Prantsusmaa territoriaalne areng – Vikipeedia\nPrantsusmaa territoriaalne areng on siinses artiklis protsess, millega Prantsusmaa emamaa territoriaalne ulatus sai selliseks, nagu see on aastal 2012. Prantsuse riigi territoorium on levinud üle kogu maailma. Prantsusmaa emamaa on see osa, mis on Euroopas.\nDünaamiline kaart Prantsusmaa piiridest aastatel 985–1947\nLääne-Prantsusmaa, mis tekkis 843. aasta Verduni lepingust, jäi paljudeks aastateks stabiilseks. Esimesed kuningad, Kapetingid, olid liialt hõivatud võimu kehtestamisega oma isiklikes valdustes, et olla vallutajad. Nad kasutasid osavalt ära lahkarvamusi oma rahutute vasallide seas, survestades neid ning kirikut ja linnu. Suured konfliktid Inglismaa kuningatega olid tähtsad sündmused kuningavõimu kindlustamisel. 13. sajandi Normandia ja Languedoci taasannekteerimised Prantsuse kuningriiki olid kaks tähtsat sammu kuningriigi ühendamisel.\nPrantsusmaa kaotas varsti, 9. sajandi lõpul Barcelona krahvkonna (Kataloonia). Rhône'i ületamine, mis jäi pikaks ajaks piiriks, ei alanud enne 14. sajandit, Dauphiné ostmisega. Louis XI taastas oma pärandi kahe kõige võimsama õiguse osas, mis antud dünastia kõrvalharudele: Burgundia ja Anjou, sealhulgas Provence Saksa-Rooma riigis (1481–1482).\nAnne de Bretagne'i abielu esmalt Charles VIII-ga ja siis Louis XII-ga viis aastal 1532 lõpuks tema hertsogkonna tõhusale annekteerimisele, viimane oli juba Prantsuse kuningriigi mõjusfääris, kuid oli seni kindlalt säilitanus oma eraldiseisvat olemasolu.\nAastatel 1635–1748 võtsid Richelieu ja Louis XIV ette kuningriigi piiride laiendamise põhja ja Reini suunas. Nende eesmärk oli kontrollida Habsburgide Austria keiserliku perekonna püüdlusi nende endi ülemvõimu suunas Euroopas. Prantsuse Flandria kaotus (1526) tõi piiri Prantsusmaa pealinnale ohtlikult lähedale. Elsass, Artois ja Franche-Comté annekteeriti ajavahemikus 1648–1697. Lotringi hertsogkond jäi mõneks ajaks enklaaviks Prantsuse kuningriigis, enne kui see aastal 1766 samuti liidendati. See ja Korsika ostmine aastal 1768 tõi kuningriigi territooriumi ühendatud tervikuks.\nPrantsuse revolutsiooni ja Esimese keisririigi ajal laienes Prantsusmaa ajutiselt Reini paremkaldale. Kirdepiir kaotas oma definitsiooni. Üldiselt jäi see stabiilseks aastateks 1697–1789, kuni see muutus ebamääraseks, mingit kindlat joont jälgimata. Piir taastati enam-vähem vanal joonel aastal 1815 Viini kongressi poolt. Prantsusmaa kaotas mõned kohad nagu Landau ja Saarlouis. Nendes strateegilistes kaotustes ja võimsa Saksa riigi loomises võib näha hilisemate diplomaatiliste ja sõjaliste sündmuste aluseid. Kuid isegi pärast vaherahu Saksamaaga 1918. aastal ei olnud Prantsusmaa võimeline tegema uusi territoriaalseid omandamisi kirde suunas, Saarimaal.\nHiljem 19. sajandil oli ainult paar arengut. Savoia hertsogkond ja Nizza krahvkond taasomandati lõplikult Prantsusmaale 1860. aasta referendumiga. Elsass-Lothring annekteeriti Saksamaa poolt aastal 1871, kuid läksid Prantsusmaale tagasi aastal 1918.\nMuid muudatusi tehti ajutiselt Teise maailmasõja ajal okupatsioonivõimude poolt.\n1 Geograafiline kontekst\n2 Keskaeg (843–1492): kuningriigi ühendamine\n2.1 Suured feodaaldomeenid\n2.2 Kuningavõimu konsolideerumine, olles silmitsi Inglismaa kuningatega\n2.2.1 Kuningliku domeeni laienemine 13. sajandil\n2.3 Raskused hiliskeskajal\n2.4 Laienemine Alpide suunas\n3 Uusaeg (1492–1789): konfliktid Hispaania ja Austria Habsburgidega\n3.1 Viimaste suurte feodaaldomeenide integreerimine\n3.2 Laienemine ida suunas: piir Reinil\n3.2.1 Uute konfliktide suunas Austria keisrikojaga\n3.2.2 17. sajandi sõjad\n3.2.3 Territooriumi konsolideerumine\n4.1 Prantsuse revolutsioonist tulenevad ümberkorraldused (1789–1815)\n4.1.1 Riigi territooriumi uue kontseptsiooni rakendamine\n4.1.1.1 Provintside kaotamine ja departemangude loomine\n4.1.1.2 Enklaavide kaotamine\n4.1.2 Prantsuse domineerimine Euroopas\n4.1.2.1 Ahvatlevad auhinnad looduslike piiride Alpide, Juura, Püreneede ja Reini taga (1789–1799)\n4.1.2.2 Vallutused Konsulaadi ja Keisririigi ajal (1799–1815)\n4.1.2.3 Hinnang pärast Viini kongressi (1815): Pariisi leping (1815)\n4.2 Itaalia ühendamine (1860) ja Saksamaa taasühendamine (1866–1871): mõjud\n4.2.1 Prantsusmaa sissetung Itaaliasse\n4.2.1.1 Savoia ning Nizza krahvkonna taasühendamine Prantsusmaaga (1860)\n4.2.1.2 Monaco piiri muudatused (1861)\n4.2.2 Prantsusmaa seisukoht Saksamaa taasühendamise suhtes Preisimaa poolt\n4.2.2.1 Luksemburgi kriis\n4.2.2.2 Elsass-Lotring : vaidlus Prantsusmaa ja Saksamaa vahel (1871–1945)\n4.3 Riigi territoorium aastast 1945\n4.3.1 Pariisi leping Itaaliaga (1947), viimane suurem Prantsuse piiri muudatus\n5 Lisa: väikesed piirimuudatused alates aastast 1815\n6 Territooriumi muutumist näitavad kaardid\nTänapäeva Prantsusmaa emamaa laiub suures ulatuses loodusgeograafia selgetes piirides. Umbes pool selle piiridest asub mere rannikul. Edelas asub piir piki Püreneede mäeaheliku tippe. Sarnaselt asub see kagus osaliselt Alpides. Idas järgib see üht või teist Juura mäeahelikku, kuni see jõuab Reini jõeni, mida see allavoolu järgib. Viimane lõik kirdes, Reini ja Põhjamere vahel, on vähemalt selge loomuliku definitsiooniga.\nKeskaeg (843–1492): kuningriigi ühendamineRedigeeri\nPrantsusmaa Euroopas aastatel 843–870\nVerduni leping 843. aastast tähistab Prantsusmaa ja Saksamaa tekkimist, Frangi riigist. Kokkulepet vaadati kui pärandi ajutist jagamist Karl Suure pärijate vahel. Sellega pitseeriti piiride loomine kahele riigile, millest kumbki sai oma arengutee. Nende ühispiir sel ajal paiknes ligikaudu piki Saône'i ja Rhône'i jõge.\nÜhelt poolt, esimene Saksa monarhia nõrgendas end, püüdes taastada Karolingide impeeriumi ilma piisavate vahenditeta. Teiselt poolt, Prantsuse monarhia võttis tagasihoidlikust baasist, ennast aeglaselt arendades, lõpuks juhtiva rolli Lääne-Euroopas.\nAastal 987 tõrjuti Karolingid Prantsusmaa troonilt Hugues Capeti valimisega, kes asutas oma dünastia. Esimeste Kapetingide kuninglik domeen oli alguses piiratud osaga Île-de-France'ist, Pariisi ja Orléansi vahel, mis olid tema peamised linnad.\nMujal olid suurisandad, kes rakendasid oma võimu, eriti kuus ilmalikku Prantsusmaa peeri: Akvitaania, Burgundia ja Normandia hertsogid, nende kõrval Champagne'i, Flandria ja Toulouse'i krahvid.\nKapetingide kuningate esimene eesmärk oli nende kohaliku võimu konsolideerumine, mida nad püüdsid teha 11. ja 12. sajandi jooksul. Kuningliku domeeni peamine laienemine sel perioodil oli Bourgesi vikontkonna ostmine aastal 1101, millest sai Berry hertsogkond.\nKuningavõimu konsolideerumine, olles silmitsi Inglismaa kuningategaRedigeeri\nKuningliku domeeni laienemine 13. sajandilRedigeeri\nPrantsusmaa aastal 1328\nVõitlus Normanni ja Anjou Inglismaa kuningate vastu oli Prantsusmaa kuningatele võimalus oma võimu laiendamiseks. Nad tulid esitatud väljakutsetega tõesti toime. Normandia hertsog William Vallutaja sai Inglismaa kuningaks aastal 1066 oma võiduga Hastingsi lahingus sakside üle. Tema meessoost järglusliini hääbumisel oli tema pärijaks Anjou hertsog Henry Plantagenet, Henry I lapselaps oma ema poolt. Kaks kuud enne enda Inglismaa troonile saamist Henry II nime all abiellus ta Akvitaania hertsoginna Eleanoriga, rikkaima pärijannaga Prantsuse kuningriigis ja Prantsusmaa kuninga endise naisega. Prantsusmaa kuningatel olid siiski mõned trumpkaardid: nende positsiooni prestiiž ja eesõigused, lahkhelid Plantagenetite perekonna sees ja viimaste raskused kuulekuse nõudmisel edelas.\nHenry II poeg John Maata põhjustas vasallide seas oma korratu ja vägivaldse käitumisega segadust.\nPrantsusmaa kuningas Philippe Auguste oli võimeline edu saavutama, võttes temalt Normandia Château Gaillard linnuse vallutamisega Pariisist ülesvoolu (1204).\nSelle provintsi vallutamine oli väga oluline, kuna see suurendas märgatavalt Prantsuse krooni tulusid. Philippe Auguste oli tegelikult esimene kuningas, kelle võim laienes Île-de-France'ist kaugemale. Tema tegevusvälja ulatust ja tema võimu tõhusust parandati. Kuningas rahustas märkimisväärselt Vermandois krahvkonde, Touraine'i ja Auvergne krahvkonna võtmeosi. Viimane oli usaldatud mitmele kuningliku saatjaskonna isandale enne ametlikku tagastamist kuninglikule domeenile aastal 1531. Philippe Auguste'i edu kinnitas tema võit Saksa-Rooma keisri üle Bouvines lahingus aastal 1214.\nVeidi hiljem kasutas Prantsusmaa kuningas Louis VIII Lõvi ära Albilaste ristisõda Lõuna-Prantsusmaa katarite vastu oma võimu kehtestamiseks Toulouse'i krahvkonnas (1229). Uuest vallutusest sai Languedoci provints kuni revolutsioonini, selle piires on oluliselt kaheksa tänapäeva Prantsuse departemangu Lõuna-Prantsusmaal. Tänu keskaja lõpu hädadele omandas Languedoc omaenda institutsioonid: parlamendi (mis oli suveräänne kohus) ja staadid: koosolek, mis hääletas makse ja mis otsustas kommunaalkulusid.\nNende vallutuste kumulatiivne mõju oli kuningate poolt nende nooremate poegade territooriumidele nimetamine: apanaažid või privileegid. See poliitika võimaldas kuningatel järkjärguliselt kehtestada kuninglikku võimu provintsides, kuna praktikas võis apanaažid raskusteta kroonile tagasi saada kas pärimise või konfiskeerimise teel. See juhtus näiteks Poitous aastal 1271 ja Anjous aastal 1481. Need kaks provintsi võeti vallutades Inglismaa kuningatelt Philippe Auguste'i ja Louis VIII poolt.\nPrantsusmaa pärast Brétigny lepingut (1360)\nAeg-ajalt nõrgendas apanaažipoliitika kuninglikku võimu. Kui Prantsuse kuningas Charles VI oli konfliktis oma venna Louis d'Orléansiga, püüdis nende nõbu Burgundia hertsog Jean Kartmatu rea tugevate löökidega kehtestada oma võimu. Ta tõmbas järk-järgult ligi ülejäänud kuninglike printside vaenulikkust: ta lõpetas, kui oli minema aetud. Üllatusrünnakuga aastal 1418 hõivas ta Pariisi, sundides troonipärijat, tulevast Charles VII-t Bourgesi põgenema. Sarnaselt kasutasid väga rikka Flandria krahvkonna krahvid (sel ajal olid need Burgundia hertsogid) oma positsiooni Prantsusmaa peeridena võimsa riigi rajamiseks. Nende poliitikale aitas kaasa võimu killustumine Prantsusmaal ja Saksamaal keskaja lõpul. Burgundia hertsogkonna valdused Madalmaades olid tänapäeva Belgia eelkäija.\nSiiski jäid Inglismaa kuningad Akvitaania hertsogiteks. Kui Philippe IV suri, pandi tema vennapoeg, Valois krahv Philippe I lõpuks Prantsusmaa troonile kui Philippe VI. Philippe VI abiellus Champagne'i Jeanne'iga, kes tõi Champagne'i kuninglikku domeeni kaasa (1284). Nad said kaks poega, kuid rea uusi konflikte (Saja-aastane sõda) tekitas Philippe VI lapselapse (ema kaudu), Inglismaa kuninga Edward III trooninõue. Edwardi kavatsus oli Philippe VI välja tõrjuda. Prantsuse armee kandis raskeid kaotusi Crécy (1346) ja Poitiers' lahingutes (1356). Hiljem kanti kolmas tõsine kaotus Azincourti lahingus (1415). Olles ajutiselt kaotanud territooriumi Brétigny lepingu tulemusena, jagati kuningriik taas Tours'i lepinguga (1420). Kuid uus vaim oli sündinud Jeanne d'Arci näol, kes sundis Inglise kuningat lõpetama Orléansi piiramist (1429). Pärast kroonimist Reimsis tuli Charles VII tagasi Pariisi ja kindlustas lõpuks oma võimu edelas, Akvitaanias, võttes Inglise kuningalt Bordeaux ja Bayonne'i (1453).\nPrantsusmaa pärast aastat 1360\nLaienemine Alpide suunasRedigeeri\nSaksa-Rooma riik, mida tänapäeval esindab Saksamaa, vajus 13. sajandil poliitilisse anarhiasse. See avas tee igat sorti sissetungidele.\nPhilippe IV ühendas Lyoni taas oma riigiga (1312). See oli gallide endine pealinn ja Euroopa kaubateede tähtis ristumispunkt.\nÕnnetu Philippe VI ostis Dauphiné 30. märtsil 1349, Romansi lepingu järgi.\nTema pojapojast, Charles V vennast Louis'st tehti Anjou hertsog. Ta võeti hiljem Provence'i krahvinna ja Sitsiilia kuninganna Jeanne poolt Sitsiilia kuningriigi pärijaks. Ta viis aastatel 1383–1384 Provence'i vallutamise lõpule. Tema pojapoeg, kuningas René ei suutnud siiski säilitada oma positsiooni Itaalias ja andis oma valdused Prantsusmaa kuningale Louis XI-le: Anjou Prantsusmaal ja Provence Saksa-Rooma riigis (1481).\nLouis XI omas tervet mõistust mitte vastu võtta René nõudeid Itaalias. Nii ei olnud see tema poja Charles VIII puhul, kes mitte ainult ei võtnud ette sõjaretke Napolisse, mis ei andnud tulemust, vaid loovutas eelnevalt mitu oma isa vallutust (Artois, Franche-Comté ja Roussillon) oma viimastele võistlejatele.\nPrantsusmaa 15. sajandi lõpul\nUusaeg (1492–1789): konfliktid Hispaania ja Austria HabsburgidegaRedigeeri\nViimaste suurte feodaaldomeenide integreerimineRedigeeri\nÜhest küljest Burgundia hertsogkonna troonijärglus ja teisest küljest soov saada jalg maha Itaalias oli esimeste konfliktide põhjus Habsburgidega. Viimase Burgundia hertsogi Charles Südi surmaga tema valdused jagati. Tema tütar Marie päris Burgundia Madalmaad ja Franche-Comté Burgundia osa. Louis XI võttis tagasi Burgundia hertsogkonna pärusvaldused ja Picardie (1482). Marie pojapoeg, Saksa-Rooma keiser Karl V sattus konflikti François I-ga. Nad mõlemad tahtsid Burgundia hertsogkonda, samuti Milano hertsogkonda.