Veekindel vineeri põrand - Plinth 2021\nVeekindel vineeri põrand\nPõrandate parandamise probleemi silmas pidades ei tea paljud, et must vineeri põrand on veekindel.\nSellist vineeri materjali peetakse üheks parimaks materjaliks musta põranda rajamiseks. Kuna sellel on sellised omadused nagu jõud, kuumus ja deformatsioon. Vineer on valmistatud puidust ja seega säilitab see terve kliima siseruumides.\nOn neli vineeri sorti. Vineeri esimesel klassil pole väliseid defekte, mõnikord kasutatakse seda tüüpi põrandakattematerjalide viimistlemiseks. Ainult sellistel juhtudel ja kasutage andmete klassi materjali. Teisel klassil on teatud kogus sõlme, shponovovy lisandeid või mõned väikesed defektid. Kolmandal klassil on palju sõlme ja seda iseloomustavad pragud, kiibid ja muud olulised puudused. Kuid neljandal vineeril on vaid garantii, et spoonilehed on kokku liimitud.\nRemondi ajal on oluline mitte ainult põranda taseme alus, vaid ka hüdroisolatsiooni tegemine.\nPõranda hüdroisolatsioon kahel juhul on see, kui on vaja tagada, et vesi ei tungiks lagede vahele ja ruumidesse, kus niiskus on kõrge, sealhulgas köök, vannituba ja klaasimata rõdud. Seda tehakse nii, et suure niiskusega ruumides ei ole tsemendi põrandat hävitata või puitpõrandad ei mädane.\nKõige mitmekülgsem hüdroisolatsioonimeetod, mis sobib puit- ja tsemendikihtide põrandate jaoks, katusekatete lehtede kasutamine. Ja kui teete ajutise tasanduskihi, saate kasutada kõige tavalisemat paksu plastpakendit.\nPõranda puhastatud pinnal asetage materjal kogu põranda pinnale ja seinad umbes kümme sentimeetrit.. Katusematerjali või plastkile tuleb asetada kattekihiga ja seejärel liimida, kasutades katusematerjali mastiksit ja kilelinti. Samuti fikseerime servad seintel maskeeriva lindiga.\nSeejärel, kui põranda alus on raudbetoon, siis teeme tavalise tsemendiklaasi katusfiltriga ja pärast kuivatamist lõigake välja servad. Ja kui põrand oli puidust, paneme vineer veekindlaks ja siis viimistlus.\nNagu eespool mainitud, on mitmesuguseid veekindlusi, millest üks on valatud veekindlaks. seda tehakse väga ettevaatlikult ja hoolikalt, et mitte kahjustada ennast, sest seda toodetakse mastiksist või asfaldist kuumas lahuses. Selle saamiseks on vaja puhastada tolmu ja mustuse alust, peal seda ja pärast praimeri kuivamist jätkata hüdroisolatsiooni. Pane nõutud pind lauale, et lahus ei leviks. Seejärel lahustatakse bituumen ja ühtlaselt seda põrandale, see on juba mastiksi lahendus ja kogu pinna ühtlane pind.\nMaali veekindlus on tehtud tasasel pinnal. Siis kantakse sügavale läbitungimispraimeri kiht, et paremini haarduda veekindlusega, seejärel värvitakse pintsliga ja rullidega. Pärast täielikku kuivamist võite vineeri panna.\nVõite vineeri fikseerida, kasutades puit- või liimit. Vesipõhine liim ei sisalda üldse lõhna, vaid kuivab kauem kui lahustub, millest miinus on ebameeldiv ja tugev lõhn. Kui kõik on valmis, tehakse tasanduskiht, paigaldatakse hüdroisolatsioon ja isoleeritus, jätkame vineeri paigaldust. Enne lõigatud vineeri lehti, asetage põrandale ja kinnitage, ärge unustage, et lehtede vahekaugus peaks olema üks sentimeetrit ja 1,5-2 sentimeetrit seintest. See on vajalik, et kui midagi juhtub, siis põrand ei paista.