siiski tuleb arvestada, et kuigi lohis� suurendab tublis� evakuatsiooni kiirust, on sellel ikkagi piirid – ainult lohis� ei lahenda olukordi, kus tuletõkkesektsioonid on suured, abivajajaid palju ja personali vähe. Päästelohis�t ei soovitata panna psühhiaatriliste patsien�de ruumidesse, kus viibivad enesevigastusliku käitumisega isikud. Loomulikult ei ole hea lohis�t kasutada lülisamba või muude vigastuste puhul, mis nõuavad isiku hoidmist kindlas asendis. Päästelohis� kasutamisel evakuatsioonivahendina on äärmiselt oluline personali koolitus. Loomupäraselt, st ilma koolitamata, kasutatakse seda mi�e kõige op�maalsemal viisil, mis halvimal juhul võib viia evakueerija kukkumise ja evakueeritava kontrollimatu libisemiseni trepil. Tuleb teada ja harjutada ergonoomilisi võ�eid, mis võimaldavad lohis�ga kerges� ja kiires� liikuda, sh kitsastes oludes. Koolitama peab ka ohu korral appi tulevaid päästjaid.\nPäästelohistiga liikumine trepil\nOluline on ka lohis� õige suurus, mistõ�u Järven toodab kolme laiusega mudelit. Liiga kitsa lohis� puhul halvendab madratsi kokkupuude põrandaga libisemist, liiga lai lohis� jääb voodis madratsi serva alt lipendama. Kasulik on teada, et vaipka�ed disainitakse sihilikult halvas� libisevaks, seepärast võib ka päästelohis� vaipka�ega põrandal kehvas� libiseda. Selleks puhuks on tootevalikus erilohis�d, mis on mõistagi kallimad. Päästevahendina saab aktsepteerida ainult nõuetele vastavat ja tes�tud toodet, muul juhul võib olla tegu enesepe�usega. Rootsis on päästelohis�le välja töötatud standard SS8760039:2001, millega normitakse äärmiselt lihtsalt selle evakuatsioonivahendi põhiomadused: • peab lihtsalt madratsi külge kinnituma • peab kannatama steriliseerimist nii kuumutades kui keemiliselt • lohis� vedamiseks mõeldud rihmade tõmbejõud peab olema vähemalt 1000 N • 75 kg koormaga peab hõõrdetakistus jääma alla 300 N nii märjal kui kuival põrandal. Tänaseks on turule ilmunud erinevate nimetuste all palju Järveni päästelohis� sarnaseid tooteid, mis ei vasta nimetatud standardile ja on �h� lihtsalt vedamisaasadega riide- või plas�tükid. Odavate koopiatoodete kõlblikkus evakuatsioonivahendina on küsitav. Kui otsustaval hetkel lohis� puruneb või lihtsalt ei libise, võivad tagajärjed olla saatuslikud.\n7.1.2. Päästemadrats Päästemadratsid on laialt levinud evakuatsioonivahendid, mis võimaldavad nii patsiendi kandmist kui lohistamist, sealhulgas treppidel. Päästemadratseid hoitakse enamas� õepos�del ja/või trepikodades seina külge kinnitatuna. Evakueerimisvajaduse korral asetatakse evakueeritav päästemadratsile, kinnitatakse rihmadega ja lohistatakse ohutusse kohta sarnaselt päästelohis�ga.\nPäästemadrats on hea valik haiglate ja hooldekodude sellistesse allüksustesse, kus puuduliku liikumisvõimega patsien�de osakaal on väike ning hoone kaitseomadused tagavad evakueerimiseks küllaldaselt pika aja. Rootsis näiteks võib päästemadratsit kohata rippumas ka operatsioonibloki seinal. Päästemadratsi tootjaid: Järven Health Care, www.jarven.se − evakueerimise viib läbi 1 evakueerija Evac+Chair Interna�onal Ltd, www.evac-chair.co.uk − mõeldud 2 inimesega evakueerimiseks Evacusafe Ltd, www.evacusafe.net – 2 evakueerijat.\n7.1.3. Evakuatsioonitool Evakuatsioonitoolid on laialt kasutusel Suurbritannias. Evakuatsioonitool, mis on olemuselt roomiktool, võimaldab horisontaalset ja ver�kaalset evakuatsiooni. Toolid paiknevad koridorides või trepikodades kokkuklapituna ja seina külge kinnitatuna. Evakuatsioonitool on hea abivahend haiglatesse ja hooldekodudesse, kus on palju ratastoolipatsiente ning hoone tulekaitse tagab piisavalt pika aja evakueerimiseks. Toodetakse ka mudeleid, kuhu saab ühe täiskasvanu asemel panna mitu last. Evakuatsioonitool on märksa kallim kui päästemadrats.\nEvakueerimine evakuatsioonitooliga17 Evakuatsioonitool Briti haiglas \nTootjaid: Evac+Chair Interna�onal Ltd, www.evac-chair.co.uk Evacusafe Ltd, www.evacusafe.net Escape Mobility Company, www.escape-mobility.co.uk\n7.1.4. Kandevahendid Mi�eliikuvate ja vaegliikuvate isikute teisaldamiseks on leiutatud palju vahendeid, mida on võimalik kasutada ka haiglates ja hooldekodudes: kanderaamid, kandelinad, kandeistmed, kanderihmad, kandeko�d jms. N Liidu ajal pidi haiglates ja hooldekodudes olema kanderaamide varu: 1 kanderaam 5 patsiendi kohta. Hetkel õiguslikke nõudeid kandevahendite omamise kohta Ees�s ei ole ning nende kavandamisel tulekahju korral tegutsemise plaani tuleb lähtuda objek� oludest. Igal juhul peaksid soetatud kandevahendid olema häs� nähtavad või nende asukoht tähistatud sobiva märgiga, et nii oma töötajad kui ka välised abijõud oskaksid neid vajalikul hetkel leida. 17\nKandelina, mis on tuntud ka pehme kanderaami nime all, on kiirabibrigaadide igapäevane töövahend. Kandelina on kindel ja turvaline evakuatsioonivahend, kuid selle kasutamiseks on vaja 3−4 inimest, raskemate isikute puhul rohkemgi. Mõni kandelina peaks olemas olema igas haiglas ja hooldekodus ka siis, kui kasutusel on muud evakuatsioonivahendid – sellega on hea abistada suvalises kohas kokku kukkunud isikuid. Painduvat kandelina saab hõlpsas� abivajajale alla toppida ka kitsastes oludes, nagu tuale�ruum, duširuum vms. Ülekaaluliste patsien�de teisaldamiseks toodetakse paljude kandeaasadega XXL kandelinasid, mis võimaldavad 300−400 kg raskuste persoonide kandmist. Ka selline peaks olema igas haiglas ja hooldekodus, kus leidub üle 150 kg raskusi hoolealuseid.\nKandelina Söhngen Complan XXL\nKandeiste ehk päästeiste on sobiv vahend vähese hulga mi�ekäivate ent istumisvõimeliste abivajajate transpor�miseks treppidest. Lihtsamad kandeistmed koosnevad ainult istumiskohast, millel on kummalgi pool käepide kas ühe või kahe käe jaoks. Parematel mudelitel on ka õlavöö, mis kergendab suurel määral kandmist. Päästeistme eelis on evakueerimisel väike ruumivajadus, võrreldes näiteks kanderaami või -linaga, mis üldjuhul blokeerib terve trepi. Imikute ja väikelaste evakueerimiseks saab kasutada suuri kandeko�e.\nLihtne kandeiste Resc-SEAT\nPäästeiste Söhngen Kombi\n7.2. Hingamiskaitsevahendid Kui ruumid täituvad tulekahju korral suitsuga, võivad olla üheks inimeste kaitsemeetmeks hingamiskaitsevahendid, eri� kui tulekaitsekontseptsioon näeb e�e mi�e evakueerimise ehk ruumidesse jäämise. Evakuatsioonimask on spetsiaalse ﬁltriga gaasimask, millega saab tavaliselt kuni pool tundi viibida suitsuses keskkonnas, eeldades, et õhus on veel piisavalt hapnikku ja pole väga kuum. Evakuatsioonimaskide varu omamine klien�de ja patsien�de kaitseks on kohustuslik Austria haiglates ja hooldekodudes, mujal kasutatakse neid pigem personali kaitseks. Saksakeelsetes riikides on suurem kogus evakuatsioonimaske ka igas päästeautos, Ees�s on paraku tegemist vähelevinud asjaga. Läbi ﬁltriga maski hingata on füüsiliselt pingutav, seepärast ei sobi need hingamisraskustega isikutele. Ka intensiivravi-, laste- ja operatsiooniosakondades tuleks ﬁltriga maskide asemel kasutada suruõhuballooniga evakuatsioonimaske. Probleemiks võib osutuda maski pähepanek psüühikahäiretega, näiteks nõrgamõistuslikele või dementsetele isikutele. Päästemaskid on üpris kallid ja seejuures aegub nende kalleim element – suitsugaaside kombiﬁlter − 6−10 aastaga. Samas on need siiski väga vajalikud hoonetes, kus suitsu levik on puudulikult takistatud ehk kus suits võib levida kiiremini, kui suudetakse inimesi evakueerida. Kui tulekahju korral tegutsemise plaan näeb e�e päästemaskide kasutamist, peab personal