\nSõja esimese faasi katkestasid Hugenotisõjad ja see ei olnud Prantsuse monarhiale saatuslik. Pärast oma kaotust Pavia lahingus Itaalia sõdade käigus aastal 1526 säilitas François I Burgundia, kuid loobus igaveseks oma ülemvõimust Flandria krahvkonna üle. Burgundia Madalmaad, mille keiser Karl V päris, koosneb siiani osaliselt Prantsuse ja osaliselt Saksa territooriumidest. 1549. aasta Pragmaatilise sanktsiooniga muutusid need eraldi poliitiliseks üksuseks.\nVahepeal kindlustas Henri II Prantsuse kuningriigi piire Metzi, Touli ja Verduni linnade okupeerimisega aastal 1552, millest sai Trois-Évêchés' provints, ja Calais tagasivõtmisega Inglismaa kuningannalt (1558).\nMujal sõlmiti Louis XII abielu Anne de Bretagne'iga, millele järgnes aastal 1514 nende tütre Claude'i andmine François I-le, mis võimaldas Bretagne'i hertsogkonna taasliitmise Prantsusmaaga (1532).\nOma vastuvõtmise ajal aastal 1589 tõi Henri IV viimase allesjäänud suure feodaalpere Albretite valdused kuninglikku domeeni. Ta oli pärija oma ema Jeanne d'Albreti poolt. Need valdused olid Béarn, Armagnac ja Limousin.\nOlles arendanud tugeva identiteedi, nagu Languedoc, säilitasid need hilisemad lisandused Béarn, Burgundia ja Bretagne oma institutsioonid, nagu staadid ja parlament, kuni revolutsioonini.\nEuroopa pärast Vestfaali rahu. Pane tähele punast, Hispaania poolt kontrollitavaid maid ümber Prantsusmaa, ja Saksa-Rooma riigi killustatud olemust\nLaienemine ida suunas: piir ReinilRedigeeri\nUute konfliktide suunas Austria keisrikojagaRedigeeri\nAustria keisrikoda näitas soovi üleolekuks Euroopas, näidates end katoliikluse kaitsjana, olles silmitsi tärkavate protestantlike riikidega. Prantsuse monarhia oli rohkem mures, et see leidis vastukaja Prantsusmaa katoliiklikes ringkondades. Sealjuures ümbritsesid Habsburgide valdused seda territooriumi: Hispaania, Madalmaad, Franche-Comté ja kaugemal Milano. Kuni Hispaania armaada kaotuseni aastal 1588 ei olnud selge, kas Inglismaa on osa sellest piiramisrõngast.\nNavarra kuningas (1562–1610) (Henri III nime all) ning Prantsusmaa kuningas (1589–1610) Henri IV päris vaidluse Hispaaniaga. Oma ema poolt oli ta Navarra kuningate pärija, kes olid Hispaania kuningate poolt minema aetud. Neile jäi vaid Alam-Navarra. Sellest ajast alates kutsusid Prantsusmaa kuningad ka end tiitliga "Navarra kuningas".\nEnne võitluste uuesti alustamist sai Henri IV tasu Prantsuse seiklusest Itaalias. Aastal 1601 astus ta Savoia hertsogi vastu, kes oli toetanud temavastaseid vandenõusid. Lyoni lepinguga omandas Prantsusmaa Bresse, Bugey, Valromey ja Pays de Gex, mis üheskoos moodustavad tänapäevase Aini departemangu. See oli vastutasuks Saluzzo markiikonna, tema viimase Itaalia-valduse eest. Prantsusmaa oli võtnud Saluzzo valduse aastal 1548 viimase markii surres. Seda oli nõutud alates Dauphiné ostmisest.\nSiiski solvas väljavaade konfliktile Austria keisrikojaga suurt osa Prantsusmaa katoliiklasi, eelkõige õukonda. Marie de' Medici ja hertsog d'Épernon olid selle partei märkimisväärsed liikmed. Selles kontekstis mõrvati Henri IV fanaatik Ravaillaci poolt, mis peatas selle projekti.\nTerritoriaalsed vallutused aastatel 1552–1798\n17. sajandi sõjadRedigeeri\nPrantsusmaa kuningas Louis XIII ja tema peaminister Richelieu taasalustasid rünnakut aastal 1635 Kolmekümneaastase sõja raames. Esimest, otsustavat sõda Hispaania vastu tähistas võit Rocroi lahingus aastal 1643.\nIdasuunaline laienemine oli suunatud Prantsusmaa vaenlaste sideliinide läbilõikamisele ja kontaktide hõlbustamisele liitlastega Saksamaal, mis siis koosnes paljudest väikestest, enam või vähem sõltumatutest riikidest.\nSõjad Austria keisrikoja vastu järgnesid üksteisele ja mitmed sellest tulenevad lepingud kuhjasid Prantsuse haardesse mitmeid Saksa-Rooma riigi provintse:\nVestfaali rahu (1648) mõjutas Ülem-Elsassi markkrahvkonna annekteerimist Prantsusmaa poolt, see oli seni Habsburgide valdus, ja samuti kümne Elsassi linna föderatsiooni Dekapolise annekteerimist. Samuti ratifitseeriti kolme piiskopkonna Metzi, Touli ja Verduni annekteerimine, mis olid okupeeritud aastast 1552.\nPürenee rahu (1659) võimaldas Artois' krahvkonna (välja arvatud Aire Saint-Omeris) ja Roussilloni taastamise: siit alates oli piir Hispaaniaga jäädavalt defineeritud.\nEsimene Aacheni rahu aastal 1668 lõpetas Devolutsioonisõja. Louis XIV võttis hispaanlastelt Lille'i, Douai ja Armentièresi linna, võimaldades seeläbi Prantsusmaa kohaloleku taastamise Flandrias.\n10. augustil 1678 sõlmitud Nijmegeni rahu lõpetas Prantsuse-Hollandi sõja. Sõja suur kaotaja oli Hispaania, kes loovutas Prantsusmaale rea kohti – Franche-Comté, Aire fordid ning Saint-Omer, Cambrai, Valenciennes ja Maubeuge Hainaut' krahvkonnas. Revolutsioonist alates moodustasid need Prantsuse maad Flandrias ja Hainaut's Nordi departemangu.\nAastatel 1680–1697 rakendas Louis XIV, julgustatuna oma varasemast edust, ühepoolsete anneksioonide ja rühmituste poliitikat. Prantslased võtsid isegi osa Habsburgide valitsetud Luksemburgi ajutisest vallutamisest aastatel 1684–1697.\nRijswijki rahuga aastal 1697, mis lõpetas Austria pärilussõja, loobus ta lõpuks enamikust nendest äsjavõetud maadest, kuid säilitas Saarlouis ja Alam-Elsassi koos Strasbourgi linnaga. Suurem osa Elsassist oli sealtpeale täielikult Prantsuse. Erandiks olid Mulhouse ja mõned Saksa vürstide territooriumid.\nLouis XIV valitsemisaja lõpuks näis, et tasakaal oli saavutatud. Teised Euroopa suurriigid ei olnud enam valmis nõustuma Prantsuse uue laienemisega ja olid valmis moodustama liite sellise asja vastu. Piirid olid Prantsuse pealinnast kaugele tõugatud. Lisaks olid nad sealt alates kaitstud moodsate kindlustuste võrgustikuga, mille ehitas Vauban. Kindlustatud linnad Lotringist põhjas (Montmédy, Thionville, Longwy, Saarlouis) eraldasid selle hertsogkonna teistest Saksa-Rooma riigi osariikidest, nõrgendades nii hertsogi sõltumatust.\nAastast 1632 okupeeris Prantsusmaa regulaarselt Lotringit sõja ajaks, ilma seda annekteerimata. Hertsog Charles IV, kes oli liidus Austria ja Baieri valitsejasugudega, võttis omaks vaenuliku poliitika Prantsusmaa suunas. Tema ja seejärel tema vennapoeg Charles V olid ohvitserid keiserlikus Austria armees. Alles hiljem oli Prantsusmaal nii motiiv kui ka õnnelik juhus annekteerida hertsogkond. Selleks oli aastal 1736 abielu Lotringi François ja Austria keisrikoja pärijanna, ertshertsoginna Maria Theresia vahel ajal, kui Austria nõrgenes. Viini leping (1738) andis Lotringi Louis XV-le, kes andis selle eluks ajaks oma äiale Stanisław Leszczyńskile. Lotringi hertsogkond annekteeriti ametlikult Prantsusmaale aastal 1766, kui Stanisław suri. Vastutasuks sai hertsog Franz III Toscana suurhertsogkonna, mis oli vaba.\nVaenu kaudu Habsburgide vastu lasi Prantsusmaa end taas Austria pärilussõtta viia. Siiski loobus Louis XV pärast võitu Fontenoy lahingus kõigist uutest vallutustest. Aastal 1748 lõpetas Aacheni rahu Prantsuse ja Austria monarhiate vastasseisu.\nAastal 1768 loovutas Genova vabariik Korsika võla katteks Louis XV-le.\nSeega saavutati revolutsiooni eelõhtul Prantsusmaa tänapäevane, kuusnurkne kuju. Siiski selgitas feodaalraamistiku keerukus, mida valitses Ancien Régime poliitiline organisatsioon, arvukaid välisenklaave, eriti viimases laienemistsoonis – Elsass, Franche-Comté ja Lotring.\nPrantsuse revolutsioonist tulenevad ümberkorraldused (1789–1815)Redigeeri\nRiigi territooriumi uue kontseptsiooni rakendamineRedigeeri\nRevolutsioon tegi poliitiliste üksuste omandi mõistele ära üksikisikute poolt. Prantsusmaa muutus poolriikide mosaiigi kogumist üheks riigiks.\nProvintside kaotamine ja departemangude loomineRedigeeri\nVanade truudussidemete kaotamise abil ja halduse ratsionaliseerimiseks asendati feodaalomandil põhinev vana jaotus peaaegu ühesuuruste departemangudega ja nimetati geograafiliste tunnuste, nagu jõed, järgi. Isegi Pariis oli Seine'i departemangus. Siiski koosneb tänapäevane departemang mõnel juhul, nagu Nord, üldjoontes omandamise aja territooriumist.\nMitmed territooriumid olid Prantsusmaa kuningriigi maadega ümbritsetud välisenklaavid. Konvent soovis nende ühendamist Prantsusmaaga, lepinguga või olenemata (peamiselt Saksa) vürstidest omanike õigustest. Mõned sellised lepingud olid:\nVenaissini krahvkond, Püha Tooli omand aastast 1274, ühepoolselt annekteeritud aastal 1791, annekteerimine paavsti poolt tunnistatud Tolentino lepinguga (1797).\nMontbéliardi krahvkond liideti Haute-Saône'i departemangu (1793).\nWürttemberg-Monbéliardi valitsevale perekonnale kuulunud Riquewihr ja Horbourgi krahvkond liideti Haut-Rhini departemangu ning Hanau-Lichtenbergi, La Petite-Pierre ja Sarrewerdeni krahvkonnad liideti Bas-Rhini departemangu (1793)\nSalm-Salmi vürstkond ühendati Vosges'i departemangu (1793).\nKriechingeni ja Dabo krahvkonnad ühendati Moselle'i departemangu (1793), nagu oli Lixing (1795).\nMulhouse'i vabariik, ühendatuna Helveetsia vabariiki aastast 1515 ja olles Haut-Rhini departemangu enklaav, hääletas Prantsusmaaga taasühinemise kasuks aastal 1798.\nPrantsuse domineerimine EuroopasRedigeeri\nAhvatlevad auhinnad looduslike piiride Alpide, Juura, Püreneede ja Reini taga (1789–1799)Redigeeri\nRevolutsioonilise režiimi institutsioon Prantsusmaal viis enamuse Euroopa monarhiaid moodustama koalitsioone selle vastu. Esimese vabariigi armeede sõjaline edu tõi kaasa riigi territooriumi märgatava kasvu.\nAustria Madalmaad: 1795;\nLiège piiskopkond: 1795;\nSaksa riigid Reini vasakkaldal: 1797.\nEnamik neist anneksioonidest kaotati Viini kongressil (1815).\nVallutused Konsulaadi ja Keisririigi ajal (1799–1815)Redigeeri\nNapoleon Bonaparte'i ajal vallutused jätkusid. Need olid peamiselt ajendatud eesmärgist kontrollida Euroopa rannikut. See oli võitluste kontekstis Ühendkuningriigi vastu ja kaubandusblokaadis, mis selles riigis kehtestati. Selle pärast annekteeriti järgmised alad:\nPiemonte 1802, Sardiinia kuningas, põgenes oma saarele;\nLiguuria vabariik 1805;\nEtruria Kuningriik ja Parma hertsogkond 1808;\nHollandi Kuningriik ja Valais 1810.\nSaksamaa Põhjamere rannik (Hannover, Oldenburg) koos sadamatega Bremen, Hamburg, isegi Lübeck Läänemere kaldal, aastal 1811;\nKataloonia eraldati Napoleoni Hispaaniast ja liideti Prantsusmaaga aastal 1812.\nHinnang pärast Viini kongressi (1815): Pariisi leping (1815)Redigeeri\nPeaaegu kõik vallutused revolutsioonist alates anti tagasi nende endistele omanikele. Prantsusmaa taastati 1791. aasta piirides, väljaarvatud endised enklaavid, mis jäid Prantsusmaale: Venaissini krahvkond koos Avignoni, Mulhouse'i ja Montbéliardiga.\nTeised Euroopa suurriigid olid valvsad, et Prantsusmaa ei saavutaks enam kunagi kontrolli Reini vasakkalda üle (Lauteri suudmest allapoole):\nSuur hulk Saksa vasakkalda territooriume anti Preisimaale vaatamata kaugusele Preisimaa keskusest ja kultuuride erinevusele.\nLoodi uus riik: Luksemburgi Suurhertsogiriik, mille kindlus oli Preisi armee eelpostiks.\nPrantsusmaa kaotas mitu piirikindlust: Bouilloni kindlus (Ardennides Sedanist kirdes), Saarlouis (Saarimaal Saarbrückenist loodes), Landau (Reinimaal Karlsruhest loodes) ja nii edasi.\nItaalia ühendamine (1860) ja Saksamaa taasühendamine (1866–1871): mõjudRedigeeri\nPrantsusmaa sissetung ItaaliasseRedigeeri\nSavoia ning Nizza krahvkonna taasühendamine Prantsusmaaga (1860)Redigeeri\nPärast arutelu Plombièresis 21. juulil 1858 lubas minister Camillo Cavour Napoleon III-le Savoia hertsogkonna ja Nizza krahvkonna vastutasuks Prantsuse abi eest Itaalia ühendamise poliitikas (Risorgimento), mida juhtis kuningas Vittorio Emanuele II. See ettepanek tehti ametlikuks Torino lepinguga, dateeritud detsembriga 1858. Tegelikult sõlmiti see jaanuaris 1859.\nPärast võite Austria üle aastal 1859 (Magenta ja Solferino) ja Villafranca relvarahu loovutas Austria Lombardia Prantsusmaale, kes loovutas selle kohe Piemonte/Sardiiniale, Napoleon III võttis tagasi Savoia ja Nice'i. Torino lepinguga 24. märtsist 1860 nõustus Vittorio Emanuele Savoia hertsogkonna ja Nizza krahvkonna üleandmisega pärast rahvaga konsulteerimist, mis leidis aset aprillis 1860. Kuningas vabastas oma Savoia alamad pärast rahvahääletust samal kuul.\nMonaco piiri muudatused (1861)Redigeeri\nAastal 1848 kuulutasid Menton ja Roquebrune, siis Monaco vürstiriigi lahutamatud osad, endid vabadeks linnadeks ja okupeeriti Sardiinia garnisoni poolt. Pärast Savoia hertsogkonna ja Nizza krahvkonna lahkulöömist Piemonte-Sardiinia kuningriigist ja Prantsusmaaga ühendamist aastal 1860 valisid Roquebrune'i ja Mentoni elanikud (linnade, mida peeti Nizza krahvkonna osadeks) referendumil taasühinemise Prantsusmaaga.