Me kõik teame Juventust ja Milani, ent kes on Saapamaa peksupoiss? - Spordijutud.com\nMe kõik teame Juventust ja Milani, ent kes on Saapamaa peksupoiss?\nOlgu. Võib-olla on "peksupoisi" tiitel sedapuhku üledramatiseeritud, kuid tegelikkuses on Taranto vägitükk ikka omamoodi saavutus.\nJah, vutiväljakul pole Taranto küll midagi suurt korda saatnud, kuid vaadakem see-eest nende logo! Nunnu! Foto: FC Taranto\nKas 200 000 eurot on suur summa või mitte? Tavalise palgatöölise jaoks ilmselt suur, ent ettevõtja jaoks võib liigituda isegi tavapärase alla. Aga kas 200 000 elanikuga on suurlinn või mitte? Eesti kontekstis kindlasti, aga Itaalia?\n2011. aastal elas Lõuna-Itaalias, Apulia piirkonnas asuvas Taranto linnas just nii palju inimesi. Praeguseks on mereäärse asumi elanike arv veidi vähenenud, kuid 195 227 on siiski igati soliidne hulk, ka Itaalia kontekstis. Seda hoolimata faktist, et Saapamaal elab 60 miljonit inimest ning nad saavad hoobelda ka kahe miljonilinnaga – Rooma (2,8) ja Milaano (1,3).\nParaku ei tähenda elanike arv alati seda, et sellega kaasneks ka edu. Tegemist on küll ajalooliselt väga tähtsa sadamalinnaga ning seal asub ka Itaalia mereväe baas, kuid meie peame siinkohal silmas spordiedu. Erinevaid alasid saab küll linnas harrastada, kuid kõrgliiga tasemel väljundit paraku kusagil ei eksisteeri.\nJalgpall on täitsa mudas\nKui Saapamaa kõrgliiga korvpall ja võrkpall on vähemalt aegade jooksul Tarantos esindatud olnud, siis linna vutitiim pole kunagi, mitte kunagi, Serie A-sse küündinud. Ning tegemist pole ka mingi äsjaloodud satsiga, vaid 1927. aastal loodud klubiga.\nKui Taranto FC-le ligemale 100 aastat tagasi alus pandi, alustasid nad tugevuselt kolmandalt tasandilt. Esiliigasse ehk Serie B-sse kerkiti esimest korda 1935. aastal, kuid sealt potsatati jalamaid alla tagasi. Ja edasine… on puhas deja vu. Kui Taranto mingi ime läbi üldse Serie B-sse tõusis, pudeneti enamasti sealt kärmelt alla. Kõige kauem on klubi Saapamaa esiliigas vastu pidanud 12 hooaega, vahemikus 1969 – 1981.\nUued tulemised ei aita\nJah, aegade jooksul on klubi läinud ka pankrotti, saanud uued omanikud, ning teise nime all, ent siiski õigusjärglasena jätkanud. Kuid muutust ei miskit. Praegusele Taranto FC-le, ametliku nimega Taranto Football Club 1927 SpA, pandi alus 2012. aastal.\nTulemist alustati neljandast liigast, kust…. pole jõutud mitte kusagile. Vaid korra, 2016-17 hooajal õnnestus neil Serie C-sse kiigata, kuid sedagi liiga reformimise tulemusena. Ja mõistagi potsatati sealt kohe ka alla tagasi.\nEt võtta asi kokku lihtsamalt, siis Taranto on veetnud…\n0 hooaega Serie A-s ehk kõrgeimas liigas\n32 hooaega riigi esiliigas ehk tugevuselt teises liigas\n42 hooaega tugevuselt kolmandas liigas\n11 hooaega tugevuselt neljandas liigas\n7 hooaega tugevuselt viiendas liigas\nJa nende ajaloo kõrgeim koht Saapamaa liigasüsteemis on 1947-48 hooaja Serie B kolmas koht. Ent see oli ajal, mil Serie B oli jagatud Itaalias kolmeks regiooniks, seega tegelikkuses… mis “saavutusest” me rääkida saame.\nNõnda tulebki Tarantot pidada Saapamaa vuti tõeliseks peksupoisiks, kuid kes teab, äkki paari aasta pärast on asjalood juba teised. Selleks ei tule neil aga mitte vutimurul tegusid teha, vaid ca 4000 elanikku kaotada. Sest sellisel juhul tõuseks kõige-rahvarohkeimaiks-linnaks-kes-pole-kunagi-Serie-As-mänginud hoopis Prato. Ja nende vutiajalugu ulatub 1908. aastasse.\nPärast koondisepausi saab taas klubivutti nautima hakata ning Serie A-s tehakse mängudega algust laupäeval. Näiteks läheb Ragnar Klavani leivaisa Cagliari siis vastamisi Torino Juventusega, kuid kuna tolles kohtumises panustamissõbrale liiga palju huvitavat pole, kiikame hoopis Crotone ja Lazio duelli suunas.\nJah, Rooma klubi saadab küll omaette koroonaskandaal, kuid kui mängijad kokku saadakse, on tegemist hirmuäratava satsiga. Või mis veelgi olulisem, Crotone näol on tegemist satsiga, kel üldse asjad ei õnnestu. Hetkel ollakse liigatabelis viimasel kohal ning Laziogi vastu on nende autsaideri staatus kindel. See aga tähendab rõõmu panustamissõbrale, sest Lazio koefitsient 1.83 pole küll midagi ülemäära uhket, kuid kenake siiski.\nBetsafe’i koefitsiendid 18.11.2020 @20.30\nPäev hiljem on valikuvabadust panustajale juba rohkem. Kindlasti soovitame pilgu peale visata Sassuolo duellile Veronaga. Mõlemad klubid on hooaega üle ootuste hästi alustanud, kuid selge eelis on Sassuolol, kes on seitsme mänguga virutanud 18 väravat ning hoiab liigatabelis teist kohta. Miks nende koefitsient selle juures 2.30 on, jääb meile arusaamatuks.\nKolmas soovitus hõlmab tabeliliidri AC Milani duelli kolmandal kohal paikneva Napoliga. Moepealinnaklubi pole Serie A-s tänavu veel kaotusekibedust tundnud ning tõenäosus, et status quo püsib, on pigem hea. Sestap me seda teed ka läheme. Miks? Sest Milanil on Zlatan, kes pole tänavu Itaalia kõrgliigas veel kuivale jäänud.\nJalgpallimaailma parimad kaksikud


Parima hinnaga avage IMEI poolt iPhone\nKui otsite, kuidas avage iPhone IMEI abil kõigi garantiide ja parima hinnaga, siis tehke seda Actualidad iPhone'i ja LiberaiPhoneIMEI usaldusega. Selleks peate lihtsalt valima oma iPhone'i operaatori ja sisestama oma IMEI. Kui te ei tunne oma operaatorit või kui teie iPhone teatatakse vargusest, on selle avastamiseks saadaval ka teenus.\n1 Kuidas teada saada iPhone'i IMEI-d selle avamiseks?\n2 Kuidas avada iPhone IMEI abil?\nKuidas teada saada iPhone'i IMEI-d selle avamiseks?\nOn palju meetodeid, mis meile võimaldavad uuri meie iPhone'i IMEI-d, alustades üldisest, mis on saadaval igas mobiiltelefonis. Parim viise selle koodi leidmiseks on:\nNumbriklahvistikult: selle saavutame rakenduse Telefon avamisega, klõpsates nuppu Klaviatuur ja sisestades koodi * # 06 #. Number ilmub ekraanile. Väljumiseks puudutame nuppu OK.\nIPhone'i seadetest: me näeme oma IMEI-d, avades menüü Seaded / Üldine / Teave ja libistades alla, kus saame IMEI-d lugeda.\nVaadates iPhone'i ümbrist: see võib olla kõige lihtsam meetod, kui meil on kast lähedal. IPhone IMEI on tagaküljel oleval kleebisel ja on loetletud IMEI / MEID-numbrina.\nKuidas avada iPhone IMEI abil?\nAvage iPhone IME abilActualidad iPhone'i ja LiberaiPhoneIMEI pakutavast teenusest pole see lihtsam. Protsess oleks järgmine:\nValime riigi Hispaania, Ameerika Ühendriikide või Mehhiko vahel, klõpsates teenust pakkuva tabeli kohal olevatel vahekaartidel.\nKui riik on valitud, peame valima oma iPhone'i päritoluoperaatori. Kui meie iPhone on pärit mõnest teisest operaatorist või riigist, klõpsame nuppu "MUUD OPERAATORID" ja näeme palju laiemat riikide ja operaatorite loendit. Tuleb märkida, et Hispaania puhul saate vabastage iPhone suuremate operaatorite käestnagu näiteks Vodafone, Orange või Movistar.\nJärgmisena sisestame teksti "Sisestage oma IMEI siia" all olevasse kasti selle iPhone'i IMEI, mille soovime vabastada.\nSamuti peame sisestama kontaktaadressi teksti „Sisesta oma e-posti aadress“ all olevasse kasti. E-kirja kasutatakse ainult ja ainult selleks, et teavitada meid sellest, et iPhone on juba lukustamata.\nTeenuse eest tasumiseks klõpsame kollasel nupul. Saame valida, kas maksta krediitkaardiga või PayPaliga.\nKui olete tasunud, võime oodata ainult kinnitusmeili saamist, kus nad ütlevad meile, et iPhone on vabastatud ja seda saab kasutada kõigi operaatoritega.\nKuidas näete protsessi avage iPhone veebis See ei saa olla lihtsam. Kui soovite teada terminali operaatorit enne selle vabastamist, selgitame siin kuidas teada saada, milline ettevõte on iPhone.