kindlas� harjutama nende käsitsemist, et see ohuolukorras kiires� toimuks. Drägeri evakuatsioonimask\n7.3. Sidevahendid Tulekahju, aga ka muu ohuolukorra tekkimisel on krii�lise tähtsusega kiire infovahetus, millega teavitatakse töötajaid ohust ja nõutakse vajadusel abi. On ülimalt stressi tekitav, kui võtmeisikud pole kä�esaadavad, olgu siis põhjuseks parasjagu toimuv teine kõne, ülekoormatud mobiilivõrk või ka suutmatus värisevate kätega numbreid valida. Seepärast tuleks haiglates ja hooldekodudes mõelda usaldusväärsete sidevahendite peale, milleks võivad olla piiparid, niinimetatud punased telefonid (millega on keelatud teha muid kõnesid peale hädakõnede) või raadiosaatjad. Raadiosaatjad kui autonoomsed, lihtsalt (ühe nupulevajutusega) kasutatavad ja kaasaskantavad sidevahendid on eri� heaks abiks juh�vate isikute koordineeritud tegutsemise tagamiseks ohuolukorras. Raadiosidevahendite soetamisel on kasulik teada: • On kaks raadiosageduse kasutuse viisi – vabasagedus ja litsentseeritud sagedus. Viimase kasutuseks on vaja luba ja selle eest püsivalt maksta. Eeliseks on, et seda sagedust ei tohi siis teised isikud kasutada. • Mida suurem on raadiosaatja võimsus, seda kaugemale ta levib. Erinevate sageduste jaoks on seatud erinevad võimsuspiirangud. • Mida väiksem on kasutatav raadiosagedus, seda paremini ta levib, aga kahjuks halveneb heli kvaliteet. Kõrgemal sagedusel edastatava side helikvaliteet on parem ja häirekindlus suurem, kuid levi kehvem. • Raadiojaamade akud vajavad aeg-ajalt tühjendamist ja täislaadimist, et nende eluiga oleks pikk ja saatjate kasutamisel maksimaalselt energiat. Suurte hoonekomplekside puhul tuleks kindlas� pöörduda tunnustatud spetsialis� poole, kes soovitaks ja demonstreeriks objek�le parimat lahendust, näiteks Tehnoturg -T Raadiosidekeskus OÜ - www.tehnoturg.ee, Mobicom Systems AS - www.mobicom.ee.\n8. Tulekahju vältivad või leevendavad meetmed Järgnevalt ei ole tegemist ei tuleohutuspaigaldiste ega päästevahenditega, küll aga kaalukate alterna�ividega nende rakendamisele.\n8.1. Mittesüttiv sisustus Mi�esü�vat sisustust võib pidada Suurbritannia haiglate ja hooldekodude tulekaitse keskseks elemendiks. Sisustuse tule- ja/või sü�miskindluse kohta on palju standardeid, nii euro-, bri�, kui muid standardeid, näiteks • EN 1021-1:2006. Mööbel. Pehme mööbli sü�vuse hindamine. Osa 1: Süüteallikas: hõõguv sigaret • EN 1021-2:2006. Mööbel. Pehme mööbli sü�vuse hindamine. Osa 2: Süüteallikas: tule�kuleegi ekvivalent • EN 597-1:2000. Mööbel. Madratsite ja polsterdatud voodipõhjade sü�vuse hindamine. Osa 1: Süüteallikas: Hõõguv sigaret • EN 597-2:2000. Mööbel. Madratsite ja polsterdatud voodipõhjade sü�vuse hindamine. Osa 2: Süüteallikas: Tule�kuleegi ekvivalent • EN ISO 12952-1:2010. Tex�les – Assessment of the ignitability of bedding items – Part 1: Igni�on source: smouldering cigare�e • EN ISO 12952-2:2010. Tex�les – Assessment of the ignitability of bedding items – Part 2: Igni�on source: match ﬂame equivalent • BS 6807:2006. Methods of test for assessment of ignitability of ma�resses, upholstered divans and upholstered bed bases with ﬂaming types of primary and secondary sources of igni�on • BS 7175:1989. Methods of test for the ignitability of bedcovers and pillows by smouldering and ﬂaming igni�on sources • BS 7177:1996. Speciﬁca�on for resistance to igni�on of ma�resses, divans and bed bases • NT FIRE 032. Upholstered furniture: Burning behaviour – Full scale test Standarditega on kindlaks määratud tulekindluse tasemed, näiteks tavalises haiglas kasutatakse madratseid, mis vastavad Medium Hazard’ile BS 7177 järgi, kuid psühhiaatriaosakondadesse soovitatakse taset Very High Hazard, vt h�p://www.sp.se/en/index/services/ﬁretest_furniture/BS7177/Sidor/default.aspx Mi�epõlev ja/või raskes� sü�v sisustus oleks tervitatav ka Ees�s. On ju tavaline poroloon tulekahju korral üks suuremaid suitsutekitajaid, vallandades 1 kg põlemisel ca 2500 m3 surmavalt mürgist suitsu. Mi�epõlevate madratsite ja muu pehme mööbli kasutamine võimaldaks seda väl�da. Iseäranis hoonetes, kus on probleeme kustutusvee tagamisega, tuleks põlemiskoormus viia miinimumini, samu� peaks tulekindlat sisustust kasutatama ruumides, kus isikute psüühikahäirete tõ�u on kõrgem süütamisrisk. Neisse soovitatakse ka mi�epõlevat voodipesu.\nViited süttimiskindluse standarditele madratsil Birminghami lastehaiglas\nRedutseeritud põlemiskoormuste ja sisustuse tuletundlikkuse korral võib teha mööndusi tuleohutuspaigaldistele ja päästevahenditele – sprinkler- ja voolikusüsteemid võivad osutuda mõ�etuks, tulekustu�test võib kasutada väiksemaid mudeleid ja ka suitsueemaldussüsteeme pole vaja sinna, kus suitsu ei teki.\nLähim tulekindlate madratsite ja voodipesu tootja on Järven AB Rootsis h�p://www.jarven.co.uk/ health-care/high-ﬁre-demands Üheks oluliseks kõrgendatud riskiga sisustuselemendiks haiglates ja hooldekodudes on prügikas�d, eri� avalikku ruumi, mis enamas� on ka evakuatsioonitee, paigutatud prügikas�d. Prügikas�d peaksid sellistes kohtades olema mi�epõlevast materjalist ja �hedalt sulguva kaanega, mis välistab suurema põlemise hapniku vajakajäämise tõ�u. Toodetakse ka nn isekustuvaid prügikaste, mille konstruktsioon tekitab põlemisel prügikas�s suitsugaaside konvektsiooni, mis põlemise lämmatab. h�p://www.youtube.com/watch?v=_nVZb1oL3qc h�p://www.brandschutz-passin.de/ Selbstloeschender-Papierkorb.html. Isekustuv prügikast Ruhrhalbinseli kliinikus Saksamaal \n8.2. Oma tuletõrje Alterna�iviks tulekindlale sisustusele nagu Suurbritannias või täielikule sprinklerdamisele nagu Rootsis on töötajate hea tulekustutus- ja päästekoolitus ning drill koos vastava varustusega. See võib päädida oma tuletõrje- ehk päästeüksuse loomisega, olgu see siis kohakaasluse alusel või lausa täiskohaga töö. Oma tuletõrjeüksuste loomine ja arendamine on kasvav trend Saksamaa haiglates ja hooldekodudes, aga neid kohtab loomulikult mujalgi. Mitmes riigis nõuab seadus, et helikopteri maandumise ja tõusmise juures peab ala� olema päästemeeskond ja suurtel haiglatel on odavam selleks koolitada päästjateks oma töötajaid, kui osta teenust sisse. Ees�s sellist nõuet ei ole ja kopter võib maanduda kus iganes, ome� oleks kahtlemata turvalisem meilgi, kui kopteri maandumiskohta oleks paigaldatud vahukahurid ning ala� oleksid kohal päästeväljaõppega isikud. Oma tuletõrjeüksuse pidamine on seotud suurte püsikuludega, teisalt säästetakse raha näiteks ATS-i valehäirete pealt – ei pea maksma trahve või väljasõiduarveid, kui reageerib oma tuletõrje. Oma kutselisele päästemeeskonnale saab kaela veeretada ka suurema osa tuleohutuspaigaldiste kontrollimise, töötajate tuleohutusalase koolitamise ning enesekontrolli kohustustest. On ilmselge, et oma asutust läbi ja lõhki tundvad päästjad suudavad igasuguste õnnetuste korral anda abi palju kiiremini ja ratsionaalsemalt, kui väljast appi saabuvad päästejõud, vastavalt võib jällegi teha mööndusi tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite osas. N Liidu ajal keh�s Ees�ski nõue, et suuremates haiglates ja hooldekodudes peab olema oma tuletõrjesalk. Arvestades, et suur hulk täna kasutuses olevaid haiglate ja hooldekodude hooneid ja nende tulekaitselahendusi pärineb veel tollest ajast (see tähendab suuri tuletõkkesektsioone, automaatsete kustutussüsteemide ja suitsueemalduse puudumist ning suvaliste põlemisomadustega sisustust), võib olla tulekahju korral eluliselt oluline iga hinnaga tulekolle kiires� likvideerida ning selleks on suuremates haiglates ja hooldekodudes mõistlik anda osale personalist süvendatud teadmised tulekahju kustutamisest ja soetada ka sobilik varustus. Parimad eeldused tuletõrjesalga (taas)loomiseks on ilmselt haiglates ja hooldekodudes, kus on oma sisevalve- ehk turvateenistus 24 h valves niikuinii.