\n2. veebruaril 1861 sõlmisid Monaco vürst Charles III ja Napoleon III Pariisis lepingu, mille järgi vürst ja tema järeltulijad loobusid Prantsuse keisri kasuks 4 000 000 frangi eest igaveseks kõigist otsestest ja kaudsetest õigustest nende kahe kommuuni suhtes.\nPrantsusmaa seisukoht Saksamaa taasühendamise suhtes Preisimaa pooltRedigeeri\nPikemalt artiklis Luksemburgi kriis\nElsass-Lotring : vaidlus Prantsusmaa ja Saksamaa vahel (1871–1945)Redigeeri\nPärast Prantsuse-Preisi sõda aastal 1870 ja tänu Frankfurdi lepingule (10. mai 1871) annekteeriti kogu Elsass, väljaarvatud Belforti territoorium, Saksamaale; kokku 1 447 000 hektarit, 1694 valda ja 1 597 000 elanikku. Need territooriumid saadi tagasi Esimese maailmasõja lõpus.\nElsass-Lotring annekteeriti de facto Kolmandasse Riiki 27. novembril 1940. Kuigi Elsass-Lotringi peamised linnad vabastati sügisel 1944 kindralite Kœnigi ja Leclerci vägede poolt, kestis raevukas võitlus Colmari kotis 2. veebruarini 1945.\nRiigi territoorium aastast 1945Redigeeri\nPariisi leping Itaaliaga (1947), viimane suurem Prantsuse piiri muudatusRedigeeri\n1947. aasta Pariisi lepinguga sai Prantsusmaa ligikaudu 700 km² riigi territooriumi Alpes-Maritimes'i, Hautes-Alpes'i ja Savoia departemangude viies laienduses:\nTende'i oru annekteerimine, mis oli jäänud Itaaliale, kui Nizza krahvkond sai aastal 1860 Prantsuse omaks. Piir järgib siin nüüd Alpide peaahelikku. Alpes-Maritimes'i departemangu pindala suurenes 560 km².\nRoya ülemjooksu org, mis on Tende ja La Brigue vallas,\nLibre, Piène-Basse ja Piène-Haute külakesed (Breil-sur-Roya vallas),\nMollières külake (Valdeblore vallas),\nVésubie ja Tinée jõgede ülemjooksude orud;\nItaalia piiri ümberpaigutamine mitme kilomeetri võrra Mont-Cenis massiivis suurendas seeläbi Prantsuse territooriumi 81,8 km² Savoias, Lanslebourgi vallas. Sellest ajast alates ei järgi piir enam mäeaheliku joont, vaid on Itaalia poole nõlval. Hiljem selle nõlvadele ehitatud Mont-Cenis tamm ja veehoidla on seega Prantsusmaal, kuigi mäeaheliku Itaalia poolel.\nMont Thabori tipu ja selle idanõlvade annekteerimine, eriti Vallée étroite (kitsa oru) ülemise bassein, Hautes-Alpes'i Névache'i vallas (47 km²).\nMont Chabertoni annekteerimine (17,1 km²), Montgenèvre'i vallas (Hautes-Alpes), eriti Itaalia fort, mille Prantsuse väed hävitasid teise maailmasõja algul.\nVäikese Saint-Bernardi mäekuru lääneosa annekteerimine, järgides veelahet (3,22 km²), Savoia Séezi valla kasuks.\nTuleb märkida, et kuigi Pariisi leping lahendas vaidlusi piirijoone viies punktis, jäid Mont Blanc ja Mont Blanc de Courmayeur tippude piirkonnas küsimused lahtiseks.\nLisa: väikesed piirimuudatused alates aastast 1815Redigeeri\nSee lisa sisaldab detaile väikestest muudatustest Prantsuse piiridel Andorraga (2001), Luksemburgiga (2006), Šveitsiga (1862) ja (1945–2002).\nTerritooriumi muutumist näitavad kaardidRedigeeri\nPrantsusmaa Euroopas aastatel 843 kuni 870\n██ Frangi riik\nPrantsusmaa 11. sajandi algul\n██ Prantsuse kuninglik domeen\nPrantsusmaa 12. sajandi lõpul\nPrantsusmaa piirid: 1601–1766\nPrantsusmaa aastal 1810 Napoleoni ajal. Kõik sinise toonid = Ühendkuningriigi vastases blokaadis osalejad riigid\nPrantsusmaa krooni maad\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Prantsusmaa_territoriaalne_areng&oldid=6054067"\nLehekülje viimane muutmine: 19. veebruar 2022, 15:21\nSelle lehekülje viimane muutmine: 15:21, 19. veebruar 2022.


Mõtle valentinipäeval roheliselt - Sekretar\nMõtle valentinipäeval roheliselt\n14.veebruaril tähistab suur osa maailmast valentinipäeva. Tähtpäeva, mille ajalugu ulatub sadade aastate taha, ent mille tänapäevane iseloom on suuresti tänu turundusele pigem tarbijalikuks kujunenud.\nKingitused on kõikjal valentinipäeva läbivaks jooneks ja seepärast pakub Bioneer.ee ideid, kuidas kinkida ja hoolimist näidata nii, et keskkond sellest oluliselt ei kaotaks.\nKui valentinipäev on sinu või sinu armastatu jaoks tähtis päev, siis võid lisaks näidata armastust ka keskkonna vastu ning hoolikalt valida, mida kingiks teha või osta. Siin on mõned ideed:\n• Kui kavatsed kellelegi kaardi kinkida, siis vali selline isend, mis on tehtud taaskasutatud paberist (vastava märke leiad tavaliselt kaardi tagaküljelt). Võid kaaluda ka paberkaardi asemel hoopis e-kaardi saatmist. Tänase päeva jooksul saadetakse maailmas laiali hinnanguliselt 15 miljonit valentinipäeva e-kaarti ja kuigi ka internetitoimingutel on arvestatav keskkonnamõju, ei ole bittide ja baitide jalajälg samas suurusjärgus paberi omaga.\n• Kui šokolaadi või komme ostad, siis vali õiglase kaubanduse (Fairtrade) märgisega või orgaaniline toode – sinu veerandeurone lisapanus võib kakaofarmeri elujärge oluliselt parandada ning aidata tal lapsed kooli saata.\n• Lilled ei ole talvel ühelgi juhul eriti keskkonnasõbralik valik. Üks võimalus on osta kodu- või lähivälismaal kasvuhoones kasvatatud lilli, alternatiiv aga lunastada kimp, mis on lennukiga jupp maad lõunapoolt kohale toodud. Paari aasta tagune võrdlev uuring näitas, et Hollandi köetavates kasvuhoonetes sirgunud rooside keskkonnamõju (eelkõige CO2 emissioonide hulk) on Inglismaa lillelettidele jõudes kuus korda suurem, kui Keenia päikesevalguses kasvatatud õitel, mis toodi saareriiki lennukiga.\n• Tee sõbrale kingituseks annetus mõnele keskkonna- või heategevusorganisatsioonile. Eestimaa Looduse Fond kogub näiteks annetusi lendorava kaitseks; UNICEF aitab aga kogutud raha abil laste õigusi kaitsta.\n• Kui soovid kinkida ehteid, siis uuri enne ostmist müüjalt, kas ehete valmistamiseks kasutatud materjalid on kaevandatud ökoloogiliselt ja sotsiaalselt vastutustundlikul viisil. Lisaks võid mõelda ka puust ehete või taaskasutuse peale. Samuti võid oma üksikutest kõrvarõngastest ja katkistest kettidest ise midagi unikaalset meisterdada. Ja miks mitte kasutada ära ka mutreid, nagu see noor blogija.\n• Mine koos sõbra või kallimaga metsa suusatama või rabasse räätsamatkale – aktiivne tegevus lähendab inimesi. Kui aga krõbe ilm õue müttama ei kutsu, siis võib sammud seada näiteks botaanikaaeda. Kuigi roheliste taimede soojas hoidmine on talvel iseenesest küllaltki energiamahukas tegevus, annab veebruarikuine jalutuskäik palavas ja niiskes õhus nii mõnusa kontrasti, et mõte Egiptusesse lendamisest hajuks ka tavapärases poliitolukorras.\n• Valmista õhtusöök ise ja kasuta selleks kohalikke koostisaineid. Atmosfääri loomiseks süüta enda valmistatud küünlad. Sinu panus avaldab kindlasti muljet!


Fotoring: september 2011\nPalun kõigil fotoringis käijatel maksta ringitasu.\nPostitaja: Uku Peterson kell 22:55 Kommentaare ei ole:\nPortugaalia näituse mõistmine tundus olevat raske pähkel, aga loodan, et igaüks leidis sealt midagigi ning loodan, et selle mõjud peegelduvad ka teie piltides.\nPärast näituse vaatamist pildistasime kaubamaja ümbruses Kadit ja Hedit ning üht rulatajat ja ratturit, kes ümber minu tiirutasid. Pilte sai palju ning need tulevad siia kohe järgmise postitusena, kui kõik on mulle oma pildid ära saatnud. Pildid saatke mulle hiljemalt esmaspäeva õhtuks meilile uku@disko.ee. Siis saate ka koduse töö (see on nende piltidega seoses).\nAitäh Muumile, kes oma pildid juba ära saatis.\nPildil vasakult: Rauno, Martin, Anni, Muumi, Uku, Andres, Ülla, Martina, Heleen, Marta ja Kaisa\nIdee Andreselt ja pildistas Muumi.\nMuumi, teinekord ikka horisont ka sirgeks ja Andres võiks keskpunktiks olla.\nhttp://www.philipsolovjov.com/ Tema pildid olid ka näitusel\nhttp://lizetemurovska.blogspot.com/ Tema pilte nägite samuti näitusel\nhttp://michaelkenna.com/ Mees, kelle pilte te võiksite ka teada\nOotan oma meilile ka fotograafide blogisid, kodulehtesid ja flickri kontosid, mida teistega jagada tahate.\nPostitaja: Uku Peterson kell 22:03 1 kommentaar:\nTartu Üliõpilaste Looduskaitsering kutsub osalema:\nKas saad pildile hetke kuidas metssiga püüab puu otsast kukkuvat tammetõru või händkaku, tedrekana küüniste vahel, päikeseloojangusse lendamas või metskuklase ilme kui ta mõtiskleb, miks kastanimuna kadakalatvas kasvab?\nPostitaja: Fotoring kell 06:03 Kommentaare ei ole:\nEelmine nädal algas sügis ning seetõttu pildistasid kohalolnud täna sügist noortekeskuse ümber. Objektid, mida pildistati, asusid tihti keskel nagu Wiiralti "Tamm", mistõttu seletasime teisel tunni poolel läbi kompositsiooni põhireeglid ning millal neid rikkuda ja millal mitte.\nPildi idee autorid on külm multimeedia labori põrand ja õhukesed sokid! (Tegelikult tuli idee Elge, Liisbeti ja Katriini poolt). Uku kaamera oli põrandal ja tegi pilti.\nkaks pilti, üks portree kuldlõike alusel (nagu oli näide Kaupo Kikka blogist) ja linnamaastik, mis samuti arvestab kuldlõike reegleid. Ei pea olema horisontaalselt, kasutage ka vertikaalset formaati, katsetaga ja proovige.\nPostitaja: Uku Peterson kell 21:55 4 kommentaari:\nTänane fiasko kukkus lõpuks vägagi lõbusalt välja. Vaatasime koduseid töid (vt alla) keha fragmentidest ning pildistasime ikkagi stuudionurgas, kuigi modell kohale ei tulnud, modellideks muutusid Andres ja mina (Uku).\nHea, et stuudiovälkudega rohkem sinapeale saite ning need, kes veel ei ole mulle tänaseid pilte andnud PALUN SAATKE MULLE OMA PILDID, MIS KÕIGE PAREMINI ÕNNESTUSID.\nGrupipildi ujumisteemalise ideega tuli varakult välja Kaisa, koos kummimütsiga :) Aitäh kaasa mõtlemast!\nLained vasakult taga: Muumi, Andres, Uku, Martin ja ees Marta, Heleen, Ülla ja Anni. Keskel idee autor ja ujuja Kaisa.\nKaamera seadis pildistamisvalmis Ülla\nJärgmisel neljapäeval lähme Nooruse galeriisse vaatama näitust Portugaalia ja pärast seda pildistame inimest liikluse taustal. Tuletage meelde mida täna rääkisin ja tulge kohale heade ideedega. Loodan, et Portugaalia annab ka inspiratsiooni.\nLoe seda siin hoolikalt:\nKOHTUME 18.00 GALERII "NOORUS" EES. Asukohta saab näha siin. Kes ei leia, helistagu mulle 58 243 008. Kaasa võtta kaamera ja võimalusel statiiv. Kui kellegil peale Kaisa, Martini ja Andrese on veel võimalik statiivi võtta siis andke teada.\nKõigi üksmeelel valisime välja neli silmapaistvamat kodust tööd!\nPostitaja: Uku Peterson kell 23:09 2 kommentaari:\nTänane tund läks päris hästi, täheke küll kõigil välja ei tulnud, kuid tunnis katsetades saime lõpuks asjale pihta. Samuti rääkisime, miks ülilainurgaga ei tohiks teha grupipilti, mis fookuskaugus on sarnane inimsilmaga ja mis sobib heaks portreepildiks. Teises pooles katsetasime pikki säriaegu ja kuidas sellega huvitavaid efekte tekitada, sellest sai innustust ka grupipilt.\nPildil on vasakult Uku, Kaidi, Katriin, Liisbet, Elise, Pille ja Kadi\nIdee genereerisid kõik koos.\nPildistas Uku kaamera\nTunnitööd said esimese katsetusena vägagi huvitavad.\nÜlevalt vasakult paremale tulles: Katriini ja Pille ühine töö, Elise, Kadi, Liisbet, Kaidi ja Uku.\nJärgmiseks korraks tuleb teisipäevastel pildistada kodutööna vähemalt 3 erineva fookuskaugusega portreed. Ise valite millised fookuskaugused aga üks peab vähemalt olema lainurgaga. Elisele ilusat reisi ja saada mulle ikka kodutöö ka :)\nPostitaja: Uku Peterson kell 23:03 3 kommentaari:\nTäna rääkisime fotost ja lõikamisest. Vaatasime eelmine tund tehtud portreepilte ning kritiseerisime ja kiitsime fotoajaloo pärleid. Jõudsime ka järeldusele, et pärl, kust paistab George Clooney, ei ole just päris ilus pärl :)\nÜks rõhk oli julgel lõikamisel ning sellest sai ka grupipilt innustust.\nPildistas Rauno ja idee tuli Kaisalt\nPildil vasakult: Rauno, Kaisa, Andres, Martina, Muumi, Heleen, Ülla, Marta, Uku\nKaisal oli hea tähelepanek (vt kommentaari). Postitasin siia ka teise versiooni - mis arvate kumb on parem? Miks?\nNELJAPÄEVASTE KODUNE TÖÖ!\nFragment kehast - pildistada keha mingit osa, olgu see selg, jalad, nägu, käed, käed ja kortsus riie, kael ja sall vms. Nõue on, et julgete lõigata ja lähenete fotole teistmoodi. Mõelge ja vaadake ja veel kord mõelge. Pilte soovin 1-3.\nPildid saata mulle meilile uku@disko.ee või tuua mälupulgal. Tunnis valime välja parimad ja need lähevad blogisse.\nKuna soovisite ka näiteid siis:\nKaks skulptuuride töötuba vajavad 24. septembril (laupäeval) fotograafe. Kes tahab aidata, andku mulle teada. Pildid lähevad noortekeskusele ning loomulikult läheb fotodele autori nimi alla.\nVõtke kindlasti ühendust, ürituste pildistamine (eriti veel kultuuriürituste) arendab väga hästi võimet otsida huvitavaid kaadreid ja võimet kiiresti hea lahendusega välja tulla.