\nPuitpõrandate hüdroisolatsioonimaterjalid vannitoas\nVannitoa planeerimise ja paigutuse tase raami või tükeldatud majas võimaldab teil hinnata, kui mugav on pikk viibimine sellises ruumis. Vannituba ja vannituba on sageli kõige probleemsemad puitkonstruktsioonide alad. Selleks, et kaitsta puitpõrandaid, palke, põrandalaudu, mis on kõige suuremaks ummistumise ja mädanemise ohuks, on vaja vannitoa puitpõranda piisavalt tõhusat hüdroisolatsiooni. Tingimustes, kus ventilatsiooni- ja küttesüsteemi võimsus ei ole piisav või ruum asub esimesel korrusel, intensiivne niiskuse sissevool mulda, on vaja puitmaja vannituba täielikku hüdroisolatsiooni.\nMaterjalid veekindluse korraldamiseks\nIga konkreetse hoone, oma arhitektuuri ja kujundusega, valivad spetsialistid puitmaja vannitoa optimaalse veekindluse kava. Universaalset retsept puudub, mistõttu töötati välja efektiivse kaitse ehitamiseks mitmesugused isolatsioonimaterjalid, millest igaühel on oma eelised ja puudused:\nBituminoossed ja mastikskindlad kompositsioonid. Veekindluse saavutamiseks kasutatakse viskoosse bituumeni mastiksit kõikide puitkonstruktsioonide põhielementide jaoks. Pärast kuivatamist moodustub tihe bituumeni elastse kihi modifitseeritud butüülstüreeni kopolümeer;\nSügava immutamise materjalid, kõige sagedamini orgaanilisel alusel. Hoone põranda ja seinte puitkonstruktsioonide pinnale kandke pintsel või pintsel. Nad annavad puude veekindlad omadused ja kaitsevad samal ajal patogeense mikrofloora ja putukate eest;\nKlaaskiust ja bituumenist valmistatud valtsitud materjalid. Seda kasutatakse ainult vahekonstruktsioonide veekindluseks betooni või paneeli pinnale;\nPolüuretaani ja polüurea baasil põhinevad elastsed membraanid. Seda sanitaarsetele standarditele vastavat katet saab kasutada puitmaja sisemuse veekindluseks.\nEraldi tasub mainida mitmeid looduslikke hüdroisolatsiooni võimalusi: betoonist savist, asfaldi ja tõrva segud, pressitud kummi pulber, kummivaik, tõrv ja palju muud, mida keskkonnakaitsjad esitavad sageli keskkonnasõbralike materjalide järgi. Selliste retseptide müüjate loogika on äärmiselt lihtne - keskkonnasõbraliku puumaja korral peab veekindlus olema ka keskkonnasõbralik.\nTegelikult kõik ülaltoodud materjalid põranda "looduslikuks" hüdroisolatsiooniks kujutavad endast mitte ainult kantserogeenide suure sisalduse tõttu teatavat ohtu, vaid on ka väga lühiajalised. Soovi korral saab külma kivi põranda kaitsmiseks mustuse baasil kasutada spetsiaalset savi või vedelat klaasi, vannitoa puitpõranda veekindlaks muutmiseks põhjaveest ja niiskusest, kuid mitte sisemise kaitsmiseks niiske atmosfääri mõjude eest.\nVeekindluse paigutuse tehnoloogia vannitoas\nKaasaegsete materjalide kasutamine võimaldab puidust seinte ja põrandate hüdroisolatsiooni väga kõrge taseme saavutamiseks isegi peaaegu 100% -lise niiskuse tingimustes ja põrandakattega veekihiga. Igasugune hüdroisolatsioon ei ole peaaegu kunagi pealist, eriti kui tegemist on puitmaja vannituba.