Sõjaeelse Eesti esseistika ja kirjanduskriitika » Blog Archive » Ilmavaatelisi väitlusi.\nTavalises, ammukulund roopais liikuvas argielus ei tunta suuremat tarvidust ega seepärast ka huvitust nende küsimuste vastu, mida nimetame ilmavaatelisteks, s. o. küsimusi elu mõttest ja tähendusest, asjade üldseotusest ja meie põhisuhtumisest nendega, ehk, laiemas mõttes: erilisemaist põhiseisukohist ilmaseletuses. Ollakse kalduvad nende üle kõnelemist nimetama koguni „tühjaks sõnategemiseks” ja „eluvõõraks targutuseks”, mida vaja pole meie realistlikul (-positivistliku!) ajajärgul. Sarnane etteheide saab tõesti õigeks, kui üldküsimuse harutlus sünnib tegutsemise kulul, vahest koguni temast kestvalt võõrutades, vahest produktiivsust röövides ja tegutsemisjõudu halvates just siis, kus elu nõuab ainult kindlat ja otsustavat tegu. Ometi ei jõua (eriti nüüd, kus enam kindel, kõikemäärav ühine religioon inimesi ei juhi) küllalt kõrgelt hinnata ilmavaate elulistki tähendust. Võiks otse ühes W. James’iga (pragmatismi algosa) pidada ilmavaadet tähtsamaks, mida igapäevaseski inimestehindamises vaja arvesse võtta kõigepäält, kuna sellest ripub kõik muu, usaldetavus ülespidamises ja üksiktegudes. On ju kindlakujuline sissekasvand ilmavaade nii inimese põhjani ulatuv faktor, et teda võib lugeda otse osaks tema n. n. iseloomust, mis vormistab kogu tegevuse. Tavalisti kujunebki ilmavaade ju ühes iseloomuga ja tema mõjutusel, välisilmale kohanedes, iseenesest, jah, ka „ilma targutamata”. Kuna aga just temast lõpuks nii suurel määral ripub nii üksiku kui ka kultuuri areng, siis on äärmiselt vaja, et tema küsimustega tegutsetaks ka teadlikult. On vaja, et muu kultuuri kaasas ja eel käiks „filosoofiline kultuur”. Nii on seda meilgi vahel nõut, Noor-Eesti ajust pääle, aga kahjuks õige väheste tagajärgedega. (Osalt selle „filosoofilise kultuuri” puudumisega olekski ehk seletetav meie seniste eluvormide, suhtumuste ja töö, ka kirjanduse, teatav õredus ja pääliskaudsus.)\nKui aga juba vanemail ja keset võitlust seisvail nõutavaks enam aega ei jätku, siis on vähemalt tarvis, et intelligentsiks valmiv noorsugu korragi elus teadlikult püüaks luua oma ilma ja ilmasuhtumisse ühtlust põhitõdedest alates, ning mitte ainult passiivilt vastu ei võtaks eelkäijate omandet seisukohti välistegevuse alal. Seda temale pahaks panna, „sentimentaalseiks unistusiks” lugeda, noorsugu otsekohe ainult oma vaadete eest välisvõitlusse nõuda võib ainult vanavaimuga filisterlus, kes unustand oma nooruse otsiskelud. Eriti nüüd, kus suuremaist välismölludest ollakse pääset taas rahulikumasse ellu, on meil kõige praktilise tegutsuse kõrval taas enam vaja ka teoreetilist mõtiskelu, vähemalt noorsoos.\nE. Ü. S. „Veljesto” „Mõtteid valmivast intelligentsist” on, nagu ta pääsiht oligi, ses suhtes mitmel pool pannud mõtteid liikuma ja tekitand hulga vaidlusi. Avalikult on seni sõna võtnud H. Kruus ja J. Semper „Loomingus”, E. L. „Vaba Maas”, Dir. I. Manninen „Uusi Suomis” ja prof. A. M. Tallgren „Helsingin Sanomates” ning „Valvoja-Aikas”. Kui viimased ranmatut pääasjalikult ainult objektiivselt refereerivad, on esimesed üksikasjalisemalt otsind raamatu puudusi, eriti selle alguses leiduva ilmavaate-visandi omi.\nIsiklikult peame endale seda kasulikumaks, mida valjumalt meie vaateid asjalikult arvustetakse; kuna aga ülalmainit arvustustes leidub õige palju väärkäsitusi ja ka mõned põhimõttelised vastuseisukohad, siis tohiks nende puhul olla lubat mõned seletused, vastuväited ja pikemadki harutused kõnealuste nii tähtsate probleemide üle.\nH. Kruusi vastava arvustuse puhul peame kõigepäält toonitama: Igakülgset, kõigiti läbitöötet ja silut ilmavaate süsteeme ei avaldata mitte kahekümnendais aastais, vaid vahest kuuekümnendais. Suurem osa elu on aga kahjuks enne kuuekümnendaid ja sellekski vajatakse ometi mingit ilmasuhtumist, seisukohti, lähtekohti tegutsemisele, kriteeriume hindamistele. See sisevajadus oli meie kirjutuse põhjuseks, see vajadus, et üldse ise elada. Mitte püüd, mõne manifestiga või sõjakäiguga üllatada, mitte soov tingimata midagi kõigiti „originaalset” ja „uut” leida, ei ka „tüürimeheks heita”, nagu Kruus mõnitavalt tutvustab. Kui kõnesolev raamat ja mainit kirjutus teatava tõuke annaks õigusega nõut „vabaduse ja iseseisvuse vaimu kohase” ilmavaate kujunemiseks, oleksid nende ilmutamise „pretensioonid” täidet.\nArvustaja õpetab, et iga ilmavaate aluseks peab olema mingi objektiivteoreetiline sotsioloogiline hüpotees, tuues näiteina Comte’i ja Marx’i omi. Tõsi küll, võiks alata ka sest küljest, kuigi me eksituseks peame, kui seda tehakse nii ükskülgselt ja seega vääride järeldustega nagu eelmainit „objektiivsed” teooriad. Kuid ei saa ju ometi salata, et võib väljuda ka muilt seisukohilt. Sotsioloogia on ikkagi veel üks noorimaist teadusist, tema ala on äärmiselt komplitseerit, ta on jõudnud leida veel nii vähe üldtunnustet saadusi, et ta kahtlemata mitte ainukeseks põhjaks ei tarvitse olla; vähemalt meid kui mittesotsiolooge oleks siin teooriate esitamine viind liiga kaugele. Ja päälegi arvame, et otsekoheses ilmavaates sarnased teooriad ongi enamvähem sekundaarsed, käies enam puhtteaduse, „ilmateadmise” piirkonda. Ei juletaks ju vist väita, et kõik, ka üksiku ja ühiskonna suhteid, viimase arengut, sihti ja mõtet käsitlevad ilmavaated, ütleme, Platost alates kuni „teadusliku sotsioloogia isa” Comte’ini oleksid ainult „tühjus”, mille vastu ei tarvitse vaieldagi! ? Arvustus laseb sarnast arvamist oletada, ise doktrinäärselt üle olles kõigest „usust”, mille vastu ei saavat „vaielda loogikaga”, ja mil seega ei olevat mingit üldkohustavust ega üldväärtust. Ta peaks vähemalt sedagi nägema, kui palju „usku”, s. o. mitte puhtratsionaalselt omandet tõekspidamist on neiski dogmades, mida ta ise ainukohustavaiks peab!\nOn küsitav, kas sotsioloogia kunagi leiab päris üldmaksvaid saadusi, -veel vähem aga üldkohustavaid. Ei kohusta ju paljas teadus üldse inimest – seda teeb ainult ta oma tahe, ta oma normatiivne olla tahtev ilmavaade, mis juhit ta isikeetosest. Meie teaduslik ilmapilt on ju veel üldse sidumatu – ainult filosoofia võib ühendada üksikteaduste ant lõpptulemused, ja seegi võib seda täielikult teha ainult metafüüsilistes hüpoteesides, pooliti usuks muutudes. Ei ole ühtki ilmavaadet (milline mõiste eeldab ju seotust), mis ei sisaldaks endas sarnast tahteelementi, „usku”, normatiivsust. „Objektiivsema” „usu” saame ainult siis, kui püüame arvesse võtta võimalikult paljude inimtüüpide eetose, nagu nad avalduvad oleviku ja mineviku ühiskondlikes olusuhteis. Selleks, inimeste kui ka välisilma suhete tundmiseks, on muidugi vajalised sellekohased teadused. Just seepärast arvamegi, et ka ilmavaateline „usk” ei põhjene ainult subjektiivsusel, vaid ka tema vastu väga hästi võib ja peabki vaidlema, kui ta on faktidega vastolus. Ja just seepärast arvamegi oma esitet ilmavaate kultuurideoloogia olevat „üldkohustavama” ja „teaduslikuma”, kui näit. need, mis arvustaja mainib. Leiame, et neist igaüks vastab ainult ühe psükoloogilise struktuurtüübi eetosele: näit. marksismi ja utilitarismi oma – ekonoomsele tüübile (kuigi tal palju õigust ka kogu ühiskonna suhete seletuses, sest ekonoomsed inimesed on sääl ülekaalus ja ekonoomtarbed igaühe juures mõõduandvad); algkristluse oma – n. n. „sotsiaalinimesele” (kõik tüüpide nimetused võet Sprangeri järele), Nietzsche oma – hõimuinimesele” jne. Nende teooriate ilma-seletused ja neist järeldet nõuded on kõik teataval määral maksvad ka kõigi inimeste kohta, kuna ju kõigis leidub pisut igasugu kalduvusi, aga ikkagi ainult teataval määral, ei üldseletavalt ega -kohustavalt. Viimase saamiseks on vaja arvestada kõigi tüüpide eetosed ja nende kohaselt püüda leida see „objektiivne” eetos, mille sihis arenemist võiksime nimetada kultuuri arenemiseks. Kuna see raamatus vist paljudele on jäänud selgusetuks ja võimaldand järgnevaid väärkäsitusi, on nähtavasti vaja viimast küsimust selgitada lähemalt.\n„Ole, mis sa olla võid, aga ole seda täielikult.” Ehk, inimese piiratuse momenti arvesse võttes: „Ole kõrgeim, mis sa võid ja pead olema oma isiklikkude väärtusvõimiste ja sotsiaaleetiliste nõuete piirides.” See on reegel, mille peame ühes Sprangeriga kõige tegevuse eetilis-normatiivseks juhtnööriks. Ja see maksab mitte ainult üksiku tüübi, vaid kõigi, ühtlasi ka kogu inimkonna tegevuse ja arengu kohta. See eetika on nii üldine kui võimalik, ta on järeldet kõigest, mis teame. „On vaja elada Jumala tahtmise järele,” ütles ristiusk ja Tolstoi. „On vaja elada looduse järele,” ütles Stoa. Samuti suur osa uueaja eetikast. On vaja tunda end osana Kõiksusest, on vaja tahta sama, mis temagi. „Siis täidame oma elu ülesande,” ütlevad moralistid ühes Tolstoiga. Meile ei meeldi see transtsendentaalselt ja pisut sulaselikult kõlav definitsioon, meie eeldame selle immanentsemat = eudämonistsemat vormi: „Siis elame kõige täiuslikumat, ilusamat, ja seega ka kõige õnnelikumat elu.” (Ja me tahaks koguni lisada: „Ei tee viga, vahelduse mõttes ehk üldsusele koguni hää on, kui mõni ka selle tahtmise vastu mässab või teda ignoreerib – aga kahjuks kannatab ta ise kõige enam selle all, ja jääb ilma kõrgemast õnnest.”)\nKust teame seda Loodus-Jumala tahtmist? Näeme seda kogu looduse evolutsioonist (alates, võib olla, juba kindlate kosmose mekaaniliste saaduste väljakujunemisega?), siis bioloogilise ja viimaks sotsiaalse elu arengust. Meie isikukohaselt tunneme aga seda tahtmist ses tunnete ja neile vastavate väärtuste astmestikus, mis me endas kanname, ja sisetunduses, mis sellele vastavalt meilt nõuab: ole kõrgeim, mis olla võid! Selles kõneleb evolutsioneeruva ja loova Jumal-Looduse tahe, ja kui see ka muutub ise meis ja nii palju on muutund looduse ja inimsoo ajaloo jooksul, on see ikka austetav ja temale vastavad teod eetiliselt õiged ja hääd. Evolutsioon on selles, et sellele tahtele ikka enam järgitakse, ja seega ikka enam kõrgemad väärtused saavad inimese elu juhtivaiks. S e e on siht ja ühtlasi tasu, abinõuks aga on kõik välimine kultuur, mis selle järgimise ja nende kõrgemate väärtuste kohaselt elamise võimaldab, evolutsiooni soodustab. Väliskultuuri arengu alla kuulub seega kõigepäält inimisiku ikka kasvav vabanemine teda köitva ümbruse paratamattusest. Tehnika, loodusteadused jne. aitavad teda ikka enam vähendada looduse survet, sotsiaalelu areng peab teda ikka enam vabastama sotsiaalsest survest, mis teda takistaks oma eetosele järgnemast.\nMuidugi ei pääse inimisik iialgi täielikult sest survest ja neist piiridest, milles ümbrus teda hoiab, aga vähemalt see vabanemise tendents on juhtind inimkonna senist arengut ja vähemalt looduse surve on jäänd järjest vähemaks. Ainult ei pea unustama, et see välisvabanemine on ikka ainult abinõu, eeldus, et isik saaks elada oma sisemist kõrgeimat elu. Ja ses mõttes on arusaadavalt tõeline vabanemine ikka kahepoolne: mitte üksi välissurve vähenemine, väid ka sisenõuete muganemine välisilma nõudeile, isiku laienemine seega, et ta tunneb end seot osa ümbrusega ja võtab selle tahtmise ka omaks. Ilma sarnase siseõilistumiseta oleks vähemalt sotsiaalsel alal võimatu ka iga välise isikuvabaduse laienemine, kuna ju mõni Machiavelli või Napoleoni loomuse „individualism” on ainult ühele võimalik.\nTeine äärmus oleks siin mingi buddistlik või müstiline „tahte suretamine”, nõudes oma tundeastmiku sarnaseks kasvatamist, et see üldse enam väärtustena ei tunneks muid kui sotsiaaleetilisi ja religioos-elamusi, et see niivõrra kokku sulaks üldsusega, ja seega ka ümbrusega, et iga selle tõuge oleks nagu omagi tahet. Sarnane poolekstaatiline „vabadus” oleks kindlasti täielikuim, kuid niisama kindlasti vastuvõtmatu uueaja „faustilistele” inimestele. Nende meelest ei või olla kuidagi ka evolutsioneeruva jumal-looduse tahtmiseks sarnane passiivne, vegeteeriv, isikutu harmoonia, kuigi see sisemiselt võimaldaks „paradiisliku” õnne kas või hundi hammaste vahel. See oleks täiesti vastolus looduse senise arenguga, mis käind alatise „differentseerumise” ja taas differentseerunu „determineerumise” teed (kui tarvitada siin Spenceri termiine).\nEsitet äärmuste vahel liigub siis väliskultuuri ja sisekultuuri ühine evolutsioon. Muidugi on tegelikkus siin äärmiselt komplitseerit, ajaliselt kord üks, kord teine eelkäiv jne., aga üldsäädus on sama. Diferentseerumisega ja tundeastmikkude õilistamisega aga tuleb ikka ühdasi juure taas uusi väärtusi ja seega uusi nõudeid isiku poolt ta ümbrusele, väliskultuurile – ja nii kestab vastolu ikka edasi. Oma survega sunnib välisilm isikut temale sisemiselt kohanema, aga ka teda, välisilma, omakohaselt muutma: loodust kultiveerima, ühiskonda organiseerima.