\nTuletõrjedepoo Barmelweidi kliinikus �veitsis. Tuletõrjeautot ei ole, küll aga igasugust varustust kärudel suruõhuhingamisaparaatidest redeliteni\n9. Tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite plaanimine ja rakendamine 9.1. Evakuatsiooniaeg Haiglate ja hooldekodude eripära, võrreldes tavaliste elamutega, majutus- või kogunemishoonetega, on sellistes hoones viibivate isikute suur osakaal, kelle enesepäästevõimekus on piiratud või puudub. Seega ei ole nad võimelised iseseisvalt kiires� ohu eest põgenema ehk evakueeruma. Haiglate ja hooldekodude tuleohutuse põhiküsimus ongi tagada evakuatsiooniks piisav aeg, mis tähendab, et evakuatsiooniks võimalik aeg oleks suurem kui evakuatsiooniks vajalik aeg.\nEvakuatsiooniks vajalik aeg ja võimalik aeg\nObjek� tulekaitse hindamisel ja kaitseabinõude kavandamisel, sealhulgas tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite rakendamise plaanimisel, tuleb neid aegasid analüüsida ja omavahel võrrelda. HAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\n9.1.1. Evakuatsiooniks võimalik aeg Evakuatsiooniks võimaliku aja määrab ohu ja tulekahju korral eeskä� suitsu levimise kiirus, mis sõltub • ehi�se tulepüsivusklassist • ehi�se tule- ja suitsutõkkesektsioonidest • sisustuse sü�mis- ja põlemisomadustest • ruumide liigendatusest ja eraldatusest üksteisest • tuleohutuspaigaldistest, mis piiravad tule ja suitsu levimist • personali tegutsemisest tulekahju kustutamisel või piiramisel • välise abi (päästjate) tegutsemisest. Nagu näha, on tuleohutuspaigaldised vaid üks osa teguritest, mis mõjutavad evakuatsiooniks võimalikku aega, täpsemalt, pikendavad seda. Lisaks loetletud teguritele on tulekahju korral ala� mängus ka hetkeolukorrast �ngitud määramatus, näiteks mingi juhusliku akna või ukse lah�olek, ka psühhiaatrilise patsiendi destruk�ivne tegevus võib tulekahju arengut oluliselt mõjutada. Tulekahju arengu modelleerimiseks on välja töötatud arvutusmeetodid, moodsaim võimalus on kasutada spetsiaalseid tulekahju simulatsiooniprogramme. See on soovitatav, kuid üpris kallis võimalus, sest kõigi algandmete sisestamine programmi on töömahukas. Lihtsamate hoonete puhul võib lähtuda ka rusikareeglist, et evakuatsiooniks võimalik aeg ühest tuletõkkesektsioonist on 5 minu�t. See põhineb empiirilisel kogemusel, et tüüpiline sisetulekahju tavasisustusega väikeses ruumis (nagu ka haigla palat või hooldekodu tuba) areneb tavaliselt pisteleegini18 ca 5−6 minu� jooksul. Vanade mitmekorruseliste hoonete puhul, milles tuletõkkesektsioonid tänapäevases mõistes puuduvad, pole suurt mõtet arvutustega pead vaevata. Olukord, kus suits saab täita suure osa või kogu haigla või hooldekodu hoone, on igal juhul talumatu ja nõuab põlemisgaaside leviku piiramist ehituslike tulekaitsemeetmetega ehk tuletõkkesektsioonide moodustamist.\n9.1.2. Evakuatsiooniks vajalik aeg Evakuatsiooniks vajalik aeg koosneb mitmest komponendist, mille pikkust mõjutavad erinevad tegurid.\nATS, selle kasutamise kord, personali koolitus\nATS ja selle seadistused, tulekahjust teavitamise kord ja personali koolitus\nAlarmeerimise viis, personali koolitus\nPersonali (eri� juh�vate isikute) koolitus, päästevahendid\nPatsien�de/klien�de hulk ja omadused (vanus, kehaline ja vaimne konditsioon), personali hulk ja koolitus, evakuatsiooniteede pikkused ja läbitavus, päästevahendid\nTabelis toodud tegureist on raskeimini üldistatavad patsien�de ja klien�de hulk ja omadused, mis varieeruvad suures ulatuses nii erinevate asutuste lõikes kui sageli ka ühe asutuse sees. Inimesed, vastsündinust raugani, erinevate haiguste ja puuetega või ka ilma, iseseisvalt toime tulevatest indiviididest kuni täielikult sõltuvateni, moodustavad kirju seltskonna, keda homogeensena käsitleda pole võimalik.\nRuumi kogunenud suitsugaaside sü�miseni, millega kaasnev soojuskiirgus süütab põlema kogu ruumis oleva põlevmaterjali, mistõ�u hüppeliselt intensiivistub suitsu ja soojuse vallandumine.\nEvakuatsiooni seisukohast on patsien�de ja klien�de olulisim omadus nende liikumisvõime, mille alusel võib jaotada isikud nelja klassi: • iseliikuvad • vaegliikuvad • mi�eliikuvad • mi�eliigutatavad19. On selge, et mi�eliigutatavate patsien�de ja klien�de puhul on evakueerimiseks vajalik aeg pikk ning vastavalt peab ka evakuatsiooniks võimalik aeg olema prak�liselt piiramatu, mis tähendab, et tuleb tagada selline tulekaitse, mis sisuliselt välistab evakuatsiooni vajaduse. Evakuatsiooni simuleerimiseks on olemas arvu�programmid (SIMULEX, Pathﬁnder, STEPS, BuildingExodus), mis võimaldavad läbi mängida ohuolukordi. Simuleerimisvõimaluse puudumisel võib iseliikuvate patsien�de puhul arvestada täiskasvanud ja liikumispuudeta isiku puhul liikumiskiiruseks 1 m/sek. Muude juhtude kohta saab kasutada teaduslike uurimustega leitud liikumiskiiruseid erinevate evakuatsioonivahendite kasutamisel. Evakueerimise kiirus ühe patsiendi kohta m/sek20\nPäästelohis� või -madrats\nLiikumine ruumis sees\nOtse liikumine Liikumine läbi koridoris isesulguva tuletõkkeukse\nLiikumine trepist alla\nRaute-k haardega lohistamine\n1 (füüsiliselt raske)\nPersonali liikumine tagasi\nLisaks liikumisvõimele tuleb haiglates ja hooldekodudes loomulikult arvestada ka hoolealuste psüühilist seisundit, mis iseäranis hooldekodudes ja haiglate psühhiaatriaosakondades võib osutuda evakuatsiooni pärssivaks teguriks. Olemasolevates hoonetes saab evakuatsiooniks kuluvat aega hinnata õppuste käigus. Alates alarmeerimisest kuni viimase inimese ohutusse kohta jõudmiseni kuluva aja järgi, võib haiglate ja hooldekodude evakuatsiooni klassiﬁtseerida järgmiselt: • kiire, kui evakuatsioon kestab vähem kui 3 minu�t • aeglane, kui evakuatsioon kestab 3−13 minu�t • ebaotstarbekas, kui evakuatsioon kestab kauem kui 13 minu�t21. 19 20 21\nWa�s, M., J., Fire Risk Ranking, Fire Protec�on Engineering, 2nd e, 1995:5-20. Rost, M., Fabish. M., Fire Safety of People in Homes for Aged People, Ecacua�on and human Behavior in Emergency Situatsions, 2011. Jose., R., P., Board and Care Facili�es, Fire Protec�on handbook 20th ed, volume II, 2008:19−20.\nKalkuleerides ühe minu� tulekahju avastamise ajaks ja veel ühe minu� varuajaks, peab ehi�se tulekaitse, sealhulgas tuleohutuspaigaldised, tagama tulekahjualal evakueerimiseks võimaliku aja vastavalt 5 min või 15 min või piiramatu aja. Päästevahendite kasutamisega ja personali koolitamisega saab evakuatsiooni kiirust suurendada, kuid kui evakuatsiooniks vajalik aeg jääb ikka alla evakuatsiooniks võimalikku aega, on vaja rakendada täiendavaid ehituslikke ja tehnilisi meetmeid.