\nVeekindluse korraldamise protsess koosneb neljast etapist:\nMaa isolatsiooni paigutus;\nPuitpõranda kandekonstruktsioonide parandamine ja taastamine;\nPaigaldades esimese kihi veekindluse, plaatide vannitoa seinte kipsplaadi või OSB plaadid;\nBetoonist vundamendi või isetasanduv põrandakatte valamine;\nKeraamiliste plaatide paigaldamine elastsete plaatide liimidele, tihendusliidesed ja pealispinnad koos epoksühüdriidiga.\nErandiks on puitmajade teisel korrusel asuvad vannitoad. Sellisel juhul on põranda alus pressitud plaatide, puitpakkide või veekindlate kipsplaatidele. Seinte ja põranda krunditud puidupinnale kantakse pinnakattevahendid, millele järgneb plaatide klammerdamine.\nPuidust põrandaga vannituba veekindluse esimene etapp\nVannitoa lemmikkoht palgis või palkmajas on esimese korruse nurgas tuba. Selles puidust maja kujunduse versioonis on kergem korraldada sooja vee äravool ja varustamine. Kui maja on ehitatud puidust või palkidest, tuleb vannitoa all olevat ruumi tõsiselt ümber ehitada. Nõuame mitte ainult, et põrandate ja hüdroisolatsiooni radikaalset muutmist on vaja, vaid puidust seinad tuleb töödelda ainult Tikkurila tüüpi hüdrofoobse immutamise abil, paigaldada kilekindel hüdroisolatsioon, isolatsioon ning soojusisolatsioon kipsplaatidele.\nKui vannituba peab säilitama seinte esialgse välimuse puidust või ümardatud palgist, tuleb ruumi viia puidust hoone keskosasse nii, et ükski seintest ei oleks välimine.\nVeekindel puitpõrand vannitoa all plaatidega algab sisemise isolatsiooni ja isolatsioonimaterjalide paigaldamisega. Selleks eemaldage põrandalaud, eemaldage pinnasest osa liiva kihist, paksust plastikkilest ja isolatsioonikihist.\nKui vannituba asub keldris, saab põranda hüdroisolatsiooni läbi viia rullmaterjalide abil. Eeltöödeldud betoonpõrandaplaadid ja pinnatöötlus praimeriga. Traditsiooniliselt paigaldatakse ruberoidkangas ehituskonstruktsioonile betooni, kuid puumaja sees kasutatakse tavaliselt sulatatud mastikit põrandakatte veekindlasse ruumis. Kõik põrandapõhja puidust osad, kaasa arvatud palkid ja põrandalad, töödeldakse põrandakatte veekindluse või katuse mastiksiga.\nPärast vahtpolüstüreeni isolatsiooni kinnitamist põrandapind täidetakse röövliiki, mis on ainus viis tasapinna tasakaalu hõlbustamiseks plaatide paigaldamiseks. Soovi korral võite paigaldada kipsplaadi või OSB plaadi. Kui vannituba asub teisel ja kolmandal korrusel, siis saab viimistlusvett katta puidust põrandale, puhastada värvist ja mustusest.\nTeine etapp, viimistlusveekindluse rakendamine\nKvaliteetne hüdroisolatsioonikiht, mis tagab puitmõõduliste seinte ja põranda usaldusväärse kaitse, saab HIDROFLEX-i pasta-tihendiga marki Litokol või sarnase polüurea vaigu abil. Materjal on paks, viskoosne, lõhnatu, mittetoksiline mass, mis ei vaja kõvendeid ega polümerisatsiooni ained. Pasta saab valmistatud pinnale kanda rullikuga või laia spaatliga.\nKorralikult valitud praimer tagab elastse veekindla kihi tugeva haardumise paksusega 1 kuni 5 mm, betooni, kipsplaadi, puidust aluspinnaga. Sõltuvalt õhutemperatuurist kuivab materjal 10-20 tundi.