\nSKULPTUURIDE TÖÖTOAD 24.09\n12.00 -14.00 Ökoloogiline stencilgraffiti, Arn Hundertmark, koguneme Tähtvere Mänguväljaku juures\n12.00 TÖÖTUBA HUNT, skulptor Mari Hiiemäe juhendamisel, TÜ Raamatukogu ees\nPostitaja: Uku Peterson kell 20:58 5 kommentaari:\nHuvitav fotokonkurss subskulptuurid 2011\nTartu Lille Maja noortekeskus korraldab Subkultuuride seminari raames (23-24.09) konkursi linnaruumi ilmestavatest skulptuuridest-installatsioonidest.\nFotokonkurss SUBSKULPTUURID ootab põnevaid fotosid Tartu linna erinevatest skulptuuridest! Andke erinevate fototöötlusprogrammidega oma fotol olevale Tartus asuvale skulptuurile või skulptuurigrupile-installatsioonile uus põnev subkultuurne välimus! Parimatele osalejatele auhinnad! Fotojaht algab nüüd!\nFotod postitada Facebooki keskkonda.\nFotosid ootame 19.09ni\nLähem info: heidimaarja@lille.tartu.ee\nFacebooki link on järgmine http://www.facebook.com/event.php?eid=250059568358729\nPostitaja: Uku Peterson kell 14:30 Kommentaare ei ole:\nPostitaja: Heleen kell 14:56 1 kommentaar:\nPostitaja: Heleen kell 14:45 Kommentaare ei ole:\nNeljapäeval jätkame portree teemal. Koduseks tööks on teha pilt teemal "Nägu".\nPostitaja: Uku Peterson kell 22:28 Kommentaare ei ole:\nTäna rääkisime avast, särist, ISOst ja sellest, miks mõnel juhul on pilt udune ja teisel puhul valgusti ümber täheke. Kuidas värisevad käed pilti mõjutavad ning miks head kvaliteeti taga ajades ei ole hea kõrge ISOga pildistada.\nJärgmiseks teisipäevaks pildistada 2 pilt. Üks teha nii, et pildile jääks täheke ja teine portree kõige lahtisema avaga (kõige väiksem number), mida objektiiv võimaldab. Need võite mulle meilile saata või tuua mälupulgaga. Järgmine kord räägime ka blogipostitustest.\nKes püüab järgmiseks teisipäevaks kõige suuremad tähed ja udusemad kõrvad?\nAlt keskelt alustades on pildil: Uku, Kadi, Kaidi, Marleen , Mari-Lill, Elge, Katriin, Elise.\nAitäh Elgele keskel paikneva aksessuaaria eest.\nPostitaja: Uku Peterson kell 21:58 1 kommentaar:\nTunni lõpuks hakkas iseruumides istumine ahistama ja lagi peale suruma. Kindel märk, et on aeg välja pildistma minna.\nNimed muidugi ka: Anni, Ülla, Martina, Rauno, Andres, Uku, Marta ja Martin.\nPostitaja: Rauno kell 11:13 5 kommentaari:\nTäna arutlesime fotode üle, mis olid välja valitud kui kõigi aegade lemmikkaadrid. Arutlesime nende üle julgelt tund aega ning seejärel oli ülesanne võtta paaridesse ja teha teineteisest portree, mille üle järgmise tunni alguses arutame. Seejärel postitan need ka blogisse.\nGrupipildi idee sai huvitav ning selle postitab Rauno homme hommikul siia kuna idee vajas natukene töötlemise abi. Pildistas Marta.\nJärgmise nädala alguses panen siia ka kodused ülesanded.\nPostitaja: Uku Peterson kell 23:16 Kommentaare ei ole:\nUus fotoringi aasta on alanud ja kõigiga ka tuttavaks saadud. Tore, et teid nii palju kohal oli ja loodetavasti ootate uut hooaega sama suure põnevusega kui mina!\nEdasijõudnutega kohtume juba neljapäeval kell 18.00. Palun valige oma tehtud töödest välja 1-3 kõigi aegade lemmikkaadrit ning saatke need mulle enne tundi meilile uku@disko.ee. Võtke kaamera ka endaga.\nAlgajatega kohtume teisipäeval kell 18.00. Võtke kaasa kaamera - hakkame vaikselt automaatprogrammi orjusest vabanema :)\nAasta esimene grupifoto sai valmis tänu vanade olijate seletustele ja kaameramehele Alar Nilovile.\nPildistas: Alar Nilov\nPostitaja: Uku Peterson kell 00:35 8 kommentaari:\nMari-Liisi augustikuu kodused ülesanded\nPostitaja: Mari-Liis Kullamaa kell 22:10 1 kommentaar:\nKaisa augustikuu kodused ülesanded\nTeraviljad (kahjuks ei leidnud neid, aga leidsin kõrrelised)\nPostitaja: Kaisa kell 14:59 2 kommentaari:\nPostkaart Peegeldus Varbad


Mailis Reps sai süüdistuse omastamises ja kelmuses\nRiigiprokuratuur esitas täna endisele haridus- ja teadusministrile, keskerakondlasele Mailis Repsile süüdistuse omastamises ja kelmuses.\nSüüdistuse kohaselt kattis Mailis Reps ministeeriumi varast isiklikke kulutusi umbes 7500 euro eest. Foto: keskerakond\nOmastamise pani Mailis Reps süüdistuse kohaselt toime, kui andis haridus- ja teadusministrina ministeeriumi töötajatele korraldusi enda lastega seotud ülesannete täitmiseks. Lisaks on Repsile süüdistus esitatud ebaseaduslikus ministeeriumi kütusekaardi kasutamises ja ministeeriumi ruumides enda sünnipäeva pidamisega seotud kulutuste katmises.\nSamuti esitati süüdistus kelmuse toimepanemises, mille tulemusel soetas ministeerium Repsile koju soovitud kohvimasina, tasus tema perekonnaliikme lennukulusid, maksis vabaajaüritusega seotud transpordi ja majutuse ning Repsi restoranis tähistatud juubelisünnipäeva eest.\nSüüdistuse kohaselt kattis Mailis Reps ministeeriumi varast isiklikke kulutusi umbes 7500 euro eest.\nRiigiprokurör Denis Tšasovskih sõnul on igal riigiteenistujal kohustus seista hea selle eest, et riigivara kasutataks eesmärgipäraselt. "Ühiskond ei pea taluma priiskamist ja veelgi vähem kuritarvitamist riigivaraga ümberkäimisel, mis kahjustab riiki varaliselt aga ühtlasi mõjutab ka kogu avaliku sektori mainet ja usaldusväärsust. Kehtivad reeglid on piisavalt selged tegemaks vahet enda ja riigi vajaduste vahel ning vältimaks isiklike kulude riigile veeretamist."\nÕigusnormid kehtivad kõigile ja kõrge positsioon avaliku teenistuse hierarhias ei anna õigust neid norme omakasupüüdlikult painutada – vastupidi, sellega kaasneb kõrgendatud ühiskonna ootus teenistuja eeskujulikkuse osas,\nKeskkriminaalpolitsei korruptsioonikuritegude büroo juht Ats Kübarsepa sõnul alustas politsei menetlust ajakirjanduses avaldatud uurimuse pinnalt. "Alustatud väärteomenetluse käigus ilmnes, et riigi vara väärkasutamine on toimunud korduvalt ja suuremas ulatuses kui algselt kirjutati, mistõttu oli alust seda edasi uurida kriminaalmenetluses. Mõistsime ka avalikkuse ootust saada vastuseid, mistõttu viisime uurimise läbi võimalikult kiiresti, kontrollides seejuures põhjalikult menetluse käigus ilmnenud uusi asjaolusid ja tõendeid."\nMinisteerium nõuab Mailis Repsilt kohtus ligi 120 000 eurot\nRiigikogu toetas Mailis Repsilt saadikupuutumatuse võtmist\nProkuratuur taotleb Repsilt saadikupuutumatuse võtmist\nRiigikohus vangi ähvardusest. Kui tõsiseltvõetav peab olema ähvardus?\nUSA on esitanud süüdistuse kuuele Volkswageni juhtivtöötajale


Tootekirjeldus (PDF, 651,23 KB)\nOhutuskaart (PDF, 132,29 KB)\nMED-sertifikaat (PDF, 699,76 KB)\n• Hästi täitev pinnalakk sisetingimustesse. • Toode täidab E-1 normi. Toode on testitud vastavalt EN 717-1 standardile ja formaldehüüdisisaldus ei ületa 0,124 mg/m³ õhus. • Tootel on MED (Marine Equipment Directive) seritfikaat nr. VTT-C-11165-15-14, seega on ta aktsepteeritud laevade sisepindade lakina.\n• Sobib mööblile ustele jmt puitpindadele.\nMiks valida Merit 30


Kaitse oma töötajaid parimate desinfitseerimis- ja isikukaitsevahenditega - Sekretar\nMilliseid desinfitseerimis- ja isikukaitsevahendeid eelistada ja miks?\nKaitsevisiir sobib neile, kes peavad tööst tulenevalt puutuma kokku teiste inimestega ning soovivad ennast ja teisi kaitsta. Näomaskid kaitsevad hingamisteid, kuid näo kaitsevisiir kaitseb lisaks hingamisteedele ka ülejäänud nägu ja silmi, mistõttu pakub suuremat kaitset viiruste tõkestamisel. Kaitsevisiir näole sobib ideaalselt kasutamiseks haiglates, kaubanduses, teeninduses ning haridusasutustes. Visiir sobib ka prille kandvatele inimestele, kuna näo ja visiiri vahel on piisav vahemaa ning optimaalne õhuringlus vähendab kilbi udustumist. Visiiri saab kanda ka koos kaitsemaskiga. Näo kaitsevisiir on desinfitseeritav ja korduvkasutatav.\nNäomaski kandmine on hea viis, kuidas kaitsta end ja teisi ühiskondlikes ruumides, kus liigub palju inimesi, näiteks poed, apteegid, meditsiiniasutused ja ühistransport. Näomask vähendab võimalust, et köhides või aevastades jõuavad piisknakkused teisteni. Maski kandmine on hea ettevaatusabinõu ka tervele inimesele; juhul kui viirusekandja peaks tema suunas köhima, vähendab see võimalust, et terve inimeseni jõuab viirus piisknakkuse pritsmete teel. Lisaks pakub Büroomaailm näomaski lisakinnitust, mille eesmärgiks on vähendada kõrva taha käivate kummide survet kõrvadele, vähendades seeläbi ebamugavustunnet maski kandmisel.\nKvaliteetsed ühekordsed meditsiinilised kolmekihilised näomaskid on toodetud Saksamaal ning omavad Euroopa sertifikaati IIR mask (BFE ≥ 98 %). Need on pritsmekindlad ning tavalisest laiem, 20 mm volt tagab parema istuvuse ja mugavama kasutuse. Hästi vormi hoidev ninaklamber muudab maski kandmise mugavaks ka prillikandjale. Samuti on maski kvaliteetsed hõõrdumist vähendavad polüestreist ja elastaanist kõrvapaelad. Maksimaalne kasutusaeg on maskil 4 tundi.\nRespiraatorid kaitsevad tolmu ja udu eest. Lisaks on seda mugav kanda ning istub näol tihedalt. Samuti ei kaota see oma kaitsvaid omadusi madalal ja kõrgel temperatuuril ega kõrges õhuniiskuses. Büroomaailmas müüdavad respiraatorid on FFP2 klassi kaitsega.\nKaitseklaasid ja kaitseekraanid\nPleksiklaasist kaitseekraan pakub kaitset nii teenindavale personalile kui klientidele. Vestluspartnerite vahel asuv klaas vähendab rääkimisest, köhimisest ja aevastamisest tulenevat viiruste ja bakterite otseleviku ohtu. Kaitseekraanid sobivad hästi teeninduslettidele kontorites, apteekides, kohvikutes, restoranides, bensiinijaamades, poodides ja paljudes muudes kohtades, kus teenindav personal ja kliendid omavahel näost näkku suhtlevad. Läbipaistvad akrüülist kaitseklaasid lauale ja põrandale pakuvad kaitset igas keskkonnas. Vaheseinad on hõlpsalt monteeritavad, tugijalgadel ja neid on lihtne ümber paigaldada. Büroomaailma valikus on sobivad tooted nii sise- kui välistingimustesse ja kõige erinevamatesse ühiskondlikesse ruumidesse. Pleksiklaas on ideaalselt sile läbipaistev pind, mille külge mustus kergelt ei hakka.\nDesinfitseerijad kätele ja pindadele\nViiruse eemaldamiseks kätelt esimeseks valikuks on pesta käsi sooja vee ja seebiga. Eriti välistingimustes ei ole aga alati võimalik käsi pesta, siin tulevad appi antiseptikud, mis on laia fungitsiidse ja bakteritsiidse toimega, hävitades Gram-positiivseid ja Gram-negatiivseid baktereid (sh Mycobacterium terrae) ja seeni ning desaktiveerides nii ümbrisega (sh HBV, HIV, HCV, Vaccinia, Herpes simplex) kui ka ümbriseta viirusi (sh Adeno, Rota). Paljud antiseptikud on nahasõbralikud ning sisaldavad pantenooli, millel on nahka pehmendav, niisutav, raviv ja põletikuvastane toime. Büroomaailmast leiad laia valiku desinfitseerijaid – nii väiksemates pudelites, mida on mugav kaasas kanda, kui suuremates kanistrites, mis sobivad ettevõtete vajadusteks. Lisaks on meie valikus desinfitseerimisvahendeid pindade ja seadmete desinfitseerimiseks.\nÕhupuhastajad aitavad luua puhtamat õhku kontorisse ja koju. Leitz TruSense õhupuhastaja koos DuPont HEPA filtriga püüab õhust allergeene ja mikroskoopilisi osakesi ning neutraliseerib lõhnad, kohandudes automaatselt ruumi muutuvate õhukvaliteedi tingimistega. UV-kiirgus tapab filtrisse jäänud mikroobe ja baktereid.\nTruSens võib aidata vähendada allergia sümptomeid, püüdes kinni õhu kaudu levivaid allergeene. Allergeenid, sealhulgas õietolm, hallitus, tolm ja kõõm, võivad esile kutsuda allergia sümptomeid. TruSens õhupuhastid aitavad püüda ja hävitada viiruseid HEPA filtreerimistehnoloogia kombineerimisel ultraviolettkiirguse (UV) steriliseerimisega. Viirused võivad levida, kui nakatunud inimene köhib või aevastab, paisates nad õhku. TruSense õhupuhastaja aitab eemaldada õhus lendlevaid viiruseid suunates õhu läbi HEPA filtri, kuhu väikesed osakesed kinni jäävad.\nNitriilkindad on õhukesed, kuid samas vastupidavad, pehmed ühekordsed kindad kaitsmaks käsi. Nitriilkindad sobivad ideaalselt toiduainetööstusele, kuna on õli- ja rasvakindlad. Nitriilkindad on mittesteriilsed ning allergiavabad.\nBüroomaailmas on lai valik erinevaid ohutussilte, tagamaks ohutust tööl ja avalikes ruumides. Hügieeni- ja meditsiiniteemalised ohutusmärgised kannavad sõnumeid, nagu kanna kaitsekindaid, kaitseriietust või silmakaitsevahendit. Samuti ka kleebised, mis sobivad teenindusaladele - hoidke distantsi vähemalt 2 meetrit, sisenege ühekaupa.\nOhuteip on ohutusmärgistuseks, tööalade eraldamiseks tootmises ja ladudes, spordiväljakute märgistamiseks ning on vastupidav kulumisele. Sobib hästi sise- ja välistingimustesse.\nUnusta bakterid! Kasuta antibakteriaalseid pastapliiatseid, tänu hõbebiotsiidiga töödeldud pinnale jäävad sinu sõrmed bakterivabaks. Neil toodetel on sertifitseeritud antibakteriaalsed omadused, mis eemaldavad 99,99% bakteritest 24 tunni jooksul. ICO antibakteriaalsed tooted on efektiivsed terve oma eluaja. Biomaster hõbedaiooni lisand ei kulu maha ja teda pole võimalik eemaldada pinnalt, kuna see on plastdetailide tootmise ajal püsivalt toote sisse pandud.\nErinevaid valikuid desinfitseerimis- ja isikukaitsevahenditest leiad Büroomaailmast.