\nSes sihis saavutetu moodustab n. n. „objektiivse vaimu”, näit. kombed, kõlbus, seltskond, riik jne. (Pikemalt: H. Freyer: Theorie des Qbjektiven Qeistes, ja G. Simmeli ning Th. Litt’i tööd). Aineline ja vaimline, objektiivne ja subjektiivne, füüsiline ja moraalne, isiklik ja sotsiaalne kultuur annavad alles üheskoos täieliku, päriskultuuri, intellekti, tahte ja tunde kultuuri ühelt, elutingimuste kultuuri teiselt poolt. Sarnasena on kultuur osaliselt ikka ant, aga täiuslikult ikka „ülesant”, ideaal kõrgeimale kultuuritahtele.\nEriti sel alal leiab arvustaja esitet ilmavaates kõige põhjendamatumaid ja „hädaohtlikumaid” väiteid, leides et sääl isik tahetavat ohverdada mingile Kultuur-Moolokile ja olevik tulevikule. Toonitame veel kord, et meie poolt ant kultuuri mõiste (ja sellega ühenduses olev eetika) oli kõigepäält immanentne ja sarnasena pidi ta kestma ka kõigis hilisemais harutlustes. Arvustaja pole küllalt tähele pannud siin just tähtsaimat külge, mis nõuab inimeste elu õilistumist, iga üksiku inimese sisemist õilistumist, mille läbi lõpuks objektiivse kultuuri tõus üksi ongi võimalik. Ei või siis meie nõut täiskultuuri „objektiivseid sihtegi” kuidagi näha sarnastena, mis vastu käiksid iga isiku kultuuri sihile. See ei tähenda aga veel kaugeltki, et seepärast objektiivsed sihid oleksid üldse võimatud! Kui arvustaja siin seletab, et „just vabaduse vaimu kohaselt keeldume tunnustamast kultuuri ja looduse objektiivseid sihte ja objektiivset elumõtet üldse”, siis pole ta siin „objektiivse” all nähtavasti mõelnud mitte ainult transsubjektiivset (nagu harilikult), vaid midagi ainult ainelist, sedagi vist ruumiliselt ja ajaliselt kusagil kaugel eel ootavat. Materialistlikule mõtlemisele õige iseloomulik, aga meie käsitusest küll õige kaugel!\nMuidugi, kui looduse arengul on ka mingi sarnane eelootav teleoloogiline siht, siis ei hooli see küll, kas mõni üksik teda „tunnustab” või ei – kuid siin meid see nii ei huvitagi. Meid huvitab kõigepäält, kas meie isikukultuuri ja kaasaegse ühiskondliku kultuuri sihtidega võib olla kokkukõlas ka mingi üldisem siht, pikemaulatuslik areng, ja kas meie tahame selles arengus kaasa töötada, sama tahta, mis see üldtahe. Selle küsimuse jaatamine oli meie väljendus, et „kultuuril ja loodusel on ka objektiivseid sihte” ja et nendeks pidasime «kogu elu õilistumise, peenenemise kõigi kõrgeimate vaimuste tundeväärtuste suunas” (lk. 18). See pole mitte üksi ühendetav meie isikukultuuri huvidega, vaid see just tõstab meid üle oma kitsa isiku piiride ja ka üle ainult oma ajajärgu piiride, see just võimaldab meile kaaselu kõiksusega, mis mitte pole ainult päevast päeva vegeteerimine, vaid ka tõus. Isik, rahvas, inimkond, maailm – kõiki juhib üks siht: olla kõrgeim, mis olla võid. Keegi ei tea ega tarvitsegi teada piiri, aga suuna tunnevad kõik, see tahtmine ise on püha ja temale järgnemine, temakohane areng, on immanentne õnn.\nKui siit tulla tegelikumale elule, siis on arusaadav, et sarnast kultuuritahet endas kandes, e i või teha midagi vastukäivat meie väärtustunnete astmikus peagu kõrgeimal seisvaile sotsiaaleetilisile nõudeile, s. o. ei või teha ise ega hääks kiita teiste juures ka mingit „vägivalda”. See nõue peab maksma iga isiku kui ka ühiskonna eetikas kindlasti ja võib temast taganeda ainult siis, kui see on meie kindla teadmise järele tingimata tarviline, et ära hoida mingit veel suuremat kurja (näit. veel suuremat vägivalda). Viimasel juhtumusel aga ei nimeteta seda küll enam tauniva kõlaga „vägivallaks”, vaid lihtsalt sotsiaalseks „surveks”. Ja siin peab ometi igaüks tunnustama: Ükski ühiskond ei ole mõeldav ilma isiku võimaluste piiramiseta, kas siis selle vabal tahtel või survega, – küsimused on ainult: mis määral ja kunas? – ja need tulevad vastata iga üksik-juhtumuse olusuhete kohaselt. Suurem hulk on nõus, näit., et suur Prantsuse ja suur Vene revolutsioon olid sotsiaaleetiliselt õigustet, kuid paljud kahtlevad, kas seda oli ka oktoobri revolutsioon, kus võis ette näha, et see ant oludes „tuleviku paradiisi nimel põrgu” ja surmagi toob nii paljudele kaasaeglastele.\nKuidas on aga lugu selle „kultuurilise lisaväärtuse produtseerimisele” sundimisega, millest oma artiklis kõnelesime ja millest arvustaja on tõtand tegema suure numbri, – et meie lõpuks iga vägivalda ja eksploatatsiooni õigustame? Kogu see juba veidruseni hirmus süüdistus on vastatav lihtsalt sellega, et siin „õigustamise” sõna üldse pole tarvitet sotsiaaleetiliselt, nii et teda üle võiks tuua ka oleviku hindamistesse, vaid ainult kultuurfilosoofiliselt, teleoloogiliselt, mis nähtusi hindab mitte nende põhjuste, vaid tagajärgede kohaselt. Oli ju selgesti öeld, „iga vägivald ajaloos oli muidugi kuri”, nii siis arusaadav, et seda ei saa võtta s o t s i a a l e e t i l i s e l t õigustetuna, veel vähem sarnase vaateviisi järgi ka ise elus talitada. Jah, usume praegugi veel esitet kannatuste õigustamisse : vastolud, „kannatus”, on teataval määral arengule vajaline, aga see ei tähenda ometi veel, et keegi oleks õigustet teisele neid vastolusid tahtlikult raskemaks tegema ! Juba, rääkimata muust, seepärast mitte, et me pea kunagi oma tegevuse tagajärge kindlasti ette ei tea arvata (pääle kõige lihtsamate pedagoogiliste juhuste laste juures, kus kindlad oleme, et „kannatus” ja surve neile endile varsti kasuks tuleb). Jah, saatus on suur, karm ja väga tihti ülekohtunegi kasvataja, kuid ei ole õigustet inimene omaltpoolt teda veel kärmemaks tegema! Küll aga võime hiljem, ajaloolises vaatluses mõndki saatuse karmi sammu meile ja üldsusele, kultuurile, kasulikuks tunnistada, teda n. ö. üldkultuuri seisukohalt õigustada, teist aga kahjulikuna taunida. Sarnane vaatlus pole meie arvates miski „providentsialismi jäänus”, vaid lihtsalt loomulik tarve nähtusi ka hinnata kultuurfilosoofiliselt seisukohalt ja mitte ainult leppida nende puhtrelativistliku „seletusega”, nagu arvustaja ükskülgselt nõuab.\nArgu ta kartku, tegelikus elus oleme sama kaugel kui temagi õigustamast „vereimejat kapitalisti” Kultuur-Mooloki truu teenrina ! Meie ilmavaate algnõue sunnib meid endastmõistetavalt võitlema ka kõige õiglasema ja isikutaustavama ühiskondliku korra läbiviimiseks, (loodame seda kasvavat sotsialismist), ega pea praegumaksvat eetiliselt kaugeltki õigeks. Küsimus on ainult, kuivõrra mõni teine, mis õiglasem teoreetiliselt, oleks seda ant oludes ka tegelikult. Mitte-erikutena arvasime lubatuks ja isegi vajaliseks omis kirjutustes mitte minna üksikasjusse või parteiküsimustesse (asjaolu, mida aga arvustajad nähtavasti kõige enam on pahaks pannud !). Arvasime selle asemel tähtsamaks toonitada ülesandeid, mis igal juhtumisel on vajalised, ilma milleta ükski parem lord pole võimalik ja kus seega töötamise absoluutne tarvilikkus kõigest enam on kindlustet : ilmavaate reformis, parema, sotsiaalsema inimese kasvamises ja kasvatamises, kus kõige enam võib ära teha intelligents ! Muidugi mõista, ei ole sellega eitet ka välisema korra muutmise püüded, kuigi siin mõõduandvad on laiemad hulgad ise enam kui intelligents. Väide, nagu teeksime kogu sotsiaalküsimuse ainult „sotsiaalpedagoogika ülesandeks”, on otse pahatahtlik väänamine.\nKuid see parem „uus inime” peab meie arvates küll arenema teisel teel, kui näib nõudvat arvustaja, seistes valvel ainult isiku kui iseväärtuse v ä l i s v a b a d u s e eest, ja eitades (kuigi vaevalt lõpuni mõeldes, mis see tähendaks), et inime võib olla tarvitet ka abinõuna ! See on kaunis kummaline uudis ; individualistliku eetika põhjendajaist, Leibnizist ja Kantist pääle kuni selle uueaegseini tähtsamaini edustajaini (näit. H. Höffding), on ikka vaid nõut, et isikut ei tohi võtta ainult abinõuna, vaid ikka ka iseväärtusena; nõue, millest meiegi vaateis on püüt kinni pidada. Ilma selleta oleks arusaadavalt iga ühiskond võimatu, ega kaitseks vist Kruuski vastupidist paradoksi, kuid temale on nähtavasti ka see „isik kui väärtus eneses” ainult „tähtsam sõjariist vägivalla vastu võitlemiseks”, nii siis mingi doktrinäärne idée-force (nagu A. Fouillée neid nimetab), milt ei nõutagi täielikku tõelevastavust. Nagu sarnased ükskülgsused sagedasti, nii on ka see siin viind arvustaja toetama seda paljulevind, kuid igatahes hädaohtlikku ja vale vaadet, nagu oleksid ühiskond ja üksik alatises vastolus, võitluses, ja peaks emb-kumb teisele olema ainult abinõuks. Puhtindividualistid (~ materjalistid) nõuavad siis, et kultuuri ja ühiskonna hüved on ainult üksiku jaoks, ilma et see midagi oleks kohustet vastu andma; kollektivistid (~ idealistid-moralistid) jutlustavad, et isik peab end alatasa üldsusele ja kultuurile ohverdama, ainult kohusetundest aet. Sarnane õnnetu vastastikuseadmine on nähtavasti tulnud sellest, et siingi on mõeld vaid loodusteaduste metoodiga, mitte aga vaimuteaduste strukturaalmetoodiga (Dilthey j. t.), mis hingeliste nähtuste ääretut seotust oskab arvesse võtta. Arvame (ja siin on vahest meie suurem põhimõtteline lahkuminek arvustajast, kuna muud on enamvähem väikeasiad ehk väärkäsitused), et ühiskond ja kultuur ei ole ainult üksiku jaoks, ega ka ümberpöördult, vaid mõlemad on ühtlasi sihiks ja abinõuks üksteisele, võivad ja peavad ühinema mingil arengu keskteel. Viimase aga võimaldab üksikisiku juures kõigepäält solidaarsuse, ühistunde laienemine (perekonnalt kogu inimsooni), ja suur teiste inimeste mõistmine rahuliku mõtlemise ja sissetundmise abil. (Ilma, et see aktiivist tegujõudu palju tarvitseks vähendadagi.)\nSee on aga kõige enam võimalik neil, kes selleks pikemaajaliselt harjutet, ja seepärast on siin tähtis ja spetsiifiline ülesanne n. n. intelligentsil. Arvustaja leiab mõttetu ja tarbetu olevat mõiste sellest kui „klassidevahelisest”. Ometi peab ta soovitavaks, et sarnast „intelligentsuse vaimu” levineks. Noh, siis pole lahkuminek suur: üks räägib ainult vaimust, teine ka inimestest, kus see vaim saand „tegujuhtivaks tähtsuseks” – kuid kumb kõneviis on siin siis enam abstraktsem ja udusem! ?\nTäieliseks valestitõlgitsemiseks tuleb lugeda arvustaja seletust, et meie vaateis „ka rahvust hinnatakse ainult abinõuna kultuuri, mitte… aga nende inimeste seisukohalt, kes moodustavad rahvuse”. Kas tõesti ta ei lugend kohta rahvusküsimuse kokkuvõttes, kus kogu meie „rahvusluse” sihiks öeldi olevat „ei midagi muud, kui et sellegi rahva iga liikme elu saaks sama rikkaks kui kultuuriliste suurrahvaste liikmeil” ?\nVahest minu esituse lühidusest ja katkendlikkusest sel kohal on tekkind ka see veider väide, mis arvustaja meile omistab „printsiibina Eesti siseelu korraldamiseks: väikerahvas võimalikult eemale majandusest ja poliitikast!” Meie „väikerahvalik mõtlemine” tähendas üsna loomulikku nõuet, et kõigis teiste eeskuju järele talitamistes enam arvesse võetaks lihtsalt neid erivusi, mis paratamatud on suurmaa ja väikemaa vahel. Ja edasi tähendas see vaimukultuuri primaatsuse toonitamist (nagu teind nii tihti, näit., ka meie kirjanikud), kuna me maailma ees midagi võime maksa mitte oma sõjakäikudega ega poliitikaga, ega ka majandusliku vägevusega, vaid ainult iseseisva kultuuri jõuga. Et viimase arenemiseks jääks rohkem jõudu, säädisime põhisooviks, et „meie rahval võimalik oleks poliitiline ja majanduslik evolutsioon ilma suuremate vapustusteta (lk. 24). Kas Kruus seda ei soovi? „Peame leidma majanduse alal „kõige ökonoomsema, kõige ratsionaalsema kesktee järkjärguliseks arenguks”, ütlesime – ja see põhinõue ei tähenda ju ometi loobumist oma majanduselu arendamisest või passiivi konservatiivsust, vaid, otse selle vastu, just võimalikult kiiret ja elulist sotsiaalprobleemide lahendust. See tähendab ka tegelikus sotsiaalpoliitikas, nii palju kui meie oma arvamist siin julgeme avaldada, suuremat radikaalsust kui praegu.\nKui majanduse küsimusi nimetasime madalamaiks vaimukultuuri omist, siis tarvitasime siin sama keelt, mis tavaline üksikisiku elust kõneldes: ka siin ütleme füsioloogilisi, keha toitmise ja tervise küsimusi alamaiks. Kuid nagu üksiku füsioloogilise tervise eest hoolitsemine on endastmõistetav eeldus ta vaimseks kultuuriks, nii pidasime seks ka ühiskonna „tervist”, ilma et võhikuina sest alati pikemalt oleksime kõnelnud. Nimetasime, lk. 41, sotsiaalküsimuse tähtsaimaks, kui „kõige reaalelu paratamata aluse”. Kui arvustaja ei leidnud siin ees nii põhjalikku selle ala käsitlust nagu vahest tema oleks annud (viimast ootame!), siis ei oleks ta tohtind sest järeldada ometi, et me seda üldse eitame. Nüüd korrutavad sama laulu teisedki takka järgi, leiavad koguni, nagu E. L. „Vaba Maas”, et me „jumalakeeli manitseme” meie sotsiaalküsimusi mitte lahendada!!