\nPraimeriga kaetud vannitoa betoonpõrandaplaadid ja kipsplaadist seinad. Praimeri brändi valides peate olema ettevaatlik, kuna mitte kõik praimerisegud pole erinevatest tootjatest hüdroisolatsioonimaterjalide jaoks sobivad ja omavahel asendatavad. Pärast 40 minutit pärast kruntimist saab kleepida. Varem põrandate seinte nurkades ja liigesedes kleepige pasta kleeplint. Eraldiseisvalt liimivad kõik kommunikatsiooni- ja kanalisatsiooni järeldused, seinte äärekivid ja kitsad liimitakse kattekihiga liitekohtadel.\nPärast kleeplintide lubamist võite jätkata vannitoa seinte ja põranda hüdroisolatsiooni. Materjali rakendatakse temperatuuril 5 kuni 40 ° C, pärast kuivatamist säilib elastne kate isoleerivaid omadusi vahemikus 20 ° C kuni 170 ° C. See tähendab, et vihmaveekihiga viimistletud kiht ei katke ka talvel.\nMass tarbimine on 1,3-1,5 kg / m 2. Kleepaine kantakse kahte kihti, algselt paigaldatakse rulliga vannitoa seintele 1-2 mm kiht, seejärel katke põrand. Pärast esimese kihi kuivatamist rakendatakse teine kiht materjalist. Pärast kahe kihi kandmist on veekindluse paksus 3-4 mm, mis on enam kui piisav vannituppa ja isegi minipabiinist.\nPõranda hüdroisolatsioonikiht raami puitmaja vannitoas jääb elastseks kogu tööea jooksul, kuid seda ei saa kasutada lõpliku kattekihina, kõnniteel kiht kiirelt kahandub ja peidab ära.\nPärast 25-30 tundi pärast pasta manustamist võite minna keraamiliste plaatide märgistusele. Kleepainete HIDROFLEX pinnale paigaldamiseks tuleb kasutada elastseid plaatide liimimärke, tavaline tsemendi- või kipsmörtt on liiga raske.\nKeraamilised ühendused ja nurkliited tuleb segada epoksiidiga. Polüureavaigude hüdroisolatsiooniks kasutatava peamise eeliseks on nende kõrge elastsus ja tugevus. Puidust maja põrkab ja "hingab" 3-5 aastat ehitusjärgust, seetõttu on võimalik "mängivate" liigendite korral usaldusväärselt soojustada ja ainult sellisel viisil õmbuda.\nVineer valmistatakse mitmete puitpõrandalehtede (mis sobib igasuguse puiduga) liimimiseks erinevate vaigudega. Sõltuvalt ühendusmaterjali omadustest võib vineer olla niiskuskindel või niiskuskindel. Sellisel juhul on see väga kasulik, kuna puit ise on äärmiselt tundlik niiskuse suhtes.\nMuuhulgas kasutatakse põrandate paigaldamiseks vineeri. Enamasti töötlemata, kuid esimese klassi materjal võib olla ka puhas tekil. Vineerplaadid võib paigaldada betoontahule või palkidele. Sellisel juhul on kattekatte katmine (katusekate, tihe polüetüleen) universaalne. Need sobivad ideaalselt nii puidust alusplaatide kui ka betooni jaoks. Katusematerjal on tavaliselt täidise all ja puidust aluspinnale asetatakse plastkate. Vineer pannakse peal ja seejärel - lõplik kattekiht.\nVeekindlat vineeri põrandat võib kasutada ka valamise teel. Sellisel juhul on katuseventiga kaetud tööruum ühtlaselt täidetud kuuma polümeeriga. Kuivatamisel moodustab see läbilaskva elastse katte, mis kindlustab niiskuse eest kindluse. Kui vineer on puidust aluspinnale kinnitatud, võite kasutada osade niiskuse kahjulike mõjude kaitsmiseks maali isolatsioonimeetodit.\nVineeri kaitse niiskuse eest\nVineer koosneb õhukestest puidust lehtedest, mis on kinnitatud koos erinevate vaigudena. Selle tulemusena on valmistoode niiskuskindel materjal. Vaikude valik sõltub niiskuskindlast ja niiskuskindlast materjalist. Sellega seoses, ehitus- ja remonditööde teostamisel paigaldatakse veekindlus tavaliselt vineeri alla.