Lapimaa - leiti 95 faili - Annaabi.ee\nOtsingule "lapimaa" leiti 95 faili\nlapimaa on taimestiku kasvuperioodiks 100-140 päeva, ning soojuse summeeritud väärtuseks 600-750 kraadi, võrreldes 750-1000 kraadiga teistes kommertskasutuses olevate Soome metsaaladega.\nLapimaa pindala on üle 200000 km₂. Lapimaa pinnamood on väga mägine. Joonis 2 : Lapimaa pinnamood Lapimaa asub parasvöötmesja lähis arktilises. Suurvesi on kevadel kui lumi sulab ja madalvesi talvel. Lapimaal on levinud loomaliikideks põhjapõdrad, ahmid, hundid. Lindudest leidub Lapimaal lume...\nEesti rahvastik ja asutus\nMida nimetatakse demograafiaks? Rahvastikuteadus, mis uurib riigi rahvaarvu. 2. Arvuta suhteline iive Jõuval 2007. aastal, kui aasta algul elas Jõgeval 6349 inimest, aasta jooksul sündis 80 ja suri 60 inimest. (80-60):6349*100% = 0,3% VASTUS: Suhteline iive Jõgeval on 0,3% 3. Milline on tänapäeva üle 60-aastaste soolise koosseisu eripära? Nais pesinäre on rohkem, kui mees pensinäre. 4. Miks se...


WTO Doha konverents numbrites - Äripäev\n09. november 2001, 13:55\nEelmine artikkel: WTO konverents: vaesed riigid kaubanduse liberaliseerimise vastu\nJärgmine artikkel: Projekt "Eesti tuntuks!" peaks Eestile tooma otsest rahalist tulu\nUudisteagentuur Reuters toob ära mõned numbrid sündmuse kohta:600 000 ? Pärsia lahes asuva Katari elanike arv;28 792 ? aastane tulu elaniku kohta Kataris (USA dollarites);2641 ? WTO konverentsi delegaatide arv;2100 ? USA mereväelaste arv, kes tagavad konverentsi julgeolekut;808 ? akrediteeritud ajakirjanike arv;388 ? valitsusväliste organisatsioonide esindajate arv;159 ? suurim delegatsioon, Jaapanist;142 ? WTO liikmete arv, konverentsil on kavas uute liikmetena vastu võtta Hiina, Taiwan ja Vanuatu;51 ? USA delegatsiooni suurus;50 ? Katari kulutused miljonites dollarites kohtumise ettevalmistamiseks.\nTegemist on WTO neljanda ministrite kohtumisega organisatsiooni asutamisest 1994. a. Eelmine kohtumine Seattle?is 1999. a lõppes nurjunud katsega käivitada uut kõneluste vooru. Üritust ümbritsesid raevukad tänavameeleavaldused.Maailmakaubandus, mis mullu kasvas 12%, kasvab tänavu 2%. Tegemist on kõigi aegade kõige järsema aeglustumisega, mistõttu vabakaubanduse pooldajate sõnul kujuneb uue kõnelustevooru käivitamine äärmiselt oluliseks.


Luitejooks jääb ära ning Võidupüha maraton ja Pärnu Suvejooks toimuvad virtuaalsena - Pärnu Kahe Silla Klubi\nKodu/Kahe Silla jooks, Luitejooks, Võidupüha maraton/Luitejooks jääb ära ning Võidupüha maraton ja Pärnu Suvejooks toimuvad virtuaalsena\nSeoses Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud piirangutega koroonaviiruse leviku tõkestamiseks on Kahe Silla klubi spordisündmuste kalendris kavas mitmed muudatused.\nLuitejooks jääb ära ning kolmikürituse arvestust ei peeta\nKui 12. märtsil kehtestati eriolukord, otsustas korraldusmeeskond lükata jooksu 19. aprillilt 31. maile. Tänaseks on selgunud, et lähima paari kuu jooksul ei ole võimalik rahvarohkeid sündmuseid korraldada, mistõttu anname teada, et tänavune Luitejooks jääb ära. Uut aega selleks aastaks ei kavandata ning järgmine üritus toimub Rannametsas 2021. aasta 18. aprillil. Kuna Luitejooks jääb ära, ei peeta tänavu ka jooksusarja ehk kolmikürituse arvestust.\nPärnumaa Võidupüha maraton – laiendatud valikuga virtuaaljooks\nKoostöös Pärnumaa spordiliiduga 22. juuniks plaanitud Pärnumaa Võidupüha maraton ära ei jää ning toimub laiendatud valikuga virtuaaljooksuna. Pärnu Kahe Silla Klubil on mitmeaastane virtuaaljooksu – e-maratoni – korraldamise kogemus ning kriisitagi kuulunuks digiürituse läbiviimine plaanidesse. Viirusepuhang ja ühes sellega sotsiaalse distantseerumise nõue toob kavva mitu põnevat võimalust.\nValikus on juba varem plaanitud e-maraton poolmaratoni ja maratoni distantsil hinnaga 12 eurot. Pakett sisaldab eridisainiga medalit ning heategevuslikku kolmeeurost panust Pärnumaa jetisõitja Jasmiin Üprausi sporditegevuse toetamiseks\nKriisist tulenevalt lisandub programmi uus e-maratoni (poolmaraton ja maraton) pakett, mis lisaks eelnevale tagab osalejale maratoni sümboolikaga Crafti spordisärgi. See on hea võimalus teiste seas neile, kes plaanisid 22. juunil Pärnusse jooksma tulla ega pea nüüd unikaalsest särgist ja Pärnumaa hõnguga jooksukogemusest loobuma. Teadaolevalt on tegemist Eestis ainsa virtuaaljooksuga, mille paketti kuulub spordisärk.\nValikuvõimaluste avardamiseks ning kriisi ajal liikuma hakanud uute harrastajate kaasamiseks lisatakse kavva virtuaalne 10 km Pärnu Suvejooks, mida võib läbida nii joostes kui käies. Osavõtjad saavad soovitud postiaadressile ajaloo esimese suvejooksu medali.\nKa särgipaketiga e-maratoni ning suvejooksu osalejad annetavad osalustasust kolm eurot Jasmiin Üprausi sportlastee toetamiseks. Kõik virtuaaljooksud toimuvad 18.-24. juunini osalejale sobivas kohas ja ajal. Osalemist riigipiirid ei kitsenda: võimalus kaasa lüüa on ka välismaal.\nMuudetud programm võimaldab hõlpsat ümberregistreerimist\nMuutunud olud tekitavad küsimusi praeguseks registreerinute seas: millised on võimalused juba tasutud osalustasu kasutamiseks, sellest allpool.\nEttepanekud lähtuvad printsiibist, millega kliendil oleks võimalik valida erinevate pakettide vahel. Spordiürituste jätkusuutlikkuse tagamiseks, ning et neid oleks võimalik peale kriisigi organiseerida, tervitame eriti selliseid kokkuleppeid, mis ei lõpe makstud raha tagasi kandmisega, vaid mõne teise spordiürituse osalustasu ettemaksuks arvestamisega.\nEriolukord seab keerulisse seisu paljud koostööpartnerid, kes olude sunnil ei saa tavapärases mahus enam toetada. Sellest tulenevalt ning avalikele üritustele kehtestavast võimalikest piirangutest, ei saa korraldaja välistada tänavu ning järgmiselgi hooajal täiendavaid muudatusi. Pärnu Kahe Silla Klubi ning teiste spordiürituste edasine toimumine sõltub eelkõige osalejate huvist – sel põhjusel kutsume inimesi üles aktiivselt liikuma ning Kahe Silla Klubi üritusi edaspidi külastama.\nMillised on stardimaksu tasunud kliendi võimalused, saab lugeda eriolukorra rubriigis.\nTänavuse Kahe Silla jooksu soodsaim registreerimisvoor pikeneb 30. juunini\nTulenevalt eriolukorrast pikendatakse 5.-6. septembrini toimuva Jüri Jaansoni Kahe Silla jooksu soodusregistreerimise võimalust 31. mailt 30. juunile. Kahe Silla Klubi tagab kõikide osalustasude garantii. See tähendab, et kui viirusest tulenevalt jääb mõni sügisene spordiüritus ära, kantakse osalustasu järgmise aasta sama sündmuse ettemaksuks või tagastatakse.\nElna Jürimäe 18.05.2020 at 14:49 - Reply\nOlen registreerunud Suvejooksu ajavõtuta 10 km distantsile käimises. Mulle pisut arusaamatu, kuidas virtuaalselt oma retk vormistada? Ootaksin selgitust kui see väga tüli ei tee.\nEtte tänades Elna Jürimäe.\nVahur Mäe 21.06.2020 at 00:05 - Reply\nTulemuse sisestamine on väga mugav: lühidalt saate tutvuda siin.