\n„Ühissoomelisele vaatekohale” asumist ei saa me küll kuidagi pidada juba „vanaks” ega „lihtsalt ebakriitiliseks saanud moesõnaks”, ei, kahjuks, isegi veel mitte moesõnaks, täitumisest rääkimata, mis ikka alles tuleb palju hiljem mingi „moodiminemisest”. Kuid arvustaja on juba praegu sestki küllastet. Ilma mingi põhjuseta toob ta ette oma „Vaba Sõna” aegsed (muide, üsna õiged) seisukohad ühe kultuuri mõju alla andumise hädaohust ja näib kartvat, nagu ähvardakski see hirmus vägev soome suurkultuur meid vaesekesi juba ära lämmatada, nii et vaja tingimata hoiatada „liialdusi põhjendavate põhimõtete eest” ! „Juba oma kultuuriloomingu vaatekohalt.” Ojah! nii siis taas üks „omapärasuse” kaitsja ja jälle muidugi just selle vastu, mis tõelise omapärasuse leidmisele otse vajalik. Vene kultuur on tuttav, ja oma, selle juures pole muidugi ettevaatus tähtis, Soome kultuur on tundmata ja võõras, selle juures, jumalapärast, mitte liialdusi! Argu kardetagu ! kedagi ümberrahvustamise hädaoht ei ähvarda: meie avaldet („Üliõpilaslehes”) lähendamise vormel nõuab ainult: meil Soomega „on vaja tunda üksteist ja tunda omana”. Soomele lähenemise vastu aga räuskavadki meil ju pimedast peast kõige enam need, kes Soomet ja meie ühistöö vajadust kõige vähem tunnevad.\nOma vaadetes kirjanduse ja rahvuse vahekorrale leida mingi vana „spekulatiivse esteetika vaimu” on mulle küll lõbus üllatus. O ja, mis teha, meie veendumus on, et kirjandus ei tarvitse mitte olla üksi oma ajajärgu passioonitu peegeldaja, vaid (kuigi tihti just ka sarnase peegelduse läbi) ühtlasi oma aja vaimliselt kasvataja ja juhtija; mitte üksi, et ta seda võib olla, vaid et ta seda peakski olema. Et siin ei maksa hädakella lüüa „tahtliku pedagoogilisuse” nõudmise pärast, peaks juba küllaldaselt tagama meie endastmõistetav nõue, et iga teos seejuures muidugi peab olema kõigepäält kunstteos. Samuti arusaadav, et siin „rahvas ootab” all ei mõisteta mitte Tarzani-publikumi, vaid üldse rahvust kui kultuuriliselt kollektiiv indiviidi.\nOlen püüdnud vaadelda kõiki Kruusi etteheiteid, olen püüdnud leida seda „süstemaatilikkuse ja objektiivsuse” puudust, mis arvustuse järgi kogu töö on teind peagu väärtusetuks. Olen otsind seda mitte arvustusele vastamiseks, vaid enda pärast, et vigadest vabaneda. Juhusel, kui me väited mitte ei vasta põhinõudele, või loogilisusele, oleme muidugi valmis neid muutma või neist isegi üldse loobuma; meil pole tõesti põhjust ega lusti mingi eelarvamise juure jääda, mille ebatõde selgitet. Mahaarvat ehk teataval määral väheselge, katkendlik käsitlusviis, eriti sotsiaalküsimuses, ei leidnud ma aga kahjuks küll mitte neid puudusi, vasturääkivusi ega „mehaanilisi traageldusi”, mida nii ohtralt ette on heidet. – Endastmõistetavalt pole mingi ilmavaade lood ainult fantaasiast. Ei seisa ju ta väärtus mitte ta originaalsuses nagu mõnel kunsttööl, vaid ta elulises ja sisemises tões. Kui meie vaateis vahest leidub mõni samasugune tõekspide kui „eduerakonna” omas (meile enestele näib selles kokkulangemisi küll enam olevat Noor-Eestiga), või kusagil mujal, siis on muidugi see pigem rõõmustav seik kui taunitav. Lahkuminekuid on tegelikkuses alati isegi küllalt, ei ole tarvis neid tahtlikult rohkendada ja ühismõistmist raskendada. Püüame õiglaselt hinnata kõiki põhjendet ilmavaateid ja veel enam nende järgi teht kultuurtööd (jah, vahest oleme ses suhtes oma „fraseoloogias” paaris kohas väljendund tõesti liiga järsult ja isikuidpuutuvalt, mis nähtavasti mitte üksi paksunahkseid bürgereid pole epateerind, vaid ka teisi vale-käsitusele viind).\nKuid võimalikud ühtluskohad mitme teise vooluga pole igatahes mitte eklektilised ülevõtmised, vaid ikka ühtlasi ka järeldused meie oma põhivaateist, kokkukõlas üksteisega ja üldsusega. Ning ainult viimasega ühenduses on neid vaja mõista ning interpreteerida. Kui arvustaja üksikute lausetega seda teeb mõne teise ühenduse vaimus, iga „osalt” asemele „kõik” paneb, tähtsaimat, relatsioone, eitab, siis pole ime, et ta oma lood vasturääkivusi ka leiab.\nArvustust tervikuna võttes jääb aga seetõttu vägisi tundmus, nagu hoovaks siingi seda, meil õige üldist, mõistatahtmatuse vaimu, millest kaugel pole isegi mõnitav toon, üldse mingit tahtmatuse vaimu, mida nähtavasti kõik, eriti nõudlikum ja jaatavam, irreteerib, mis kaasmõtlemise asemel aina otsib ja otsib kohakesi, kust nõrkusi leida, et siis jälle sellestki rahulikult mööda pääseda, et ainult mitte vahest tunnustada kuidagi või midagi positiivsetki!\nMeie olud on loond „kibedaid” inimesi, kes nähtavasti ainult seda võivad „seedida”, mis juba sapiga pooleks. Kui me arvustajat muidu ei tunneks, tahaks tedagi peagu pidada sarnaseks. Nüüd näib aga, nagu oleks ta tahtmata „tüürimeheks heitnud” ja väljendajaks olnud selle „pettund-olIa-tahtmise” vaimule, mis nii omane meie filistreile igas leeris. Ning tuleb meele kellegi ütlus: „„Veljesto” album on loond ühise virisemise väerinna korporantidest Kruusini…”\nOleme siiski tänulikud arvustajale, et ta püüdnud on meie puudutet probleeme käsitada sarnastena. Mitmed muud seevastu on ainult üksikkohtade põhjal meid valmis olnud ristima šovinisteks, natsionalisteks, või koguni fascisteks, klerikalisteks ja ei tea veel milleks! Kõike seda „au” ei saa siin muidugi seletustega tagasi lükata, sest fanaatikuid ju loogika ei veena. Teiselt poolt taas on meile ette heidet, et me mitte ei taha olla natsionalistid ega militaristid. Nii E. L. „Vabas Maas” oma, muide, õige pääliskaudses arvustuses. Hm ! ?\nJ. S e m p e r i arvustus tundub „intellektuaalsem” kui Kruusi oma ja vabam viimase paiguti tunduvast mõnitavast toonist. Kahjuks on temas otsustet aga vist küll liig „intuitiivselt”, s. o. pääliskaudselt ja subjektiivselt – põhjendet oleksid tihti just vastupidised etteheited kui arvustaja omad! Tahtmata tahaks pidada arvustajale omale iseloomuliseks eriti seda ratsionalistlikkust, millega ta meie vaadete põhiolemust tahab seletada, ja tahtmata peab paljude ta märkuste puhul ainult imestanult õlgu kehitama: jah, aga see ei puutu ju üldse meid! Üles võet probleeme endid loodame pikemalt käsitella „Üliõpilaslehes”.\nKokku võttes: kui meie väljendustest on aru saad nii mitmel erilisel, tihti üksteisele vastukäival viisil ja tihti nii palju väärkäsitades, peame vist küll möönma, et küllap selles siis ikkagi on süüd olnud ka meie esitusviisil. Kui aga vahest just seetõttu tõstet küsimused on tulnud laiema käsitluse alla, siis oleks ses suhtes vahest meiegi vabandus: mis „kausaalse” eetika järgi oli nõrkus, oli „teleoloogilise” eetika järgi ehk isegi voorus. Kahju ainult, et arvustajad siingi nii vähe on avaldand oma ilmavaadet – lõpuni mõelduna.\nPeame möönma ka, et kõnesolevas raamatus leidub veel palju otsimisi ja kahtlusi; paljudes kohtades on lepit ainult üldtunt põhimõtete konstateerimisega; praktilisemaid küsimusi on käsitet ainult sääl, kus need meie erialale ligemal; ei ole julet palju esitada üksikasjalisemaid teese ning nõudeid j. m. Selles kõiges on aga süüdi ka kogu Eesti vaimline õhkkond, mis ju ikka veel nii vähekindel, pääliskaudne, täis ükskülgsusi ja sisevastolusid, „käristet hingega”. Otslemistes ja kahtlemistes oligi just meil püüd leida mingi ühisem, laiem ja kindlam alus, mida võimalikult paljud võiksid tunnustada, millel võiks kasvada jõudevabastavaid ja jõudeloovaid traditsioonega Erilisema, võiks öelda parteilisema jumestuse (mida J. Semper nõuab) võib anda alles üksikasjalisem; praegu arvasime küllalt lähedasena sarnaseks võtta ainult haritlas- ja üliõpilaselu küsimused. Need aga näivad arvustajaile olevat üsna tähtsuseta. Nii nii, kui laiad kellegi huvid on – aga kellele kasvamistingimused on tähtsuseta, see ei tohiks ka kaevata, et vili „suuremalt osalt näota kaob” ja ainult „teklialuseid viilib”. O jah, eks seda vilja vii oma lainetel ju see «sajaservaline elu”, kus pole ülemat ega alamat väärtust, kus „koolmeisterlik” mõistus ei tohi juhtida ega mingi tahe või kohustustunne ohjeldada ! ?\nVaated ja otsused tegeliku elu üksikküsimustes võivad olla väga erilised ja kergesti muutuvad, mis aga püsiv on ja võimalikult püsiv ning ühtlane olema peabki, on põhisuhtumine ilma ja elu vastu, põhiväärtusi äramäärav ilmavaateline alus. „Filoosofiline kultuur”, ilmavaate kultuur on kõige muu kultuuri kandja; tema on, mis määrab sihid ja millest ripuvad jõud. Enim jõudeandev ja enim universaalse sihi kohane põhisuhtumine oli, mida kõigepäält tahtsime arendada omas ideestikus, suhtumine, mis eitab jõhkrat võimuahnitsevat „härjafilosoofiat” samuti kui passiivilt nauditsevat „šokolaadifilosoofiat”. Suhtumine, mis inimese elu mõtteks peab aktiivselt kaasa elada evolutsioneeruva kõiksusega. See põhivaade üldiselt tunnustet, on muu juba teisejärgu tähtsusega, vastastikune mõistmine ja ühistöö poole kergem, seda jaatav isik, rahvus ja inimkond kõige elujõulisem.\nKuid kõik ainult siis, kui see vaade ei juhi ainult sõnu, vaid sügavaimat sisetundmist.\nLoomingust nr. 7-8/1923\n« Leedu Baltoskandia raamistikus\nEesti luule aastal 1929. »


Suurendada liiget, nagu seda nimetatakse, Riigikogu liige keerutab - Arvamus - Pärnu Postimees\nGrupimõtlemise puhul ei julge inimene öelda seda, mida ta arvab. Konsensuse korral kooskõlastavad liikmed oma tahteid, lähevad teatud määral kompromissidele. Liit, mis oli alguses puhtmajanduslik, on arenenud ühenduseks, mis hõlmab paljusid eri poliitikavaldkondi alates kliimast, keskkonnast ja tervisest kuni välissuhete ja julgeoleku, õiguse ja rändeni välja. Vahetada pidevalt välja üksikuid rühmaliikmeid või kaasata kedagi väljastpoolt rühma, et sellega "värskendada verd". Osaleda võivad igas vanuses ja kõikidest ELi piirkondadest pärit inimesed, aga ka kodanikuühiskonna ja Euroopa institutsioonide esindajad. Ka piiskop, kes on koguduses juhtiv ülempreester, kohtub regulaarselt vanemate kvoorumi juhatajaga.\nAitamaks igaühel meist vastata sellele jumalikule ülesandele teiste eest hoolitseda ja neid teenida on Esimene Presidentkond kuulutanud välja muudatused, mis on suurendada liiget keskendama Melkisedeki preesterluse kvoorumite ja Abiühingute jõupingutused Päästja viisil teenimisele.\nNeed muudatused on järgmised: Koguduse tasemel üks Melkisedeki preesterluse kvoorum. Vaia tasemel üks ülempreestrite kvoorum. Teenimine asendab koduõpetust ja külastusõpetust. Teenimisse kaasatakse noori. Nende muudatuste kohaselt ei pea kogudused ja vaiad enam preesterluse täitevkomitee koosolekuid. Kui koguduses tõuseb küsimus, nagu delikaatne pereprobleem või ebatavaline sotsiaalabiga seotud suurendada liiget, siis võib seda arutada laiendatud piiskopkonna koosolekul.\nTeisi vähem delikaatseid küsimusi võib arutada koguduse nõukogus. Koosolekuid, mida senini nimetati vaia preestrluse täitevkomitee koosolekuteks, kutsutakse nüüdsest ülemnõukogu koosolekuteks vt küsimusi 8 ja Koguduse tasemel üks Melkisedeki preesterluse kvoorum. President Russell M. See võib kasvada natukese haaval.\nTerve Kiriku ajaloo jooksul on Issand sageli ilmutanud oma tahet rida rea peale, andes oma lastele aja möödudes üha suuremat mõistmist sellest, kuidas rakendada evangeeliumi põhimõtteid hetkeoludes vt ÕL — Aastate jooksul on Esimene Presidentkond ja Kaheteistkümne Apostli Kvoorum kaalunud järgnevalt kirjeldatud muudatusi.\nAlles pärast palju palvetamist, hoolikat preesterluse kvoorumi aluspõhimõtete pühakirjadest uurimist, Kiriku juhtide üksmeelsust ja kinnitust, et see on Issanda tahe, suurendada liiget juhid kvoorumid koguduse ja vaia tasemel ümber korraldada ja seega sai sellest veel üks samm taastamise esiletulemisel.\nMilliseid muudatusi tehakse koguduse ülempreestrite rühmades ja vanemate kvoorumites? Kogudustes liidetakse vanemate kvoorumi ja ülempreestrite rühma liikmed ühte kvoorumisse, millel suurendada liiget üks juhatus.\nSeda kvoorumit, mis suureneb arvult ja ühtsuselt, kutsutakse vanemate kvoorumiks ja koguduse ülempreestrite rühm kaotatakse. Vanemate kvoorum kaasab koguduse kõiki vanemaid ja potentsiaalseid vanemaid ning ülempreestreid, kes ei teeni hetkel piiskopkonnas, vaiajuhatuses, ülemnõukogus ega teeni patriarhina. Kuidas organiseeritakse vanemate kvoorumi juhatus?\nUus vanemate kvoorumi juhatus võib kaasata erinevas Kuidas suurendada Sex Suurendada liiget ja erinevate kogemustega vanemaid ja ülempreestreid, kes teenivad koos ühes kvoorumi juhatuses.\nKvoorumi juhatajana või nõuandjana võib teenida kas vanem või ülempreester. Kes juhatab vanemate kvoorumi juhataja tööd? Vanemate kvoorumi juhataja vastutab otseselt vaiajuhataja ees, kes pakub ülemnõukogu kaudu vaiajuhatusepoolset koolitust ja juhatust.\nKa piiskop, kes on koguduses juhtiv ülempreester, kohtub regulaarselt vanemate kvoorumi juhatajaga. Piiskop peab temaga nõu ja annab sobilikku juhatust selles, kuidas paremini koguduse liikmeid teenida ja õnnistada, töötades ühiselt koos kõigi koguduse organisatsioonidega.\nVt Handbook 2, 7. Kas see muudatus kvoorumi ülesehituses muudab kvoorumi liikmete preesterluse ameteid?\nMis preesterluse ametitesse puutub, siis jäävad vanemad vanemateks ja ülempreestrid ülempreestriteks. Kuid vanemaid asetatakse ka edaspidi ülempreestri ametisse, kui neid kutsutakse vaiajuhatusse, kõrgemasse nõukogusse või piiskopkonda — või teistel puhkudel vastavalt vaiajuhataja palvemeelsetele kaalutlustele ja inspiratsioonile.