\nKõige lihtsam on kasutada alusmaterjali, näiteks katusfibreid või polüetüleeni. Katusematerjal paigaldatakse betoonpõrandate alla ja puidust aluspinna jaoks on piisavalt plastkile. Materjal peab tingimata kattuma ja suletakse vähemalt 10 cm põrandaga külgnevad seinaosad.\nKõige usaldusväärsem ja efektiivsem hüdroisolatsiooni meetod loetakse valuks. Selle protsessi käigus valatakse kuum polümeer üle katuse vildiga kaetud pinna. Pärast kuivamist moodustab see täiesti läbilaskva elastse kile, mis kindlustab pinna niiskuse eest kindlalt.\nTöödeldes puidust aluspinnaga võib osi töödelda spetsiaalsete veekindlate lakkide või läbitungivate ainetega. Vineeri täiendavaks kaitsmiseks sobivad dekoreerimiseks mõeldud materjalina lakid ja värvid, millel on veekindlad omadused.\nLühidalt öeldes on olukord järgmine: stalinklaste põrandalaud. Läbi ei ole mingit võimalust. Otsustasin selle juhtumi lahendada vineerist või OSB-st.\nTa kõhkles pikka aega, kuid otsustas valida 15mm vineeri, mis on paksem ja karmim kui OSB (ja meil ei ole OSB paksemat kui 9mm).\nVineeri niiskuskindlus on murettekitav - ainult FC on kõikjal.\nTegelikult on küsimus: kas on võimalik vineeri hüdrofoobida midagi, eriti otstes? Jahtlakk, Flehendicht.\nPS: Ja pärast: pannakse lehed nii nagu nad on - 1,5x1,5 või lõigatud 4 osaks, nagu on soovitatud?\nTänan teid ette, poisid. Teie nõu ei ole raskem.\nkui see on olemas, kruvid kruvid. Miks gidrofobizirovat? Põrandad vannitoas või mis? Või viimistlemiseks? Kui viimistlus - siis tavaline parkett lakk. Kui sa lihtsalt gidrofobizirovat - siis linaseemneõli.\nMa parandaksin natuke - kuuma linaseemneõli.\nvõi keetmine, autode jaoks parema värske keemisõli. Pärast seda jääb paadi vineer 5 aastat ilma probleemideta. Edasi ei ole paadi ja vineeri saatus teadmata)\nEi, põrand ei ole vannitoas - ma räägin korteri ümber. Ja ma tahtsin hüdro-fobiseerida - hästi, just juhul - patareid voolavad sinna. See on kohutav - aku voolas mu õe ja laminaadist, kui kaalus üles tõusis. Kuigi tema alus ei ole vineer, vaid betooni tasanduskiht. Ja vineer kogub niiskust, võib see ka mullida.\nKas kuivatamise õli polümeeritakse pikka aega? Või imendub?\nkui linaseemneõli on hea, siis mitte pikka aega sobival temperatuuril, kaks päeva täielikult. Peamine võlts (jagatud) ei ole osta, kuid juhtub, et see jääb aastas. Absorbeeritakse ideaalselt, eriti kuumalt.\nJa ma tahtsin hüdro-fobiseerida - hästi, just juhul - patareid voolavad sinna.\nMa ei viitsinud siis. Vineer lühiajaline kokkupuude veega täiuslikult talub. See pole laminaat.\nLihtsalt paigaldage, asetage kruvid kitt puidule, seejärel plekid ja veepõhine parkett lakk.\nHiljem tahtsin - panna põrandale linoleum või laminaat. Kas see on normaalne linaseemneõli?\npoleeritud vineer korralikult paigaldatud jne tundub hea välja. Minu arvates parim laminaat. Vanemad seda tegid, vaade ilmus jahe, ta ei oodanud. Kohtade pahtlit praktiliselt ei nähta lehe all, näeb välja nagu üks lõuend.\nSeega on vajalik vineeri lehtede vahele jätmine vahemikus sentimeetri vahel - kuumuse korral\npuuduvad lüngad :-) See ei ole katus kattekiht. Jah, seal on lüngad ainult talvel paigaldamiseks.