Jalgrattaga supermees — Eesti geoloog\nAugustikuu 1952, Ida-Siber. Lühikesel liinilennul Krasnojarsk-Abakan viibib teiste reisijate seas 27-aastane noor mees, kes mõtlikul pilgul jälgib lennukiaknast all laiuvat maastikku. Lend kulgeb piki Jenissei jõe ülemjooksu, vastuvoolu, Sajaanide mäestiku suunas. Jõgi on veel paisutamata lähikümnenditel rajatava massiivse Krasnojarski tammi poolt, ent konkreetse noore mehe silmadele selle võrra nauditavam vaatepilt. Ülesvoolu liikudes liitub Jenisseiga õige pea üks väiksem, Abakani jõgi, millest loetud kilomeetrid ülesvoolu asubki mehe sihtkoht – väike külakene Belõi-Jar ... Üks enam kui kolm aastat väldanud teekond on lõppemas. Mees saab viimaks taas kokku oma abikaasaga ja esimest korda elus kohtub ta ka oma pojaga ...\nRalf Männil sündis Tallinnas 24. oktoobril 1924. Juba esimestel elukuudel (ehkki Ralfil sellest endale arusaadavalt mälestust ei jäänud) anti talle õppetund elu ja turvalise ühiskonna haprusest. Ühel ööl ärkas perekond Männil selle peale, et nende Koplis asuva korteri ümbruses kõlasid püssipaugud ja kuulipilduja tärin ning majaseintesse tungisid püssikuulid. Ema Helmi haaras pooleteistkuuse Ralfi endale sülle ning koos vanema poja Harri ja kaasa Mart(in)iga otsiti kuulide eest kaitset ahju taha varjudes. Olid 1924. aasta 1. detsembri varased hommikutunnid ning kommunistid olid alustanud riigipöördekatset, et pühkida olematusse äsjaloodud Eesti Vabariik.\nRalfi isa Mart (Martin) Männil oli selle riigi eest vabadussõjas sõdinud, samuti oli ta osalenud esimeses maailmasõjas, nagu tema põlvkonna meesterahvaste puhul üsna tavapärane oli. Isa tsaariarmeest kaasa toodud distsipliin leidis rakendust ka poegade kasvatamisel. Ralfil sellega probleeme ei olnud, tema oli süstemaatiline, talle järjepidevus, täpsus ja kord sobisid. Küll aga ei sobinud see vanemale vennale Harrile, kes sai tihtilugu isa käest karistada. Vend Harri (Harry) on meenutanud, et Ralfil ei olnud kunagi igav, ta leidis endale tegevust – uuris kivistisi ja putukaid – ja suhtus sellesse suure põhjalikkusega, oli „korrektne, rahulik ja hea“. Samas Harri otsis endale aina uusi ja uusi mänge ja tegevusi, muuhulgas tegi ka pahandust.\nHarry Männili (1920–2010) hilisem elukäik annabki aimu, et oma noorusaja natuuri ei kaotanud ta kogu elu jooksul. Selline „ei püsi pudeliski paigal“ olemus tingis selle, et ta läbis gümnaasiumi keskpäraste hinnetega, ent oli tubli spordipoiss ning igas ettevõtmises liider. Ka äritegemise peale oli tal loomulikku annet. 1943. aasta sügisel lahkus Harry Soome, kust liikus järgmisel aastal edasi Rootsi. 1946. aastal kolis Harry Männil Venezuelasse, kus tegutses vaheldumisi edukalt nii ärimehe kui ka miljonärina. Harry Männil oli tuntud ka oma suurepärase kunstikogu, eelkõige Kolumbuse-eelse kunstikollektsiooni tõttu. Eesti autoritest oli tal märkimisväärne kogu Eduard Wiiralti töid. 2002. aastast kuni oma surmani elas Harry Männil Costa Ricas.\nEma Helmi (neiupõlve nimega Kochberg) sündis Peterburis. Seal kohtas ta ka oma tulevast abikaasat Marti(nit), kellega abiellus bolševistliku revolutsiooni päevil. Pärast abiellumist suunduti Eestisse, kus Mart(in) võttis õige pea rahvaväe koosseisus osa vabadussõjast.\nPärast vabadussõda sai Mart(in) Männil tööd Tallinnas Axel Musso rauakaupade äris, kus oli järgemööda õpilane, sell ja seejärel prokurist (täisvolinik). 1930. aastal ostis ta sellesama pankrotistunud ettevõtte omanikult välja, võttes selleks suure laenu, ning oli sestpeale ise raua- ja relvakaupade äri omanik. Aga risk õigustas ennast ning „M. Männil & Ko“ pereäri tegutses edukalt kuni nõukogude okupatsiooni alguseni, võimaldades muuhulgas ka perepoegadele eeskujuliku hariduse.\nOluline periood Eesti geoloogia ajaloo jaoks saigi alguse siis, kui Ralf astus 1936. aastal Gustav Adolfi gümnaasiumisse (GAG), 1936–40 põhikooli astmesse ja aastatel 1940–1943 läbis ta gümnaasiumiastme.\nGustav Adolfi Gümnaasiumi maagia\nTallinna Gustav Adolfi Gümnaasium ja tema eellased on olnud viimasel kahel sajandil geoloogidele suurepärane kasvulava. Märkimisväärseimaks ja produktiivseimaks perioodiks olid organisatsioonile Eesti Wabariigi lõpuaastad ja okupatsioonide aja algusaastad (1937–1948), mil seal tegutses Gustav Adolfi Loodusteaduslik Ring (G.A.L.R.). Peamiselt tegeleti ringis botaanika ja geoloogiaga (valdavalt paleontoloogiaga). Ringi tegevus hõlmas õppekäikude korraldamist, loodusteaduslike referaatide võistluste läbiviimist, kooli loodusteaduslike kogude korrastamist ja kivististe määramist. Ringil olid kontaktid Tallinna loodusteadlaste ja Tartu Ülikooli õppejõududega, kelle moraalne toetus oli noortele suure tähtsusega. Tähelepanuväärne oli ka masinakirjas paljundatud Gustav Adolfi Loodusteadusliku Ringi Toimetuste väljaandmine, kus ringi liikmed avaldasid oma pikemaid (kuni 40 lk) uurimusi. Ralf Männil oli 1930ndate lõpul G.A.R.L-i üks põhilisi käimatõmbavaid jõude. Näiteks on ta ka ainuisikuliselt „süüdi“ hilisema Tartu ülikooli pikimaajalise geoloogiaõppejõu Arvo Rõõmusoksa geoloogiaradadele kallutamises.\nRalf Männil lõpetas GAG-i 1943. aastal.\nLoogiline jätk Tartu ülikooli geoloogiat studeerima asuda sai aga teoks alles mõned aastad hiljem. Vahepealse aja sisustas Ralf tolle ajastu noorele mehele omaselt: ta kaasati teise maailmasõtta. Oma karjääri sõjaväelasena alustas Ralf Saksa mundris, lennuväe abiteenistuses. Koos taanduvate vägedega liikus ta Saksamaale Nürnbergi, kus tegutses õhukaitses.\nSellest perioodist on pärit ka üks võrdlemisi humoorikas lugu. Aastaid pärast suurt sõda sattus Ralf ühel teaduskonverentsil juttu vestma ühe briti paleontoloogiga, kes teenis sõja ajal RAF-i pommituslennukil ja jutu sees tuli välja, et ta pommitas ka Nürnbergi. „No sel juhul oleme juba varem kohtunud, mina olin nimelt see mees, kes sulle sealt altpoolt tina andis,“ võttis Ralf vestluse kokku.\nSõja lõpp leidis Ralfi Tšehhist. Tal küll ei tulnud läbida „Tšehhi põrgut“ nagu paljudel Reichi eest sõdinud Sinimägedest taandunud eestlastest jalaväelastel, kes üritasid sõja lõpupäevil põgeneda pealetungivate Nõukogude vägede eest läbi Tšehhimaa (kohalikest punastest partisanidest kubiseva) koridori Briti ja Ameerika vägedeni, et neile alistuda. Ralf vangistati ikkagi Nõukogude „vabastajate“ poolt. Ent tal läks konteksti arvestades siiski võrdlemisi hästi. Eluvaim jäi kõige kiuste sisse.\nJuba 9. mail 1945 kupatati hiljutine Saksa sõdur ja värske Nõukogude sõjavang Ralf Männil marsile marsruudil Praha-Bratislava. Marss kestis kuu lõpuni, seejärel algas vangilaagriperiood. Vangilaagris haigestus Ralf tõsiselt skorbuuti ning veetis üle kolme nädala laagri haiglasektsioonis.\nSiis aga naeratas saatus – äsjastest sõjavangidest moodustati väeosa, mille ülesandeks sai transportida okupeeritud aladelt kogutud hobuseid Nõukogude Liitu. Ralfist oli ootamatult saanud punaväelane!\nKui septembris 1945 oli Tšehhimaalt Ukrainasse hobuseid konvoeerinud väeosa oma ülesande täitnud, siis pea sama kiiresti, kui ta oli formeeritud, ta ka laiali saadeti ning äsjased mobiliseeritud demobiliseeriti. Ralf Männil sai tulla tagasi koju.\n1946. aastal sai Ralfist lõpuks Tartu ülikooli (toonane Tartu Riiklik Ülikool) tudeng ja elu tundus tagasi pöörduvat normaalsusse, niivõrd-kuivõrd see okupatsioonitingimustes võimalik oli. Algas tudengielu. Oma aja planeeris Ralf jätkuvalt ülimalt optimaalselt: loengutest vabad perioodid võttis enda alla tegevus, mida ta G.A.L.R-ikana korduvalt praktiseerinud oli – jalgrattasõidud huvi pakkuvatesse paljanditesse ja karjääridesse. Nii kogus Ralf juba tudengiajal suure osa oma tulevase, talle hiljem palju kuulsust toonud teadusliku monograafia materjalist. Kolm aastat ülikooli möödus kui linnulennul ja usinast õppetööst ning rohketest rattakilomeetritest hoolimata jõudis Ralf noorele inimesele omaselt ka põhjalikult armuda ning nii abielluski ta 1948. aasta 3. novembril Aino Aarega. Elu oli nagu lill! Ent mõnusa kulgemise ja pesapunumise kohale olid paraku kogunenud ajastule omased mustad pilved.\n1949. aasta märtsiküüditamise (25. märts) käigus arreteeriti Ralfi abikaasa Aino, kes saadeti koos vanemate ja vendadega asumisele Siberisse Krasnojarski kraisse. Ka Ralfi minevik oli võetud pihtide vahele. Võiduka „punaarmeelasena“ lootis ta ilmselt, et tema vähemvõidukas Saksa armeelase „karjäär“ jääb tähelepanuta, kuid 11. mail 1950 just sel põhjusel ta eksmatrikuleeriti ning tema niigi muserdav olukord võttis kriitilise pöörde. Aeg oli erakordselt lollakas, inimesed elasid hirmus ja kartuses. Juuni- ja märtsiküüditamine olid küll toimunud, aga aastas on teatavasti 12 kuud … Küüditamine nr 3 võis lihtsalt oodata kusagil nurga taga ja igavusest mahorkat kimudes oma aega parajaks teha, et ootamatult rünnata. Siberis paistis eestlastele veel ruumi jaguvat ...\nRalf reageeris olukorrale originaalselt, ehtralfilikult. Ajal, mil eestlased värisesid oma kodudes järgmise potentsiaalse küüditamise ees, mõeldes, kas putkata metsa juba homme või alles järgmisel nädalal, haaras üks ülikoolist välja visatud represseeritu, potentsiaalne järgmise küüditamise ohver, härjal sarvist ning ostis endale rongipileti … Siberisse\nRalfi ülikoolikaaslased sõitsid Uuralitesse välipraktikale. Nendega liitus ka Ralf, n-ö „mitteametlikult“. Ralf jäi „vanajumala seljatagusele lindprii välipraktikale“ kuni 1952. aasta märtsini ja otse loomulikult ei istunud ta sel ajal niisama ahju peal, vaid tegeles sellega, millega iga G.A.L.R-ikas tegelenuks, kui uude huvitavasse kohta satuks – Ralf vaatas ringi ja tegeles teadusega! Puuduvad teated, kas Ralfil Uuralites tegutsedes ka oma jalgratas oli, aga ju ta ikkagi kuidagi liigutud sai … Ligi kaks aastat Uuralites olid kujunevale teadlasele ilmselt tarvilik kogemus, ent Ralfil oli hinge peal asju, mis vajasid korraks tagasi kodukamarale naasmist …\nVeel külmemale maale, kus aga südamel on soe\nNimelt oli Ralfist saanud, mõned kuud pärast abikaasa küüditamist Siberisse, isa. Ralfi ja Aino poeg Mart Männil sündis oktoobris 1949 Venemaal Krasnojarski krais. Kui meil siin Eestis täna tõstetakse kisa koroonareeglite vastu, kui isadel ei lubata veeta sünnitusjärgset 2-3 päeva perepalatis oma armastatu ja selle kõige-kõige armsama, oma vastsündinud lapse juures, siis võtke oma hoojooksul kohe vähemalt kaks sammu tagasi ja pange ennast korraks Ralfi olukorda …\nKõigepealt küüditatakse sinu lapseootel naine. Seejärel visatakse sind ülikoolist välja. Ja siis sa tead, et pead põgenema. Kui palju jaburamaks peab sind ümbritsev maailm muutuma, et sa murduksid? Aga Ralf ei murdunud. Eestisse naastes korraldas ta oma asjad, sai infot oma abikaasa ja lapse kohta ning ka selle kohta, et inimjaht Ralf Männilile pole ilmselt hetkel valitseva korra peamine prioriteet, ning ostis lennupiletid Krasnojarski kraisse, et Belõi-Jaris taaskohtuda oma perega.