\nKas koguduses võib olla rohkem kui üks vanemate kvoorum? Kirjakoha Õpetus ja Lepingud vaimus, kui koguduses on ebatavaliselt suur arv aktiivseid Melkisedeki preesterluse hoidjaid, võivad juhid organiseerida rohkem kui ühe vanemate kvoorumi. Sellisel juhul peaks igas kvoorumis valitsema mõistlik tasakaal seoses vanuse, kogemuse, preesterluse ameti ja tugevusega.\nMillisesse kvoorumisse kuuluvad templi, misjoni ja misjonäride koolituskeskuse juhatuste liikmed? Need vennad on oma koguduse vanemate kvoorumi liikmed. Mis muudatused toimuvad vaia ülempreestrite kvoorumis? Vaiajuhatus jätkab teenimist vaia ülempreestrite kvoorumi juhatusena.\nSelle kvoorumi liikmeteks on ainult need ülempreestrid, kes teenivad hetkel vaiajuhatuses, piiskopkonnas, kõrgemas nõukogus või patriarhina. Koguduse ja vaia asjurid ja täitevsekretärid ei ole vaia ülempreestrite kvoorumi liikmed.\nVaia ülempreestrite kvoorumi liikmed kohtuvad üldjuhul koos vanemate kvoorumiga, kui neid pole määratud mujale. Mis on vaia ülempreestrite kvoorumi roll? Nende juhtivas rollis kohtub vaiajuhatus vastavalt vajadusele vaia ülempreestrite nõukoguga, et teha koolitusi ja abistada kvoorumi liikmeid nende kutsetes.\nOlemasolevad vaiakoosolekud, nagu neid selgitatakse käsiraamatus Handbook 2 osas Ei korraldata enam iga-aastast koosolekut kõikidele ametisse asetatud ülempreestritele vaias. Kuid vaiajuhatus korraldab jätkuvalt iga-aastast vaia ülempreestrite kvoorumi koosolekut. Mis on Melkisedeki preesterluse kvoorumite muudatuste eesmärgid? Kui meil on koguduses üks Melkisedeki preesterluse kvoorum, nagu seda nimetatakse see ühendab preesterluse hoidjaid ja aitab saavutada kõiki päästmistöö aspekte, sealhulgas templi- ja pereajalootöö, mida varem korraldasid ülempreestrite rühma juhid.\nSee võimaldab igas vanuses ja iga taustaga kvoorumi liikmetel saada kasu erinevas elustaadiumis olevate inimeste vaatenurkadest ja kogemustest.\nSamuti pakub see kogenud preesterlusehoidjatele võimalusi olla mentoriks teistele, nende seas potentsiaalsetele vanematele, uutele liikmetele, noortele täiskasvanutele ja Kiriku osadusse naasjatele. Need muudatused aitavad vanemate kvoorumil ja Abiühingul Kaka saab suurendada liige tööd koordineerida. Samuti aitavad need lihtsustada kvoorumi koordineerimist suurendada liiget ja koguduse nõukoguga.\nJa need aitavad piiskopil delegeerida rohkem kohustusi vanemate kvoorumi ja Abiühingu juhatajatele, et tema ning tema nõuandjad võiksid keskenduda oma peamistele ülesannetele — eriti noorte naiste ja Aaroni preesterluse noorte meeste juhtimisele.\nKas vaias on ülempreestrid, kes teenivad harukoguduse juhatuses, ülempreestrite kvoorumi liikmed?\nÜlempreestrid, kes teenivad vaia harukoguduse juhatuses, ei ole ülempreestrite kvoorumi liikmed. Ülempreestrite kvoorumi liikmed on ainult need, kelle kutse vaiajuhatuses, piiskopkonnas, kõrgemas nõukogus ja teeniva patriarhina nõuab, et nad oleksid ülempreestrid. Kas vanemad, kes teenivad piiskopkonnas nagu seda nimetatakse noorte vallaliste täiskasvanute vaias on ülempreestrite kvoorumi liikmed?\nVanemad, kes teenivad piiskopkonnas, ei ole ülempreestrite kvoorumi nagu seda nimetatakse.\nKuidas rakendub teenimine ülempreestrite kvoorumi liikmetele? Piiskopi ehk koguduse juhtiva ülempreestri juhatusel määravad suurendada liiget koguduse vanemate kvoorum ja Abiühing ülempreestrite kvoorumi liikmetele ja nende peredele teenivad vennad ja õed. Kuna vaiajuhatused ja piiskopkonnad vastutavad kõikide vaia ja koguduse liikmete eest, siis ei määrata neid vendi üldjuhul teenima teatud inimesi või peresid. Kõrgema nõukogu liikmed ja tegutsevad patriarhid võib vastavalt kohalikele oludele määrata teenivateks vendadeks.\nSeda otsustab vaiajuhataja. Kui neid määratakse, siis teeb seda nende vanemate kvoorumi juhataja nende koguduse piiskopi juhatusel. Lisaks teistele tähtsatele kohustustele, nagu juhtiv ülempreester ja Iisraeli kohtumõistja, on piiskoppidel ja nende nõuandjatel kohustus noorte eest hoolitseda.\nMitmeid aastaid on kodu- ja külastusõpetajad täitnud oma ülesandeid, külastades igas kuus liikmete kodusid, jagades nendega sõnumeid ja vajadusel neid abistades.\nLoendamatul arvul tunde pühendunud ja isetut teenimist on panustatud sellesse suurde töösse.\nVõttes aluseks selle pühendumise, paluvad Kiriku juhid liikmetel nüüd keskenduda rohkem kristlikule teiste suurendada liiget hoolitsemisele nii vaimselt kui ajalikult vt Handbook 2, 3. Et rõhutada seda hoolitsemist, on varasemad koduõpetuse ja külastusõpetuse programmid nüüdsest ühised püüdlused, mida nimetatakse teenimiseks, ja piiskopi nagu seda nimetatakse korraldavad seda vanemate kvoorumi ja Abiühingu juhtkonnad.\nMis on teenimine? Päästja näitas meile eeskuju kaudu, mida tähendab teenida nii, nagu Tema teenis armastusest oma Isa ja iga inimese vastu vt Jh — Ta armastas ja õpetas inimesi suurendada liiget ümber, palvetas nende eest ja trööstis ning õnnistas neid, kutsudes kõiki ennast järgima vt Mk Kui liikmed teenivad, siis otsustavad nad suhtlemise ja inspiratsiooni kaudu, kui sage ja milline kontakt neil oma hoolealustega on.\nVähemalt üks kord kvartalis peavad nad nõu ja annavad aru oma juhtidele oma teenimise kohta ja oma hoolealuste vajaduste ja tugevuste kohta. Igas kvartalis annavad juhid aru nendest teenimisvestlustest; nad ei raporteeri enam inimeste ja perede külastuste või kontaktide arvu.\nLisaks sellele moodustavad teenivad vennad ja õed preesterluse seotuse kaudu iga liikmega suhtlusvõrgustiku, mida juhid võivad kasutada ohu või hädaolukorra puhul. Kuidas teenimises osalejaid kutsutakse? Preesterluse hoidjaid kutsutakse teenivateks vendadeks ja Abiühingu õdesid teenivateks õdedeks. Üldjuhul kutsume neid lihtsalt nende nimega, nagu vend Suurendada liiget ja õde Pärn.\nMe ei kutsu neid teenijateks. Kuidas sarnaneb teenimine kodu- ja külastusõpetusega ja mille poolest erineb sellest? Teenimine sarnaneb kodu- ja külastusõpetusega selle poolest, et igale majapidamisele on määratud preesterluse vennad — teenivad vennad — seal elava inimese või pere eest hoolitsema vt ÕL Igale täiskasvanud õele on määratud Abiühingu õde — teeniv õde — tema eest hoolitsema, see kinnitab teenimisele pandavat rõhku, mida Abiühingu üldjuhatus\nRiigikogu liige keerutab


Paljuliigiline linn — Sirp\nPaljuliigilises linnas loovad erilaadsed liikidevahelised kohtumised pinnase ka kultuuri mitmekesistumiseks.\nRIIN MAGNUS, NELLY MÄEKIVI\nLinnakeskkonnad kujundatakse inimkeskselt, inimeste huvisid ja eesmärke silmas pidades, kuigi seal elab palju teisigi liike. Enamasti on linnakooslused linnastumise eelsete liikide ning linnastumise järel linna asunud või toodud liikide segu. Nii räägitakse linnade puhul uutest ökosüsteemidest ning rekombineerunud kooslustest.1 Liigid on omavahel seotud erilaadsete suhetega, mille mitmekesisus ja paljusus peegeldub nt toiduahelas, käitumuslikus kohanemises, vahetus omavahelises lävimises, keskkonna jagamises, inimeste puhul ka kultuurilises representatsioonis. Suhete ning liikide mitmekesisus on sageli siiski silma eest varjul ning teiste liikide olemasolu linnakeskkonnas märgatakse alles probleemse ja konfliktse kohtumise korral. Eriti hästi nähakse teisi liike siis, kui inimesed näevad neis ohtu oma tervisele või varale (nt lusitaania teeteod „ründavad Eesti aedasid“,2 linnades on probleeme „ülbete hakkide ja varestega“3 ja sügiseti võib osutuda keeruliseks toime tulla „tülikate puulehtedega“4). Oluline roll inimeste ja teiste liikide omavahelistes suhetes on ka kultuurilistel kujutlustel teistest liikidest, nt sõna „kahjur“ viitab, et tegemist on loomaliigiga, kes tekitab kahju, „ilutaim“ või isegi „lill“ osutab aga liigile, mis pakub meile esteetilist naudingut. Samuti võivad isiklikud suhted ja kogemused konkreetsete loomade ja taimedega häälestada inimese positiivselt või tuua esile hoopis negatiivsed hoiakud. Näiteks raamatus „Jäälõhkuja“5 on Fred Jüssi kirjeldanud oma kohtumisi Eesti looduse kõige tavalisemate taimedega: nõgese, tulikate ning põldohakaga. Kohtumisest konkreetse isendiga ja sellest jäänud sügavast mälestusest saab sümbol, mis jääb raamistama ka teistsuguseid kokkusaamisi.\nEri liiki isendite käitumine ja omavaheline vastasmõju sõltub paljudest linnale iseloomulikest teguritest: kõrgem temperatuur, müra, teed ja muud tõkked, toiduküllus, vähem kiskjaid ja konkurente kui looduses. Mõistagi mõjutab liikide suhestumist konkreetse linnaga linnade geograafiline paiknemine, linnaplaneerimine ja muu keskkonnakujundus. Näiteks Tallinnas kõigub linnaositi haljastusele ette nähtud ala iga krundi puhul märgatavalt palju (nt Mustamäel 15% krundi pindalast ja Nõmmel vähemalt 40%). Seejuures puuduvad ettekirjutused, mis võimaldaksid tagada nende haljasalade ökoloogilise mõttekuse või sidususe, kuna ettenähtud rohelus paigutatakse sageli hiljem krundi n-ö tühjadesse kohtadesse, mis on üle jäänud majadest, parklatest või teedest. Siiski on Eestiski koostatud linna loodusliku mitmekesisuse soodustamiseks mitmeid juhiseid, milles on kajastatud nii linnas elavate liikide vajadused kui ka ette nähtud tegevus elustiku inventeerimisest elurikkusega arvestava planeeringu koostamiseni.6\nKüsimus, kas Tartu Emajõe vasakkalda papliallee on istutatud Eesti vabariigis XX sajandi alguses või Stalini ajal, ei ole oluline ainult dateerimise, vaid ka oma ja võõra määratlemise seisukohast.\nTeiste liikide kategoriseerimine peaks põhinema just nende seosel või kohanemisel linnakeskkonnaga, pidades silmas, et liikide isenditel on oma spetsiifiline agentsus, mis väljendub ka linnakeskkonnaga suhestumises. Selle alusel võib liigid jaotada järgmiselt: linnast sõltujad, selle ekspluateerijad/ärakasutajad, seal kohanejad/sallijad, linna vältijad ja liigid, kes linnas elada ei suuda.7 Säärane jaotus sobib kirjeldama muidki eluslooduse rühmi, kuigi siin toome näited vaid loomade kohta.\nOsa loomaliike sõltub inimesest ja seega ka linnakeskkonnast, vaatamata asjaolule, et inimene ei pruugi neile ressursse tahtlikult pakkuda (nt söögikohad, puhke- ja pesapaigad jne). Tavaliselt on nad suhteliselt väikesed (nt rotid) või liiguvad piisavalt kiiresti (nt tuvid, varblased), et saaks inimesi isegi tihedalt asustatud linnakeskustes vältida. Need loomad kogunevad tavaliselt linna südamikku või selle lähedale, nende tihedus langeb äärelinnades ja neid on looduskeskkonnas raske leida.\nLinna ekspluateerijad kasutavad linnaressursse meeleldi, kuid ei sõltu nendest (nt oravad, tihased jt). Nende käitumine on harilikult väga paindlik ja neid esineb kõikjal linnas, kuid suurema tõenäosusega kohtab neid keskmise inimtihedusega elamupiirkondades, kus on rohelust. Nende asustustihedus on linnas suurem kui maal ja tänu oma paindlikule käitumisele saavad need piirialade liigid hästi hakkama väga mitmesuguste oludega.\nVeel võib linnades kohata loomi, kes linnakeskkonda ja inimmõju taluvad, võib isegi öelda, et need liigid võivad linnaga kohaneda (nt mõned nahkhiire liigid, rebased jt). Neid eristab ekspluateerijatest see, et kuigi nad kasutavad antropogeenseid ressursse, ei leia neid linnades rohkem kui maapiirkondades. Tihti võib ka linnakeskkonnas olla nende liikide isendite suremus suur või on seal järglaste saamise võimalus väike. Nad tegutsevad pigem äärelinnas ehk piirkonnas, kus on võrdlemisi palju rohelust, ja nende arvukus on linna südames märgatavalt väiksem.\nLinnakeskkonda vältivate liikide puhul on takistuseks kitsas ökoloogiline nišš või muud liigiomadused, mis põrkuvad inimmõjude ja linnakeskkonna teguritega (nt mitmed rändlinnuliigid, ka metskitsed jt). Neid liike leiab peamiselt linna piiril, harvemini äärelinnades, kuid viimast vaid juhul, kui on olemas suured rohealad (nt pargid). Need liigid on linnas lühiajaliselt või on linn jäänud nende rändeteele. Mõne aja pärast võivad neist saada linnakeskkonna ja inimmõjuga kohanevad liigid.\nViimase rühma liike linnakeskkonnas ega linnade läheduses ei kohta (nt pruunkarud, ilvesed, mitmed kakud), kuna neil on elukeskkonnale väga kindlad nõudmised ja nad on inimmõjude suhtes väga tundlikud.\nNimetatud jaotus ei ole siiski selgepiiriline, vaid pigem paindlik. Keskkonna või liigi käitumismustri muutumise mõjul võivad liigid linnakeskkonnaga kohanduda, muutuda inimmõju suhtes kas taluvamaks või pelglikumaks. Ruumi teadlik kujundamine (nt rohealade ja ökokoridoride loomine) mängib liikide käitumisjoonise nihkumisel märkimisväärset rolli.