RITA-ränne projekt - muutuvast tööturust ja rändest tulenevad võimalused ja väljakutsed haridus-, tööturu ja sotsiaalsüsteemis | RITA-RÄNNE projekt\nRITA-ränne projekt - muutuvast tööturust ja rändest tulenevad võimalused ja väljakutsed haridus-, tööturu ja sotsiaalsüsteemis\nEestis nagu kogu Euroopas on tekkinud madalast sündimusest ja sellega seotud rahvaarvu kahanemisest tingitud rändesõltuvus, mis on eriti tuntav tööturul. Sisserändega kaasnevad pikaajalised lõimumisega seotud probleemid. Nende ennetamiseks töötame välja:\ninnovaatilise rände punktisüsteemil põhineva ning nii tööturu kui lõimumise probleeme arvestava sisserändepoliitika alused\ntöötame välja uuendusliku rändekalkulaatori rände lühi- ja pikaajaliste tööturu ja rahvastikuarengu mõjude hindamiseks\nrände tulu-kulu mudeli ning\nmitmekultuurilise kooli mudeli\nning töövahendid ja sekkumismehhanismid lõimumisega seotud probleemide ennetamiseks ja lahendamiseks koolides ja nendega seotud kogukondades.\nProjekti kontseptuaalne eesmärk on luua raamistik töövahenditele ja sekkumismehhanismidele, mis aitavad paremini toime tulla nõukogude aja sisserände negatiivsete mõjude ning uussisserändega seotud võimalike sotsiaalsete probleemidega kogukondades ja haridussüsteemis.\nAnalüütiline eesmärk on selgitada ja prognoosida rändega seotud võimalusi ja väljakutseid demograafiliste ja tööturu muutustega seotud probleemide lahendamiseks kogukondades, tööturul ja haridussüsteemis.\nRakenduslik eesmärk on pakkuda tõenduspõhiseid lahendusi hariduslikele, tööturu, sotsiaalsetele ja kultuurilistele probleemidele praktiliselt kasutatavate mudelite, meetmete ja õppevahendite toel.Koostame rände tulu-kulu mudeli ning töötame välja lõimumise sekkumismehhanismid hariduses, tööturul ja kogukondades ebavõrdsuse vähendamiseks ja ühiskonna sidususe suurendamiseks.\nProjektis otsitakse vastuseid kahele põhiküsimusele.\nKuidas leevendada rände abil Eesti tööealiste inimeste arvu vähenemist tulevikus nii, et see vastaks nii tööandjate kui ka riigi huvidele?\nKuidas saavutada sisserännanute võimalikult valutu lõimumine, arvestades ühelt poolt tööandjate vajadusi uute töötajate järele ning teiselt poolt saabujate, haridussüsteemi ja kohalike kogukonda lõimumisvõimekust?\nProjekt lähtub kahest põhieeldusest.\nSelleks, et Eesti rahvaarv ja tööealine elanikkond püsiks pikaajalises perspektiivis stabiilsena on vaja nii sündimuse kasvu kui ka sisserännet. Eesti arengus on tekkinud rändesõltuvus.\nLõimumise eelduseks on ühtne, eesti keelel põhinev, kuid samas Eesti kultuurilist ja keelelist mitmekesisust väärtustav haridussüsteem. Praegune eesti ja vene keele põhjal eristatud haridusssüsteem süvendab segregatsiooni, mitte ei aita kaasa lõimumisele ja sidusama ühiskonna tekkele.\nProjekti edukaks elluviimiseks oleme loonud järgmised tööpaketid, mille leiad siit.\nUuringu läbiviimist toetab Euroopa Liit Euroopa Regionaalarengu Fondi kaudu. Toetussumma 1 500 000 €


11/12/2015 07/02/2019 ~ maarjayano\nAga see pühapäev, kui haigus algas, juhtus tegelt veel üks suurepärane asi. Me olime J ja K’ga Järve Keskuses sisseoste tegemas ja ma ütlesin oma haiguseeelse paha tundega välja selle, mida ma ka täiesti tervena tunnen: vihkan-vihkan-vihkan toidupoes käimist! Ei taha mõelda nendele asjadele ja otsida neid ja siis veel tassida. Hullemal juhul bussipeatuses bussi oodata ja…\nMa ei ole seda veel kordagi teinud, aga – panen käe südamele -, olen alates pühapäevast vähemalt korra päevas sellest mõelnud ja igakord muutun õnnelikuks. Ma ei lähe enam kunagi poodi!\nPean siinohal vist seletama, et mu salajane unistus rikkaks&õnnelikuks saamisest toetub kolmele outsourcing’u-sambale:\nTolmuvõtmised, põrandapesud, vannitoapuhastused… Robottolmuimeja ja koristaja kord nädalas.\n– toidukraami koju toomine ja kokkamine\nmuusikapakub pingetpuhas hala\n‹ Previousesoteeriline rassism ja palverännak\nNext ›kuidas kassipatenti kirjutada\n2 thoughts on “haiguslugu ja kolm sammast”\npõiepõletiku ainus mõeldav ravi on leesikalehetee.been there, done that\n11/12/2015 at 8:03 pm


Aasta nahkhiirena | Ekolss - Ajaveeb\nÜle maailma leitud enam kui 1000 nahkhiireliigist leidub Ühendkuningriigis kaheksateist erinevat nahkhiireliiki, neist 17 tõepoolest siin pesitsevad, mis tähendab, et nahkhiired moodustavad rohkem kui veerandi riigis leiduvatest imetajaliikidest.\nSuuruse järgi alates väikesest Pipistrelle nahkhiirest (mis on tegelikult kõige tavalisem liik), mis kaalub vaid 5 g, kuni Noctule'ini, mis võib kaaluda kuni 40 g, on Suurbritannia nahkhiireliigid kõik kohalikele ökosüsteemidele elutähtsad, kuid on ohustatud kogu looduslikus ulatuses .\nNahkhiired on öised loomad, keda võib sageli olla raske märgata ja kasutada kajalokatsiooni, et leida oma toitu, näiteks putukaid (millest nad saavad ühe ööga tarbida üle 3000). Kuid mida Bats ülejäänud ajaga üles ajab? Noh, siin on aasta nahkhiire elus:\nNahkhiired veedavad suurema osa talvest talveunest, mis tähendab, et neil on madalam kehatemperatuur ja nad hingavad aeglasemalt.\nKuigi nad on endiselt talveunne, on nahkhiirtel vähe rasva alles ja nad võivad hakata soojematel öödel toitu otsima.\nIlmade soojenedes hakkavad nahkhiired oma talvekodudest välja tulema, ehkki külmaks muutudes võivad nad uuesti pöördesse minna.\nÜha rohkem nahkhiirtel on nüüd talveunestamine lõppenud ja neid võib näha enamasti väikeste gruppidena söömas.\nNahkhiired on nüüd täielikult aktiivsed ja naised on hakanud looma sünnituskolooniaid koos sobiva pesapaiga leidmisega.\nNahkhiired toituvad nüüd igal õhtul täielikult tuhandetest putukatest, samal ajal kui emased sünnitavad ühe väikese poegi.\nNoored nahkhiired imevad endiselt, kuid arenevad kiiresti ja neid on teada kohapeal, kui nad õpivad lendama umbes 3 nädala vanuselt.\nNahkhiirekutsikad on nüüd umbes 6 nädalat vanad ja hakkavad putukaid püüdma, mis tähendab sünnituskolooniate lagunemist, kui nad lahkuvad, et leida kohti.\nIsased kasutavad spetsiaalset paaritumiskutset, et meelitada emast paarituma ja Nahkhiired hakkavad talveks oma rasvavarusid koguma.\nPaaritumine ja toitmine talveks jätkub sellega, et nahkhiired hakkavad külmade saabudes ka sobivaid talveunekohti otsima.\nNahkhiired hakkavad jõudma torporti seisunditesse, kui see muutub külmemaks, mõned aga jõuavad isegi energiaunne, et oma energiat säästa.\nTalveunerežiimi ajal võivad nahkhiired iseseisvalt või väikeste rühmadena tuhnida jahedates ja pimedates kohtades, nagu puud, koopad ja kasutamata hoonetes.\nLisateavet Briti nahkhiirte ja nende aitamise kohta leiate veebilehelt Nahkhiirte kaitse usaldus.\nBoondocki pühakute täielik palve\nPeaingel Rafaeli palved\narmastus on maagilised hinnapakkumised\nmeie isa palvesalm\nkust piiblist on leitud isanda palve


Kas digilõhe või digipööre? — Sirp\nDigitaliseerumine on filmi- ja sisutööstuse toimimisprotsessi muutnud vaatajapõhiseks.\nSee aasta on globaalsele sõltumatule filmitööstusele alanud kui business as (un)usual – kõik on nii, nagu (eba)tavaliselt. Koroonapandeemia, mis ei ilmuta siiani raugemise märke, on seisanud suurema osa sõltumatust ja ka riiklikust filmitootmisest, rääkimata kaasproduktsioonidest või väikeriikide tootjatele hädavajalikust reklaamitööst ja välismaale suunatud tootmisteenusest. Aset on leidnud ka kolm filmiaasta alguse suurt festivali – „Sundance“, Rotterdami oma ja „Berlinale“ – ettearvatavalt virtuaallinastuste ja tööstusele suunatud lõputute Zoomi-kohtumiste vormis. Meeleolu indie-filmitegijate hulgas on nukker, olgu nad Euroopast, USAst või Aasiast. Samade väljakutsetega seisavad silmitsi kõik: hangunud rahastus, tootmise peatumine, kinode pankrotistumine ja muu selle kõigega seonduv. COVID ei vali ohvreid: pankrotti lähevad ühtmoodi nii väikesed kui ka suured tegijad, viimase šokiuudisena pandi müüki maailma iseseisvate kinokettide tippu kuuluv legendaarse mainega Alamo Drafthouse.\nPühadeaja optimism, et kevadel võiks filmivaldkond hoogsalt naasta tavapärasesse festivali-, turu- ja levirütmi, ei paista enam kellelegi tõsiseltvõetava stsenaariumina: ei praktikutele, poliitika ja tööstuse kujundajatele ega esindusorganisatsioonidele. Rotterdami ja Berliini festivali direktorite kutsel toimunud kahel kinnisel, valdkonna ettevõtlikumad liidrid kokku toonud mõttekoja arutelul jäi kõlama arvamus, et naasmine sellise filmimaailma töökorralduse juurde, mis oli elujõuline kõigest vähem kui kaks aastat tagasi, pole enam kunagi võimalik. Kuidas saavutada aga stabiilsus sogases vees, kus lihtsaid ja kiireid lahendusi pole võtta, ei tea keegi.\nKüll nõustusid enam-vähem kõik osalejad, et kiireid muutusi on vaja nüüd ja kohe, sest peaaegu aastakümne jagu Euroopas arutatud ja kardetud digitaalne ümberpööre – kui mitte arthouse-filmitootmise ja levitamise senise mudeli harakiri, millele on hoo sisse andnud globaalsete voogedastusplatvormide plahvatuslik kasv – on nüüdseks jõudnud punkti, kus elustamine ei pruugi enam kannatanut siia ilma tagasi tuua. Digitaalne tõusulaine, mille Netflix kümmekond aastat tagasi käivitas, on COVIDi tõttu kasvanud aastaga digitsunamiks, mis purustab oma teel aastakümneid sõltumatut filmisektorit ning ka Eesti filmitööstust pööritanud väärtusahela tootja-müügiagent-festival-levitaja-kino-vaataja. Milline peaks olema sellises olukorras filmitööstuse ning üldse kultuuripoliitika? Kas laineharjal saab sõita või peaks haarama päästevesti järele?\nMitukümmend miljardit kahjumit viiel aastal\nNäiteid filmivaldkonna drastiliste kahjude kohta eelmisel aastal võib tuua nii Hollywoodist kui ka kodumaalt – kokku miljoneid kui mitte miljardeid. Ainuüksi viimase James Bondi filmi kinolevi edasilükkamine on toonud MGM stuudiole väidetavalt kahju kuni 50 miljonit eurot ja andnud ainest spekulatsiooniks, et kassahiti võib hoopiski välja tuua mõni paksu rahakotiga digihiid. Hiljuti rahandusministriga kohtunud Eesti filmiklaster on hinnanud rahvusvahelise tootmisteenuse äralangemise negatiivset mõju kuuekohalise arvuga: riski all on kümmekond aastat professionaalsete oskuste omandamist ja välissuhete loomist.\nSelle valdkonna ajaloo ehk suurima kriisi mõju ulatust ja radikaalsust võiks ehk võrrelda hüppega mustvalgest filmist värvifilmi, tummfilmist helifilmi või ka 35mm filmilindilt digiformaatidesse. Euroopa Ringhäälingute Liidu eelmise digistrateegi Ezra Eemani suurepärane Euroopa ringhäälingu ja filmivaldkonna tulevikustsenaariume käsitlev neljaosaline artikliseeria „Sisuuputus“1 ei ennusta ka paremat tulevikku. Viie aasta jooksul haihtub suletud kinode ja muutunud tootmis- ja levistruktuuri tõttu globaalsest filmitööstusest miljardeid eurosid, kuid turg täitub samal ajal üha laialdasema digisisuga. Kuna loodus tühja kohta ei salli, siis ei üllata Eemani ennustus, et samavõrd suur kasv ootab ees voogedastuse, mittelineaarse televisiooni ja igasuguste digisisu loovate, vahendavate ja edastavate platvormide maailmas.\nNagu Eeman märgib, oleme lõpuks jõudnud ajastusse, mil aina laialdasema valiku ees ja sisuuputuse keskel (content crash) seisev vaataja küsib endalt ikka ja jälle, miks minna kallisse kinno, kui sisu saab kätte igalt poolt, igast seadmest, parima kvaliteediga ja lihtsas ning odavas igakuise makse (subscription) vormis.\nKui liita siia juurde aastalõpu pommuudis, et Hollywoodi suurstuudio Warner toob alates selle aasta märtsist kõik kassahitid publikuni peaaegu paralleelselt nii kinos kui ka digiplatvormidel (digilevis ongi juba saadaval kinodesse kaua oodatud „Wonder Woman 1984“, „Õigluse Liiga. Režissööri versioon“ ning ka hoogne koletisemärul „Godzilla vs. Kong“2), oli juba uudise avaldamise hetkel selge, et tagasiteed pileti- ja popkorniärile tugineva äri- ja tootmismudeli juurde enam pole. Komplekssest globaalsest tootmis- ja levistruktuurist sõltuv suurstuudio võib niivõrd ulatuslikku äri- ja tegutsemisfookuse muutust nagu füüsilisest digitaalsele üleminek lubada ehk korra veerandsaja aasta jooksul. Ja kui emalaev on ennast juba korra ringi pööranud, tulevad teised järele. Nii on ka läinud: samasuguse digilevimudeli on käivitanud ka teised suurstuudiod. Kuidas reageerida nendele uudistele Eestis, kus kinode toimimine sõltub (kui jätta arvesse võtmata vähesed kohalikud hitid) siiani suurtest kassahittidest?\nOn laialt teada tõde, et publiku hoiakute ja käitumise ning aktiivse majandusliku ja sisulise tagasiside roll ja rakendamine on olnud Euroopa autori- ja indie-kino struktuurses väärtusahelas alati vähene, kui mitte täielikult puudunud. Ajalooliselt on välja kujunenud, et just Euroopa (ka Eesti) väärtfilm läbib oma tootmis- ja leviprotsessis tootjast publikuni mitu etappi, millest igaühe eest vastutavad erinevaid funktsioone täitvad (reeglina) väikeettevõtted. Protsessi ilmestamiseks on valdkonna analüütikud ikka ja jälle kasutanud Michael Porteri 1980ndatel toodete väärtuskasvu kirjeldamiseks kasutusele võetud nn väärtusahela mudelit. Sõltumatu filmi väärtusahela keskmes on müügiagendid (sales agents), kelle eesmärk on otsida kogu toodangu hulgast välja (subjektiivselt) parim, selle väärtust prestiižsete festivaliauhindade toel tõsta ja müüa siis film võimalikult suure kasumiga omavahel konkureerivatele levitajatele, kes siis omakorda filmi omandatud õiguste raames kohalikku kino- või voogedastuslevisse paiskavad. Tootjalt müügiagendile-levitajale liigub toodang, vastassuunas raha. Ässaks müügiagentide kaardipakis on siiani olnud eksklusiivsus, olgu juurdepääs talentidele, Kuldsetele Palmiokstele ja Karudele või kunstlike piirangute loomine levipiirkondade või formaatidega eeldusel, et kasumi eesmärgil on võimalik piirata või müüa filmi linastusõigusi ainult osaliselt. See, kas, kuidas ja millal ning milliste kanalite kaudu film vaatajani jõuab ning millise tagasiside osaliseks saab, pole olnud siiani oluline, kuna kasumlikkus ja müük on olnud tagatud.