\n1952. aasta augustis leidiski kolmeliikmelise pere taaskohtumine aset. Tegelikult oli muidugi tegemist esmakohtumisega, sest sellises formaadis kogunes pere esimest korda – Ralf ja toona kahe ja poole aastane Mart nägid teineteist esimest korda!\nSiberis olles töötas Ralf Männil Uurali ja Irkutski geoloogiaasutustes ning õppis 1955. aasta jaanuarist juulini Irkutski ülikooli geoloogia teaduskonnas, kust sai ka geoloogi diplomi.\n1956. aastal saabus pere tagasi Eestisse. „Irkutski geoloogi“ töökohaks sai Eesti NSV Teaduste Akadeemia (TA) geoloogia instituut (praegu Tallinna Tehnikaülikooli geoloogia instituut). Ralf elas läbi ilmselt oma elu kõige lennukamaid aastaid – taasleitud kodumaal tegemas tööd, mida ta armastas. Juba 1960. aasta veebruaris kaitses ta kandidaadiväitekirja „Eesti Ordoviitsiumi stratigraafia ja sammalloomad“.\nIsiklikus elus toimusid aga samuti muutused. Siberis karastumisest hoolimata perekond lagunes. 1961. aastal abiellus Ralf TA geoloogia instituudi paleontoloogi Reet Arikesega.\nSellest abielust sündis kaks poega: Jaak (1962) ja Peep (1965). Ning see abielu jäigi kestma, „kuni surm neid lahutas“. Ometigi oli Ralfi natuur selline, mis vastupidiselt „teadus-Ralfile“, kes oli äärmiselt süstemaatiline ja järjekindel teadlane, ei laienenud „pere-Ralfile“. Ralf oli teadlik oma tugevast karismast ja sellest, et kaunid naisterahvad kippusid temasse armuma. Seetõttu oli Ralfil ligi 30 aastat kestnud abielu vältel ka mõni kõrvalsuhe. Ühest suhtest sündis Ralfile neljas poeg – Olle (1974).\nRalfi suurimaks teaduslikuks verstapostiks jääb monograafia „Balti basseini areng Ordoviitsiumis“, mis kaitsti doktoritööna 1965. aastal ja ilmus raamatuna järgmisel aastal. See teos oli märgiline ja teedrajav Balti basseini fatsiaalse vööndilisuse ning arenguloo selgitamisel ning paljud aspektid sealt leiavad tänaseni viitamist ning vaimustavad teadlasi uutele otsingutele. Märkimisväärne on selle juures see, et Ralf oli suurema osa oma monograafia materjalist kogunud juba enne Siberi perioodi ehk seesama aeg, mil noor Ralf liikus „galrikana“ või tudengipõlves paljandist karjääri ja karjäärist paljandisse toona tema jaoks ainsaks kiireks liikumisvahendiks oleval jalgrattal.\nRalfi teadustöö võib laias plaanis jagada kaheks põhisuunaks: paleontoloogia ning stratigraafia. Tema põhiliseks uuringuobjektiks olid Baltikumi ja eriti muidugi Eesti Ordoviitsiumi ladestu kivimid ja neis peituvad kivistised. Paleontoloogia ja stratigraafia teemad vahelduvad tema publikatsioonides alates 1950ndatest ja põhjusega – elustik ja settekeskkond on omavahel tihedalt seotud ning kivimikihtide liigestamise ja rööbistamise juures oli siis ja on ka tänapäeval fossiilidel täita oluline roll.\nPaleontoloogia ja stratigraafia on põimunud Ralfi kandidaaditöös (1960) (tänapäeva tähenduses filosoofiadoktori töö) ja doktoritöös (1965) (nn teaduste doktori töö, millele tänapäeval Eestis vaste puudub). Esimene neist käsitles sammalloomi ning on tänaseni selle rühma olulisimaks teoseks siinses piirkonnas. Tõsi, trükisteks vormus sellest tööst vaid väike osa, kuid toona kogutud ja prepareeritud sammalloomade kollektsioon on tänuväärseks uurimismaterjaliks mitmetele teadlastele tänaseni. Ralfi doktoritöö oli teedrajav samm mõistmaks Eesti ja naaberalade Ordoviitsiumi ajastu settebasseini konfiguratsiooni ja arengulugu. Töö sai võimalikuks tänu mitmele asjaolule – esiteks eelnev taust Põhja-Eesti Ordoviitsiumi avamuse kivimite ja kivististe kohta, hea ülevaade Rootsi ja Norra Ordoviitsiumi geoloogia kohta ning ulatuslik uus andmestik Lõuna-Eesti ja Läti puursüdamikest, mis koguti geoloogilise kaardistamise ja maavarauuringute käigus alates 1950ndatest.\nRalf oli kahtlemata universaalne paleontoloog, ilmselt viimane omasugune Eestis, kelle maailmatasemel taksonoomi silm haaras (st oskas määrata) paljusid erinevaid fossiilirühmi. Nimetagem siinkohal vaid mõned, mille kohta ilmus ka teadusartikleid: sammalloomad, okasnahksed, trilobiidid, graptoliidid, lubivetikad, jäljekivistised, kitiinikud ja skolekodondid. Kui varasemal perioodil oli fossiilide uurimise fookus makrofossiilidel, siis alates 1960ndate teisest poolest keskendus Ralf mikropaleontolotoogiale, eriti just orgaanilise kestaga kivististele. Selleks oli ka hea põhjus – alla 1 mm suurusi pisikivistisi oli lihtne leida puursüdamiku proove happes lahustades ning mikrofossiilid on heaks tööriistaks settekivimite vanuse määramisel (mikrofossiilidel on tänaseni kandev roll kogu Fanerosoikumis settekivimite dateerimisel). Ralfi erilise tähelepanu pälvisid kitiinikud e kitinosoad – mõistatuslikud pisikivistised, kelle abil sai ülitäpselt rööbistada kaugeid läbilõiked, dateerida meteoriidikraatreid ning rekonstrueerida põlevkivikihtide ajalis-ruumilist paiknemist. Ralfi teeneks on selle meetodi – kitiinikute biostratigraafia – väljaarendamine Baltikumis. Ralfi otsesteks õpilasteks ning töö jätkajateks kitiinikute uurimisel said geoloogia instituudis Jaak Nõlvak ja Viiu Nestor.\nMitte kõigi tööde tulemused ei jõudnud muidugi teadusartiklitesse ja raamatutesse. Eriti 1970-1980ndatel jäid uuringute põhitulemuseks sageli teadustöö aruanded (millest osa on täna kättesaadavad Geoloogiafondi vahendusel), artiklitena avaldati vaid väike osa infost. Nii on ka Ralfi töödest märkimisväärne osa talletunud käsikirjalistes materjalides ning loomulikult ka paleontoloogilistes kollektsioonides, mis on avatud uurijatele nii Eestist kui välismaalt.\n„Biostratigraafiline tööriistakast“, loomulikult koos kaasneva andmestikuga litoloogia jm tunnuste kohta võimaldas Eesti aluspõhja stratigraafilist liigestust täiendada ja täpsustada. Alates oma teadlasekarjääri algusest osales Ralf koos Arvo Rõõmusoksa jt kolleegidega tänapäevase Ordoviitsiumi regionaalstratigraafia kujundamisel. Üheks selliseks tööks oli (üleliidulise) stratigraafia komisjoni poolt koostatavad/koordineeritavad korrelatsiooniskeemid, mis andsid standardiseeritud ajalis-ruumilise raamistiku nii teadusasutustele kui geoloogiateenistustele (mh ka geoloogilise kaardistamise jaoks). Skeemide joonistamine polnud muidugi lihtne tegevus, ühest küljest suure andmehulga tõttu, mida skeemid pidid üldistama, ning teisalt puuduliku info ja erinevate seisukohtade tõttu.\nIga piiri ja joont tuli põhjendada ning niipalju, kui oli laua ümber stratigraafe, oli ka erinevaid arvamusi. Õigemini, küllap oli arvamusi rohkemgi kui arvajaid. Juhtus, et diskussioonidest kasvas välja tülisid ja vihavaenugi, mis mõnikord kompromissidesse lahustus, kuid mõnel juhul püsima jäigi. Ralf oli kõva kivi.\nViimase üleliidulise Ida-Euroopa platvormi Ordoviitsiumi ladestu stratigraafilise skeemi ingliskeelne variant jäi Ralfi viimaseks teadustööks – selle aitas trükiseni viia tema stratigraafia suuna õpilane ja töö jätkaja professor Tõnu Meidla.\nTTÜ Särghaua maateaduste ja keskkonnatehnoloogia õppekeskus on tänapäevastele geoloogidele ja ka mõnedele mittegeoloogidele hästi teada suurus. Kurgja lähistel Pärnu jõe vaiksete voogude vasaku veere kõrgetel kallastel asetsev vana talukompleks on tänapäeval geoloogiategevustest vähegi huvitatud inimestele tõeline imede sepikoda! Keskuse kogudes peidab end õige mitukümmend kilomeetrit Eesti maapõue kivist ajalugu, samuti on keskus valmis alati tervitama noori inimesi, kes tahavad teha tutvust geoloogiaga ja sellega seotud tegemistega, näiteks teada saada, kuidas huvipakkuv kivim just neid huvitavast kohast pooleks saagida või kuidas töötab maaradar.\nSärghauaga on tugevalt seotud ka meie tänase loo peakangelane. Õigupoolest oli suuresti just Ralf Männili jõupingutus see, mis tingis Särghaua TA geoloogia instituudi välibaasi sünni.\nRalf võttis vana Särghaua talukoha TA välibaasiks muutmise 1973. aastast alates oma südameasjaks ja kiindus sellesse jäägitult. Kes vähemalt korragi Särghaual on olnud, see ilmselt saab aru, miks …\nRalf, olles TA geoloogia instituudi osakonnajuhataja, maandus õige pea ka ise Särghaua baasi püsielanikuks, veetes seal suurema osa oma ajast. Talvel pidi ju keegi ometigi maja kütma ning kütja amet sobis Ralfile ideaalselt! Lisaks kütmisele oli võimalus tegeleda ka tööga, sest Särghaual olid kõik vajalikud puursüdamikud ja muu materjal ning Ralfil oli lõpuks ometi olemas oma väike (kõigist segavatest teguritest vaba) personaallabor, kus ta just teda huvitavate teemadega rahulikult tegeleda sai. Lisaks sellele tutvus ta ka Kurgja kandi kogukonnaga ning sai kohalikelt – ei teagi, kas lõõpiva või austava – tiitli „Särghaua krahv“. Aga kuna ta saavutas kohalikega algusest peale hea klapi, siis oli pigem rohkem seda teist ja võib-olla õige killuke ka esimest ...\nRalf kiindus Särghauasse jäägitult ega kavatsenudki sealt lahkuda ning oma kirjades vend Harrile andis ta sellest ka üsna ühemõtteliselt teada. Ehkki tal oli endiselt Estonia puiesteel teaduste akadeemias töökohaks „kabinet 212“, külastas ta seda kabinetti ja pealinna üleüldiselt nii vähe kui hädapärast vajalik. Selline „osakonnajuhataja põgenemine“ ei meeldinud aga kuidagi teaduste akadeemia paleontoloogia sektorile ja ka juhtkonnale. Nende hinnangul põgenes Ralf teadlase argimuredest Särghaua baasi kütja argimurede juurde ja see ei sobinud neile mitte. Ralf läks õige pea TA paleontoloogiasektoriga raksu ja kuna ta oli kergesti raksuminev persoon, siis oli see pigem asjade loogiline käik. Asenduskoht leiti talle kiiruga maavarade sektoris. See aga, et paleontoloog maavarasektoris tegutseks, oli Eesti ENSV geoloogiateaduse ajaloos esmakordne juhus! Ometigi mängis Ralf oma rolli välja! Ralf tegi sellest uuest rollist „oma rolli“. Ralf praktiliselt mõtles endale ise varastel 1980ndatel teema välja ja hakkas uurima põlevkivist kitinosoade stratigraafiat ülima detailsusega, millest oli ka ülalpool juttu. Selle töö käigus suutis Ralf välja töötada korrektse põlevkivikihtide korrelatsiooni – kus ja mis välja kiildub ning millised kihid on omavahel seotud.\nOmetigi vajas ka igapäevane Särghaua-elu elamist. Igal suvel tulid külla kaastöötajad ja tulid ka omad lapsed, kes veetsid enamasti Särghaual kogu suve. Lastega oli Ralfil pisut keeruline … Peep oli Ollele kui 10 aastat vanem vend, kes õpetas teda jõeservalt viidikaid püüdma ja tegeles temaga ka muudel hetkedel. Oli NAGU vanem vend ... Tegelikult said Ralfi pojad väikeste eranditega omavahelisest sugulusest suuresti teada alles pärast Ralfi surma. On see nüüd miskitpidi ebaõiglane, kurb või pigem õpetlik, jäägu igaühe enda otsustada. Ja tegelikult on see teada ainult asjaosalistele endile ning lõppeks see ongi üksnes nende, mitte kellegi teise asi. Hilisemal ajal on Ralfi järglased olnud omavahel aktiivses suhtlemises. Iga viie aasta tagant peetakse Särghaual Ralfi sünniaastapäeva üritusi. Ka tänane artikkel sai suuresti teoks tänu perekonnapoolsele äärmiselt vastutulelikule kommunikatsioonile.