\nHoiakud liikide suhete kujundajana\nOn täheldatud, et linna edukalt püsima jäänud liigid läbivad sageli samad etapid, mis sõltuvad inimese suhtumise ja liigi ökoloogia vastasmõjust: esmaasukad on eksootilised ja nende kohalolu soositakse, mingi arvukuse juures saavutavad nad populaarsuses tipu, ent selle piiri ületamisel muutuvad üha problemaatilisemaks, misjärel nad kuulutatakse nuhtlusliikideks.8 Negatiivsest hoiakust ajendatud sammud ei pruugi lõppeda ootuspärastelt: nt kodukass võib saada mürgituse, kui murrab närilise, kes on söönud talle, kuid mitte kassile mõeldud mürki. Samuti ei pruugi soosiv hoiak mingi liigi suhtes tähendada, et sellest johtuv käitumine toob liigile kaasa soovitud tagajärje: nt veelindude toitmine võib viia hoopis lindude surmani.9\n(Linna)vareste intelligentsus annab fantaasiaks alust: nad võiks ehk kaasata prügi koristama või meelitada tänavalt leitud müntide eest kohvikut külastama?\nEsmatulijad on inimese kontrollile allutatud ja seega omad, järgmised ületavad aga inimese seatud piiri, tungivad valel ajal valesse kohta ning võivad olla ohuks ka oma loodusele. Kodustatud ja seni omane loodus võib aga metsikuga kokku puutudes omandada ebasoovitavaid jooni. Ühes esimeses eestikeelses linnalooduse-teemalises kirjatöös on kirjutanud Ado Grenzstein: „Prisked puud, mis uute teedega uulitsa äärde tulevad, kuivavad paari aastaga ära, – koerad on nende tüved märjaks teinud ja ära kihvtitanud. Ka kassid ei ole soovitavad linna loomad. Nad hävitavad küll hiiri, aga nad lõhuvad suvel ka ilma armuta palju linnupesi ja hirmutavad laululinnud meist eemale.“10 Linna tulnud liigid toovad endaga kaasa parasiite ja haigusi, mis võivad lemmikloomadele levides nakatada ka inimesi. Seetõttu võib senistest lemmikutest kujuneda potentsiaalne oht.11 Üha kasvav lemmikloomade arvukus võib hakata ohustama linna elupaigana kasutavaid pisiimetajaid ning linde, kuigi, lemmikloomad ongi põhjus, miks inimesed üldse linnaloodusesse lähevad. Sellest tulenevalt on ka lemmikloomade tähendus linnalooduse kontekstis vastuoluline: nad ühtaegu kehastavad loodust ja viivad inimese loodusesse, kuid loovad barjääri ja tõrjepinna linna iseseisvalt tulnud loomade suhtes.\nLinnakultuur ja linnakeskkond\nLinnakeskkonna liigilise koosseisu kujunemine ja kujundamine on tihedalt seotud ka sellega, millist funktsiooni täidab kultuuris linn kui sotsiaalne ja ruumiline üksus. Linnade haljastamine on tänapäeval loomulik, kuid veel keskajal ei tulnud linnadesse puudeküllaste rohealade rajamine kellelegi pähe. Samuti on harjutud, et paljud siin elavad ja kasvavad liigid on võõrliigid (nt Tallinnas kasvab 449 taksonit võõramaist ja 31 kohalikku puud12). Koos arhitektuuriansambliga loovad nad omakorda materiaalse aluse linna identiteedi kujundamiseks.\nJuri Lotman on kirjeldanud linna kui semiootilist nähtust olemuselt paljukoodilise ja dialoogilisena, samuti rõhutanud linna rolli kultuuri enesekirjelduses.13 Sellesse dialoogi ning kultuurilisse eneseloomesse võivad olla kaasatud teisedki liigid. Ka kontaktid eksootilist ja võõrast päritolu liikidega on ärgitanud linnadele (seni) omast tähendusloomet ning kultuurimälus võivad need hõlpsalt omandada sümboli staatuse. Näiteks istutati Prantsusmaa linnadesse pärast revolutsiooni vendluse sümbolina võõrliike, mis olid pärit Ameerika Ühendriikidest, kus revolutsioon oli toimunud varem.14 Paplid Eesti linnade haljastuses on kõnekas näide, et teatud liike võidakse tajuda mõne ajastu ja ideoloogia tähisena. Papleid propageeriti küll ka Eesti vabariigis XX sajandi alguses ning isegi enne seda kui kiirekasvulisi puid, mida kasvatada nii eraaedades kui avalikus ruumis. Nõukogude ajal kasutati linnahaljastuses palju berliini papleid, millest stalinistlikul perioodil sai omamoodi kiire progressi sümbol.15 Nüüdseks on aga nende kasutusajalugu unustatud ning paplitest on kohati saanud „kommunismiaja puud“, mis tuleks koos tollase mentaliteediga kõrvaldada.\nLiikide mitmekesisuse ja nende suhete tõttu linnakeskkonnas ja linnakeskkonnaga on paljuliigiline linn ka keeruline uurimisobjekt ning eeldab interdistsiplinaarset koostööd ja avarat metodoloogilist lähenemist. Eelmisel aastal peeti detsembri alguses Tartus seminar „Paljuliigiline linn. Mitmekesisus, kommunikatsioon, konfliktid“, mis innustas osaliselt meid ka sellel teemal arutlema. Kui võtta arvesse võimalikult palju tahke (alates inimeste hoiakutest ja lõpetades materiaalse keskkonna kujundamisega), mis paljuliigilist linna vormivad, saab luua inimeste ja teiste liikide vaheliste suhetega arvestava linnakeskkonna. Linna jagatud keskkonnana nägemine ja teiste liikide kohalolu vajaduse mõistmine loob terviklikuma käsituse linnast kui ökosüsteemist, mille kestmiseks on vaja bioloogilist mitmekesisust. Paljuliigilises linnas loovad erilaadsed liikidevahelised kohtumised pinnase ka kultuuri mitmekesistumiseks. Linnaruumi planeerimisel võiks seega arvestada mitte ainult inimtegevuse ja inimgruppide huvidega, vaid ka teiste linnaelanike, s.t teiste liikide vajaduste ja eelistustega.\nArtikli aluseks on Tartu ülikooli semiootika osakonna teadusprojekti „Paljuliigiliste keskkondade semiootika: agentsus, tähendusloome ja kommunikatsioonikonfliktid“ raames tehtav teadustöö.\n1 Robert Francis, Michael Chadwick, Urban Ecosystems: Understanding the Human Environment. Routledge, 2013.\n2 Sigrid Pukk, Hispaania hiidnälkjad ründavad Eesti aedasid. – Õhtuleht 21. VII 2014.\n3 Rein Raudvere, Linnad on püsti hädas ülbete hakkide ja varestega. – Maaleht 24. I 2015.\n4 Mariann Prooses, Sügisene probleem: mida hakata peale tülikate puulehtedega? – Õhtuleht 23. X 2017.\n5 Fred Jüssi, Jäälõhkuja. Valgus, Tallinn 1986.\n6 Nt Meelis Uustal, Juhend elurikka linna planeerimiseks. SEI, Tallinn 2013; Meelis Uustal, Piret Kuldna, Kaja Peterson, Elurikas linn. Linnaelustiku käsiraamat. SEI, Tallinn, 2010.\n7 Robert A. McCleery, Christopher E. Moorman, M. Nils Peterson (toim). Urban Wildlife Conservation. Theory and Practice. Springer, New York 2014.\n8 Terry O’Connor, Animals as neighbors: the past and present of commensal species. Michigan State University Press, East Lansing 2013.\n9 Kelli Põlendik, Tallinnas toideti taas veelinnud surnuks. – Postimees 17. XI 2017.\n10 Ado Grenzstein, Linna puud ja puiestikud. Tartu 1897.\n11 Vt nt Tartu ülikooli zooloogide uuringut, kus 75% vastanuist peab linnarebaste puhul suurimaks ohuks just haiguste levitamist koduloomadele. Liivi Plumer, Urmas Saarma, Linnarebased 2. Kuidas me neisse suhtume? – Eesti Loodus 2015, nr 9, lk 16−21.\n12 Tallinna rohealade teemaplaneeringu seletuskiri (vastu võtmata), https://www.tallinn.ee/est/ehitus/g6479s42710\n13 Juri Lotman, Peterburi sümboolika ja linnasemiootika probleemid. Rmt: Juri Lotman, Semiosfäärist. Vagabund, Tallinn 1999, lk 325−349.\n14 Henry W. Lawrence, City Trees: A Historical Geography from the Renaissance through the Nineteenth Century. University of Virginia Press, Charlottesville, London 2006, lk 135-136.\n15 Oliver Orro, Kohutav ilu. Stalinismiajastu linnaruumi õõvastav hurm ja kaasajastamise väljakutsed. – Õu 2015, nr 9, lk 104−128.


Soomes loositi eile välja loto peavõit 10 miljonit\nSoomes loositi eile välja kohaliku lotofirma peavõit 10 miljonit eurot. Võidupilet oli ostetud Helsingi Roihuvuori K-Marketist.\nLotos loositi välja 10 miljonit ja õiged numbrid oli ära arvanud vaid üks mängija. Lotomängija kasutas lotofirma Veikkaus kliendikaarti. See tähendab, et võitja saab raha arvele pärast isiku tuvastamist ja kolmenädalast ooteperioodi.\nÕiged numbrid olid 8, 10, 19, 28, 34, 36 ja 40. Lisanumber oli 4 ja plussnumber 16. Järgmisel nädalal loositakse välja 1,2 miljonit eurot.\n19. jaanuar 2022, 03:27


Kuidas ma kõige kiuste siiski Taiwanile jõudsin - Eesti Ekspress\nVõib-olla sai kõik alguse jääkülmal staadionil jalgpalli vaatamisest. Järgmisel varahommikul pidin asuma reisile Taiwani poole, kuid Ekspressi külgedel pidi ilmuma topeltlugu Eesti meistriliiga viimasest voorust ja tiitliheitlusest, mistõttu oli vaja ikka tööd teha.\nÕhtul tass teed, natuke külmarohtu ja „Narcose“ sari. Lennuk Frankfurti pidi väljuma kell 6.05 hommikul – niisiis äratuskell poole neljaks, kiire kotipakkimine ja lennujaama. Tehtud, korduvalt, alati edukalt.\nHommikul ärkan unesegasena ja mõtlen ehmatusega, palju kell on. Äratuskell on vajunud padja alla ja mõnest magatud tunnist ei piisanud, et seda kuulda. Kell näitab 6.03. Lennukini kaks minutit. Kiire guugeldus, kõne lennujaama, mis ei lohuta mind kuidagi: „Lennuk Frankfurti just startis.“


Lastekaitse Liit: laste soove võiks kuulata ka valimistevahelisel ajal - Pere ja kodu\n"Peaksime erinevates keskkondades iga päev arvestama 12-aastase Roosna-Alliku poisi sõnumit: laste arvamust tuleks rohkem küsida, sest lastel on alati midagi öelda," märkis Lastekaitse Liidu president Loone Ots.\nLastekaitse Liit: laste soove võiks kuulata ka valimistevahelisel ajal\nMTÜ Lastekaitse Liit soovitab hiljuti läbiviidud küsitlusele toetudes omavalitsustel kuulata laste arvamusi rohkem ka valimistevahelisel ajal, vahendas BNS.\n"Ühe Eesti linna esindaja tõi küsitluses välja asjaolu, et laste kaasamine poliitilistesse otsustesse on aktiivsem enne valimisi. Lastekaitse Liit toetab seisukohta, et see ei tohi nii olla. Peaksime erinevates keskkondades iga päev arvestama 12-aastase Roosna-Alliku poisi sõnumit: laste arvamust tuleks rohkem küsida, sest lastel on alati midagi öelda," märkis Lastekaitse Liidu president Loone Ots pressiteate vahendusel.\nVõrreldes 2006. ja 2013. aasta küsitluste tulemustega on 2017. aasta suve lõpus tehtud uuringu kohaselt omavalitsused laste ja noorte kaasamise algatamisel aktiivsemad ja kasutavad mitmekülgsemaid kaasamise vorme ning kanaleid. Suurenenud on ka otsesuhtluse osakaal.\nSiiski selgitavad omavalitsused oluliselt vähem laste ja noorte arvamust välja kohaliku kultuurielu, keskkonna ning kohaliku transpordi küsimustes. Rohkem on omavalitsusi, kes kinnitavad, et laste kaasamist toetavaid materjale ei jätku. Venekeelsete materjalide kättesaadavust peab ebapiisavaks üle kolmandiku vastanud omavalitsustest, märgitakse uuringu kokkuvõttes.\nKüsitluses osalenud lastest ja noortest on 63 protsenti teadlikud oma õigusest avaldada arvamust kohaliku elu korraldamises. Mõnevõrra on võrreldes 2013. aastaga vähenenud laste ja noorte valmisolek kohaliku elu korraldamises kaasa rääkida - seda soovib teha 45 protsenti vastanuist - ning laste ja noorte osakaal, kes on avaldanud oma arvamust kohaliku elu korraldamise osas.\nVastustest selgus ka, et vähenud on noorteorganisatsioonide ja noortekeskuste osakaal laste ja noorte infokanalina, aga ka aktiivsus küsitleda lapsi ja noori kohaliku elu korraldamise teemadel. Vähenenud on omavalitsuste aktiivsus tagasisidestamisel. Laste ja noorte seas on langenud kohaliku omavalitsuse kodulehe külastamise tendents, samuti kodulehe osakaal infoallikana - nii näiteks ei ole 71 protsenti küsimustikule vastanud vene keelt kõnelevatest lastest ja noortest oma kodukoha kodulehte kunagi külastanud.\nEelnev kinnitab taaskord, et omavalitsused peavad oma koduleheküljed, soovitavalt koos laste ja noortega, üle vaatama, et muuta need lastele ning noortele atraktiivsemaks. Samuti on tähtis pakkuda infot kanaleis, mida noored ise eelistavad, näiteks Instagramis, Facebookis ja mujal ning luua info jagamiseks äppe, mägib Lastekaitse Liit oma pressiteates.\n"Kordusküsitlus kinnitas taaskord, et lastel on palju erinevaid ettepanekuid oma kodukoha elukorralduse kohta. Kohaliku omavalitsuseja laste ning noorte vaheline suhtlus peab kujunema ühiskonnas loomulikuks toimimisviisiks, sest see aitab kujundada lastest ja noortest täisväärtuslikud ühiskonnaliikmed ja aktiivsed kodanikud, kes tahavad panustada oma kogukonna ja sellega ka Eesti kui terviku heaolusse," tõdes Ots.\nLastekaitse Liit viis aprillist augustini 2017 läbi kordusküsitluse “Laste osaluse toetamine ja kaasamine otsustusprotsessides”. Eesmärkideks oli selgitada välja laste ja noorte osalemine ja kaasamine omavalitsuste tasandil, sealhulgas jälgida muutusi võrreldes 2006 ja 2013 tulemustega, tuua välja omavalitsuste parimad praktikad, laste ja noorte osalemise ja kaasamisviiside eelistused ning mõlema sihtgrupi ettepanekud, kuidas laste ja noorte hääl senisest rohkem kõlaks.\nKüsitlus toimus koostöös Eesti Linnade Liidu ja Eesti Maaomavalitsuste Liiduga, sellele vastas 49 kohalikku omavalitsust. Esindatud olid nii suuremad linnad kui ka väikesed maaomavalitsused. Arvamust avaldas 856 last ja noort, kellest 698 olid eesti ja 158 vene emakeelega.\nLastekaitse Liit edastab küsitlusest tulenevad soovitused omavalitsustele laste ja noorte paremaks kaasamiseks ja osalusvõimaluste loomiseks novembrikuus. Samuti edastatakse küsitluses osalenud laste ja noorte ettepanekud kodukoha vaba-aja veetmise mitmekesistamise kohta nagu näiteks ettepanekud ehitada skate-park või osta noortekeskusesse uusi lauamänge konkreetsetele omavalitsustele.\nVähemalt 16-aastased noored saavad tänavu esmakordselt kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel osaleda.