\n9.2. Evakuatsioonistrateegia Haiglatele ja hooldekodudele saab pidada sobivaks kahte evakuatsioonistrateegiat: • ruumidesse jäämine ehk mi�eevakueerumine, mille puhul kaitsemeetmetega tagatakse tule kustutamine ja efek�ivne suitsutõrje ning välditakse inimeste teisaldamist • progressiivne ehk etapiline evakuatsioon, milles toimub järkjärguline tulekoldest eemaldumine vastavalt vajadusele. Progressiivset evakuatsiooni kirjeldatakse tavaliselt 4−6 etapina, näiteks o evakueerimine põlevast ruumist (päästmine) o evakueerimine ohustatud tuletõkkesektsioonist ohutusse kohta samal korrusel (horisontaalne evakuatsioon) o evakueerimine ohustatud korruselt (ver�kaalne evakuatsioon) o evakueerimine ohustatud korpusest o evakueerimine kogu hoonest. Ruumidesse jäämine on asjakohane strateegia ebaotstarbeka evakuatsiooni korral, näiteks haiglate operatsiooni- ja intensiivraviosakondades või ka hooldekodudes, kus on vähe personali ja palju mi�eliikuvaid kliente. Ruumidesse jäämine peaks olema eelistatud strateegiaks ka juhtudel, kui patsient/ klient võib evakueerimisel ohustada ennast või teisi (ohtlikud nakkushaiged, radioak�ivselt kiirgavad isikud, agressiivsed psühhiaatrilised isikud vms22). Ruumidesse jäämise puhul on tulekaitses kandev roll ehituslikul tulekaitsel (väikesed tuletõkkesektsioonid, mi�epõlevad materjalid), mida peavad toetama tuleohutuspaigaldised, eeskä� automaatsed tulekahju avastamis- ja kustutussüsteemid ja suitsueemaldusseadmed, mis takistavad tule ja suitsu levikut. Päästevahenditest võivad vajalikuks osutuda päästemaskid, kui tuletõkkesektsioonid ja suitsueemaldus pole usaldusväärsed. Automaatsele kustutussüsteemile on alterna�iviks mi�epõlev sisustus ja/või kvaliteetsed esmakustutusvahendid koos personali hea väljaõppega nende kasutamiseks (kohtades kus 24/7 on palju personali, näiteks intensiivraviosakonnad). Progressiivne evakuatsioon on haiglates ja hooldekodudes enim levinud strateegia nii kiire kui aeglase evakuatsiooni juhtumeiks, kusjuures tulekaitse eesmärgiks peaks seadma piirdumise horisontaalse evakuatsiooniga. Ohutuse tagamiseks võib mitmel viisil kasutusel olla pea kogu tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite pale� sõltuvalt hoonest ja patsien�de ning klien�de eripärast. Massiline evakuatsioon ehk kõigi isikute väljumine hoonest evakuatsioonistrateegiana üldiselt haiglatele ja hooldekodudele ei sobi. See on mõeldav ainult väikeste haiglate ja hooldekodude hoonetes, kus on suhteliselt heas kehalises ja vaimses seisukorras hoolealused, näiteks väikestes toetatud elamise majakestes. Olulisim on sel juhul tulekahjusignalisatsioon, mis ohustatud isikuid õigel ajal teavitaks. Evakuatsioonistrateegia on otseselt seotud objek� tulekaitsele tehtavate investeeringutega. Mida kauem peab hoone koos paigaldistega inimesi kaitsma, seda suuremad on tuleohutuse kulud. Teisalt võib tulekindluse suurendamine vähendada kasutaja mugavust. See on põhjus, miks pole otstarbekas teha kõiki haiglate ja hooldekodude hooneid absoluutselt tulekindlaks, vaid valida tuleb op�maalne tulekaitse vastavalt kasutajate kaitsevajadusele. 22\nPahhutši, L. Etapilise evakuatsiooni lahendus tervishoiu- ja hoolekandeasutustes. Magistritöö. Sisekaitseakadeemia. 2010:60.\n9.3. Tulekaitse plaanimine Objek� tulekaitse plaanimine algab kasutajaskonna, nii personali kui patsien�de/klien�de kaardistamisest: kui palju ja millistele isikutele hoone on mõeldud. Sõltuvalt kasutajaskonna suurusest ja iseärasustest, muuhulgas töötajate ja hoolealuste arvu suhtest, saab valida evakuatsioonistrateegiad, mis hooneosi� võivad erineda. Seejärel saab kavandada ehituslikud, tehnilised ja korralduslikud meetmed ning päästevahendid vastavalt evakuatsioonistrateegiale ja soovitavale evakuatsiooni kiirusele igast hooneosast. Et veenduda valitud lahenduste toimimises, peaks järgnema analüüs, millega kontrollitakse, et evakuatsiooniks võimalik aeg oleks varuga pikem evakuatsiooniks vajalikust ajast. Parim kontroll on võimaluse korral prak�ka ehk evakuatsiooniõppus. Kui e�enähtud ajaaknas toime ei tulda, on vaja kiirendada evakuatsiooni või pikendada võimalikku evakuatsiooniaega kaitsemeetmete tõhustamisega. Tulekaitse plaanimise skeem\n9.4. Tüüplahendused Kuigi iga haigla ja hooldekodu tulekaitseküsimuste lahendamine tahaks individuaalset lähenemist ja kõigi objek�spetsiiﬁliste asjaolude arvestamist, on järgnevalt välja toodud valik tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite tüüplahendusi, mille järgimine peaks üldjuhul tagama oluliste tuleohutusnõuete täitmise. Määruse 315 järgi liigituvad haiglad ja hooldekodud III kasutusviisi alla − ehi�sed, mis on ööpäevaringses kasutuses ja kus on hooldusaluseid või isoleeritavaid inimesi. Arvestamaks senisest enam haiglates ja hooldekodudes viibivate isikute eripärasid, on järgnevalt jagatud III kasutusviisiga ehi�sed alamklassideks patsien�de ning klien�de enesepäästevõimekuse järgi: • III A – ehi�sed või selle osad, kus evakuatsioonil abi vajavate isikute hulk on väiksem kui 25% hoone kasutajatest • III B – ehi�sed või selle osad, kus üle 25% hoone kasutajatest on füüsilisi või vaimseid probleeme iseseisvalt evakueerumiseks • III C – ehi�sed või selle osad, millest enamik kasutajad ei saa iseseisvalt evakueeruda, sest see on kas võimatu või keelatud. Arvesse võ�es potentsiaalseid evakuatsioonikiirusi, mis lisaks hoolealuste enesepäästevõimekusele sõltuvad ka hoone iseärasustest ja personali tegevusest, toome esile haiglate ja hooldekodude tüübid.\n9.4.1. III A1 – vähe abivajajaid, kiire evakuatsioon Tüüp III A1 − hooned või ruumid, kus evakuatsioonil abi vajavate isikute hulk on väiksem kui 25% hoone kasutajatest ja kus kiire evakuatsioon on põhimõ�eliselt võimalik. See tähendab suhteliselt väikseid hooneid, millest on võimalik väljuda kiires� õue, või ka suuremaid hooneid, mis on tõhusalt jagatud tule- ja suitsutõkkesektsioonideks nii, et põgenemine ohustatud sektsioonist teise ei vältaks üle 3 minu�, olgu siis personali kaasabil või ilma.\nIII A1 tüüpi hoones või ruumides peaks olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab lühikese avastamis- ja alarmeerimisaja ning võimaldab kiire evakuatsiooniga õigel ajal alustada. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii autonoomse anduriga, autonoomse süsteemiga kui ATS-iga. Oluline on valehäirete väl�mine ja tulekahjuteate kiire kontrollimine. Sagedaste valehäirete korral võib teadvustamis- ja reageerimisaeg venida pikaks, sest inimesed peavad igat alarmi a priori valehäireks ning ignoreerivad seda. Alarmeerimiseks võib kasutada nii kellasid/sireene, helisüsteeme kui visuaalseid vahendeid. Alarmeerida tuleb ruume, mida evakuatsioon eeldatavalt puudutab: massilise evakuatsiooni korral kõiki tühjendatavaid ruume, progressiivse evakuatsiooni korral ohuala ning selle naabersektsioone. Viimasel juhul tuleks kasutada ohualal ja naabersektsioonides erinevaid signaale (näiteks pidevat versus katkendlikku tooni või eri värvi vilkureid vms); • evakuatsioonivalgustus vastavalt standardile EVS-EN 1838:2000 vähemalt evakuatsiooniteedel; • päästevahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale, millega on reaalselt võimalik abivajajad kiires� evakueerida; • 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta ning 5 kg süsihappegaaskustu�d kohtadesse, kus veega lödistamine on ebasoovitav, näiteks elektrijaotlad, serveri- jm aparaadiruumid; • tuletõrjeveevõrk (kuivtorus�k hoonesiseste tuletõrjekraanidega ja hoonevälise liitumiskohaga, kuhu ühendatakse tuletõrjeauto) juhul, kui tee pikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m; • lokaalne automaatne tulekustutussüsteem, kui hoones on kõrgendatud tuleriskiga ruume. Näiteks kohtsprinkler suitsetamisruumi, laoruumi, jäätmete hoiuruumi või gaaskustutussüsteem elektrialajaama, serveriruumi või muusse tähtsasse ruumi. Viimane on oluline muidugi eeskä� asutuse toimepidevuse seisukohalt.