\nRalf Männil lahkus meie seast 27. septembril 1990 ning on maetud Tallinnas Hiiu-Rahu kalmistule.\nRalf Männil oli vaieldamatult kurioosum Eesti geoloogiamaastikul. Teadlane, kes juba noorena tegi „päris teadust“, noor „galrikas“, kes kaasas endaga terve portsu noori inimesi, kes hiljem tegid koos temaga Eesti geoloogia teadusajalugu. Ralfi monograafia „Balti basseini areng Ordoviitsiumis“ on verstapostiks Eesti aluspõhjageoloogias, millesarnast on üksnes vähesed teadlased Eesti geoloogiaajaloos suutnud püstitada.\nRalf tegutses ka õpetajana. Neid kes end Ralfi õpilaseks saavad lugeda, on küll üksnes sõrmede peal üles loetav suurusjärk, ent siinkohal ületab kvaliteet selgelt kvantiteedi – Ralfi õpilased on tänapäevased Eesti tippteadlased, kellest mõne nimi käesoleva artikli sees juba kõlas, ent vähemalt ühe uue nime leiate ka artikli lõpuosast, kus tänatakse artikli sünnile kaasaaitajaid.\nRalfi pärand on TTÜ Särghaua õppekeskus, millesse ta omal ajal rohkelt panustas. Ralfi pärand on tema järeltulijad, kes Ralfi elutööl tuhmuda ei lase. Osakeseks Ralfi pärandist sai ka seesama artikkel, mis algas õhuavarustes, seejärel ronis rattasadulasse ning lõppes Pärnu jõe vaiksete vete veerel.\nÜlevaade Ralf Männili elust ja tegemistest sai käesolevaga antud, ent palju lugusid jäi ometigi rääkimata. Loodame, et artikliga sai tehtud vajalik avalöök, et selle karismaatilise geoloogi elu saaks tulevikus paremini kajastatud ja talletatud.\n1924 – sündis 24. oktoobril Tallinnas\n1943 – lõpetas Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi\n1946–50 – õppis geoloogiat Tartu Ülikoolis\n1950–56 – töötas Uurali ja Irkutski geoloogiaekspeditsioonidel\n1954–55 – jätkas õpinguid Irkutski Ülikoolis\n1956–90 – töötas Eesti Teaduste Akadeemia geoloogia instituudis noorem-, vanem- ja peateadurina ning sektorijuhatajana\n1960 – geoloogia-mineraloogia kandidaat (Tallinn)\n1965 – geoloogia-mineraloogia doktor (Moskva)\n1973 – alustas TA geoloogiainstituudi välibaasi rajamist\n1990 – suri 27. septembril Tallinnas, maetud Tallinna Hiiu-Rahu kalmistule\nAaloe, A. (2015). G.A.L.R.-ist võrsunud kvartett. EGEOS bülletään 9/15. Eesti Geoloogia Selts, Tallinn.\nRemsu, O. (2011) Elitaarne mees Harry Männil. Kirjastus Tänapäev, 288 lk.\nErilised tänud: Mart Männil, Peep Männil, Martin Männil, Olle Hints, Liina Hints, Kairi Põldsaar, Leho Ainsaar ja Anne Põldvere


Retrofit Parts Oü - Parimad valguslahendused - Eesti Saabiklubi foorum\nPimedad ajad on käes ning kindlasti tunnevad paljud, et nende sõiduki esituled ei ole enam esimeses nooruses ning valgusjõudu on vähe.\nSiin saamegi aidata meie.\nPakume erinevaid xenon, bi-xenon, halogeen ja LED projektoreid, pirne, ballaste, LED udutulesid, LED kaugtulesid ning kõiki vajaminevaid lisatarvikuid nende paigaldamiseks sealhulgas ka automaatset tuledekõrguse reguleerimist ning ka tulede pesureid.\nLeiame lahenduse pea igale Saabi mudelile ning ei jäta hätte ka teisi sõidukeid.\nNäiteks legendaarselt kehvade Valeo xenon tuledega 2002-2005 9-5´le adapterid 24€ ja bi-xenon projektorid 155€.\n2002-2007 9-3´le bolt-on lahendusena bi-xenon projektorid 155€:\nPakume kõikidele toodetele ka paigaldust, täpsemaks pakkumiseks palun kirjutada sõiduki mark, mudel, väljalaske aasta, mis (tootja)tuled autol hetkel on.\nSaabiklubi foorumi kasutajatele pakume 10% soodustust kogu sortimendile ning 20% soodustust paigaldusele.\nhttp://www.retrofitparts.ee e-poes kindlustab 10% allahindluse kupong - rpsbklf10\nHoidke silma peal ka fb´s, korraldame seal aeg-ajalt loosimisi. https://www.facebook.com/Retrofit-Parts-945225955565587/\nKõik tooted on uued ja garantiiga, kui konkreetse toote juurde ei ole märgitud teisiti.\nReg. nr. 129080331\nR Nov 16, 2018 19:31\nTere, sooviks teada mida täpsemalt tähendab bi-xenon Saab 9-5-le? Kas olemasolev projektor asendub bi-xenon-iga? Kas praegune reflektor kaugtule jaoks jääb funktsionaalseks? Ette tänades.\nR Nov 16, 2018 19:38\ndx2 kirjutas: ↑\nSaab 9-5-l on juba bi-xenon tuli. Halogeen kaugtuli on lisaks aga ka täistulele lülitades tõstab lähitule eest katiku ülesse. Ei saa sa ka sellelt pakkujalt midagi muud.\nL Nov 17, 2018 12:30\nKas tegemist on E-sertifitseeritud tuledega ja on tehnonõuetega kooskõlas?\nL Nov 17, 2018 16:27\nVäheusutav, kunagi uurisin, siis öeldi kohe et ülevaatuselt nendega läbi ei saa, luuptuledega masinatel vbl petab ära aga kui halogeenide asemele need lajatada, siis vōib ülevaatusest meie riigis und näha.\nOlemasoleva projektori asemele uus bi-xenon funtsiooniga projektor. Kaugtuli jääb endiselt tööle.\nVäga suur vahe on siiski selles, kas 10+ aastat vana originaal või uus tänapäevane projektor.\nEeldusel, et autol on tehasest xenon tuled, siis minu tooted sobivad asenduseks ning probleeme ei teki.\nOlen mitu autot konvertinud tehase halogeenist xenoniteks koos pesurite ja automaatse reguleerimisega ning need on ÜV puhtalt läbinud. Ka minu isiklik sõiduk tuli tehasest halogeentuledega, kuid xenoniks tehtud koos kõige vajalikuga ning mina olen kolm aastat edukalt ülevaatuse läbinud.\nSama lugu ka näiteks reflektori põhiste xenonitega (d2r) - pesurid ja reguleering on juba olemas ja projektori paigaldus midagi ei delegaliseeri.\nP Nov 18, 2018 15:08\nArusaadav, et sa pead oma pakutavat kaupa kuidagi kiitma. Kellegile sa ju pead oma kraami maha parseldama.\nP Nov 18, 2018 15:23\nEhk vöib siis küsida siia teemasse pakkumist/hinda MY 2006 SAAB OG 9-5 H7 lähitulede vahetamiseks Teie poolt pakutavate Xenon projektoritega. Millise tootja projektor sobiks , milline pirn kasutusel ja kas hajuv valgus selles suunas kus vastutulev söiduk jääb H7ga samale tasemele vöi on tugevam/nörgem kui originaalesitulede korral ? Kas Teie poolt pakutava esitule muutuse korral on valgustus samaväärne antud aastakäigu ja mudeli tehase Bi-xenon esilaternatega?\nJõle vaenulik suhtumine, kui ise asjaga kursis ei ole. Sa oled jumalast veendunud, et ma müün kulla pähe sõnnikut. Kui ise kogeksid, kui palju rohkem valgust neist projektoritest tuleb, siis ehk tõmbaksid tagasi ja hindaksid seda, kui nähtavus on hea ja tee valge. Pealgi ei müü ma h sokliga xenon kitte vms. vaid korralikke xenon projektoreid, mis on paremad, kui enamustel autodel tehasest ja selle juures ka kordi odavamad.\nProjektorid hetkel 124€/kmpl. Lisaks vajalikud adapterid 20€/kmpl. Paigaldus antud mudelil suurusjärk 150-200€. Sobivad d1s, d2s, d3s ja d4s lambid, olen ka h7 halogeeni väikete muudatustega paigaldanud. Valgust on rohkem igassuunas, võit on nii intensiivsuses, kui laiuses. Konkreetse mudeli tehase xenonitest on minu pakutavad kordi paremad.\nP Nov 18, 2018 17:20\nJa loomulikult saab Teie käest paarisaja euro eest osta paremat kraami kui näiteks Hella suutis ainult mõnekümne miljoni eest autotehastele arendada. Tuleb välja, et uut autot tellides tuleks igaljuhul hoiduda nii tuhande eurosest tehase lisavarustuse nimekirjas olevast xenon tuledest, sest siit saab palju paremat kraami ainult paarisaja eest. Vägev.\nP Nov 18, 2018 17:47\nTehnika areneb ka aja jooksul, palju neid xenonitega uusi autosid enam yldse tuleb? LED tehnoloogia pea igal sõidukil, odavam variant on halogeen.\nP Nov 18, 2018 17:53\nOlen täiesti nõus, et tehnoloogia areneb. Aga ei ole mina veel näinud, et mingi C-varuosa tootja teeb midagi paremini kui tootja kes on asja nullist väljamõelnud.\nSelles mõttes on kodanik Ronil õigus, et suured innovatiivsed ettevõtted panevad mega miljoneid hakkama, et asju välja mõelda. Ja see on ka nende suur miinus. Mõeldakse midagi välja, tehakse ära ja minnakse järgmise asja kallale. 99% minu toodetest on suurte tootjate replicad. Vahe on selles, et järelturu tootjad arendavad projektoreid OEM tootjatest oluliselt kaugemale. Pinnatöötlus on põhiline nüanss, lisaks selged luubid, kaardus cut-off jne. Sellepärast ongi need kõik oma OEM eeskujudest oluliselt paremad.\nP Nov 18, 2018 18:53\nSiiani parim selgitus. Kui nüüd keegi, kes teenust juba kasutanud oma kogemuse ka siia postitaks oleks teema lõplikult lahti seletatud.\nP Nov 18, 2018 20:13\nMingil määral ehk nn järelturu tootjad ehk püüavadki oma tooteid arendada kuid LED prozektorite ja Xenon esilaternate puhul on neid parameetreid mitmeid mida Hella vöi Bosch on suutnud paremini teha. Silmaga ehk raske märgata kuid on möötmisseadmed mille abil möödetakse kogu valgusvoog ja ka valgustugevus erinevatel kaugustel esilaternast ja eri kohtades teepinnal.\nKas vöin sellest postitusest siis välja lugeda , et antud projektorid suudavad teed valgustada paremini kui minu MY 2009 OG 9-5 millel SAABi tehasest küljes D1S Bixenon esilaternad?\nVastust küsimusele - mis tootja projektorid sobivad MY 2006 OG SAAB 9-5 ma eelnevatest postitustest ja antud ettevötte kodulehelt ei leidnud. Adapterite vajadus teatud ümberehitusel on möistetav kuid need lahendused mida on üritatud seni Soomes müüa on alla igasugu arvestust. Originaalluubi pesas on mingi läbimöödult kordades väiksem ehk mopeedile sobiv xenonprojektor . Kas vöiks antud toodet müüv ettevöte siiski oma kodulehel märkida ära automargi ja mudelipõhiselt sobivad tooted. Vöi kui kodulehel liiga keeruline aritmeetika siis vastava automargi foorumites vähemalt täpsem teave koos projektorite tehnilise joonise , parameetrite jne. , et asjast huvitatud saaks ettekujutuse kas ja mismoodi sobib.\nP Nov 18, 2018 20:27\nVaata esimeses postituses olevaid pilte. Need peaksi kujutama seda kuidas need tuled mingil maasturil valgust näitavad. Minu Saabi tuledel on parempoolse tule valgusvihk vasakpoolsega võrreldes oluliselt kõrgemale suunatud ja ka näitab rohkem paremale. Siin olevatel fotodel paistavad mõlema tule valgus samasugune. See oli ka põhjusels miks ma asja natuke nokkisin.\nGaranteerin, et valgustavad paremini.\nValdav enamus adaptereid on minul tehtud Hella 5R projektorite jaoks - lihtne põhjendus on see, et need on minu silmis parimad - nii objektiivselt silmaga hinnates, kui ka mõõdetult. Ka käesolevale mudelile on võimalik paigaldada neid projektoreid koos adapteritega. Kuna Valeo on tootnud ühte tüüpi tuld sellele mudelile kahe erineva projektoriga, siis on ka kahte erinevat tüüpi adapterit pakkuda. Seda, kumb parasjagu sobib oskan öelda, kui näen, milline projektor hetkel tules sees on.\nMa tõesti ei pea seda isegi reaalseks, et ma suudaks kõikide markide kõikide mudelite kohta kõik andmed kokku koguda, aga püüan maksimaalselt.\nKui on soov saada infot, siis alati saab küsida. Vastan alati ja aitan, kui oskan.\nLiitunud: N Juul 14, 2016 21:59\nAuto: 9-3 SS Aero 2005.a.\nP Nov 18, 2018 22:45\nMina lasin oma 9-3 SS-ile umbes kaks aastat tagasi selles firmas paigaldada OEM projektorite asemele EVO XR-id. Vahe on väga suur. Ja pole olnud probleeme ka ülevaatuselt läbi saamisega. Autol tehasest xenon. Projektorite ja töö maksumus jäi veidi alla 300€. Mina olen igatahes rahul.