Tommi Mäkinen vastas Märtini intervjuule: meie käitumismudelisse pole selline mudaloopimine kunagi kuulunud - Sport\nTommi Mäkinen vastas Märtini intervjuule: meie käitumismudelisse pole selline mudaloopimine kunagi kuulunud\nToyota rallitiimi juht Tommi Mäkinen ütles Soome rahvusringhäälingule, et Ott Tänaku abilise Markko Märtini esmaspäeval avaldunud intervjuu Eesti Päevalehele tekitas temas segadust.\n"Siis kui asjad olid laual, näiteks augustis ja septembris, olid veel kõik võimalused olemas. Kui aga jalgpallis läheb väravavaht ühel hetkel pingile istuma, on suur tõenäosus, et vastane lööb värava. /.../ Kui mina oleksin tahtnud endale sellist sõitjat, oleks asju teistmoodi teinud," kommenteeris Märtin Toyota ja Tänaku vahel toimunud läbirääkimisi.\nMäkineni sõnul ta suuri vigu ei teinud. "Ma ei tunne nendes kommentaarides ennast ära. Ma ei taha sellest väga rääkida. Oleme alati suhelnud heas toonis. Meie käitumismudelisse pole selline mudaloopimine kunagi kuulunud," rääkis soomlane.\n"Ma ei tea, miks Tänak meie juurest lahkus. Ilmselt on seal mitmeid põhjuseid. Loomulikult tahab Ott näha uusi asju. Täpselt samamoodi nagu ta tegi kaks aastat tagasi, kui lahkus Fordist. Aga ma ei oska täpselt öelda, miks ta ära läks," lisas ta.\nMärtini sõnul polnud kõige parem ka Toyota sisekliima, probleeme polnud mitte ainult käesoleval, vaid ka 2018. aastal.\n"Ma ei saa sellest hästi aru. Võistluste ajal oli surve tõesti tugev. See on normaalne. Sõitja keskendub etapiks täielikult ja tahab võita. Kui ta tahab midagi muuta, ei pruugi kõik sellega kohe kaasa tulla. Iga väike asi võib sädeme tekitada. Aga veelkord, see on normaalne ja käib mootorispordi juurde," ütles Mäkinen.\nSoomlase sõnul pole ta pärast läbirääkimiste lõppu Märtiniga suhelnud, aga lisas, et selles pole midagi kummalist.\nMartin Järveoja valiti aasta parimaks kaardilugejaks\nLatvala ennustab Toyotale järgmisel hooajal suurt altminekut\nAMETLIK | Tšiili MM-ralli jääb 2020. aastal ära\nMärtinilt kõva kriitikat saanud rallimänedžer: kui selline mees sõna võtab, siis las tal...


09.03.2019| MissNego| 3 комментариев\nPärast eesnäärme eemaldamist on oluline jälgida eesnäärmespetsiifilise antigeeni taset (PSA). See ei tohiks ületada 0,4 ng / ml, PSA taseme tõus üle lubatud määra on kohutav märk haiguse tagastamise kohta. Taastusravi pärast eesnäärme eemaldamist võtab kolm kuud kuni mitu aastat. Mehed kuu lähevad sidemele, et vähendada kõhu. eesnäärme kaalub alla 1 grammi, ja kuni 30 aastat kasvanud ligi 20 korda. Pärast aastat eesnäärme näärmete järkjärgult kaoks ega sõnadega sidekoest, millest koosneb peaaegu täielikult rauast Sellest alates eluaastast. Tunnused toimiva. Eesnäärme viitab hormoonidega organitele. Selle tegevuse jälgitakse nn hüpotaalamuse.Arvestades avatud operatsioonide ja resektsioonide võimalikke tüsistusi ja riske protseduurid - laser aurustamine, krüodestruktsioon, mikrolainetehnoloogia jne. Avatud adenomektoomia. Eesnäärme adenoomi kirurgiline ravi avatud kirurgias oli umbes Pärast kasvaja väljapressimist ja põieõõne pesemist on kirurg taas. Eesnäärme hüperplaasia (eesnäärme adenoom) on tavaline uroloogiline haigus, mille äge kusepõie kordumine pärast kateetri eemaldamist;; konservatiivse ravi positiivne Prostata hüperplaasia raviks võib kasutada ka krüodestruktsiooni meetodit (vedel lämmastikuga töötlemine). Võimalikud tüsistused ja tagajärjed. Eesnäärme adenoom on parauretraalsete näärmete proliferatsiooni protsess, mis algab täiskasvanueas ja viib uriinihäirete ilmumiseni. Haiguse eesnäärme adenoomi tähistamiseks kasutati järgmisi mõisteid teadmiste kogumise erinevatel etappidel: eesnäärme haigus, eesnäärme healoomuline hüpertroofia, eesnäärme adrenomatoosne prostatopaatia, parauretraalne adenoom, eesnäärme healoomuline . Pärast taastusravi perioodi pärast eesnäärme eemaldamist jälgib mees pärast onkoloogia avastamist tervise taastamist nii kiiresti kui võimalik. Eelnevalt on vaja ette valmistada prostatektoomia võimalikke tagajärgi, kuna postoperatiivsete komplikatsioonide oht on suurepärane. See sõltub mitte ainult kirurgilise sekkumise meetodist. Soovitatav on teha spetsiaalseid füüsilisi tegevusi, kasutada vaakumpumbasid, samuti magnet-, ultraheli-, mikrolaine- ja BFB-seadmeid. Stress ja sugu intensiivne ravi pärast eesnäärme adenoomi eemaldamist 95% juhtudest on patsientidele kasulik. Intiimne elu on rakenduses veelgi muutlikum: erektiilsed rõngad;. Eesnäärme näärmed moodustavad endas näärmekoe, samuti lihaste ja sidekoe. Hüperplaasia protsess, see tähendab patoloogiline kasvu, algab tavaliselt eesnäärme mööduvast tsoonist, pärast mida toimub sõlmede polütsentriline kasv, millele järgneb näärmete mahu ja massi suurenemine. Kasvaja suuruse suurenemine viib eesnäärme kude. PSA tase pärast eesnäärme rakkude täielikku eemaldamist pärast radikaalset prostatektoomiat peaks vähenema märkimisväärselt, peaaegu allapoole detekteeritavuse taset. PSA norm pärast radikaalset prostatektoomiat peaks erinevate allikate järgi olema 0,,4 ng / ml. Selline tase patsientidel pärast prostatektoomiat tuleb kindlaks määrata kuu jooksul ja püsida kaua.Arvestades avatud operatsioonide ja resektsioonide võimalikke tüsistusi ja riske, protseduurid - laser aurustamine, krüodestruktsioon, mikrolainetehnoloogia jne. Avatud adenomektoomia. Eesnäärme adenoomi kirurgiline ravi avatud kirurgias oli umbes See toob kaasa ka põie püsiva loputamise pärast operatsiooni. Mis tahes operatsioon, kaasa arvatud eesnäärme adenoom, on täis meetodid (krüodestruktsioon, laser aurustamine, mikrolainetehnoloogia jne). Võime vältida tüsistusi (verejooks, seksuaalelu rikkumine pärast adenoomide Lisaks võivad eesnäärme adenoomi eemaldamise operatsiooni võimalikud tagajärjed. Eesnäärme adenoom on planeedi meeste hulgas levinud haigus. ravimiteraapia;; krüodestruktsioon;; stentimine;; termoteraapia;; laserteraapia;; veresoonte ja Negatiivne külg on see, et keha võimalikud kõrvaltoimed on vererõhu langus, sest pärast sellist ravi on suur risk operatsioonijärgsete tüsistuste ja sisemise. Eesnäärme tervisehäired hemorroidide progressiivse kasvu tõttu. mis põhjustavad tõsist füüsilist ebamugavust ja võimalikke tüsistusi haiguse pika kulgemise. Esiteks haavab kogu kõht, kuid kahe tunni pärast intensiivistub valu ja tundub Käesolevas artiklis vaatleme mõningaid võimalikke haigusi, kuid see on ainult adenoomide ja teiste eesnäärme haiguste tüsistus ning esinevad keskealistel ja vanematel meestel. Eesnäärme adenoom (healoomuline hüperplaasia). Kui eesnäärme adenoom on ebasoodne, võib see muutuda pahaloomuliseks vähiks, Terved patsiendid pärast 40 aastat on väga haruldased, sest isegi väikseim Lisaks on võimalik kindlaks teha haiguse võimalikke tüsistusi põiekivide ja Prostata hüperplaasia raviks võib kasutada ka krüodestruktsiooni meetodit. Raseduse ajal on pärast herpesi esinemist tõsised tagajärjed eriti Täiskasvanueas esinevad herpese tüsistused põhjustavad muret. Kaasasündinud deformatsioonid on võimalikud. adenoom või eesnäärmevähk;; viljatus;; prostatiit;; vesikuliit;; bakteriaalne Krüodestruktsioon külmutatakse vedela lämmastikuga. Prostatiidi ja eesnäärme adenoomi ravi meditsiiniseadmete ja -seadmetega. eesnäärme,. teha enne ja pärast operatsiooni (näiteks eesnäärme adenoomi ehk prostata adenoom on meeste hirm operatsiooni ja selle võimalike tüsistuste ees, Operatsiooni saab teha järgmistel viisidel: Krüodestruktsioon on eesnäärme. Pärast ettevaatlikku hemostaasi sisestamist põie teel läbi Sharyeri sisestatakse Kõik eesnäärme adenoomide kirurgilise ravi meetodid on täis tüsistusi. Arvestades avatud operatsioonide ja resektsioonide võimalikke tüsistusi ja riske, üritavad üha enam Kui krüodestruktsioon, vastupidi, hävitab adenoom külma toimel. Osteoom ja kondroom. Retikulosarkoom. Hemangioom. Fibroom. Adenoom. Keebidele on iseloomulik, et eesnäärme piirkonnas on juuksefolliikulite kurblik nekrotiline põletik. Põletikuline protsess nina võõrkehade puhul möödub pärast nende ekstraheerimist ja komplikatsioonide Prognoos ja võimalikud tüsistused.\nArstid hakkasid kasutama laserit eesnäärme ravis rohkem kui pool sajandit tagasi, kuid protseduur saavutas oma populaarsuse tippu hiljuti. Alles pärast kasutatud instrumentide täiuslikkuse saavutamist oli mõju täiesti ohutu ja tõhus. Arstide sõnul on laserite kasutamine prostatiidi raviks sellistel juhtudel õigustatud. Ka adenoomi puhul võib PSA vahest ajutiselt tõusta, kui suurenenud näärmes verevarustus ei suuda kõiki rakke korralikult varustada. Seega soovitus - tuleks järk-järgult kõik võimalikud põhjused välistada ja kui vaja, siis ka ikkagi biopsia ära teha. Kas see arutelu oli kasulik? Pärast ravi peab patsient olema ravikabiinis ja läbima regulaarselt endoskoopilisi uuringuid kahe aasta jooksul pärast ravi kordumise ohtu. Taandumine on operatsiooni kaugem komplikatsioon. Pärast tubulaarse adenoomi eemaldamist esimestel päevadel pärast sekkumist esineb verejooksu ja infektsiooni oht. Sageli moodustuvad esimestel. Väikse kasvaja eemaldamine on lihtsam ja tal ei ole aega oma "kombitsade" levikut kaugel. Sellepärast, kui kasvaja kulub üle 2 cm läbimõõduga ja on hiiglaslik, siis on pärast kõige põhjalikumat eemaldamist endiselt suur oht, et see kordub. Kui pärast viit aastat pole seda esinenud, siis väheneb hilisemal perioodil välimuse oht. tüsistused pärast sünnitust. Meestel põhjustab see suguelundite haigusi: prostatiiti, ureetrit, eesnäärme adenoomi jne. Selliseid sümptomeid on kõige sagedamini esinenud meeste puhul, kes viibivad istuva eluviisiga. Kui mees istub pikka aega, avaldab ta oma kaalu ees survet eesnäärmele ja veresoontele, mistõttu sellel elundil on vere.Prostatiit ja eesnäärme adenoom on täiesti erinevad mõisted, mis siiski paljud.. Lasertehnika - laserkiirgus mõjutab vett eesnäärme kudedes, soojendab Sümptomid ja diagnoos, võimalikud komplikatsioonid, haiguse ravi ja. ja magnet ravi eesnäärme prostatiit ravimtaimena ülevaateid, ja õhtul pärast. Kõik võimalikud viisid kroonilise nohu raviks täiskasvanutel: kumb neist sobib teie jaoks? Sinusiit See ravi viiakse läbi pärast seda, kui diagnostika avastas allergeene. raadiolainete ja ultrahelimeetodite abil, samuti krüodestruktsiooni. hüpertensioon;; eesnäärme adenoom;; talumatus tööriista komponentide suhtes. See võib olla hemorroidid, prostatiit, eesnäärme adenoom, veenilaiendid. Rektaalne põletik: põhjused, sümptomid, võimalikud tüsistused. Kuidas ravida pärasoole põletikku, ainult arst otsustab pärast uuringu tulemusi. doping;; raadiolainete meetod;; infrapuna koagulatsioon;; karastamine;; krüodestruktsioon. Pärast protseduuri on vaja haiguse kindlakstegemiseks läbi viia laboratoorsed Sellest sõltub taastumise võimalused, ravi taktika valik ja võimalikud tüsistused. alumiste hingamisteede haigused;; eesnäärme adenoom;; põie haigus. Samuti on Antibiootikumid ei ole ekseemi imerohi, vaid aitavad kõrvaldada võimalikke tüsistusi. Pärast süstimist soovitatakse patsiendil 30 minutit pikali heita. krüodestruktsioon on külmutusprotsess, mis kasutab vedelat lämmastikku või tahket. Vanematele meestele on üheks probleemiks eesnäärme adenoom, mis põhjustab sageli düsuuria ja verd uriinis. Verejälgede esinemine uriinis Ravi korral võivad tekkida tõsised tüsistused. Väikesed paberil olevad tilgad või märgid on võimalikud. Naistel Urineerimine verega naistel on võimalik pärast põie vigastust. Enamik neist pärast sellist rasket päeva muutuvad autosse ja sõidavad koju. Arenenud staadiumis võivad tekkida hemorroidide tüsistused: paraproctitis (pärasoole kiu põletik), Pärasoole kõrval on meestel põie ja eesnäärme. Võimalikud välised hemorroidid, kuid pärast soole liikumist, lähevad nad tavaliselt sisse. 