\nSellise väärtusahela toimimine oli kuni koroonapandeemiani tagatud ühest küljest tarbijate ja vaatajate geograafilise piiratusega ning teisest küljest selge piiriga erinevate leviformaatide ja platvormide vahel. Kuid nüüd, mil tänu digitehnoloogiale võib vaataja asuda mis tahes maailma punktis ning kogeda hea tahtmise korral filmi tehnoloogiliselt vaata et samavõrd kvaliteetsena kui kinosaalis, ei vasta geograafilise piiratuse ja eksklusiivsusega manipuleeriv äriloogika enam turuseisule ega -eeldustele.\nNii olemegi aastaks 2021 paradoksaalses olukorras, kus elame küll üleilmastunud infoväljas, kuid põrkame iga päev kokku digimüüridega, mis ei lase vaadata filme, mis on juba mõnes naaberriigis oma digileviringi ära teinud, rääkimata aina plahvatuslikumast lõhest digisisu kättesaadavuses ingliskeelsete ja muukeelsete territooriumide vahel.\nKahe väärtusloogika konflikti tulemuseks on drastiliselt erinev valik suur- ja väikeriikide voogedastusplatvormidel. Ühe vaataja eelistamine teisele on endaga kaasa toonud vohava piraatluse. Levipiirangute seost piraatluse kui kinolevi alternatiivse vormiga on kinnitanud mitmed akadeemilised uuringud Euroopas ja mujal. Eelkirjeldatud sisuliselt vaatajat diskrimineeriva audiovisuaal-digitaaltööstuse tootmise ja levi ajakohastamiseks kutsuti 2015. aastal ellu tollal Euroopa Liidu digivolinikuks olnud Andrus Ansipi kabinetis sündinud ja palju poleemikat esile kutsunud digitaalse ühisturu strateegia. Selle strateegia julge eesmärk oli kaotada ühiskonna digiarengule jalgu jäänud (kunstlikud) riigi- ja levipiirid. Euroopa Komisjonile tavapäraselt käivad vaidlused strateegia rakendamise ja erinevate huvide arvessevõtmise osas seniajani.\nEuroopa superplatvormide gravitatsiooniväljas\nKus üks kaotab, seal teine võidab. Paljuski globaalse digipöörde mõjude ulatuslikkust alahinnanud ning selle suhtes senini hulljulget reageerimisvõimetust üles näidanud Euroopa audiovisuaaltööstuse regulaatorite ja suunanäitajate hirm on loomulikult globaalsete voogedastusplatvormide võidukäik. Netflixi, neist tuntuima aastakümne jooksul tehtud 180kraadine kannapööre DVD postilaenutajast üle saja miljoni kasutaja-vaatajaga globaalseks filmi- ja teleimpeeriumiks on kahtlemata väärt pikemat erikäsitlust. Kas ja miks on Netflix edukas ja kardetavalt mõjuvõimas? Seda on analüüsinud nii akadeemikud kui ka filmitööstuse praktikud. Peamiselt Euroopa kultuurisektorist tulnud ning audiovisuaalpoliitika ringkonnas kinnistunud kriitika Netflixi kui digiimperialismi musternäite aadressil pole siiski enam täiesti adekvaatne.\nKui võtta arvesse Netflixi stabiilselt plahvatuslikult kasvanud tootmist ning tootmistellimust üle Euroopa (toeks keskused Amsterdamis, Berliinis, Londonis, Pariisis ja peatselt ka Roomas), on tegu hiiuga, kelle raha ja aina suurenev vaatajate hulk tagab julgematele (või edumeelsematele) Euroopa tootjatele korraliku käibe ja tööhõive. Kuuldavasti tellib Netflix teatud piirkondades nii palju uut toodangut, et raske on leida häid spetsialiste sõltumatute filmide võttegruppidesse. Koostöösoovijaid on niivõrd palju, et jutulesaamiseks tuleb järjekorras seista vähemalt aasta aega.\nGlobaalse haarde ja lokaalse sisu mudelit järgib ka peatselt Eestisse jõudev Disney+ platvorm, millega on aasta jooksul liitunud peaaegu sada miljonit vaatajat (!) ning mis avalikustas hiljuti oma esimesed koostööfilmid Euroopa tootjatega. Kui võtta arvesse, et Disney tiiva all on Pixar, Touchstone, Natural Geographic, Lucasfilm, Marvel ja veel kümned audiovisuaalvaldkonna eliiti kuuluvad ettevõtted, on selge, et ka Disney+ laienemine hakkab tugevalt mõjutama Euroopa filmi gravitatsioonivälja, lisaks juba turul tegutsevatele superplatvormidest konkurentidele.\nKas Netflixi ja Disney+ või ka „Berlinalel“ Saksa turu tootmisfookusega välja tulnud Amazon Studio sisupoliitikaga saab nõudlikum Euroopa autorifilmi või riikide filmiekspert või vaataja alati nõustuda? Tõenäoliselt mitte. Kas digihiiud juba (kaudselt) panustavad rahaliselt ja sisuliselt Euroopa audiovisuaalsektorisse? Jah, vaieldamatult. Kas nad hakkavad tulevikus pretendeerima avalikule rahale, tuginedes argumendile, kuivõrd suures mahus nad (Euroopa) kohalikku filmivaldkonda panustavad? Kindlasti. Kas nende mõju saab tulevikus ignoreerida? Kindlasti mitte.\nDigimaailma peremees on vaataja\nEi tule üllatusena, et globaalsete platvormide võidukäigu üks trumpe on olnud vaatajakesksus, mida rõhutavad nii sisu rohkus, teenuse kättesaadavus ja kasutajamugavus kui ka hind. Tegutsemismudel on täielikult ehitatud platvormiloogikale, mille fookuses on väärtusloome kasutajate ja pakkujate dialoog ilma ebavajalike vahemeesteta (sh müügiagendid). Sisu, teenuse ja vaatajakogemuse ühendamisega tagavad nn GAFAM-platvormid3 vaatajale parima kasutajakogemuse (või vaatajakogemuse) ning ühtlasi teavad, mida, millal ja kellele toota ning kuidas toodang veelgi efektiivsemalt kättesaadavaks teha. Digihiiud on taganud vaatajale kvaliteetse, kergesti ligipääsetava, mugava ja miks mitte ka küllaltki odava ligipääsu lõpmatutele filmi- ja televoogudele ning on sellega juba märgatavalt muutnud globaalse filmiauditooriumi ja Euroopa vaataja hoiakuid valitavate autorite, filmide ja kanalite osas. Nende protsesside mehhanismidest ning nende mõjudest ja tagajärgedest annavad suurepärase ülevaate muu hulgas hiljuti Tallinna ülikooli kirjastuselt ilmunud kogumikud „Eesti digikultuuri manifest“ ning „Kuidas mõista andmestunud maailma“.4\nEnam ei piisa sellest, et film on hea. Aina kriitilisem edukomponent on filmi infojälg ja kajastus Youtube’is või muudes digikanalites, aga ka see, kuidas, millistes kanalites ning kui mugavalt (k.a filmi eest maksmine või selle laenutamine) on üks või teine linateos publikule kättesaadavaks tehtud.\nTeisisõnu oleme jõudnud aega, mil Euroopa filmiteole ja -levile ning kultuuritarbimisele on digihiidude edu tõttu automaatselt kehtestatud n-ö kasutajakogemusest lähtuv kuldstandard (gold standard), alla mille on üha võimatum, kui mitte juba täiesti võimatu vaatajat Euroopa autorifilmi või COVIDi survel digiruumi kolinud festivali valiku juurde meelitada.\nToon siinkohal lihtsa näite. 2020. aastal korraldasin nelja rahvusvahelise kaliibriga filmifestivali digiteerimist Taanis, Prantsusmaal, Saksamaal ja Eestis. Kui koroonaepideemia alguses jooksis filmi- ja festivalipublik tormi kiiruga püsti pandud digitaalsetele festivaliplatvormidele, eelkõige patriotismist toetamaks oma lemmikürituste ellujäämist, oli pooleaastase koduaresti ning sellega paljudele (paratamatult) kaasnenud GAFAMi-dieedi tagajärg, et sügistalviste digi-autorifilmifestivalide vaatajate arv oli vaid vaevu võrreldav COVIDi-eelsete füüsiliste kino- või festivalikülastuste hulgaga. Festivalijuhtidega põhjuste tuvastamiseks süvaanalüüsi läbi viies selgus kurb, aga lihtne tõsiasi: filmid võivad olla ükskõik kui head ja värsked, aga kui platvorm pole tuttav, ei toimi nagu Netflix, pole vaadatav telefonis, tahvelarvutis ja/või nutitelekas, maksta saab ainult krediitkaardiga või Paypalis, värskel filmil puudub Youtube’is treiler, 48tunnine vaatamisaken pole sobiv jne, kaovad vaatajad festivalide digiplatvormide esilehtedelt nagu hõõglambi leeki lennanud suvised sääsed. Veelgi enam: kui autorifilmi vaatavad üle kogu Euroopa enamasti keskealised kõrgharidusega naised, siis interneti-filmiseltskonna moodustavad peaasjalikult Z-põlvkonna meesterahvad, kel on küll suurepärased oskused, et digimaailmas hakkama saada, kuid kelle maitse-eelistused ja kultuuritarbimise hoiakud on vastupidised sellele, mida eeldab autorifilmitegija või -festival.\nAeg julgeteks otsusteks\nTänavuseks kevadeks on Euroopa filmitööstus ja sellega seonduv poliitika otsekui nõiaringis. Suuremas osas tööstusest arutletakse selle üle, kas festivalid peaksid filme geoblokeerima, kas korraldada hübriidfestivale või mitte ning kus jookseb kino- ja voogedastuslevi piir ning kes üldse selliste küsimuste osas peaks otsustama ja sõna võtma. Samal ajal süveneb aga digilõhe tormiliselt nagu õigeaegse tähelepanuta jäänud pimesoolepõletik. Vaene vaatajast patsient kaldub sellises olukorras selgelt selle sisupakkuja poole, kel pakkuda kiiremini parimat ravi. Seni on kiiremad valuvaigistid tulnud (kahjuks) GAFAMi-platvormidelt ning Euroopa tööstus longib väheste eranditega sabas.\nEestis on praegu tingimata vaja uut, filmi- ja laiemalt kultuurivaldkonna digimuutuste ulatuse ning toimemehhanismidega arvestavat ja neile reageerivat kultuuri- ja filmipoliitikat. Vastasel korral pole enam ei vaatajaid, kes filmideni jõuavad, ega ka kinosid või platvorme, kus neid näidata, rääkimata filmitootmise tagasimakse programmi (cash rebate) või muude toetusmeetmete täiemahulisest ja efektiivsest rakendamisest. Aeg nende küsimuste tõstatamiseks ning tegevusplaaniks on Eestis küps, arvesse võttes väikeriigi paindlikkust, filmi- ja kultuuriringkonna aktiivsust seoses ühiskonnas tekkinud diskussiooniga Euroopa taasterahastu kasutamisest ning n-ö esimese liikuja või käivitaja edumaad. Püstitan siinkohal mõned digimuutustest lähtuva filmi – ja audiovisuaalsektori tulevikuga seotud ning sisukat arutelu nõudvad teemad.\nEsiteks, lähenemine Eesti filmi tulevikule peab olema interdistsiplinaarne, seda nii poliitika kujundamise (kultuuriministeerium) kui ka juurutamise (EFI) ja rakendamise tasemel, hõlmates sisu, tootmist ja ka tehnoloogiliste muutustega kaasaskäimist ja nende rakendamist ning koostööd kohaliku teadus-, innovatsiooni- ning – jah, tõepoolest – uskumatul kiirusel kasvava idusektoriga, mis pakub juba täna hästi rahastatud ja potentsiaalikaid lahendusi. „Eesti digikultuuri manifestis“ välja pakutud ja hiljutistel kultuurivaldkonna, sh kultuuriministeeriumi esindajate osalusel toimunud aruteludel kerkis üles ettepanek luua digikultuuri arengukava ja arenduskeskus, mille vajalikkust märkis hiljuti ka ERRi arvamusloos kultuuriministeeriumi asekantsler Taaniel Raudsepp.5\nTeiseks, vaataja kaasamine ei saa tugineda pelgalt filmi kui kunsti- või kultuurivormi populariseerimisele ega palju räägitud, kuid vähe rakendatud publiku kasvatamisele (audience development), mis justkui eeldaks, et kusagil elutsevad n-ö kultuuritud barbarid, kes on vaja kultuuri juurde tuua. Publiku kaasamine peaks hõlmama andmepõhiseid vaatajauuringuid ning nende uuringute põhjal otsustamist ning andmete rakendamist. Valdkonnaalaste uuringute ja praktikaga tegeleb juba praegu edukalt TLÜ digimeedia kompetentsikeskus. Loota, et vaataja naaseb hoogsalt kinno Eesti filmi vaatama peaaegu aasta pärast kodust digiüksindust Netflixi kaisus, ja jätta kaardistamata tema muutunud hoiakud ja käitumismudelid, võib lõppeda jalga tulistamisega nii filmitootjatele ja -levitajatele kui ka kinodele, juhul kui tavapärasem levimudel peaks millalgi uuesti käivituma.\nKolmandaks, filmitööstus vajab Eestis nagu ka mujal eelkõige radikaalselt paremat digipädevust, et kaasa mängida digiteerimislainet juhtivate suurhiidudega. Tuleb läbi mõelda, kuidas jõuaks Eesti film kõige paremal, selgemal ja digiruumile omasel moel kohaliku ning rahvusvahelise publikuni, ja järeldusi ka rakendada. Kultuuri- ja filmipoliitika ei saa enam keskenduda pelgalt arendus-, tootmis- ja levitoetusele, vaid kultuurirahastuse mõtestamisel tuleb ressursse paigutada ka digioskuste omandamisse.\nKüsimus ei ole rahas, kui paradoksaalselt see ka ei kõla. Kui võtta arvesse Euroopa filmirahastuse MEDIA programmi „Loov Euroopa“ ambitsioonikat uut rahastusperioodi ning nädalapäevad tagasi avanenud Euroopa innovatsiooninõukogu (European Innovation Council) fonde, on üksnes sel aastal COVIDi mõjude kompenseerimiseks ja digiküsimuste lahendamiseks mitukümmend miljonit eurot. Eesti on siiani olnud eelkõige kultuuri- ja audiovisuaalvaldkonda hõlmava teadus- ja näidisprojektide rahastuse kasutamisel pigem varumeeste pingil, sest on puudunud poliitiline tahe ja fookus ning ehk ka oskus seda raha küsida ja kasutada.\nLõpetuseks, Euroopa autorifilmi väärtusahela purunemine ja kadumine digitaalsuse pealetungi tõttu on seadnud filmitööstuse siin ja mujal tohutu väljakutse ette, kuid jääda lootma, et raskusi saab ignoreerida või lükata need ülehomsesse, võib kaasa tuua veelgi suurema kaotusseisu kogu filmindusele. Kas Euroopa filmi tulevik jaguneb väikeste, vaktsineerimislainest sõltuvate ning autorifilmidele keskendunud festivalide ning üha rohkem suurplatvormidele koonduva meelelahutusfilmi vahel, näitab aeg. See aasta on aga selgelt näidanud, et ilma filmitööstust üleilmselt mõjutavate digihoovuste ning vaatajate digikogemust tõsiselt arvesse võtmata Eesti ja Euroopa film enam edasi minna ei saa. Nagu ütles ka üks Berliini filmifestivali mõttekojas osalenud filmiprofessionaalist kinojuht: filmitööstuses jäävad tulevikus ellu need, kes mõistavad, kuivõrd oluline on publik – nii kinosaalis, festivalidel kui ka digimaailmas.\n1 Ezra Eeman, Content Crash 1-4. – Medium, 3. – 23. VI 2020.\n2 „Wonder Woman 1984“, Patty Jenkins, 2020; „Zack Snyder’s Justice League“, Zack Snyder, 2021; „Godzilla vs. Kong“, Adam Wingard, 2021.\n3 GAFAM on lühend, mis koosneb Ameerika viie digihiiu esitähtedest: Google (Alphabet), Apple, Facebook, Amazon ja Microsoft.\n4 Eesti digikultuuri manifest. Koost Indrek Ibrus, Marek Tamm ja Katrin Tiidenberg. TLÜ Kirjastus, 2020; Kuidas mõista andmestunud maailma? Metodoloogiline teejuht. Koost Anu Masso, Katrin Tiidenberg ja Andra Siibak. TLÜ Kirjastus, 2020.\n5 Taaniel Raudsepp. Kultuur saab aidata parandada viiruse löödud arme. Kultuur.err.ee, 23.III 2021.