Emulsioonvärv Ja Lateksvärvid » Kus On Erinevused? - 2019 | Ehitusmaterjalid\nPõhiline EhitusmaterjalidEmulsioonvärv ja lateksvärv: kus on erinevus?\nMis on emulsioonvärvid?\nMis muudab lateksvärvi emulsioonvärvist erinevaks?\nÜldist terminit emulsioonvärve kasutatakse eriti sageli riistvara kaupluse tüüpilise seina värvi sünonüümina, kuigi selle nime alla kuuluvad ka teised värvid. Lateksvärvid on põhimõtteliselt väga eriliste omadustega emulsioonvärvid. Allpool jõuame faktide ja detailide põhja.\nSõna "dispersioon" tuleneb ladina keelest, samas kui dispersio tähendab "dispersiooni". Sellele värvile on iseloomulikud peenestatud osakesed lahustis, sest sellesse kategooriasse kuuluvad üsna palju värve ja seina katteid.\nKitsamas mõttes viitavad tüüpilised kaasaegsed seina värvid nagu emulsioonvärvid, neil on väga erilised omadused, mis on meie jaoks väga kasulikud:\nviskoosne konsistents lihtsaks käsitsemiseks\nLahustivaba, sest see segatakse veega\nkvaliteetsete värvidega: kõrge läbipaistmatus\nTintable on will\npikk säilivusaeg nõuetekohase ladustamisega\nNeed emulsioonvärvid sisaldavad mineraalõlidest saadud plastseid sideaineid, mille tavaline seinavärv on akrüül. Lateksvärve käsitletakse sageli polüvinüülatsetaadiga.\nTänapäeval moodustavad lateksvärvid emulsioonvärvide alamkategooria, mis varem sisaldas looduslikku kummi, mis on tänapäeval hajutatud plast. Rakenduses on erilised omadused silmatorkavad:\nSee loob hõõrdumisvastased, pestavad pinnad läikiva iseloomuga. Sellegipoolest jäävad seinad hingavaks. Maalides märkate, et lateksvärv on järjepidevam kui tavaline seinavärv.\nLateksvärve kasutatakse sageli tugevalt kasutatavatel pindadel, mis on osutunud eriti tõhusaks tugeva ja kergesti kleepuva klaaskiustapildiga. Need piirkonnad saavad kasu näiteks konkreetsest värvist:\nKui soovite lateksvärvi katta tavalise emulsioonvärviga, siis on parem läikiv pind karestada kõigepealt liivapaberiga. Teisest küljest ei ole vaja erilist ettevalmistust.\nNäitame, kuidas sügavkülmik sulatub ja kuidas see pikka aega jäävabaks jääb. Selge ladustamine sügavkülmikus - eelised.\nMillist tüüpi garaaži põrandavärvid, millised omadused on olemas ja kus värvi ja katte erinevus on, loe siit.\nOluline teave suitsuanduri nõude kohta Schleswig-Holsteinis\nSchleswig-holsteini suitsuanduri kohustus laieneb kõigile riigi korteritele. Kuhu seadmed paigaldada - ja kes neid ootab?\nSaate tegelikult aknad isegi päikesevalguses puhastada. Kui te järgite neid kolme nippe, ei pea te hirmu ja triipe kartma.


Kommentaarid: 865 000 EUROT: miks on vaja muuta haigekassa ja töötukassa praegust nime?\n865 000 EUROT: miks on vaja muuta haigekassa ja töötukassa praegust nime?\nkusagil/ 20. juuli 2018 20:14\nöeldi nutikalt, et kui poliitikud hakkavad midagi reformima, siis peetakse silmas ainult protsessi, mitte tulemust. Nii ka siin. Nt tasuta bussisõit võib mulle isisklikult maksma minna töökoha, sest kommertsliin läheb käigust ilmselt välja, kuna sõitjaid on liiga vähe. Mina aga ei saa tasuta bussiga sinna, kuhu mul on vaja. Või siis kulutan tööle sõiduks veel pool tundi rohkem aega.\nMitte ma ei usu, et nimevahetus midagi töökvaliteedi osas parandaks.\nEakas kodanik/ 20. juuli 2018 17:36\nKellele on selline asi kasulik? Haiged saavad terveks? Ravijärjekorrad lühenevad? Ravimid odavnevad? Terviseteenused arenevad? Töökohti tuleb juurde? Töö kaotanud hakkavad oma raha töötukassast tagasi saama?\nAlustage nendes kassades oma töö efektiivsuse tõstmisega ja tõeliste probleemide pseudoküsimuste taha peitmise lõpetamisega.\nSiku/ 20. juuli 2018 11:44\nMinu meelest sobib Töötukassale kõige paremini tema eelmine nimi - Tööhõiveamet. See nimi hõlmas nii tööotsijaid, tööandjaid kui igasugust tööalast nõustamist vajavaid inimesi.\nAsi on ju võimus./ 20. juuli 2018 09:34\nSee on vana trikk. Näiteks rektor,kes nimetas Eesti Põllumajandusülikooli Maaülikooliks. Maksma läks see üle miljoni krooni aga sündis ju uus asutus ja uude üksusesse sai juba tööle võtta ainult kuulekaid ning mitte iseseisvalt mõtlejaid e. teisitimõtlejaid. Muud sisulist muutust ei toimugi.\noo/ 20. juuli 2018 06:47\nmiks mitte veidi naljatleda, kui raha on asutusel käes . Haigekassa juhid on alaati palkadega üle kullatud, sellepärast on seal üks jama teise otsa. Naljakas on nüüd see, et üks meülekullatud mehike muudab ainuisikuliselt asutuse nime ja keegi ei köhi enne kui asi tehtud.\nOn meil ikka olemas rahandusminister või on lihtsalt mingi kohatäitja - palgasaaja, on sel ministril ka haridust, haritust oma ministritöö täitmiseks?\nüleskutse/ 19. juuli 2018 19:39\nkuumalaine ajal tehtud ettepanekud,koheselt lõpetada, tegemist loodus katastroofist tingitud haiglase mõttetegevusega .\n./ 19. juuli 2018 22:35\nParim nali täna :)\n"Eelnõu kohaselt pärsib praegune haigekassa nimi edasist arengut ja keskendub liigselt haigustele"\nSelle võiks panna Õhtulehe anekdootide rubriiki.\nKas numeroloogiline analüüs on juba uuele nimele tehtud? :)\nTeeline/ 19. juuli 2018 19:09\nMida sest nimevahetusest ikka arvata. Kas kuhugi on mõned sajad tuhanded kõrvale läinud, mida nimevahetusele mineva rahaga saab varjata?\n.../ 19. juuli 2018 18:54\nriigiametyites on palgad nii kõrgeks aetud, et keegi ei loe enam enda ülesandeks tööd teha ja oma kõrge palga eest riigile lojaalne olla. Häbi valitysusele, et riigiametites käivad palka saamas pätid.\nirw/ 19. juuli 2018 18:22\nKeegi Raja Teele on öelnud : Nimi ja amet ei riku meest ,kui see ise tubli ja austamisvääriline on.😁\nazza/ 19. juuli 2018 18:21\nPeaks tõesti ümbrikupalgale üle minema,et selliseid jaburusi maksu maksmisega mitte toetada.... ja jumlast savi,kas miski vastab õhtulehe dispetserile või mitte..\nTiia/ 19. juuli 2018 17:25\nPòhjendus lausa rumal.\n19. juuli 2018 17:17\nkeegi paneb hetkel endale räige papi taskusse,selles võib raudkindel olla!\närge unustage tänada/ 19. juuli 2018 17:02\nAnts/ 19. juuli 2018 15:45\nKas seda raha tõesti mõne vajalikuma asja peale ei osata kulutada?\nKui tõesti riigi rahakott on nii paks,et õmblustest juba käriseb,siis võiks selle raha näiteks keskturul rahva sekka laiali loopida. Viimane variant oleks ka mõttekam kui praegune plaan.\nEesti Töökassa ja Eesti Kassa/ 19. juuli 2018 15:23\nKui uus MASU tuleb, kas siis muututakse 800 000 eest töötukassaks tagasi ?\nIgaljuhul kuna Haigekassast haiged nagunii abi ei saa ja terved ainult maksavad, siis olgu temagi õige nimega: Eesti Kassa.\nKui/ 19. juuli 2018 15:19\nTöötukassast saab Töökassa, siis Haigekassast peab saama Tervekassa. Ehk terve rahva raha läheb õhku.\n-/ 19. juuli 2018 15:02\nOli nõukaajal anekdoot-Jänes,Põder jaMutt otsustasid putkata välismaale.Minek juba käes,kui Põdrale lõi pähe,et tuleks endale ka vähe lihtsamad nimed võtta.Jänes lõi käega-mina olen lihtsalt Jänn-Põder oli nõus-lihtsalt Põnn.Mutt sügas lõuga,punastas ja ütles et poisid,mina vist ikka ei tule...Nii palju siis nimevahetusest!\nMilleks muuta, milleks muuta?/ 19. juuli 2018 15:01\nIkka seepärast, et meie IoIIakal riigil on s i t t akanti üleliigset raha. Eks mõeldakse välja varsti jälle mingisugused maksud ja tõstatakse olemasolevad.\nKas odavam ei tuleks infovoldikud teha ja jagada jne\nEesti Päikeriik/ 19. juuli 2018 14:40\nKui Eesti Vabariigi nimi ära muuta, siis oleks elu homme palju helgem, aga tagurlased ei julge seda teha ja nii olemegi me edasi jätkuvalt vaesusesse määrat.\nno/ 19. juuli 2018 14:22\nvõib ju stajunnile suhkrut peale raputada palju tahes(loe: nime vahetada), kringliks ei muutu see ikkagi...\nkas on/ 19. juuli 2018 14:00\nvahet mis värvi on kass,peaasi,et ta hiiri püüaks.vanasõna.oleks aprilli kuu,peaks seda nimevahetust aprillinaljaks,aga ei ole ju.tähendab keegi on selle kuumaga peast soojaks läinud ei midagi muud.selline rumal otsus kohe prügikasti.\nmina/ 19. juuli 2018 13:52\nKa valitsuse on n.ö. plaanimajandus!! Tuleb ju mõtetuid asju korraldada,et ka raharaiskamises plaani täita!!\nNeo/ 19. juuli 2018 13:47\nKui see nimevahetus nii palju ei maksaks...siis v]iks isegi kaaluda seda asja.\nNäiteks kui meil oleks ajalooliselt Halvailmajaam ja nüüd on ilusad ilmad siis ei ole mõtet seda kutsuda enam halvailmajaamaks.Nimetame ümber Heailmajaam.\nTöötukassa on tõepoolest negatiivse sisu ja vormiga nimetus.\nTulin töötukassast suur tööpuudus -->toetuste vähendamine-->noh põhimõtteliselt lähiajalugu).\nSellisel juhul oleme loonud organisatoorse monstrumi .\nJas kõik sai alguse tühipaljast nimevahetusest.\nKokkuvõtteks häirib mind konstruktiivse dialoogi vähesus ja iga uue idee eos maha materdamine.\nVaadake ajalukku ja te näete, et sellised asjad ei lõpe kunagi hästi.\nKuu/ 19. juuli 2018 14:12\nPraegu on rahulolematuseks palju põhjust. Nime muutus on ainult fassaadi kallal nokitsemine nii suure raha eest. See aga ei muuda praeguse monstrumi sisu.\nKui muutus tooks kaasa olulise kvaliteedimuutuse ja parema inimestesse suhtumise siis ei toriseks keegi. Inimesi on nii kaua nöögitud, et neil tõepoolest ei ole õigustatult usku selisesse raha raiskamisse.\nMilleks/ 19. juuli 2018 18:12\nneid nimesid ilustada? Kellele? Praegused Töötukassa ja Haigekassa näitavad ju täpselt nende ülesandeid ja ega siis need ei muutu, kui nimes ära vahetada!\ntaadu/ 19. juuli 2018 13:42\nja haigekassa laste raviks raha ei anna kulutab selle nimemuutusele haige värk kus riigis me küll elame teen ette paneku kui riigikogu selle läbi laseb Toompeal streik\nhaigekassa võib raviks raha anda, aga need rahad on halva auraga mistõttu ravi ei ole efektiivne/ 19. juuli 2018 14:53\nHaigekassa on väga negatiivse nimetusega, peaks olema positiivse nimetusega nagu Tervisekassa, veel parem Tervise - ja Õnnekassa.\nMuidugi on minu firma nõus tegema totaalbrändingu ja coachingu et brandisünergia oleks mõjus, ma arvan et milliga saaks kuidagi veel hakkama ja see on hea pakumine.\nannabella/ 19. juuli 2018 13:18\nMis siin Haigekassal pikalt mõelda. Kuna Töötukassa nimest kaob 2 viimast tähte ära (sõnast 'töötu' saab 'töö'), siis Haigekassal võiks samuti teha. Uueks nimeks Haikassa.