\n9.4.2 III A2 – vähe abivajajaid, aeglane evakuatsioon Tüüp III A2 − hooned või ruumid, kus evakuatsioonil abi vajavate isikute hulk on väiksem kui 25% hoone kasutajatest, kuid kiire evakuatsioon ei ole võimalik. See tähendab eeskä� hooneid ja hoone osi, mille jaotamisel tule- ja suitsutõkkesektsioonideks ei ole arvestatud haiglate ja hooldekodude eripäraga (puudub horisontaalse evakuatsiooni võimalus) või mis on üldse puudulikult sektsioneeritud, nii et tegelikud evakuatsiooniteede pikkused ohutusse kohta on suured − prognoositav evakuatsiooniaeg jääb vahemikku 3−13 minu�t. Sellisel puhul on vajalik suurendatud tähelepanu sü�mise ennetamiseks, kerges� sü�vate esemete ja pinnakatete väl�mine evakuatsiooniteedel, samu� väikese tulekolde kustutamine enne, kui see areneb päris tulekahjuks. III A2 tüüpi hoones või ruumides peaks olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab personali kiire teavitamise ohu kohast, samu� muude isikute teavitamise tulekahjust. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii konventsionaalse kui adresseeritava ATS-iga. Mõlemal juhul peaks ruumide tulekahjuandurite dioodid olema koridoris dubleeritud indikaatorlampidega, kui ei ole kasutatud ühendamist õekutsesüsteemiga või muud lahendust, mis personalile selgelt tulehäire kohta osutaks. Alarmeerimiseks võib kasutada nii kellasid/sireene, helisüsteeme kui visuaalseid vahendeid. Alarmeerida tuleb ruume, mida evakuatsioon eeldatavalt puudutab: massilise evakuatsiooni korral kõiki tühjendatavaid ruume, progressiivse evakuatsiooni korral ohuala ning selle naabersektsioone. Viimasel juhul tuleks kasutada ohualal ja naabersektsioonides erinevaid signaale (näiteks pidevat versus katkendlikku tooni või eri värvi vilkureid vms); • evakuatsioonivalgustus vastavalt standardile EVS-EN 1838:2000 vähemalt evakuatsiooniteedel; • evakuatsioonivahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale, millega on reaalselt võimalik abivajajaid võimalikult kiires� evakueerida; • sidevahendid (raadiosaatjad) personalile evakuatsiooni paremaks juh�miseks;\n• evakuatsioonimaskide varu juhuks, kui evakueerimine tuleb lõpetada suitsus; • tõhus suitsueemaldussüsteem vähemalt evakuatsioonitrepikodades; • 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta ning 5 kg süsihappegaaskustu�d kohtadesse, kus veega lödistamine on ebasoovitav, näiteks elektrijaotlad, serveri- jm aparaadiruumid; • tuletõrjeveevõrk (kuivtorus�k hoonesiseste tuletõrjekraanidega ja hoonevälise liitumiskohaga, kuhu ühendatakse tuletõrjeauto) juhul, kui tee pikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m; • lokaalne automaatne tulekustutussüsteem, kui hoones on kõrgendatud tuleriskiga ruume. Näiteks kohtsprinkler suitsetamisruumi, laoruumi, jäätmete hoiuruumi või gaaskustutussüsteem elektrialajaama, serveriruumi või muusse tähtsasse ruumi. Viimane on oluline muidugi eeskä� asutuse toimepidevuse seisukohalt. Alterna�ivne võimalus tuleriski vähendamiseks on kõigi põlevmaterjale sisaldavate ruumide kaitsmine kodusprinkleriga, mis peaks tule levikut tõhusalt piirama või selle kustutama. Teine alterna�iv on rakendada selliseid ehituslikke tulekaitsemeetmeid, mis looksid võimaluse kiireks evakuatsiooniks.\n9.4.3 III A3 – vähe abivajajaid, väga aeglane evakuatsioon Tüüp III A3 – hooned või ruumid, kus evakuatsioonil abi vajajate hulk on väiksem kui 25% hoone kasutajatest, kuid ome� ei ole võimalik isegi 13 minu�ga ohuala tühjendada. Selline olukord on mõeldav vaid juhul, kui tegemist on väga suure ja puudulikult sektsioneeritud hoonega, mistõ�u evakuatsiooniteed on ülipikad. See on ebanormaalne olukord, mis tuleb lahendada ehituslike tulekaitsemeetmetega, tagades normidele vastavad evakuatsiooniteede pikkused, mis on kindlas� odavam, kui ruumide katmine automaatsete kustutus- ja suitsueemaldussüsteemidega ülipika evakuatsiooniaja tagamiseks.\n9.4.4 III B1 – palju abivajajaid, kiire evakuatsioon Tüüp III B1 − hooned või ruumid, kus rohkem kui 25%-l kasutajatest on füüsilisi või vaimseid probleeme iseseisvalt evakueerumiseks, kuid põhimõ�eliselt on siiski võimalik kiire evakuatsioon. See tähendab häs� sektsioneeritud ehi�st, mille projekteerimisel on arvesse võetud nii personali kui patsien�de hulka ja omadusi, nii et evakueerimine ohustatud sektsioonist teise sektsiooni ei vältaks üle 3 minu�, milleks võivad kasutusel olla ka spetsiaalsed evakuatsioonivahendid. Vähese personali kohaloleku korral, nagu öisel ajal hooldekodudes tüüpiline, võib tuletõkkesektsioonis olla 1−4 hoolealust, suurema personali kohalolekuga kohtades, nagu haiglad, kuni 12 patsien�. III B1 tüüpi hoones või ruumides peaks olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab lühikese avastamis- ja alarmeerimisaja ning võimaldab kiire evakuatsiooniga õigel ajal alustada. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii autonoomse anduriga, autonoomse süsteemiga kui ATS-iga. Oluline on valehäirete väl�mine ja tulekahjuteate kiire kontrollimine. Sagedaste valehäirete korral võib teadvustamis- ja reageerimisaeg venida pikaks, sest inimesed peavad igat alarmi a priori valehäireks ning ignoreerivad seda. Alarmeerimiseks võib kasutada nii kellasid/sireene, helisüsteeme kui ka visuaalseid vahendeid. Alarmeerida tuleb ruume, mida evakuatsioon eeldatavalt puudutab: ohuala ning selle naabersektsioone. Alarmi puhul peaks kasutama ohualal ja naabersektsioonides erinevaid signaale (näiteks pidevat versus katkendlikku tooni või eri värvi vilkureid vms); • evakuatsioonivalgustus vastavalt standardile EVS-EN 1838:2000 vähemalt evakuatsiooniteedel; • päästevahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale, millega on reaalselt võimalik ka abivajajad kiires� evakueerida. Et progressiivse evakuatsiooni korral võib mingis järgnevas evakuatsioonietapis osutuda vajalikuks ver�kaalne evakuatsioon, siis on päästelohis�d või muud ver�kaalse evakuatsiooni vahendid soovitatavad ka juhul, kui esimeses HAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\nevakuatsioonietapis on kavandatud horisontaalne evakuatsioon ratastel vooditega. Siinkohal on üheks riskiteguriks aeg, millal võib eeldada suitsusukeldumisvõimelise päästemeeskonna sekkumist tulekahjusse. Kui see on alla 10 min, on järgnevate evakuatsioonietappide vajaduse tõenäosus väike, kui aga üle 10 min, siis kasvab kiires�; suitsueemaldussüsteem, mis kaitseks ohukolde kõrvalsektsioone suitsu levimise vastu, näiteks ven�latsioonisüsteemi selline seadistus, et kõrvalsektsioonides tekiks ülerõhk võrreldes tulekahjualaga; 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta ning 5 kg süsihappegaaskustu�d kohtadesse, kus veega lödistamine on ebasoovitav, näiteks elektrijaotlad, serveri- jm aparaadiruumid; tuletõrjeveevõrk (kuivtorus�k hoonesiseste tuletõrjekraanidega ja hoonevälise liitumiskohaga, kuhu ühendatakse tuletõrjeauto) juhul, kui tee pikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m; lokaalne automaatne tulekustutussüsteem, kui hoones on kõrgendatud tuleriskiga ruume. Näiteks kohtsprinkler suitsetamisruumi, laoruumi, jäätmete hoiuruumi või gaaskustutussüsteem elektrialajaama, serveriruumi või muusse tähtsasse ruumi. Viimane on oluline muidugi eeskä� asutuse toimepidevuse seisukohalt.\nAlterna�iviks ver�kaalset evakuatsiooni võimaldavatele päästevahenditele ja suitsutõrjele on sisustuse sü�mis- ja põlemisomaduste kontrollimine (sobib ilmselt rohkem haiglatele) või kodusprinkleri kasutamine (sobib pigem hooldekodudele, kus vähem elektriseadmeid ja rohkem põlevmaterjali ning sageli lubatakse hooldatavatel oma isiklikke esemeid kaasa tuua). Mõlemal juhul on tule areng ja seega ka suitsu teke takistatud, luues võimaluse piirduda ainult horisontaalse evakuatsiooniga.