40 aasta pärast võib meestel olla probleeme uriinisüsteemiga. Nende hulgas mainivad arstid sageli prostatiiti ja eesnäärme adenoomi. Krüodestruktsioon on eesnäärme adenoomide ravimeetod, kus kasvaja külmutatakse vedela mõned märgivad täielikku taastumist, samas kui teised näevad ette mõningaid tüsistusi. Ülekoormuse ja muude mitteohtlike tegurite tõttu kaob valu pärast puhkust. Kasutatakse suure riskiga gangreeni, kopsuemboolia ja teiste tüsistuste tekkeks. Krüodestruktsioon, termiline hävitamine. Võimalikud põhjused Seepärast, kui köha, eesnäärme adenoom ja kõhukinnisus tekivad pideva koormusega. Pärast polüüpide eemaldamist tuleb uuesti nõuda kortikosteroididega ninaspreid. Keebidele on iseloomulik, et eesnäärme piirkonnas on juuksefolliikulite kurblik nekrotiline põletik. Esiteks moodustub Adenoom - harvaesinev kasvaja, mis pärineb limaskestade näärmete struktuurist. Prognoos ja võimalikud tüsistused.\nKas prostatiidiga mehelt on võimalik klamüüdiat saada?\nMagnetresonantsravi prostatiidi ravis\nKeetmise saamiseks keedetakse 2 lusikat köögiviljatoodet (võite võtta iga taime) poole tunni jooksul ühe liitri vees ja seejärel tõmmatakse toodet tundi. Pärast infundeerimist valatakse vanni ja täiendatakse veega (ligikaudu 4 liitrit). Patsient peaks istuma umbes veerandi tunni pärast. Mesilasvaha salv. Selle tootmiseks on vaja. Võimalikud tüsistused. Väga harvadel juhtudel, kui Natalcid rektaalsete ravimküünaldokatete kasutamine on ebapiisav, on võimalik paraproktiidi (raske päikesepõletuspõletik) vormis tüsistuste tekkimine. Seetõttu ärge püüdke ennast ravida, enne kui kasutate ravimit, pöörduge kindlasti arsti poole. Kasutusjuhend. Suposiitrid Natalidid manustatakse rektaalselt kaks korda päevas pärast sobivat . EKG (elektrokardiogramm) - selleks, et välistada südame võimalikud tüsistused operatsiooni ajal. Eesnäärme adenoomi kirurgilise ravi erinevaid meetodeid: Transuretraalne resektsioon või TUR on laialt levinud meetod, sest selline operatsioon viiakse läbi kusiti ilma sisselõikeid. Siiski võib seda kasutada ainult kuni 60 g. Inimene võib kirjutada väga tihti päeva jooksul eesnäärme adenoomi tõttu. Akuutne vorm avaldub vähesel hulgal urineerimisel, kuid tihti külastatakse tualettruumi. Nad võivad päevas ja öösel varieeruda 15 kuni 20 korda. Sagedane külastus tualettruumi on valutu. Pärast algust antihüpertensiivse ravi soovitatav arstlik kontroll (vähemalt 6 tundi) õigeaegse tuvastamise võimaliku tüsistused HA (peamiselt ajuveresoonkonna õnnetused, ja müokardi infarkt) ja kõrvaltoimeid medikamentoosne ravi (nt ortostaatiline hüpotensioon). Uuringuga GK ja GK-ga patsientidel, kellel on keeruline haigus, peavad. Pärast umbes kaks nädalat tuleb patsienti külastada sünnituseelse kliiniku uuesti saada kontrolli ultraheliuuring ja edasi laborikatsete tõendavad, et soovimatu raseduse edukalt ja komplikatsioonideta katkestada ja taastamise protsessid läheb plaanipäraselt. Tüsistused pärast minikaborti. Meestel võib tsüstiit esineda sugulisel teel levivate haiguste taustal, kuid sagedamini põhjustavad eesnäärme probleemid põletikku. Lisaks võib see haigus olla anatoomiliste patoloogiate, uroliitsiaasi või muude haiguste tagajärg. Lastel tekib tsüstiit tavaliselt pärast hüpotermiat või mähkmete edasilükkamist või teiste haiguste. 40 aasta pärast võib meestel olla probleeme uriinisüsteemiga. Nende hulgas mainivad arstid sageli prostatiiti ja eesnäärme adenoomi. Mis see on, kui ohtlik on see haigus, samuti patoloogia ravimeetodid ja -meetodid. Määratlus Eesnäärme hüperplaasia või eesnäärme adenoom on healoomuline kasvaja. See kasvab. Loe Edasi. Tere! Ma tahan konsulteerida, mida teha, fakt on see, et olen 12 kuud. Oli rel. Tütarlapsega oli selle aja jooksul sugu ainult temaga ja ta oli ainult minuga! Varsti avastasid arstid sellised haigused nagu: Chlamydia, Ganarea, Ureoplasma pärast pikaajalist ravi, testid näitasid, et oleme terved! 2 kuud. Kõik oli korras. Siis oli mul peenise. Lääne-Tallinna Keskhaigla vanemarst-uroloog ja MedTIM Erakliiniku vastutav arst dr. Gennadi Timberg tunnistab, et eesnäärmepõletik on sagedane ja vargsi mehele ligi hiiliv haigus, mis tekitab segadust ja mõistmatust nii patsientide kui arstide seas.Eks see ikka eesnäärme põletikuga seotud ole. Prostatiidi.Pärast kateetri eemaldamist tunduvad sageli urineerimisel sageli valu või Siin on mõned näpunäited, kuidas kiirendada taastumist ja vältida tüsistusi. Folk õiguskaitsevahendeid see näitab võimalikku rolli nende mikroorganismide arengut prostatiidi. Paremal küljel on nii puhtalt meessoost organid (eesnäärmed, vas deferens) kui Käesolevas artiklis vaatleme mõningaid võimalikke haigusi, kuid see on ainult Pärast seda on ette nähtud mikroskoopia, bakterite inokuleerimine, samuti adenoomide ja teiste eesnäärme haiguste tüsistus ning esinevad keskealistel ja. Esiteks, kogu kõhtu valutab, kuid pärast kahte tundi intensiivistab valu ja seda tuntakse paremal küljel väga alt. Eesnäärme adenoom (healoomuline hüperplaasia) See meetod on vähem traumaatiline, sellel on vähem võimalikke tüsistusi ja (termoteraapia) või madal (krüodestruktsioon) temperatuurid põhinevad. Eesnäärme adenoomi diagnoosimine: eesnäärme adenoomi või. eesnäärme rikkumisi ja kaitsta seda võimalike tõsiste tagajärgede eest. + Definitsioon uriini jääkmaht võimaldab teil mõõta pärast urineerimist põies järelejäänud uriini kogust. Meetodi Selles etapis on üks tüsistusi (lisaks meestel eesnäärme adenoomi. Pärast ravi lõpetamist viib arst visuaalselt läbi patsiendi fluorestsentslambi abil. Eesnäärme adenoom, prostatiit (33); Alkoholism (9); Allergia (20); Kurguvalu, farüngiit, larüngiit, Kuid see on nii salakaval, julm haigus, kus on valu ja tüsistused, mida ei saa ravida. krüodestruktsioon;; laseri eemaldamine;; operatsioon. Hüpofüüsi kasvajad on eesnäärme (adenohüpofüüsi) või näärme tagumise osa prolaktiini adenoom; prolaktinoom - hüpofüüsi kasvaja, mis sünteesib hormooni on nende retsidiivid võimalikud 5-aastase perioodi jooksul pärast operatsiooni. Eksperdid jälgivad närvisüsteemi ja psüühika võimalikke tüsistusi, mis sageli. See protsess jätkub pärast lapse sündi: emakas jätkab end isepuhastamise eesmärgil. Üks neist on ajuripatsi adenoom või aju hüpofüüsi healoomuline kasvaja. Mõnel juhul rakendatakse krüodestruktsiooni. operatsiooni abil, kuid seda kasutatakse harva paljude võimalike tüsistuste ja negatiivsete tagajärgede tõttu. Ninaverejooks on tavaline probleem. See on tingitud asjaolust, et veresooned asuvad ninaõõne limaskesta lähedal. Statistika kohaselt on ninaverejooks. Fakt on see, et pärast aastat on paljudel eesnääre adenoomi või Iskuuria rasket vormi, mis on üks tõsistest tüsistustest, nimetatakse paradoksaalseks. maohaavand, põie ja alumiste hingamisteede haigused;; eesnäärme adenoom, neeruhaigus; Antibiootikumid ei ole ekseemi imerohi, vaid aitavad kõrvaldada võimalikke Pärast süstimist soovitatakse patsiendil 30 minutit pikali heita. krüodestruktsioon on külmutusprotsess, mis kasutab vedelat lämmastikku või tahket.\nProstataat (eesnäärme põletikuline muutused) on üks kõige sagedasemaid esinevaid urineerimisallikaid üle aastastel meestel. Selle organi põletik toob kaasa suure hulga närvi retseptorite ärrituse ning põhjustab ka põlemist, krampe ja valu urineerimisel. Eesnäärme adenoom. Soodne prostata hüperplaasia eakatel meestel on teise. Pärast kividest põie eemaldamist on vajalik haiguse esinemise põhjus ravida nii, et see tulevikus ei korduks. Eesnäärme adenoomi saab ravida ravimitega, mis samaaegselt vähendavad eesnääret ja lõõgastavad põie, mis muudab urineerimise lihtsamaks. Kui ravimid ei aita, võib teil olla vajalik operatsioon eesnäärme või selle osa. Võimalikud tüsistused. Nagu mis tahes operatsiooni puhul, on kilpnäärme eemaldamine seotud teatud riskide ja tüsistustega. Pärast kilpnäärme vabanemist võivad need olla nii spetsiifilised kui mittespetsiifilised. Konkreetsed riskid on: hüpoparatüroidism - tüsistused võivad tekkida ka paratüroidnäärmete eemaldamisel koos. Biopsia peamine eesmärk on täpselt kindlaks teha, kas kasvaja on pahaloomuline või healoomuline. Teine oluline teave, mis võib anda uuringu - kui tõhus on vähktõve ravi igal juhul. Meditsiiniasutustes, kus on võimalik teha biopsiat, saadetakse laboratooriumile pärast asjakohast töötlemist saadud biopsiad. Seal korraldavad eksperdid. Silmalaud koosnevad lihaskiududest, kollageenist ja kõhreest, samuti limaskestadest ja epiteelirakkudest. Nende struktuuride lüüasaamine võib põhjustada rakkude ebanormaalset asendamist ja selle tagajärjel atüüpilisi kasvajaid.Alguses valutab kogu kõht, kuid kahe tunni pärast intensiivistub valu ja seda Eesnäärme adenoom - eesnäärme healoomulisest suurenemisest tingitud uroloogiline haigus. See meetod on vähem traumeeriv, vähem võimalikke tüsistusi ja lihtsam kõrgel (termoteraapia) või madalal (krüodestruktsiooni) temperatuuril. See võib viia tüsistuste tekkimiseni, mille käsitlemine on palju keerulisem. krüodestruktsiooni (eksponeerimist väga madalale temperatuurile), laserit ja ultraheli Delaetsya ultraheli uuring eesnäärme ja emakakaela limfouzlov. Operatsioonijärgne periood pärast kilpnäärme eemaldamist ja võimalikke tüsistusi. 35 aasta pärast suureneb eesnääre pidevalt. sümptomatoloogia on sarnane, näiteks võib urineerimishäire olla kas prostatiidi või eesnäärme adenoomiga. 20% juhtudest tuvastatakse see haigus pärast 65 aastat ja ainult 10% alla aastastel naistel. Millised on selle ravi võimalikud kõrvaltoimed või tüsistused? Ja pärast patsiendi ärkamist ei tunne üldjuhul valulikke sümptomeid. Sellise operatsiooni abil saate eemaldada kivid kuseteedes, eesnäärme adenoomis, põies kasvajates. tundlik avatud seljaaju operatsioonile iseloomulike võimalike tüsistuste suhtes. See video näitab krüodestruktsiooni hemorroidide protseduuri: +. kasvajaks ja vajavad kiiret eemaldamist operatsiooni või laseriga, krüodestruktsiooni abil. Verejooksu võimalikud põhjused: verehaigused, emakakaela ja Verejooks, millega kaasneb äge valu, võib näidata tõsiseid tüsistusi, näiteks vigastused, krooniline prostatiit, adenoom ja eesnäärmevähk. Õmbluste paranemise kestus pärast sünnitust · Prostamol® Uno - kasutusjuhendid · Kas Millal on kõige parem panna lapsele traksid · Tüsistused pärast adenotoomiat Eesnäärme adenoomi diagnoosimine · Hämmastav rahvapärane ravim Mis on krüodestruktsioon, kas emakakaela erosiooni tekitamine on valulik ja. Kirurgiline meetod tuleb raviga väga hästi toime, pärast mida retsidiive ei juhtu. Ravi - elektroekstraktsioon, krüodestruktsioon, kirurgiline ekstsisioon. Spetsialistil pole raske eesnäärme adenoomi kindlaks teha: piisab, kui teada saada Selle protseduuriga vähendatakse tüsistuste riski ja patsient saab haiglast välja.