\n19. juuli 2018 22:46\nSee annab olulise kokkuhoiu tindikulus, samuti temaatiliste artiklite pikkus väheneb oluliselt ja lugejal võib seetõttu lühema artikli peale peavalu mitte tulla ja see annab olulise kokkuhoiu arstiabi vajaduse vähenemise tõttu.\nmurueit/ 19. juuli 2018 13:06\nLihtsalt ahastus tuleb peale!...Tahaks tõesti näha seda inimhinge, kes sellise jamga üldse välja tulla julges! Kas tal palatinumber ei tiksu peas?\ntige eestlane/ 19. juuli 2018 21:04\nenamikul nendel ametniku-n-ä-r-u-d-el peaks kinnine palat ammu juba koduks olema. riigikogu tölplastel samuti.\nMa/ 19. juuli 2018 13:04\nInimesed tulge tänavatele, teie raha varastatakse ja te vahite pealt. Ma ei imesta kui keegi varsti Breivikit teeb.\nselle/ 19. juuli 2018 13:03\nüle pole keegi arvet pidanud, mis haldusreform riigile maksma läks. Mitmete miljonite eest maksti kompensatsioone vallandatutele, kes uuesti tööle võeti ja kui palju tõusid palgad põhimõtteöliselt sama töö eest neil, kes tööle jäeti ja tagasi võeti. Kui palju raha kulus ametlike blankettide (nimekaardid, logodega kirjaplangid, aadressid jm) muutmiseks. Meie vallas käib senini nimevaidlus. Kumma liidetud valla nime rahvas soovib. Pole aadressigi seega.\nmis puutub siia keskerakond/ 19. juuli 2018 14:02\nei ole ju nende sigadused.\nkilpla lood/ 19. juuli 2018 12:53\nKangesti Krõlovi orkestri teema. Aga nagu haldusreformiga pandi hulga raha ametnikele tasku ilma, et midagi muutus, nii sünnib ilmselt ka siin.\nAlar1/ 19. juuli 2018 12:50\nKas ei oleks õigem nimi jätta alles ja selle ligi miljoniga taasavada Valga sünnitusosakond? Selle jaoks ei pidavat haigekassal raha olema, kuid ainult tühipaljalt nime muutmiseks on kohe miljon võtta?!\nmingi kena summake jäi ripakile/ 19. juuli 2018 12:50\ntänu rahva annetustele.Rahvas maksab annetustega KÕIK kinni ja nüüd-eelarves mingi summa,mis vaja ära kantida.Teeme suure nimevahetusaktsiooni ja raha paigas...\nap/ 19. juuli 2018 12:44\nsandikassa oü on see riik kus ma elan,MIS KURADI RIIGIS MA ELAN KÜLL!!!\nLeo/ 19. juuli 2018 12:44\nKõike on vaja muuta, sest eelmised valitsused tegid kõik valesti. Mulle meeldis kõige rohkem muutus, et õpetajate palka tõsteti oluliselt.\narvamus2/ 19. juuli 2018 12:43\nIlmselt on mingi seltskond tõesti kollektiivselt päiksepiste saanud, järsku olid suvepäevadel?\nkuidas milleks/ 19. juuli 2018 12:41\nikka selleks , et koos sellega muutuvad ka töötajate töölepingud, kaasnevad koondamistasud ja tööle naasmiseks maalitakse valmis uued ja veelgi suurema tasu ja kompensatsioonidega töölepingud. Protestivaimsemad saab ilma kärata nimekirjast maha kustutada . Juhtide palgad tõusevad üle 10 tonni ja nii edasi. Ametnikud on kärmed märkama kui keegi riiki ei juhi.\nKuidas see veneaegne lastelauluke oligi, et kui kassi pole majas siis on hiirtel pidu.\nTilu-lilutamine/ 19. juuli 2018 12:40\noleks vaja lõpetada ükskord. Kaotada töökohad, kus sellise tühja-tähjaga tegeldakse. Paljas nimemuutus ja selline bürokraatia pluss raharaiskamine. Mõistus, mõistus, tule koju!!!\nEga nime muutus muuda nende kassade tõõd/ 19. juuli 2018 16:40\nTuleb välja vahetada need, kes muutust plaanivad, uued kindlasti leiavad sellele rahale parema rakenduse. Riigis palju abivajajaid, siin tahetakse raha tuulde visata.\nar/ 19. juuli 2018 12:37\nhaige riik ja veel haigem valitsus ,kas riigil on raha nii laialt käes muidu vingutakse et raha pole,see on rahva raha raiskamine ,pangem pomm alla sellele valitsusele!!!\nKUU/ 19. juuli 2018 12:36\nKui rääkida Töötukassast, siis juba 7 aastat tagasi olin ka mina seda meelt, et nad tegeleksid asjaga (töö pakkujana ja aktiivsemalt tööhõive teemaga) aga seda ei juhtunud. Nime muutmine on ainult fassaad. Sisu jääb ikka samaks - paberi määrimine, näägutamine ja mullikeste veeretamine. Sellisel juhul pole mõtet raha raisata. Maksku parem mõni toimetulekutoetus välja ja aidaku hädas inimesi rahaliselt.\narvamus/ 19. juuli 2018 12:35


Konservatiivset joont hoidev E.L.L. Kinnisvara leiab, et kivina kukkuval kinnisvaraturul tuleb mõelda: hea et niigi läks!\nEelmisel aastal 2006. aastaga võrreldes oma käivet 3,32 korda kasvatanud E.L.L. Kinnisvara ASi tegevdirektor Vahur Kaska näeb edu taga õigeaegsete, majandusprotsessidest sammu võrra ees olevate otsuste vastuvõtmist. Samal ajavahemikul ligi 156 miljoni krooni ulatuses kasumi kasvatamine lisab nüüdsetel heitlikel aegadel nii vajaliku kindlustunnet. Kes teab, mida lõppev, aga samuti ka tulevgi aasta toovad.\nÜhelt poolt peaks senine edu ju puhast rõõmu valmistama, kuid teiselt poolt tajumine, et kivina kukkuv tegevusvaldkond on muutumas sõimusõnaks, jätab üle halveneva mängu juures vaid hea näo tegemise võimaluse.\nKinnisvaraturu jahenemine on mõjutanud sarnaselt teiste arendajatega ka E.L.L. Kinnisvara müügitulemusi. Samas, vaadates sellel alal toimuvat laiemalt, võinuks vabalt ka halvemini minna.\nEriti on see ju tähtis olukorras, kus büroomajade üüriturg käib eriti äärelinnades hoogsalt allamäge, juba pealinna keskuse tuiksoontel on büroohoonetes keskmiselt ligi 20 protsenti vaba pinda.\nKas teie ettevõtte majandustulemused on sel aastal planeeritud eelarves?Oma selleks aastaks planeeritud arendustega oleme üldjoontes graafikus.\nKinnisvaraarendusega tegelevate ettevõtete majandustulemused võivad oma loomult olla üpris volatiilsed. Kui rahavoogu teenivad projektid kõrvale jätta, sõltuvad need üksikute kinnisvaraprojektide arengustaadiumist.\nJaheneva majanduse taustal saavutatud tulemusi võib ikkagi pidada rahuldavateks.\nHoidnud oma viimase aja otsustes ja tegudes konservatiivset joont. Usume, et koos investeeringute ja projektidega, mis said õigel ajal käivitatud, tagab see hoiak edu ka järgmistel aastatel. Siiski olulisi muudatusi kontserni käibes, kasumis, töötajate arvus järgmiseks aastaks ette näha ei ole.\nOlulisemaks tähiseks firma tegevuses on aasta lõpus valmiv ise arendatav A-klassi büroohoone Delta Plaza Tallinnas Pärnu maantee ja Järvevana tee ristmikul.\nKuna E.L.L. Kinnisvara kolib järgmisel aastal ka ise sinna, siis peaks see tõsiasi teisteski sealsetes üürnikes tekitama täiendavat usaldust hoone kvaliteedi suhtes. Loodetavasti annab see uut hoogu ka meie tiimile.\nKinnisvaraturu olulist elavnemist me järgmisel aastal ette ei näe. Seega jääb üle keskenduda pooleli olevate projektide lõpetamisele.


Miks ei pea teist korda politseiga sekeldustesse sattunud Ogier hooaja viimast etappi vahele jätma? - WRC - Autoralli MM 2021 - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\n18. oktoober 2021, 18:20\nSeitsmekordne ralli maailmameister Sébastien Ogier sattus Kataloonia MM-etapil taas kohtunike ja politsei huviorbiiti. Kuigi Toyota sõitjal oli kehtiv tingimisi karistus, siis ei pea ta novembris Monzas sõidetavat viimast etappi vahele jätma ja võitleb kaheksanda MM-tiitli eest.\nOgier eiras laupäeval politsei peatumismärguannet, kui oli sooritanud tänavaliikluses ohtliku möödasõidu. Napilt pool aastat tagasi sai Ogier Horvaatia ametivõimudelt karistada, kui sattus tavaliikluses kokkupõrkesse, proovis sündmuskohalt ruttu pääseda ning oli selle käigus alla ajamas politseiniku.\nHorvaatias juhtunu eest määrati Ogier’e kuuekuuline katseaeg – kui ta veel reeglite vastu eksib tuleb üks MM-etapp vahele jätta. Vaid paar päeva enne selle karistuse lõppemist sai ta sarnase rikkumisega hakkama Kataloonias. Õigust taga ajavad fännid uurivad, et miks võib Ogier viimasel etapil startida?\nKohtunike arvates olid Kataloonias toimunud intsidendil kergendavad asjaolud ning rahatrahv oli asjakohane karistus. Ogier pidi vahejuhtumi pärast kukrut kergendama 2000 euro võrra.\nPrantslane põhjendas, et ei saanud politseiniku peatumismärguandest aru. Talle tundus, et politseinik teeb temale kui rallisõitjale teed vabaks, mitte ei tegele tema peatamisega. Lisaks ütles Ogier, et ei ületanud kiirust, vaid sõitis ringristmikul väikese kiirusega.\nKataloonia ralli neljanda kohaga lõpetanud Ogier on jätkuvalt liikumas kaheksanda MM-tiitli suunas, ainsana saab tema triumfi Monzas väärata tiimikaaslane Elfyn Evans. Waleslane vähendas Kataloonias punktivahet seitsme silma võrra, kahte esimest lahutab 17 punkti.\n1. Sébastien Ogier (Toyota) 204\n2. Elfyn Evans (Toyota) 187\n3. Thierry Neuville (Hyundai) 159\n4. Kalle Rovanperä (Toyota) 140\n5. Ott Tänak (Hyundai) 128\n6. Craig Breen (Hyundai) 76


TERVISEAMET: enim haigestuvad viirushaigustesse jätkuvalt kuni viieaastased lapsed | Õhtuleht\nTERVISEAMET: enim haigestuvad viirushaigustesse jätkuvalt kuni viieaastased lapsed (1)\nToimetas Sirje Maasikamäe, 12. detsember 2018, 16:41\nGripitaoliste haiguste tekitajaks on endiselt rino- ning paragripiviirused. Vida Press\nTerviseameti andmetel püsib hingamisteede viirusnakkustesse haigestumine stabiilsena.\n49. nädalal (3.-9.12. 2018) pöördus ülemiste hingamisteede viirusnakkuste tõttu arstide poole 3242 inimest, neist 48 protsenti olid lapsed. Haigestumuse intensiivsus ei ületa hooajale iseloomulikke näitajaid. Haigestunute arvus maakondades suuri erinevusi ei ole.\nRegistreeritud gripijuhtude arv püsib stabiilsena, kuid laboratoorselt kinnitatud gripijuhtude registreerimine on muutunud nüüd iganädalaseks. Laboratoorselt on kinnitatud üheksa A gripiviirust.\nGrippi haigestumuse intensiivsust hinnatakse madalaks ja gripi levikut piiratuks. Gripitaoliste haiguste tekitajaks on endiselt rino- ning paragripiviirused. Enim haigestuvad jätkuvalt kuni 5-aastased lapsed.\nViirused, mis on siiani riikide poolt geneetilised määratud ja mille kohta on edastatud informatsioon WHO-le, vastavad selle aasta vaktsiini tüvedele.\nPEREARST VIIRUSHAIGUSTEST: lasteaiaealisel on isegi 10–15 haigestumist aastas tavapärane\nEksitav info 13. detsember 2018, 09:51\nMa pakun, et väikelastega lihtsalt pöördutakse arstile rohkem. Ei saa ju lasteaeda haiget last viia, koolilaps saab hakkama, tööl saab haigena käia küll.