\n9.4.6 III B2 – palju abivajajaid, aeglane evakuatsioon Tüüp III B2 − hooned või ruumid, kus enam kui 25%-l kasutajatest on füüsilisi või vaimseid probleeme iseseisvalt evakueerumiseks ning kiire evakuatsioon ei ole võimalik – kas on evakuatsiooniteed reaalse liikumiskiiruse kohta liiga pikad, pole piisavalt abistajaid vms. Sellisel puhul tuleks seada eesmärgiks evakuatsiooni väl�da, redutseerides nii tulekahju tõenäosust kui selle levimise võimalusi, samas tuleb tagada piisavalt pikk evakuatsiooniks võimalik aeg juhuks, kui põgenemist väl�da pole võimalik. III B2 tüüpi hoones või ruumides peaks olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab personali kiire teavitamise ohu kohast, samu� muude isikute teavitamise tulekahjust. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii konventsionaalse kui adresseeritava ATS-iga. Mõlemal juhul peaks ruumide tulekahjuandurite dioodid olema koridoris dubleeritud indikaatorlampidega, kui ei ole kasutatud ühendamist õekutsesüsteemiga või muud lahendust, mis personalile selgelt tulehäire koha kä�e osutaks. Alarmeerimiseks võib kasutada nii kellasid/sireene, helisüsteeme kui visuaalseid vahendeid. Kui kon�ngendi hulgas on ülekaalus piiratud evakuatsioonivõimega isikud, on eelistatud vaikne alarm üksnes personalile. Pole ju mõtet teavitada ohust isikuid, kes ennast niikuinii päästa ei suuda, enne kui neid abistatakse; • evakuatsioonivalgustus vastavalt standardile EVS-EN 1838:2000 vähemalt evakuatsiooniteedel ning paanikaväl�misvalgustus kõigis ruumides, kus hoolealused võivad viibida ja tulekahju korral päästmist oodata; • evakuatsioonivahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale, millega on reaalselt võimalik abivajajaid kiires� evakueerida. Et progressiivse evakuatsiooni korral võib mingis järgnevas evakuatsioonietapis osutuda vajalikuks ver�kaalne evakuatsioon, siis on päästelohis�d soovitatavad ka juhul, kui esimeses evakuatsioonietapis on kavandatud horisontaalne evakuatsioon ratastel vooditega. Siinkohal on üheks riskiteguriks aeg, millal võib eeldada suitsusukeldumisvõimelise päästemeeskonna sekkumist tulekahjusse. Kui see on alla 10 min, on järgnevate evakuatsioonietappide vajaduse tõenäosus väike, kui aga üle 10 min, siis kasvab kiires�;\n• sidevahendid (raadiosaatjad) personalile evakuatsiooni paremaks juh�miseks; • päästemaskide varu juhuks, kui evakueerimine tuleb lõpetada suitsus; • tõhus suitsueemaldussüsteem, mis kaitseb nii trepikodasid kui evakuatsiooniteid, samu� naabersektsioone. Näiteks trepikodade ja li�išah�de ülerõhustamine ning suurte akende avamine põleva sektsiooni evakuatsiooniteedel; • 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta ning 5 kg süsihappegaaskustu�d kohtadesse, kus veega lödistamine on ebasoovitav, näiteks elektrijaotlad, serveri- jm aparaadiruumid; • tuletõrjeveevõrk (kuivtorus�k hoonesiseste tuletõrjekraanidega ja hoonevälise liitumiskohaga, kuhu ühendatakse tuletõrjeauto) juhul, kui tee pikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m; • lokaalne automaatne tulekustutussüsteem, kui hoones on kõrgendatud tuleriskiga ruume. Näiteks kohtsprinkler suitsetamisruumi, laoruumi, jäätmete hoiuruumi või gaaskustutussüsteem elektrialajaama, serveriruumi või muusse tähtsasse ruumi. Viimane on oluline muidugi eeskä� asutuse toimepidevuse seisukohalt. Alterna�iviks tõhustatud suitsutõrjele ja päästevahenditele on kõigi põlevmaterjale sisaldavate ruumide kaitsmine kodusprinkleriga, mis peaks tule levikut efek�ivselt piirama või tule kustutama. Teine alterna�iv on raskes� sü�va ja mi�epõleva sisustuse kasutamine, mis samu� piirab suitsu teket ja tule levikut, pikendades evakuatsiooniks võimalikku aega. Kolmas variant on selliste ehituslike tulekaitsemeetmete rakendamine, mis loovad võimaluse kiireks evakuatsiooniks.\n9.4.7 III B3 – palju abivajajaid, väga aeglane evakuatsioon Tüüp III B3 − hooned või ruumid, kus enam kui 25%-l kasutajatest on füüsilisi või vaimseid probleeme iseseisvalt evakueerumiseks ning prognoositav liikumine ohutusse kohta tulekahju korral kestab kauem kui 13 minu�t. Sellisel puhul pole evakueerimine enam üldse otstarbekas, vaid tuleb garanteerida vähemalt nende isikute ruumidesse jäämise võimalus, kes iseseisvalt evakueeruda ei suuda. Selleks peab personal põlemise algfaasis kiires� likvideerima, samas peavad kaitsemeetmed kaitsma inimesi suitsu ja tule eest kauem, kui on võimalik tulekahju kestus (mida saab piirata põlemiskoormusi teadlikult minimeerides) ka juhul, kui esmakustutus ei õnnestu. III B3 tüüpi hoones või ruumides peaks olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab personali kiire teavitamise ohu kohast. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii konventsionaalse kui adresseeritava ATS-iga. Mõlemal juhul peaks ruumide tulekahjuandurite dioodid olema koridoris dubleeritud indikaatorlampidega, kui ei ole kasutatud ühendamist õekutsesüsteemiga või muud lahendust, mis personalile selgelt tulehäire koha kä�e osutaks. Eelistada tuleb vaikset alarmi, mis annab personalile märku tegutsemiseks ega eruta ilmaaegu hoolealuseid; • evakuatsioonivalgustus vastavalt standardile EVS-EN 1838:2000 vähemalt evakuatsiooniteedel ning paanikaväl�misvalgustus kõigis ruumides, kus hoolealused võivad viibida ja tulekahju korral päästmist oodata; • mõningad evakuatsioonivahendid üksikute isikute abistamiseks (näiteks päästemadrats, evakuatsioonitool); • sprinkler vastavalt põlemiskoormustele (arvestades ka hoone tulepüsivusklassi) ja ruumide geomeetriale kas lihtsustatud või täissprinklersüsteemina; • 6- või 9-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu� 150 m2 kohta ning 5 kg süsihappegaaskustu�d kohtadesse, kus veega lödistamine on ebasoovitav, näiteks elektrijaotlad, serveri- jm aparaadiruumid; • ülerõhuline suitsutõrjesüsteem, mis kaitseb III B3 ruume mujalt tuleva suitsu eest, kui hoones on ka nõrgema tulekaitsetasemega ruume; HAIGLATELE JA HOOLDEKODUDELE\n• tuletõrjeveevõrk (kuivtorus�k hoonesiseste tuletõrjekraanidega ja hoonevälise liitumiskohaga, kuhu ühendatakse tuletõrjeauto) juhul, kui tee pikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m; • gaaskustutussüsteem elektrialajaama, serveriruumi või muusse tähtsasse ruumi. Viimane on oluline muidugi eeskä� asutuse toimepidevuse seisukohalt. Alterna�iviks rohkematele ja suurematele kustu�tele oleks personalile mõeldud voolikupoolide paigaldamine. See maksab küll enam kui kustu�d, kuid eeliseks on prak�liselt olematu koolituskulu – võimalus kas või iga päev kustutamist harjutada. Kui suitsusukeldumisvõimelise päästemeeskonna prognoositav sekkumisaeg on väike, võiks tuletõrjeveevõrgu ehitada sellisena, et voolikupoolid oleks kasutatavad nii personalile kui päästjatele ning vastukaaluna näiteks lihtsustada sprinklerit. Alterna�iv sprinklerile ning tõhusamatele esmakustutusvahenditele on sisustuse põlemisomaduste range kontrollimine (eelduseks hoone tulepüsivusklass TP1) või siis selliste ehituslike muudatuste tegemine, mis muudavad võimalikuks kiirema evakuatsiooni.