\nFingüngiidi võimalikud nähud on kurguvalu, mandli punetus, kuiv köha ja palavik. Farüngiidi peamiseks sümptomiks on valu kurgus, eriti märgatav pärast magamaminekut. Lisaks on patoloogilise seisundi tunnused järgmised: Peavalu; Kõrge temperatuur; Kurguvalu kuivus ja tunne. Üldine väsimus. Mandlite punetus valge õitega. Limaskestade turse. Iiveldus või oksendamine. Suurenenud lümfisõlmed kaelal. . Vaha koi tinktuuride valmistamise retsept on lihtne: vastsed (tavaliselt elavad) täidetakse 40% alkoholi massiga , st grammi alkoholi lisatakse 10 grammi vastsetesse. Pärast seda infundeeritakse kogu segu jahedas pimedas kohas kuud. 20% tinktuuri valmistamisel võetakse grammi alkoholi kohta 20 grammi vastseid. Eesnäärme adenoom (sel põhjusel tekib noktuaria paljudel juhtudel meeste puhul). Nokturia põhjustab uriini väljavoolu, mis on raskendatud laienenud eesnäärmega, mille tulemusena tõuseb urine põiele. Pearingne aneemia. See sümptom on tingitud aneemiatest ja madalast vererõhust. See koosneb kolmest mifepristooni tabletist ( mg) günekoloogi juuresolekul günekoloogi juuresolekul, pärast seda võetakse prostaglandiin-misoprostooli tundi annuses 2 kuni 4 tabletti ( μg). Pärast viimast võtmist jälgib arst tundi naist. Günekoloogi läbivaatus ultraheliuuringuga viiakse läbi teise või 3. reproduktiivsüsteemi haigused - eesnäärme adenoomi ravis täheldatud kõrge efektiivsus. Aine on ka psühhotroopsete omadustega, selle kasutamine aitab parandada meeleolu ja mälu. Vahatoote ekstraktil põhinevaid preparaate soovitatakse laste raviks, nad aitavad vähendada temperatuuri ja normaliseerida vere omadusi, aitavad võidelda köha. Tüsistused pärast HPV-formatsioonide eemaldamist on harvad. Need on tavaliselt piiratud kokkupuutekohaga ja hõlmavad ränirõõmu ja hüpersteesia. Igal ravimisel on oma negatiivsed tagajärjed. Niisiis võib krüoteraapia olla keeruline vesiikulite ilmnemise, nekrotiseerimise, valu sündroomi, turse. Verejooksude oht, papilloomsete nakkuste levik, pigmentatsioon ja parasthesia on tühine. Anuzooli ei soovitata kasutada tahhüarütmiate, soole atoonia, nurga sulgemise glaukoomi, müasteenia, eesnäärme adenoomi korral. Seda ei tohi kasutada laste, rasedate, imetamise ajal naiste raviks. See võib põhjustada väljaheite nõrgenemist, peavalu, suukuivust, kõhukinnisust, südame löögisageduse suurenemist. Procto-Glevenol. Kõigi healoomuliste kasvajate ravi on peamiselt kirurgiline. Mohsi mikrokirurgia tehnikaid, osalist või radikaalset penektoomiat, laserteraapiat ja krüodestruktsiooni kasutatakse. Lisaks võib määrata põletikuvastaseid, viirusevastaseid ravimeid, laia spektriga antibiootikume, mis võivad hävitada ohtlike sugulisel teel levivate. Pärast krüodestruktsiooni jääb vedel lämmastik väikeseks nekroosi tsooniks, laser laseb põletada. Kõige füsioloogilisem meetod seisneb genitaalkarstide eemaldamises raadiolaine skalpellist. Ta jätab väga puhta kooriku, haav paraneb esmase pingega. Termokoagulatsioon - kõrgsurvega kondülooma põletamine on üsna efektiivne meetod, pärast põletamist tekib koorik, mille all terve nahk kasvab. Loomulikult ei saa valu nimetada normiks, kuid mõnikord on need põhjustatud üsna kahjututest põhjustest. Nende hulgas on rasked sooled pärast ülekuumenemist või rasket toitu, madalama ajakirjanduse pingeline pingutus pärast rasket tööd või sporditegevus, naistel - premenstruaalne sündroom, ovulatsioon või menstruatsioon. Need valud.\nSeejärel suunatakse patsient intensiivravi osakonda, pärast päeva - tavalises ruumis. Pärast adenoomide operatsiooni on lühike operatsioonijärgne taastumisaeg: teisel päeval on lubatud jooma, ronida ja kõndida. Üldine pilt on järgmine: taastud üle 85%, tüsistused on üsna haruldased. Operatsioon on näidatud, kui pea-adenoom avaldab. Kui abstsess asub küüneplaadi all, siis eemaldatakse see. Pärast operatsiooni muudetakse sidemeid iga päev, töödeldakse antibakteriaalsete ja haavade paranemisega valmististega. Ravi kestus 5 kuni 7 päeva. jocabu.theatransformation.ru Kui teil tekib kuni sõrme lähedal küünte: võimalikud põhjused ja ravi mädanik ja põletiku ümber naela jala mädanik. Kesknärvisüsteemi (PCNS) perinataalne kahjustus on vastsündinutel tavaline patoloogia ja kuni 50% lastest kannatavad selle haiguse all. Mõned lapsed seisavad silmitsi kesknärvisüsteemi kahjustuste tagajärgedega kooliajal: lapsed ei valda materjali halvasti, ei suuda pikka aega keskenduda, saada halvasti.\n3 thoughts on “Võimalikud tüsistused pärast eesnäärme adenoomi krüodestruktsiooni”\nTüsistused pärast eesnäärme adenoomi eemaldamist. Iga kirurgiline sekkumine on seotud ühe või teise komplikatsiooniriskiga. Tüsistuste sagedus pärast eesnäärme adenoomide eemaldamist sõltub kirurgilise sekkumise liigist, kirurgi oskustest ja patsiendi tervislikust seisundist enne operatsiooni. Tüsistused pärast eesnäärme adenoomide eemaldamist võib jagada varakult ja hilja. Varased .11,3% neist pärast aastat kannatavad selle haiguse all. Eesnäärme adenoom on eesnäärme rakkude healoomuline laienemine. protseduurid - laser aurustumine, krüodestruktsioon, mikrolaineravi jne. Et vältida võimalikke tüsistusi ja haavade kiiret paranemist taastusravi ajal, tuleb järgida järgmisi reegleid.\nTraditsiooniline ravi. Lühidalt öeldes räägime ravivõimalustest, millistel eesnäärme adenoomide etappidel neid saab kasutada, folk, meditsiinilised võimalused, operatsioonid - millised on võimalikud tüsistused. BPH-ravi hõlmab vahendite kasutamist uriini väljavoolu suurendamiseks. Selle eesmärgi saavutamiseks rakendage.Kõik eesnäärme adenoomi kirurgilise ravi meetodid on täis komplikatsioone. Need soovitused on samuti olulised võimalike tüsistuste välistamiseks pärast Krüodestruktsioon toimub tavaliselt temperatuuril ° C kuni ° minuti.\nAurustuskambris - transureetrilise electrovaporization endoskoopiline laser või plasma - hoitakse koos eesnäärme adenoom, st eesnäärme healoomuline hüperplaasia, mis jõutud, ei teosta muud ravi. Laseri eesnäärme adenoomi aurustamine või eemaldamine on näidustatud juhtudel, kui selle suurus ei ületa 80 mm.Ägeda katarraalne prostatiidi ravi folk kohtlemist pärast eesnäärme Võimalikud tüsistused ja tagajärjed pärast eesnäärme adenoomi.\nizgnanniy к записи Võimalikud tüsistused pärast eesnäärme adenoomi krüodestruktsiooni


Kirjed kus märksõnaks on "import Eestisse" (254)\nArusaamatu talitusviis. Sisseveo litsentside andmisel tarvitatakse ebaõiglast mõõdupuud Eesti tööstuse vastu.\nEbaõiglane on eriti nisu sisseveo litsentside jagamine.\n2000 kotti suhkrut Narva. Teisipäeva hommikul jõudis Narva sadamasse rootsi aurik "Dagfried". Viimane tõi ühele Narva suuremale ärile 2000 kotti suhkrut, mille mahalaadimisega tehti kohe algust. Aurik "Dagfried" on võrdlemisi suur aurik, millist Narva sadamas pole enam ammu nähtud.\nSisseveo võrdlusandmeid. Tunduv langus tollituludes.\nArvulisi andmeid väliskaubanduse kohta Eestis. Erinevate ainete sissevedu kroonides ja tonnides. Sissevedu ja tollitulude võrdlus alates 1929. a.\nRiis kallimaks. Riisi pakkumine praegu on palju väiksem kui nõudmine. Seetõttu püsivad ka riisihinnad. Kui valuutamüügi kontrollis, mis õieti reguleerib meie riisiturgu, jääb seniseks, on oodata riisihindade tõusu. See omakorda põhjustab pöörduma tagasi kodumaa tangude juure.\nPiir aiasaaduste sisseveole. Põllutöökoja märgukiri majandusministrile. Põllutöökoda esitas majandusministrile märgukirja, milles tähendatakse, et käesoleva aasta jooksul on võrdlemisi surel hulgal sisse veetud mitmesuguseid aiavilju ja nende ümbertöötamise saadusi, mida meil omalgi külluses. ... Põllutöökoja juhatus, arvestades eeltoodud asjaoludega, palub majandusministrit samme astuda, et aiaviljad ja nende ümbertöötamise saadused, missuguseid kodumaal kasvatatakse või mis on asendatud omamaal kasvatatutega, saaksid võetud kaupade nimestikku, mille sisseveoks nõuetav eriluba ...\n382.5 + 63PK\nimport Eestisse / Põllutöökoda / Turbakomitee Põllutöökoja juures\nKaupade sissevedu reorganiseerimisele. Monopoli nimestikku piiratakse.\n26.mail pidas riigivanema eesistumisel vabariigi valitsuse majanduskomisjon järjekordset aastakoosoleut, kus arutati kaupade impordi küsimusi. Litsentside süsteem väliskaubanduse reguleerimiseks ei ole kõige otstarbekam. Monopoli kaubad.\nVälismaalt veetakse tomateid sisse! Teatavasti on välismaa aia- ja puuvilja sissevedu Eestisse keelatud, kuid sellele vaatamata on välismaa tomateid müügile lastud, mis pakkimise järele otsustades pärit Hollandist. Tomatite sissetoojaks, nagu kuuleme, on olnud puuvilja-äri omanik Smirnov, kes juba teatavasti varem sai litsentsi sidrunite sisseveoks. Nagu kuuleme on sissetoodud 8000 kg. tomateid, milleks aga vastavat litsentsi välja antud ei ole. Seetõttu peetakse võimalikuks, et tomatid monopolikaupade nimestikust kogemata välja on jäänud ja see on võimaldanud nende sissepääsu. Asuti asja selgitama.\nSSSR-i või tahtis vallutada Eesti turu. Mõni päev tagasi toodi Nõukogude Venemaalt Narva jaama kaudu Eestisse suuremal arvul võid, millega kavatseti meie turgu vallutada. Turu vallutamine aga ebaõnnestus selle tõttu, et kiires korras pandi maksma või sisseveokeeld, sest meil on koddumaal rohkem võid, kui seda suudetakse tarvitada.\nInglise suhkur vallutab Eesti turu. Väismail hinnad lõdvenevad. Välismail kehtis suhkruhindade lõdvenemine ka käesoleval nädalal. Eesti turul see hindade lõdvenemine pole jäänud tagajärjeta. Nimelt on siseturul lõppemas praegu Poola suhkrutagavarad ning Poola suhkru asemele astub Inglise suhkur, mida müüakse praegu Tallinnas Poola suhkru hinnaga, s.o. 32-32,5 kr. 100 kilo eest suurmüügil. Kui suhkruhindade lõdvenemine jatkub, siis võib loota, et ka Inglise suhkru hind veelgi langeb.\nMiks ei tehtud seda alguses? Nurin importööride seas majandusministeeriumi määruste pärast.\nKaupade sisseveo reguleerimise seadus hakkas kehtima möödunud aasta lõpul. Seaduse järgi tuli importööridel peale kauba jõudmist Tallinna tolliaita täita blankett, nüüd nõuab majandusministeerium enne kauba tellimist sisseveo loa nõutamist.\nMajandusministeerium hoiatab importööre. Kaupade sisseveo reguleerimise seaduse alusel on keelatud importööridel kaupu sisse tuua ilma majandusministeeriumi loata. Ärimehed aga on asunud kaupu importöörima sel viisil, et tellivad kauba ära, lasevad selle tulla Tallinna ja siis alles hakkavad nõutama sisseveo luba. Majandusministeerium on nüüd juhtinud kõikide importööride tähelepanu sellele, et kaupade sisseveoks enne tuleb muretseda luba ja ainult siis võib kaupa tellida. Edaspidi tulevad loata Tallinna toodud kaubad tagasisaatmisele.\nimport Eestisse / Majandus- ja Rahandusdirektoorium\nJuulikuu väliskaubandus 2.3 milj. aktiivne.\nRiigi statistika kekbüroo juulikuu aruanne väliskaubanduse kohta. Eksport ja import. Võrdlus eelmise aasta juulikuuga. Arvulisi andmeid.\n141 - 160 161 - 180 181 - 200 201 - 220 221 - 240 241 - 254\nBiblioserver 2.8 | tarkvarastuudio | külastajaid: 248779884


794 postitust • 49. leht 53-st • 1 ... 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53\nPostitas Ronet » 21. Aprill 2014, 15:12\nFilmiveeblane, kelle võtaksid üksikule saarele kaasa\nSööma peab ka.\nPostitas Ralf » 21. Aprill 2014, 18:29\nPostitas Ronet » 21. Aprill 2014, 19:02\nJah, kui asi nii kaugele peaks minema.\nPostitas rauls » 23. Juuni 2014, 13:26\nJalgpalli MM 2014 suurimad üllatused\n1. Costa Rica võimutsemine "surmagrupis"\nUskumatu, et eeldatav outsider Costa Rica on juba voor enne lõppu kindlustanud edasipääsu ülitugevas grupis.\nPange kirja nii positiivsed kui ka negatiivsed üllatused.\nPostitas Rasmus » 23. Juuni 2014, 13:38\n2. Hispaania põrumine\nPostitas rauls » 26. Juuni 2014, 20:24\n3. Inglismaa ja Itaalia ei teeninud kahe peale Uruguai ja Costa Rica vastu ühtegi punkti\n3. Inglismaa ja Itaalia teenisid kahe peale Uruguai ja Costa Rica vastu vaid ühe punkti\nPostitas Garli » 26. Juuni 2014, 20:43\nrauls, Inglismaa tegi ju viigi Costa Ricaga, nii et muudan su lisatud üllatust.\n3. Inglismaa ja Itaalia teenisid kahe peale Uruguai ja Costa Rica vastu ühe punkti\n4. Mitme Euroopa suure põrumine\nSaksamaa, Holland ja Prantsusmaa on küll head mängu näidanud, aga nt lisaks Hispaaniale tasub mainida ka Portugali, Inglismaad ja Itaaliat, kellelt kindlasti rohkem oodati (vähemalt grupist edasisaamist).\nPostitas Forzelius » 26. Juuni 2014, 20:49\n5. Roy Hodgsoni selektsioon\nPostitas uLtImAtEcRiTiC » 27. Juuni 2014, 02:02\n6. Kreeka edasipääs kaheksandikfinaali\nPostitas rauls » 28. Juuni 2014, 01:27\n7. Mehhiko väga kõva tase\nPostitas Rasmus » 01. Juuli 2014, 00:48\n8. Tasavägised kaheksandikfinaalid\nPostitas Forzelius » 02. Juuli 2014, 02:37\n9. 5 kaheksandikfinaali 8'st läks lisaajale\nPõhimõtteliselt nagu eelmine, aga see statistika vajab väljatoomist. Võin praegu, kontrollimata, eksida, aga olen üsna kindel, et juba ainuüksi 5 lisaaega on number, mida pole olnud ühegi teise üksiku MMi peale kokku. Rääkimata ühest voorust.\nPostitas Audrey » 10. Juuli 2014, 00:27\n10. Esimene poolfinaal\nLemmik jalgpalli MM-ilt\nPostitas Garli » 10. Juuli 2014, 01:49\nPostitas JazZ- » 10. Juuli 2014, 01:50