Tšellofestival Tartus | Pärnu Muusikakool\n14. veebruar 2017 Uudised\nPärnu Muusikakooli tšelloõpilased osalesid 11.-12. veebruaril Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis toimunud Eesti Noorte Tšellistide festivalil. Juba 16. korda aset leidnud suurel kontserdipäeval esines kokku 127 õpilast üle Eesti, neist 19 Pärnu Muusikakoolist. Nendega kaasas olid tšelloõpetajad Irina Matveus ja Heli Sommer ning kontsertmeistrid Maarja Talts ja Aaro Tetsmann. Seni ainsal kõiki muusika põhi- ja keskastme koolide tšelloõpilasi ühendaval festivalil on Pärnu Muusikakool osalenud igal aastal juba selle asutamisest peale.\nTeisel päeval võtsid õpetajad Irina Matveus ja Heli Sommer osa tšelloõpetajate koolitusest, lektoriteks pedagoogid Mart Laas ja Reet Mets. Koolituspäeva teemad olid tšellomängu algõpetuse probleemid ja pillimängu täpsus.\nPärnu Muusikakooli tšelloõpilased said end konkursivabas õhkkonnas kauni lumise pargivaatega Elleri kooli Tubina saalis teise sama pilli õppijate ees parajalt proovile panna ja näitasid endale ja kuulajatele, et ollakse väga tublid. Samuti oli põnev jälgida teiste koolide õpilaste esitusi.\nUudis avaldatud 14.02.2017 ajalehes Pärnu Postimees.


Blogi: juuli 2012\nTeine mk etapp Prantsusmaal 2012 hooajal ja erinevalt eelmisest(La Bresse) päris kõrgel merepinnast- u 1850m. Pole varem nii kõrgel võistelnud ega ka treeninud ja ringikõndides aru küll ei saanud, et midagi õhu osas teistmoodi oleks. Trenni tehes ja just tõusedel oli muidugi nö erinevus tuntav, on ikka raskem hingata küll ja võisteldes kogesin pikematel tõusudel ka kerget valulikust rinnus. Tavalisest keerulisem oli ka tempo valik, sest mk normatiiv on: kohe stardist vähemalt 100% ja pärast veel juurde- ja muidugi, ka seekord ei olnud midagi teisiti. Kergematel lõikudel tuli üritada leida veidikenegi aega taasumiseks, samaaegselt lähimatele konkurentidele seeläbi midagi kaotamata, et siis hetk hiljem järgmisest tõusust üles ronida. Peale õnnestunud starti ja head esimest ringi(stardiringi ei olnud) olin top30 lähedal ja kuigi silmapiiril enam kui 10 sõitjat silmaga olematu vahemaa tagasi tegemine oluliselt raskem kui arvata võiks. Samuti ei tahtnud liiga kiire tempo valikuga alt minna. Ringiajad olid küll sujuvalt järjest kiiremad aga sellele aitas enim kaasa peale vihma kiirelt kuivav ja seeläbi kiiremaks muutunud rada. Ilm oli ka see, mis sõidu huvitavaks muutis, sest kuivades oludes oli see rada kahtluseta kõige lahjem selle aastases mk kalendris. Ootuspäraselt oli ronimist muidugi(probleemiks on hoopis tasasema lõigu leidmine) palju küll oli ring tehnilise poole pealt küllalt lihtne ja seda just viimase kahe aasta "mk standardi" järgi. Kahelt eelmiselt mk etapilt saadud punktide abil sain stardinumbri top60 hulgas(st, et olen mk reitingus 60 esimese seas) ja ilmselt ka suuresti tänu sellele õnnestus vältida stardi järgseid probleeme, mis tavaliselt esimesel ringil just sõitmist segama kipuvad. Esimesel kahel ringil parandasingi oma positsiooni enim ja viimasele ringile läksin veel 27 positsioonil, kuid vaatamata enda parimale ringiajale, ei suutnud seda kohta lõpuni hoida ja tuli kiirem(A. Craig) mööda lasta. Seega lõpetasin 28. nagu ka eelmisel etapil Windhamis ja mk hooaja kokkuvõttes andis see 46. koha. Sel aastal osalesin kõigil maailmakarika etappidel peale esimese, mis toimus LAV'is. Järgmisel aastal on just seal mm. Mõnda aega on väljas ka järgmise aasta mk'de toimumiskohad ja ajad. Uue kohana on kirjas Norra etapp, mis on ilmselt lähim võimalus näha oma silmaga mtb tippsõitjaid. Kes oodata ei jaksa siis sel aastal toimub Hafjell'is DH viimane mk etapp.\nkell juuli 30, 2012 Kommentaare ei ole:\nVäga hea meel on, et ka järgmine aasta saan sõita kaunis sini-must-valges Eesti meistrisärgis. Selleks tuli Jõelähtme vallas Ülgase küla lähedal toimunud emv’steks maha märgitud 6,4km pikkusel rajal kõige kiiremini viis ringi sõita. Paberil ei tundu just kõige keerulisem ülesanne kellegi jaoks. Või? Tundus nagu olnuks sel aastal stardis rohkem sõitjaid kui paaril viimasel, võimalik et seda võimendas tavapärasest veidi kitsam stardikoridor, mis ka tekitas sellise mulje. Tore, kui statistika seda kinnitama peaks. Peakohtuniku stardieelseid korraldus mõistsid mõned esirea mehed natukene teisiti ja „püssi pauguks“ olid nad vähemalt kaks korda käiku jõudnud vahetada. Esimese ringi esimese poole sõitsin viiendal-kuuendal possal ja võidusõidu etteotsa jõudsin teise joogiala eelsel kruusatee lõigul, mis andis parima positsioon järgnenud paariks lühikeseks tõusuks ja laskumiseks ning peale „mõrvari vanaemast“(midagi sellist sellele lühikesele seinale nimeks pandi) alla tulekut olin pm konkurentide eest plehku pannud ja järgi oodata ma neid ei kavatsenud :) Ühtlaselt ja korraliku tempoga sõitsin kõik järgmised ringid, kuigi edumaa suurenes vaikselt oli(ja on) sellest hoolimata oma tempos sõitmine väga oluline, sest aitab vältida lihtsaid/rumalaid sõiduvigasid, mis kipuvad „rahulikumalt võttes“ keskendumisvõimet hajutama ning sõitu segama. Puht füüsiliselt ei olnud rada raske, seda hoolimata tublist tõusumeetrite hulgast ringi kohta aga reaalselt jäid need vertikaal meetrid justkui vähe tajutavaks. Lõiguti nõudis rada küll veidi suuremat tähelepanu, ratta valitsemist ja ehk ka osavust, aga kus seda siis poleks ja käib see ju iga mägiratta võistluse(ja trenni) juurde. Samas võimaldas rajaprofiil oma olemuselt enne tehnilisemaid kohtasid taastuda ja seega selgema pilguga ning kindlama enestundega eesootavale peale lennata, seda muidugi juhul kui plaan polnud kõige lihtsamad ja siledamad lõigud enda jaoks pingutuse osas kõige raskemaks teha ja seetõttu võis tunduda ehk isegi iga kivi või käbi kiirust kärpiva takistusena. Aitäh inimestele ja ettevõtetele, kes mind sel aastal mistahes viisil aidanud või/ja innustanud on, ilma teieta poleks kindlasti olnud võimalik sellises mahus ja tasemel treenida ja võistelda ning päeva lõpuks rõõmu tunda sellest, et saan tegeleda ühe kõige lahedama ja emotsioonide rohkema spordialaga maailmas! Siiamaani on asjad alati kuidagi toimima ja korda saanud ning loodevasti õnnestub nii ka hooaja lõpuni. Tänud ka kõigile kaasaelajatele raja ääres ja muidugi ka korraldajatele, kes nii lühikese ajaga korraliku ringi valmis tegid. Jõudu, julget mõttelendu ja tahtmist taset aina tõsta ka edaspidiseks!\nkell juuli 22, 2012 Kommentaare ei ole:\nKahel viimasel korral, kui olen osalenud Rakke rattamaratonil, on tulnud leppida esimese kaotaja kohaga- seda muidugi täiesti oma süül. Kolmas „selline“ jäi olemata, kuigi ega palju ei jäänud puudu ka seekord :) Vähem kui 10km enne finishit polnud üks pööre noolega märgistatud või oli seda kellegil rohkem tarvis kui võistlejatel ja kuna metsarada jätkus ka otsesuunas- tõsi, seal oli paar peenikest puud maas ning automaatselt hüppasin neist hooga üle, kui siis Pets hõikas, et paremale läheb siit. Viskasin kiirelt otsa ringi ja eks omajagu sekundeid(kiirus 25- 30) pidurdamisele, pööramisele ning kiirendamisele kulus ning tagasi märgistatud rajale. Kui Pruus kohe minema pannuks(hõikamise järgselt) siis suure tõenäosusega oleks 12. Rakke rattamaratonil teine võitja. 90% sõita jäänud rajast oli kiire ja sile ning sirgetel oli ta väle. See nädal treenisin kergelt, et taastuda ja harjuda ajavahega. Ka eelnev ettevalmistus ei ole kõige sobivam seesuguseks kihutamiseks ja mõnekümne kilomeetri järel andsin jalad harjumatusest ka märku.Rakke rajaolud muidugi vist ei saakski enam kiiremas olla, kui nad olid. Raskemad(profiililt) oli algus kilomeetrid staadioni lähedal ja tiirutamine Emumäe ümbruses ning viimased kolm-neli kilomeetrit taas Rakke staadioni lähedal- üles- alla, paremale-vasakule. See oli ühtlasi ka viimane koht, kus ilmselt võitja pidi selguma. Proovisin paaril tõusul tempokamalt, aga päris nö tulistada ei saanud, see oli tingitud koostöö lõpetanud amordilukust, milletõttu 80% sõidust lahtise amordiga tuli sõita. Ega seda lukku rajal eriti vaja polnudki, aga sellele staadioni ümbruse lõigul küll, kuna tegu küllaltki järskude, lühikeste põntsudega, mida kõige kiirem läbida sadulast väljas. Sadulas istudes attackida on seal pm võimatu. Olukord lahenes teisiti, ühes laskumise järgses kurvist(ohh, seda kurvi ma ju mäletan/tean) välja lennates, sisekurv oli vist eelmise aasta eestikatest nii treppi pidurdatud, et täiskiiruse pealt loopis see mu täiesti trajektoorilt välja- väliskurvi ja kaugemalegi. Olin omadega pooleldi kusagil kõrge heina sees ja ehk isegi peaagu põllul(künnivao kuju ja asukoht jäi küll järgi proovimata). Ei kaotanud ma õnneks märkimisväärselt kiirust ja kütsin edasi, mõned sekundid viis või nii hiljem tundub, et seljataga väga vaikseks jäänud ja pilk üle õla informeeris, et näe Pets oli vähe põhjalikumalt seda põllu moodi ala uurima läinud. Vaatamata sellele ei löönud ta käega ja võidusõit käis kuni finishini, sest eks oli ju kohti(allesjäänud u 2km), kus lihtne sõiduviga võinuks veelkord positsioone muuta. Kaheliikmeline liiderduo tekkis peale Emumäe vahefinishit, kui maastikurattaga(ratas, millel on vähemalt esiamort) sõitnud Pets konkurentidele tagatulesid näitas. Mina olin sel hetkel neljase pundi viimasel possal(Emumägi lõhkus suurema grupi) ja omajagu tegemist oli möödumiskohtade leidmisega(sõidujoone kõrval palju mättaid ja ka kive). Peale selle tehnilisema lõigu lõppu sõitsime mõnda aega endiselt kahekesi aga siis püüdsid Caspar ja Sander(vb oli sõitjaid rohkem) meid kinni aga peatselt järgnenud mättalisel heinamaa tõusul jäid nad uuesti maha. Aitäh veel peakorraldaja Enno Eilo ja co. special edition võistlusnumbri ja osalemistingimuste eest! Autor Tanel Meos\nkell juuli 09, 2012 Kommentaare ei ole:\nPärast