\n9.4.8 III C1 – mitteliigutatavate isikute ruumid Tüüp III C1 – ruumid, kust ei ole võimalik põhimõ�eliselt inimesi nende tervist kahjustamata kiires� ega aeglaselt evakueerida, näiteks operatsiooniblokid ja intensiivraviosakonnad, kuid kus on kogu aeg kohal suhteliselt palju intelligentset personali, kes eeldatavas� suudab väikese põlengu likvideerida. Sellistes ruumides tuleb välistada tulekahju teke, minimeerides põlemiskoormusi, elimineerides kerges� sü�va furnituuri ja rakendades viivitamatult esmaseid kustutusvahendeid, kui midagi peaks siiski sü�ma. Neid ruume tuleb ka pikaajaliselt kaitsta, kui tulekahju on hoones kuskil mujal, milleks on nõutavad eralduskonstruktsioonid tasemel vähemalt EI90. III C1 tüüpi ruumides peaks olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab personali kiire teavitamise ohu kohast. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii konventsionaalse kui adresseeritava ATS-iga. Mõlemal juhul peaks ruumide tulekahjuandurite dioodid olema koridoris dubleeritud indikaatorlampidega, kui ei ole kasutatud muud lahendust, mis personalile selgelt tulehäire koha kä�e osutaks. Kasutada ainult vaikset alarmi, mis annab personalile märku tegutsemiseks; • varuvalgustus, mis võimaldab tööd jätkata elektrikatkestuse korral; • mõningad evakuatsioonivahendid üksikute isikute teisaldamiseks (näiteks päästemadrats, kandelina); • 3- või 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d paaris 2- või 5-kiloste süsihappegaaskustu�ga käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu�paar 150 m2 kohta; • ülerõhuline suitsutõrjesüsteem, mis välistab III C1 ruumide suitsumise tulekahju korral mujal hoones; • gaaskustutussüsteem elektrialajaama, serveriruumi või muusse tähtsasse ruumi. Viimane on oluline muidugi eeskä� toimepidevuse seisukohalt.\n9.4.9 III C2 – isoleeritud isikute ruumid Tüüp III C2 – ruumid, milles hoitakse inimesi, kes küll võivad olla võimelised ennast päästma, kuid kes võivad ohustada ennast või teisi. Näiteks kohtumääruse alusel sundravitavad isikud, eri� ohtlikku nakkushaigust põdevad või radioak�ivselt kiirgavad isikud või muul moel ohtlikud isikud. Kui sellistele isikutele on plaanitud turvaline kiire evakuatsioon ohutusse kohta, pole eriliste tulekaitsemeetmete rakendamine vajalik. Kui isoleeritud isikutele oma evakuatsiooniteid ja kogunemiskoh� e�e pole nähtud ja nad peaksid jääma oma ruumidesse, samu� juhul kui isikud pole võimelised iseseisvalt evakueeruma,\ntuleb seal välistada tulekahju teke sisustuse põlemisomaduste range kontrollimise ja automaatsete tulekustutussüsteemide paigaldamise abil. Neid ruume tuleb ka pikaajaliselt kaitsta, kui tulekahju on kusagil mujal hoones, milleks on nõutavad eralduskonstruktsioonid tasemel vähemalt EI90. III C2 tüüpi ruumides peaks ruumidesse jäämise strateegia korral olema • usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, mis tagab personali kiire teavitamise ohu kohast. Sõltuvalt ruumide suurusest võib olla tegemist nii konventsionaalse kui adresseeritava ATS-iga. Mõlemal juhul peaks ruumide tulekahjuandurite dioodid olema koridoris dubleeritud indikaatorlampidega, kui ei ole kasutatud muud lahendust, mis personalile selgelt tulehäire koha kä�e osutaks. Kasutada ainult vaikset alarmi; • evakuatsioonivalgustus vastavalt standardile EVS-EN 1838:2000 vähemalt evakuatsiooniteedel ning paanikaväl�misvalgustus kõigis ruumides, kus hoolealused võivad viibida; • 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes (personalile kiiret kasutamist võimaldavates) kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta; • sprinkler vastavalt põlemiskoormustele (arvestades ka hoone tulepüsivusklassi) ja ruumide geomeetriale kas lihtsustatud või täissprinklersüsteemina; • ülerõhuline suitsutõrjesüsteem, mis välistab ruumide suitsumise tulekahju korral mujal hoones. Alterna�iviks sprinklersüsteemile on sisustuse põlemisomaduste ülirange kontrollimine kuni mi�esüt�va voodipesu kasutamiseni. Seda näiteks juhul, kui sprinkler põhjustab kontaminatsiooniohtu või, vastupidi, agressiivsed isikud ohustavad sprinklerit.\n9.5. Üldised soovitused Kui kesiselt sektsioneeritud hoones on tuleohutuse parendamise alterna�ivideks evakuatsiooniks võimaliku aja pikendamine tuleohutuspaigaldise abil versus täiendav sektsioneerimine, millega lühendatakse evakuatsiooniaega, tasub hinnakalkulatsioonide kõrval arvestada muuhulgas sellega, et sektsioneerimine on tõhusaim viis ka vara kaitsmise seisukohalt, mis omakorda võib seostuda �hedamalt asutuse toimepidevuse tagamisega. Tule- ja suitsutõkkesektsioonid toimivad muidugi ainult siis, kui uksed on �hedas� suletud (alumiste lengide äralõikamine ei ole aktsepteeritav), ei ole tehtud lubamatuid avausi piirdekonstruktsioonidesse ning sektsioneerimist toetab suitsueemaldus. Tavakasutuses lah�olevate tule- ja suitsutõkkeuste, samu� ven�latsioonisüsteemi tuletõkkeklappide automaatne sulgemine on seejuures tuletõkkesektsioonide toimimise iseenesestmõistetav eeldus. Ka kõige paremate ehituslike ja tehniliste tulekaitsemeetmete rakendamise korral on võtmeroll ohuolukorra lahendamisel ikka personalil. Koolitamata ja treenimata personal võib asjatundmatu käitumisega nullida tuleohutuspaigaldise efek� ning, vastupidi, teadlikult õnnetusi väl�v ning ohuolukorras sihikindlalt tegutsev töötaja varustatuna sobivate esmakustutus- ja päästevahenditega toob kastanid tulest ka krii�listes olukordades. Nii et koolitus ja treening on igasuguste tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite efek�ivsuse �ngimuseks.\nAutomaatsulguvad tuletõkkeuksed \nHaiglate ja hooldekodude tuleohutuspaigaldiste ja päästevahendite tüüplahenduste koondtabel\nVähe abivajajaid (<25%), kiire evakuatsioon (<3 min)\nVähe abivajajaid (<25%), aeglane evakuatsioon (3–13 min)\nVähe abivajajaid (<25%), väga aeglane evakuatsioon (>13 min)\nVäikesed või häs� sektsioneeritud hooned.\nSuured puudulikult sektsioneeritud hooned pikkade evakuatsiooniteedega.\nVäga suured ja puudulikult sektsioneeritud (ülipikkade evakuatsiooniteedega) hooned.\n1. Usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon indikaatorlampidega, kõlbavad kõik alarmeerimisviisid.\nRakendada esmalt ehituslikku tuletõkkesektsioneerimist ja viia evakuatsiooniteede pikkused normidele vastavaks.\n1. Usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon, kõlbavad kõik alarmeerimisviisid. 2. Evakuatsioonivalgustus evakuatsiooniteedel. 3. Päästevahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale.\n2. Evakuatsioonivalgustus evakuatsiooniteedel. 3. Päästevahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale.\n4. 6-l vesi- või vahtkustu�d käepärastes kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta, 5 kg CO2-kustu�d eriruumidesse.\n4. Sidevahendid (raadiosaatjad) personalile.\n5. Lokaalne automaatne tulekustutussüsteem kõrgendatud tuleriskiga ruumidesse.\n6. Suitsueemaldus vähemalt trepikodades.\n6. Tuletõrjeveevõrk päästjatele (kuivtorus�k) juhul, kui teepikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m.\n5. Päästemaskide varu.\n7. 6-l vesi- või vahtkustu�d käepärastes kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta, 5 kg CO2-kustu�d eriruumidesse. 8. Lokaalne automaatne tulekustutussüsteem kõrgendatud tuleriskiga ruumidesse. 9. Tuletõrjeveevõrk päästjatele (kuivtorus�k) juhul, kui teepikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m.\nPalju abivajajaid (<25%), kiire evakuatsioon (<3 min)\nPalju abivajajaid (<25%), aeglane evakuatsioon (3–13 min)\nPalju abivajajaid (<25%), väga aeglane evakuatsioon (>13 min)\nVäga häs� sektsioneeritud hooned ja/või suhteliselt palju personali.\nKesiselt sektsioneeritud hooned või personali vähevõitu.\nPuudulikult sektsioneeritud hooned, personali vähe.