Smile to the world...: May 2011\nWhy business schools do not teach importance of business partners?\nMy current primary job is about establishing and developing business partnerships in different countries of Europe in CyberWatcher, a provider of technology for web monitoring and business intelligence. It means that our partners use this technology to enhance offerings for their potential and actual clients.\nFor me it means the tight cooperation with our partners - if they succeed, we succeed too. It's a classical win-win situation. But it is normally quite a long and complicated process - both parties need to win mutual respect and trust - and then work hard in order to maintain it.\nInterestingly, I don't remember learning about the option of business partnerships as one way to develop a company in the business school's curriculum. It simply is not the part of a regular business theory. Competition - yes. Supply chain - having suppliers, customers and so on - yes. Franchise - yes.\nBut building a product/service offering together with another company in a specific market, sharing both inputs and outcomes of such cooperation - this is something a normal "inside-the-box" business manager is apparently not supposed to learn about. I have learnt it from the practice - and see the tangible benefits of such work.\nPosted by Deniss Rutseikov Ojastu at Saturday, May 28, 2011 1 comment: Links to this post\nLabels: Business, CyberWatcher\nPõhjala paradoks – kui jätkussutlik on Skandinaavia mudel?\n- For the readers who don't understand Estonian - this is an article I wrote about Scandinavian model of society - its roots, its main features, challenges and possibilities of "exporting" it elsewhere. It is something I have been very interested myself in and which I hope will help me to eventually bring Estonia closer to Nordics. I would like to give my gratitude to the interesting people who agreed to find time to talk to me and share their thoughts on the Scandinavian societal system - Kathrine Aspaas, Knut Sogner, Jon Erik Dølvik and Vidar Lindefjeld. -\nEestis ei ole kellegi jaoks saladus Põhjamaade suhteline ja absoluutne edu majanduses, ühiskonna arengu tasemes, turvalisuses ja paljus muuski. Kõikvõimalikes edetabelites, mis seavad maailmariike ritta ühel või teisel alusel, on Põhjamaad alati eespool.\nKõige levinum viis, mismoodi mõõta riigi heaolu, on sisemajanduse kodutoodang (SKT) elaniku kohta. Rahvusvahelise Valuutafondi poolt 2010. aastal avaldatud andmete järgi asus Norra teisel kohal, Taani viiendal, Rootsi seitsmendal, Soome 14. ja Island 20. kohal.\nKui aga vaadata nii-öelda „pehmeid“ näitajaid, siis olukord ei ole kuigi erinev. Ajakirja Forbes andmetel, mis põhinevad Gallup World Poll'i küsitlusel, on neljas Põhjala riigis kõige õnnelikumad inimesed maailmas. Üksteise järgi on esineljakus Taani, Soome, Norra ja Rootsi. Island asus selles 2010. aastal avaldatud nimekirjas 23. kohal, mis peegeldab riiki hiljuti räsinud finantskriisi.\nEnamus ei vaevagi ennast statistikaga. Piisab vaid käia Skandinaavias ja veenduda, et teed on tõepoolest seal siledad, majad korralikud, loodus hästi hoitud ja inimesed üldiselt oma eluga rahul.\nMillel põhineb Põhjala edu? Ja kui kaua veel see saab niimoodi kesta? Kõrged maksud, suur riigisektor, helded sotsiaaltoetused – see kõik on ju vastuolus enamike majandusõpikutega Eestis, mis põhinevad angloameerika liberalismi ideedel? Kas mõne aasta pärast ei ole Põhjamaad sunnitud oma lähenemist muuta?\nJonnakad põhjamaalased taguvad aga oma rauda. Viimasel Davosi kohtumisel, kuhu koguneb maailma poliitiline ja majanduslik eliit, esitasid viis põhjamaa riigipead Põhjala mudelit kui elujõulist alternatiivi teistele. Nad rääkisid veendunult, et see mudel soodustab innovatsiooni ja tõstab riikide konkurentsivõimet.\nVaevaline teekond harmoonilise ühiskonnani\nPõhjamaade üks tugevamaid aluseid on ühiskonnas valitsev võrdsuse printsiip, ütleb Norra tööandjate assotsiatsiooni vanemnõunik Vidar Lindefjeld. Ta tuletab meelde, et kuni 20. sajandi alguseni olid Norra ja teised Skandinaavia riigid vaesed maad, kus puudusid suured käärid rahva sees. Norras oma aadelkond puudus, Rootsis ja Taanis oli aadlike mõjuvõim võrreldes Mandri-Euroopaga hulga väiksem. Pärisorjust sellisel kujul nagu see oli Saksamaal või Venemaal ei olnud Põhjalas kunagi. „Ühiskonnas oli juba sajandeid tagasi teatud sotsiaalne homogeensus, kus talunik oli linnakodanikuga üsna võrdses seisus,“ selgitab Lindefjeld.\nKuid ainuüksi ühtekuuluvustundest ei piisa, et veenda inimesi, et heaolu jaotamine kõikide vahel on positiivne, ning panna neid maksma kõrged maksud. BI Norra Kommertskõrgkooli majandusajaloo professor Knut Sogner tuletab meelde, et eelmise sajandi alguses oli ka Põhjamaades vabrikute omanike ja tööliste vahel tõsine vastasseis. Töölised töötasid väga palju, kuid said viletsat palka, nende elamistingimused olid armetud. Oli tõsine revolutsioonide oht nagu Venemaal.\nSamal ajal võtsid Põhjamaad aktiivselt osa rahvusvahelisest kaubandusest. Sogneri sõnul olid need maad lausa sõltuvad ekspordist. „1920.-1930. aastate majanduskriisid sundisid erinevad pooled oma relvad maha matma,“ ütleb Sogner ja lisab, et probleemid rahvusvahelises majanduses olid lihtsalt niivõrd tõsised, et sisemised konfliktid pidi ühel või teisel viisil lahendama. Tööandjad vajasid stabiilsust kodumaal, et suuta oma kaupa jätkuvalt eksportida, samal ajal mõistsid töölised, et nad saavad teenida rohkem kui nad ei streigi.\nSellest ajast peale on kollektiivsed palga- ja muud läbirääkimised muutunud Põhjamaades pigem reegliks. Seda soodustab ka ametiühingute jätkuvalt tugev positsioon ühiskonnas. Sõltumatu uuringite sihtasutuse Fafo teadusdirektor Jon Erik Dølvik toob näite, et Norras on tänapäeval 53% kõikidest töövõtjatest ametiühingute liikmed. „Chicago School [Chicago koolkond majandusteaduses, mis põhineb liberaalsetel vaadetel ja mille austajaks peetakse muuhulgas Mart Laari] väidab selle kohta: „It can't work!“. Kuid nad ei võta arvesse, et ametiühingud Skandinaavias on palju paindlikumad kui kontinentaaleuroopas,“ selgitab Dølvik.\nTöövõtjate paindlikkus võlgneb aga Knut Sogneri sõnul sellele, et ametiühingute esindajad istuvad ettevõtete juhatuses. „Seetõttu teavad töövõtjad, et kui firmal läheb halvasti, siis ei ole tõepoolest tööandjal raha, et suuremat palka maksta. Tulemusena panustavad tööandjad firma pikaajalisse edusse, kuna näevad, et selle edu kajastub ka nende palkadele,“ väidab tema.\nAvatus maailmale viib kõrgete palkadeni\nEndises sotsialistlikus leeris olid ametiühingud samuti tugevad. Kuid erinevalt Nõukogude Liidust ja selle sateliitriikidest võtavad Põhjamaad globaalsest kapitalismist maksimumi. Sogneri sõnul on ekspordisektor kõigis Põhjala riikides olnud traditsiooniliselt väga suur. „Rahvusvaheliselt avatud tööstus viib aga selleni, et palgad ei saa olla väga kõrged ja töövõtjad peavad seega tööandjatega koostööd tegema,“ järeldab Sogner.\nJon Erik Dølvik on sellega nõus. Tema väitel on kõrged tasud Skandinaavias käinud kaasas kõrgenenud produktiivsusega. Samas on see alati olnud ettevaatlik tõus – töövõtjad on mõistnud, et liiga kiire palkade kasv viib nende ettevõtted ja lausa terved tööstused riigist välja.\nPõhjamaade üks eriomadusi peitub Vidar Lindefjeldi väitel võimueliidi poliitilises tahtes jaotada rikkust ja heaolu. Õiglase valitsemise traditsioon ulatub tema sõnul keskajasse, kui taani ja rootsi kuningad austasid oma alamate teatavat autonoomiat.\nSelle ilminguid on Knut Sogneri sõnul olnud näha ka Põhjamaade uusimas ajaloos. Tänu laialdastele sotsiaalsetele kokkuleppetele muutusid eelmise sajandi esimesel poolel demokraatlikumaks nii kodanlusparteid kui ka tööliste erakonnad. Sotsialistidest said sotsiaaldemokraadid. Viimased olid Skandinaavias võimul valdava osa 20. sajandi teisest poolest. Kuid samas märgivad nii Sogner kui Dølvik, et erakapitali esindav opositsioon oli kogu aeg väga tugev ja sotsiaaldemokraadid pidid oponentide vaateid arvesse võtma. Selline tasakaalustatud süsteem on nende sõnul osaliselt põhjuseks, et korruptsiooni tase Põhjalas on üsna madal – ühel jõul ei lastud kunagi olla ainudomineeriv.\nEndise majandusajakirjaniku, nüüdse ettevõtja ja kirjaniku Kathrine Aspaase sõnul on Skandinaavia õnn peitnud selles, et seal ei ole poliitikud kunagi olnud Berlusconi tüüpi. See aga on Aspaase väitel omakorda tugevdanud lojaalsustunnet riigi suhtes ja usaldust poliitikute vastu.\n„Inimene on hea“\nAspaas jätkab, et nii-nimetatud Põhjala mudel on inimkeskne. „Enamus kultuuridest ja religioonidest näeb inimestes pahupoolt: et nad on patused, nad on sündinud häbiga. Põhjala mudel kultiveerib aga positiivset nägemust inimestest: et nemad on loovad ja iseseisvad,“ ütleb Aspaas. Kui süsteem eeldab selle liikmetelt eelkõige kurja, siis vajab igaüks käske ja tugevat võimu. Põhjamaade mudel põhineb Aspaase sõnul aga printsiibil, et inimesed ei oota, et keegi ütleks neile kogu aeg, mida tuleb teha.\nPositiivne hoiak inimese kui indiviidi suhtes väljendub muuhulgas tunnustuses, et naised ja mehed on võrdväärsed, ütleb Aspaas. See aga tagab olukorda kui kõigi inimeste potentsiaal on kõige paremini ära kasutatud. Jon Erik Dølvik on selle arvamusega nõus. Tema sõnul avaldub naiste ressurside hea kasutus muuhulgas korralikus lasteaedade süsteemis, mis võimaldab naistel kauem osaleda tööelus.\nDølvik väidab, et põhjamaalased on võrdlemisi koostööaldid ja teistest indiviididest lugupidavad tänu tugevale kodanikuühiskonnale. Osavõtt spordiorganisatsioonides, kultuuriklubides ja kõikvõimalikes seltsides on Põhjalas olnud traditsiooniliselt väga kõrge. Dølvik selgitab selle olulisust näitega enda elust: „Ma mängin vabal ajal jalgpalli. Olen pikka aega kuulunud ühte kohalikku jalgpalliklubisse. Ja seal on ju kõik koos – kõrge ja madala haridusega... ma saan koos tegutseda väga erinevate inimestega.“\nMuutuma sundivad väljakutsed\nKuid kõik ei ole sugugi roosiline. Vidar Lindefjeld räägib, et viimastel aastatel esitavad inimesed Norras üha suuremaid nõudmisi avalikule sektorile. Tema sõnul on põhjamaalased oma heaoluga väga harjunud ja ootavad, et riik teeks nende eest üha rohkem ära. Jon Erik Dølvik on selle arvamusega nõus: „Helde heaoluriik töötab vaid siis kui paljud on tööl. Kuid hiljutine tendents on see, et vanemate inimeste, sotsiaalabi saajate ja halvasti integreeritute inimeste hulk kasvab.“ Põhjala mudelit seavad küsimuse alla Knut Sogneri sõnul ka muutuvad väärtused nooremate inimeste seas: individualiseerimine, tugevam eneserealiseerimise tahe.\nDølviku sõnul ei saaks Põhjala mudel muutumata kujul kindlasti kaua kesta, sest väljakutsed on tõsised. Tema väitel on selge, et poliitikud ja teised peavad kohanduma, riigi poliitika peab uuenema, aga see on juba toimumas. Knut Sogner märgib samuti, et Põhjala mudeli üks tugevus on just selle paindlikkus. Ta toob näite, et viimasel kolmekümnel aastal on Skandinaavia majandust iseloomustanud liberaliseerimislaine, samal ajal kui teatud sotsiaaldemokraatlikud põhimõtted nagu võrdusprintsiip on jätkuvalt jäänud väga tugevaks.\nKõige tugevam sõltub tugevuselt teisest\nEestist vaadates tundub vahel ikkagi kummaline, miks inimesed on nõus maksma kõrgeid makse ja andma osa oma tulust ära selliste inimeste toetamiseks, kes on selles ise tihtipeale süüdi. Jon Erik Dølviku sõnul ei ole pärast paljusid aastaid kollektiivset sundi üllatav, et Eesti ühiskonnas valitsevad individualistlikud väärtused ning skeptilisus võimude suhtes. Kuid ta märgib: „Parimad on sõltuvad paremuselt teistest. Muidu langeb terve tase. See on nagu spordis, nagu jalgpallis. Kui on olemas vaid üks tugev meeskond, siis ajapikku muutub ka see rahvusvaheliselt nõrgaks, kuna ta ei saa oma keskkonnas dünaamiliselt areneda.“\nDølvik näeb liigses liberaalmajanduslikus korras Eesti-suguste väikeste riikide jaoks selget ohtu. Ta selgitab, miks ei tasu alati kopeerida USA mudelit: „Eesti jaoks on raske kultiveerida „American Dream'i“. Reaalsus on see, et kui ühiskonnas propageeritakse põhimõtet „The Winner Takes It All“, siis need vähesed, kes suudavad palju kapitali teenida, investeerivad seda teenitud kapitali suures osas välismaale, sest väikses riigis napib suuri tulusid toovaid projekte. Tulemusena ei võida ühiskond sellest midagi.“\nPõhjala-taolise heaoluriigi vastu suunatud kriitikat oleks kõige loogilisem otsida kapitalistide seas. Kuid Norra Tööandjate Assotsiatsiooni esindaja Vidar Lindefjeld ütleb, et Põhjala mudel on vaatamata teatud kuritarvitamisele üksikindiviidide poolt väga mõistlik lahendus. Tema sõnul on Põhjala mudeli tugevus eelkõige selle stabiilsuses, mida hindavad kõrgelt ka tööandjad. „Ka Skandinaavias on palju rikkaid inimesi nagu igal pool. Kuid samal ajal on terve ühiskond saanud osa sellest rikkusest,“ väidab tema. Rääkides suhtelisest rikkusest esitab Lindefjeld muigades retoorilise küsimuse: „Kui sina teenid kümme miljonit eurot aastas ja mina teenin „vaid“ ühe – kas see teeb mind siis vähemõnnelikuks?“\nPõhjala mudeli ekspordist välismaale\nKuigi põhjamaalased on vajadusel valmis oma ühiskonnamudeli eeliseid kaua ja põhjalikult kirjeldama, on nad üsna ettevaatlikud võimaluse suhtes seda mujale eksportida ja teisi õpetama hakata. Knut Sogneri sõnul ei ole lihtne õppida hoiakuid. Ta väidab, et oluline eeldus Põhjala mudeliks on sotsiaalse usalduse tugevus ühiskonnas, mille ülesehitamine võtab väga kaua aega.\nKa Dølvik on skeptiline Põhjala mudeli kiire ülevõtmise suhtes, sest see on tema sõnul olnud Skandinaavias saja aasta arengu tulemus. Balti riikides teeb tema väitel asja keeruliseks see, et töövõtjate organisatsioonid on üsna nõrgad: „Ametiühingud diskrediteerisid end nõukogude ajal ja usaldus nende vastu ei ole taastunud.“ Samuti on Eesti alustanud 1990.aastate alguses hoopis teisest stardipositsioonist. „Balti riigid olid ilma korraliku sisemise struktuurita, mis reguleeriks tööelu riigi sees, kui nad astusid rahvusvahelisse konkurentsi kohe pärast iseseisvuse taastamist. Norral ja teistel Skandinaavia riikidel oli mitme kümnendi jooksul taoline struktuur ennem olnud,“ selgitab Dølvik.\nSamal ajal möönab tema, et baltimaalastel on palju ühist Põhjala inimestega. Kui lähiajalugu kõrvale jätta, siis on paljud teised eeldused Balti riikides tegelikult olemas. Küsimus on vaid ühiskonna valmiduses ja tahtes.\nPosted by Deniss Rutseikov Ojastu at Thursday, May 19, 2011 4 comments: Links to this post\nLabels: eesti keeles, Norway, Society development\nWho is more popular - Osama bin Laden or Kate Middleton?\nWe did a short fun media analysis in the company I work for - CyberWatcher. The question was: which of the two events - the recent royal wedding in the UK or the death of bin Laden - attracted more media attention in selected countries.\nThe answer varies from country to country and can be found at CyberWatcher blog.\nHere is one example of media coverage of Osama bin Laden versus Kate Middleton in Germany:\nPosted by Deniss Rutseikov Ojastu at Thursday, May 12, 2011 No comments: Links to this post\nLabels: CyberWatcher, media monitoring