vihmaste ilmade saabumist, oli õige aeg Kanadast lahkuda ja liikuda lõuna suunas. Umbes-täpselt kokku 800km(d2d) ja lisaks ka ajakulu usa piiril- ootmiseks ja ootamiseks ning lõpuks ka paberite täitmiseks, et riiki siseneda. Sellega asi piirdus ja täiendavaid lisa kontrolle, läbiotsimisi või küsitlusi läbiviia ei soovitud. Windhami nimelises väikelinnas oli veel näha ka eelmise aasta orkaani purustusi ehk „asju“, mida veel pole jõutud taastada või uuesti ehitada- sõltuvalt vajadusest. Rada oli küllaltki vähe kannatada saanud ning peaagu täpselt sama nagu kahe aasta eest. Peakorraldaja ja hulga hulga Windhami elanike soovil, anti start Windhami kesklinnas asuvalt sillalt ja asjaolu, mis kohale tulnud ratturite jaoks ei tähendanud ehk midagi, oli väga oluline kohalikele. Peakorraldaja tänas sõidueelsel koosolekul rattureid ja tiime, et vaatamata mõningatele ebamugavustele, ei protestinud keegi selle idee/soovi vastu. See tegin natukene keerulisemaks tehnilisepersonaali tegevusgraafiku, aga mitte nüüd nii väga. Nimelt viidi soovijad peahoone(selle taga asus esimene tehniliseabi- ja joogiala) bussiga u 2km kaugusele stardialasse ning kohe peale starti andmist tagasi. Seega ei saanud need inimesed olla tehniliseses alas, kui sõitjad seda esimesel korral läbisid. Kogu stardiring(tegelikult paari km pikkun tee jupp), mis viis ringile ja oli järjest järsenev tõus. Nendes oludes läheb sõidutee laiune sõitjaterivi päris kiirelt kitsaks ning pikaks. Ka peale tavaringile pööramist jätkus liikumine üles mäge, sest liitumine toimus pm raja madalaimas punktis. Sellises nö vanakooli rajal(pikk tõus ja pikk laskumine) on eriti oluline õige tempo valimine,sest kustumise korral on liikumiskiiruse langemine katastroofiline. Stardinumbriks 45 ehk kuues rida. Stardiring oli väga soodne, et oma kohta parandada ja/või mootor kiirelt kokkulasta. Ise võtsin esimese poole väikese varuga ning päris võidusõiduks läks tõusu järsemas lõpuosas enne tavaringile pööret. Esimesel kahel ringil parandasin oma positsiooni päris kiirelt ning parema nähtavusega tõusuosadel nägin enda ees ka suuremat gruppi, kus oli 10 ja enamgi sõitjat, paraku piisavalt lähedale nendele ei jõudnud ja iga järgmise ringiga pudenes sealt tasapisi sõitjaid. Kuna terve nädala(või enamgi) oli soe ja kuiv siis tolmas rada korralikult ning laskumisel andis see eriti tunda. Ainuke ja õige oli minna esimesena aga seda tahtsid teha kõik ning tõusu lõpus käis usin võitlus selle koha nimel. Isegi 2. või 3. possal minnes, oli nähtvus olematu. Selleks, et mitte liigselt riskida ja mingitki orientiiri omada, tuli hoida oluliselt pikemat pikivahet kui tavaliselt. Sellel raja laskumise kiirused on väga suured(kõige suuremate kiirustega rada mk kalendris viimased 3a.), puhtalt ehku ja õnne pealt ilma midagi lõhkumata/kukkumata nendes tingimustes pikalt ei sõida. Kui viimasele ringile minnes mõtlesin, et tahan ja suudan end 25 hulka sõita siis paraku ei olnud enam alles energiat, et grammi võrra tempot tõsta, tuli hoopis kaks sõitjat mööda lasta- Litcher ja Hermida, selle asemel, et mitte üldsegi nii kaugel olnud Skarnitzel, Sauser ja Kursaft kinnipüüda ja mööda sõita, lõpetasin siis 28.\nkell juuli 05, 2012 Kommentaare ei ole:


Buduaar - MARGE TAVA: MIS SU reiting on?\nMARGE TAVA: MIS SU reiting on?\nOli ilus talveõhtu. Keskmiselt -10 °C ja pisut tuisune. Üksikus bussipeatuses ootas umbes kümneaastane tüdruk oma bussi. Mõtlesin viivuks, et peataks auto ja võtaks ta peale.\nSiis aga otsustasin edasi kimada. Nii tundus endale lihtsam. „Arvatavasti pole tal lubatud võõrasse autosse istudagi,” mõtlesin ma enda õigustuseks. Vähemalt mina olen oma lastele selgeks teinud, et isegi tuttavatega tohib kaasa minna vaid vanemate teadmisel. Seega, ju ma tegin õigesti. Aga ometi jäi see mu hingele.\nMa tean mõnda oma Facebooki sõpra, kes oleks tüdruku kindlasti peale võtnud eelkõige seetõttu, et esimesel võimalusel sotsiaalmeedias oma heateost kõiki teavitada. Aita kodutuid koeri, anneta Lastefondi, löö kaasa veel mõnes ühiskondlikus heategevusprojektis ja Hooandjas ning like’ide ja avaliku maine järgi oledki ingel valmis. Oma reitingut vähemalt näiliselt tõsta ei ole sugugi keeruline, aga elukogenud inimene teab, et inimese sotsiaalmeediakonto on just nagu elulooraamatu esikaas, mille järgi sisule hinnangut anda võib olla ekslik.\nHiljuti sain ma paraja šoki, kui lugesin lehest, et üks minu kunagine koostööpartner on vägistaja, peksja ja mõrvar. See tundus täiesti võimatu olevat, sest mulle jättis ta alati rõõmsameelse, aruka ja viisaka inimese mulje. Öeldakse, et loomad on ettearvamatud ja inimene ei saa neid kunagi jäägitult usaldada. Inimesed on loomariigi esiliik, seega kordades ettearvamatumad. Loomadel ei ole etiketireegleid, meie õpetame oma lastele maast madalast näiteks kas või seda, et tuleb kõigile naeratada ja naabrinaist tervitada ka siis, kui selleks pole vähimatki tahtmist ja tuju. Pole siis ime, et teatud vanuseks on paljudest saanud osavad näitlejad. Inimestega peab olema ettevaatlik, sest väga tihti tuleb tunnistada, et mossis näoga introvert on üks ütlemata õilis ja helde südamega inimene ning särava naeratuse ja ilusate sõnade taga peidab end tõeline madu või bipolaarse häirega aferist. See, mis väljapoole paistab, on ühiskonnas nii meeletult oluline ja seetõttu ka kergesti manipuleeritav. Eks meie seas on palju neid, kes postitavad siiralt kõike, mis on südames ja keelel, aga on ka selliseid, kes ehitavad oma sotsiaalmeedia imagot väga teadlikult ja professionaalselt. Kes ennast millise maski taga tegelikult peidab, on üldjuhul vaid üksikutele lähedastele teada. Mina suhtun sotsiaalmeediasse mänguliselt ja kuni see kellelegi haiget ei tee ning viha ei õhuta, siis on mul täitsa ükskõik, mida keegi oma kontole postitab.\nSotsiaalmeedia on justkui üks suur rahvusvaheline mänguplatvorm, kust saab iga hetk välja astuda. Selles mängus ei ole väga vahet, kust läheb piir päriselu ja unistuste vahel. Sa ei pea avama oma hinge ega näitama oma halvimat külge. Vastupidi, sa võid vabalt näidata neid külgi, mida sinus tegelikult olemaski pole. Sa võid kasutada piltidel filtrit, mis teeb sind kaks korda ilusamaks, ja poseerida laenatud kleidis kontvõõra villa basseini ees ning kirjutada pildi alla „minu uus kodu”. See on mäng ja siin on kõik lubatud. Ainus, mis on oluline, on see, et mängijad oma päriselu ja mängu segi ei aja.\nKahjuks on päriselu tihti mängust väga kaugel. Küll oleks tore, kui sõda oleks valik, just nagu arvutimäng, kus osalevad ainult need, kes tõesti tahavad mängida. Tundub, et neid on omajagu palju. Mulle läheb väga hinge see, kui süütud kannatavad. Kui loen mõne lapse või lemmiklooma väärkohtlemisest või terrorirünnakust, siis hing sees kisub kokku. Minus aktiveeruvad korraga ekstravert ja introvert – esimene tahab minna oma kätega kallale sellele jõhkardile ning teine ütleb, et ela omas maailmas ja tõmba ringi parem veelgi koomale. Tahaks, et elu oleks nagu lastefilmis, kus kuri saab alati oma tasu ning headus alati võidab. Ja seda mitte ülejärgmises elus, nagu karmale kombeks on, vaid kohe!\nMa usun, et varsti see saabki nii olema. Et hea inimese tunneb kaugelt ära ja sama juhtub ka halvaga. Et inimeste reitingud on salvestunud nende kiipidele ning ainuüksi kurjad mõtted viivad su reitingut allapoole. Et igaüks keskendub rohkem oma sisemisele ilule, tänulikkusele ja andmisele, vahet pole, kas reitingu või lihtsalt isikliku heaolu ja tasakaalu nimel. Täna tähendab sinu kõrge reiting võimalusi rohkem raha teenida, tulevikus aga saab reiting olema raha aseaine, mille nimel kõik vaeva näevad ja mida osta ega pettusega saada pole võimalik. Just nagu „Black Mirroris” minu lemmikosas – need, kelle reiting on kõrgem, saavad ööbida paremas hotellis ning sõita parema autoga. Te küsite, mis saab nendest, kelle reiting on madal ja kes teevad teistele halba? Väga lihtne – neil on võimalik seda iga päevaga parandada ja kui nad seda ei soovi, siis on teistel võimalik neid oma elust ära blokkida ja elada nii, et teed lihtsalt ei ristu. Blokkimine ja sõbralistist kustutamine on meil juba käpas, oodata jääb vaid järgmist infotehnoloogilist arenguetappi.\nMaailm areneb väga kiiresti ja ma päriselt kahtlustan, et selline saab olema elu tulevikus. Kui täna me vaidleme selle üle, kas peaks lapsele vaktsiini tegema, siis äkki juba kümne aasta pärast on teemaks hoopis see, kas panna lapsele mikrokiip sündides või pisut hiljem. Ja siis läheb veel kümme aastat ning me ei saa isegi pangaülekannet teha ega autorooli või lennukisse istuda ilma mõne kehaosa skännimiseta. Ühest küljest on see hirmutav, aga teisest küljest võib see olla lahendus paljudele praegustele ühiskonna ja planeedi probleemidele. Tulles tagasi selle tüdruku juurde, kes bussipeatuses üksinda külmetas – 20 aasta pärast teaks selline tüdruk hästi, kelle autosse istuda või mitte. Ja külmetama ta seal ei peaks, sest igaüks tahab oma reitingut tõsta ja teda peale võtta. See saab olema sama loomulik eluviis nagu täna naabrinaisele tere ütlemine või pargis oma koera järel koristamine.\nBODY 2020: Facebook nimetas aasta seksuaalseimaks elustiilimärkmikuks \n19.00€ Pruuni-mustaga käekott\n10.00€ Must pusakleit\n23.00€ Edc täisnahast jakk.\n21.00€ Must pidulik kleit\n5.00€ Reserve heleroosa grossbody käekott\n11.00€ Nike tossud\n14.00€ Nike poolpikad retuusid.\n8.00€ Zara kampsun\n39.00€ UUED Icepeak veekindlad talvesaapad s37\n8.00€ UUED kiisuga stretšteksad s128\n3.00€ UUED soojad villaga sõrmkindad 7-8-a\n2.00€ 1 x kantud soojad retuusid s128\n8.00€ uued stretšteksad 122\n3.00€ iDO pehme kardigan s122\n45.00€ täna 35.- UUS Ticket to Heaven talvejope s134\nLAURI RÄPP: KUIDAS TULEB ARMASTUS... tegelikult