\n1. Usaldusväärne tulekahjusignalisat- 1. Usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon indikaatorlampidega, sioon, kõlbavad kõik alarmeerimiseelistatud on vaikne alarm. viisid. 2. Evakuatsioonivalgustus evakuatsioo2. Evakuatsioonivalgustus niteedel ning paanikaväl�misvalgusevakuatsiooniteedel. tus patsiendi/kliendiruumides. 3. Päästevahendid vastavalt klien3. Päästevahendid vastavalt klien�de/patsien�de proﬁilile ning �de/patsien�de proﬁilile ning personali hulgale, arvestades ka personali hulgale, arvestades ka ver�kaalse evakuatsiooniga, kui ver�kaalse evakuatsiooniga, kui päästaebi ooteaeg on pikk. päästaebi ooteaeg on pikk. 4. Suitsueemaldussüsteem, mis kait4. Sidevahendid (raadiosaatjad) seks ohukolde kõrvalsektsioone. personalile. 5. 6-l vesi- või vahtkustu�d käepärastes kohtades arvestusega 5. Päästemaskide varu. 1 kustu� 200 m2 kohta, 6. Suitsueemaldussüsteem, mis 5 kg CO2-kustu�d eriruumidesse. kaitseb nii trepikodasid kui evakuatsiooniteid, samu� naaber6. Lokaalne automaatne tulekustutussektsioone. süsteem kõrgendatud tuleriskiga ruumidesse.\n1. Usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon indikaatorlampidega, eelistatud on vaikne alarm. 2. Evakuatsioonivalgustus evakuatsiooniteedel ning paanikaväl�misvalgustus patsiendi/kliendiruumides. 3. Mõned asjakohased evakuatsioonivahendid. 4. Sprinkler vastavalt põlemiskoormustele (arvestades ka hoone tulepüsivusklassi) ja ruumide geomeetriale kas lihtsustatud või nö täissprinklersüsteemina. 5. Ülerõhuline suitsutõrjesüsteem IIIB3 ruumide kaitseks. 6. 6- või 9-liitrised vesi- või vahtkustu�d käepärastes kohtades arvestusega 1 kustu� 150 m2 kohta, 5 kg CO2-kustu�d eriruumidesse.\n7. Tuletõrjeveevõrk päästjatele (kuivtorus�k) juhul, kui teepikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m.\n7. 6-l vesi- või vahtkustu�d käepärastes kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta, 5 kg CO2-kustu�d eriruumidesse.\n7. Gaaskustutussüsteemid toimepidevuse jaoks olulistesse tehnilistesse ruumidesse.\n8. Lokaalne automaatne tulekustutussüsteem kõrgendatud tuleriskiga ruumidesse. 9. Tuletõrjeveevõrk päästjatele (kuivtorus�k) juhul, kui teepikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m.\nMi�eliigutatavate isikute ruumid\nIsoleeritud isikute ruumid\nRuumid, milles olevate isikute evakueerimine on väga aeganõudev ja komplitseeritud.\nRuumid, milles olevad isikud võivad olla teistele inimestele ohtlikud. Kui ohutu evakuatsioon on võimalik, siis III C2 ruumide tulekaitse vastavalt evakuatsioonikiirustele alamklassi III B järgi.\n1. Usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon indikaatorlampidega, ainult vaikne alarm. 2. Varuvalgustus. 3. Mõned asjakohased evakuatsioonivahendid. 4. Ülerõhuline suitsutõrjesüsteem IIIC1 ruumide kaitseks. 5. 3- või 6-liitrised vesi- või vahtkustu�d paaris 2 või 5 kg CO2-kustu�ga käepärastes kohtades arvestusega 1 kustu�paar 1 50 m2 kohta. 6. Gaaskustutussüsteemid toimepidevuse jaoks olulistesse tehnilistesse ruumidesse.\n8. Tuletõrjeveevõrk päästjatele (kuivtorus�k) juhul, kui teepikkus hoone mistahes punk� ja sellele lähima välisukse vahel on rohkem kui 40 m.\nKui ohutu evakuatsioon ei ole võimalik, siis: 1. Usaldusväärne tulekahjusignalisatsioon indikaatorlampidega, ainult vaikne alarm. 2. Evakuatsioonivalgustus evakuatsiooniteedel ning paanikaväl�misvalgustus patsiendi/kliendiruumides. 3. Mõned asjakohased evakuatsioonivahendid. 4. Sisustuse sü�misomaduste range kontrollimine. 5. Sprinkler vastavalt põlemiskoormustele (arvestades ka hoone tulepüsivusklassi) ja ruumide geomeetriale kas lihtsustatud või nö täissprinklersüsteemina. 6. Ülerõhuline suitsutõrjesüsteem IIIC2 ruumide kaitseks. 7. 6- või 9-liitrised vesi- või vahtkustu�d personalile käepärastes kohtades arvestusega 1 kustu� 200 m2 kohta, 5 kg CO2-kustu�d eriruumidesse.\n9.6. Erisoovitused Ruumide kohta, milles viibivad psüühiliste häiretega isikud, kes võivad tuleohutuspaigaldisi ja päästevahendeid väärkasutada, sh lõhkuda, saab soovitada järgmist: • kui patsiendid või kliendid tavalisi ATS-i andureid ja muid osi lõhuvad, kasutada proovivõtuandureid. Need paigutatakse turvalisse kohta ja imevad vastavate torude või voolikute kaudu kontrollitavast ruumist õhku ning analüüsivad seda; • tulekahjuteatenupud paigutada ainult personali ruumidesse või kasutada võtmega käivitatavaid tulekahjuteatenuppe; • kasutada vaikset alarmi personalile. Valju alarmi puhul valida tavalisest väiksema helitugevusega seadmed, mi�e kasutada teks�list häälsõnumit, samu� väl�da vilkureid; • tulekustu�d paigutada personaliruumidesse või kasutada võtmega avatavaid kappe, voolikusüsteemidest tuleb loobuda; • sprinkleri kasutamisel kaitsta sprinkleripead tugevate kaitsevõredega või kasutada kaetud sprinklereid (sprinkleripead, mille ka�eplaat eemaldub soojuse mõjul); • minimeerida põlemiskoormused ja tuletundlikkus kuni mi�esü�va voodipesu kasutamiseni; • mi�e kasutada väärkasutamist võimaldavaid päästevahendeid, näiteks lohisteid suitsiidikalduvustega patsien�de ruumides; • suurendada turvavalgustuse valgustugevust.\nKõrghoonetes paiknevate haiglate ja hooldekodude puhul tuleb arvestada ka kõrghoonetele e�enähtud eri�ngimustega, mis puudutavad eeskä� tuletõrje veevarustust, evakuatsioonitrepikodasid ja suitsueemaldussüsteeme.\nKaetud sprinkleripea \nKASUTATUD ALLIKAD 1. Tuleohutuse seadus. 2. Ehi�sele ja selle osale esitatavad tuleohutusnõuded. Vabariigi Valitsuse 27. oktoobri 2004. a määrus nr 315. 3. Nõuded automaatsele tulekahjusignalisatsioonisüsteemile ja ehi�sed, millelt tuleb automaatse tulekahjusignalisatsioonisüsteemi tulekahjuteade juh�da Häirekeskusesse. Siseministri 30. augus� 2010. a määrus nr 42. 4. Nõuded tulekustu�tele ja voolikusüsteemidele, nende valikule, paigaldamisele, tähistamisele ja korrashoiule. Siseministri 30. augus� 2010. a määrus nr 39. 5. Health Technical Memorandum 05-02 Guidance in support of func�onal provisions for healthcare premises. art 5.77, 5.78 and 6.83. TSO. 6. Löschwassereinrichtungen und Wandhydranten DIN 14462, Januar 2007, Löschwassereinrichtungen – Planung und Einbau von Wandhydranten und Löschwasserleitungen. Landesfeuerwehrschule Baden-Wür�emberg. 7. Rauch- und Wärmeabzugsanlagen. Ins�tut für Brandschutztechnik und Sicherheitsforschung. h�p://www.ibs-austria.at/ﬁleadmin/downloads/IBS_RWA_Infofolder.pdf, 21.07.2012 8. Technische Richtlinien Vorbeugenden Brandschutz Nr 132 Teil1 Krankenanstalten, Pﬂege- und Altenheime-Bauliche Maßnahmen. 2003.Österreichischer Bundesfeuerwehrverband. 9. Zusammenwirken von Wasserlöschanlagen und Rauch- und Wärmeabzugsanlagen. VdS 2815:2001-03 (01). h�p://www.vds-industrial.de/ﬁleadmin/vds_publika�onen/vds_2815_web.pdf, 21.07.2012 10.Jose., R., P., Board and Care Facili�es, Fire Protec�on handbook 20th ed, volume II, 2008. 11.Leonid Pahhutši. Etapilise evakuatsiooni lahendus tervishoiu- ja hoolekandeasutustes. Sisekaitseakadeemia magistritöö 2010. 12.Rost, M., Fabish. M., Fire Safety of People in Homes for Aged People, Ecacua�on and human Behavior in Emergency Situatsions, 2011. 13.Sternberg E, Lee GC, Huard D. Coun�ng crises: US hospital evacua�ons, 1971–1999. Prehosp Disaster Med. 2004 Apr-Jun;19(2). 14.Wa�s, M., J., Fire Risk Ranking, Fire Protec�on Engineering, 2nd e, 1995.\nTuleohutuspaigaldised ja päästevahendid haiglatele ja hoolekodudele\n2012 aastal koostatud juhendmaterjal tuleohutuse eest vastutavatele isikutele haiglates ja hoolekodudes.