\nKruvige põrand enne vineeri paigaldamist (nii et mitte kureerima)\nkeetmine välja ja autode jaoks parem värske keev õli.\nSuper nõustamine korteri, seejärel hingata lõhnavaid lõhnu kogu elu))))))\nKorterist vineeri veekindlaks muutmiseks ei ole vaja laminaati asetada. Ma jätaksin väikese vahe 5 mm.\npanna vineer FC, parkett koos lüngaga, kui see on linleumi või PVC all, tagumik. õmblused olid kitt. midagi ei töödeldud. kui te kasutate õli (alif), siis asetage ainult ilma kleepumist, sest miski ei ole naftaga liimitud.\nVineer kontrolliti kvaliteeti, nagu nad ütlevad "põlve läbi", st asetage leht seina külge väikese nurga all, suruge keskel, kui kuulete lüümit, siis ei jää korralikult kinni ja see on abielu.\nMa küsin selles teemas.\nKui vineerit kasutatakse tänaval aastaringselt (kupli all), siis on seda selle pikendamiseks paremini töödelda. Kas saab antiseptilist puidust? Või endiselt lakk, lakk.\nPõranda keeramine ei toimi. Ma tõmbasin parda välja, vaatasin - palgid on DIAGONAALSED. Sa pead saama. Sellepärast otsustasin tellida materjale.\nMa arvasin, et DSP, kuid mulle tundub, et see on liiga raske - kaalutõusu poolest. Jah, ja lõigake need zadolbatsya.\nVõibolla on viilud midagi isegi käepärast?)))\nMa kasutasin Pinotexi tänavale. Midagi sellist pole, aga OSB-d on parem võtta, mitte vineeri.\nKui on olemas soov - protsess.\nTänan teid kõiki poisid! Väga kasulik!\nMa ei viitsinud siis. Vineer lühiajaline kokkupuude veega täiuslikult talub.\ngans gr kirjutas:\nkui kuradit kuuleb, pole see korralikult liimitud ja see on abielu\nJah, see pole liimiv. Tema arvates arvatakse laialt, et vineer paisub ja kihistab.\nkuid parem on mitte vineer võtta, vaid OSB.\nMis on parem? Asjaolu, et PCB rohkem paisub?\nKui vineerit kasutatakse tänaval aastaringselt (kupli all), siis on seda selle pikendamiseks paremini töödelda.\nMidagi UV-filtriga, et see ei muutuks halliks.\nüsna sobiv. Kuid isegi kupli all on turvalisem kasutada FSF-i. Kuigi mõnikord on FC olnud tänavatel aastaid valetaja ja see pole midagi. Siin sõltub palju spooni liimimise kvaliteeti.\npearakujuline põrand stalinkas. Läbi ei ole mingit võimalust. Otsustasin selle juhtumi lahendada vineerist või OSB-st.\nPõranda vaheseinte loendist eemaldamisel on väga suur tõenäosus, et korrus pärast kõiki manipulatsioone jääb ikka veel kibedaks! Väike lootus ainult koormuspunktide muutmiseks pärast lehtmaterjali paigaldamist sellel kõige kriimustatud põrandal.\nPaigaldage lehed nii nagu nad on - 1,5x1,5 või lõigatud 4 osaks, nagu on soovitatud?\nJa mis tähendus on neli ossa lõigata?\nSee oli alati huvitav.\nPõranda keeramine ei toimi.\nSiis ärge lootke, et peaksite nägema. Jätkuks kisendama. Kinnitatud\nKuivapaber vineerile: esimene kiht kuivab (või pigem kuivab mitte niivõrd imendunud) peaaegu kohe. Mõne tunni pärast saate kõndida. Kuid kui see edu on inspireeritud - kui kiiresti ja suurepäraselt! - ja rullige 2. kiht, siis võib-olla pead ootama töö jätkamist mitu päeva kuni mitu nädalat. Samuti kontrollitakse.\nTundub olevat arvatav, et paremini on vineeri valmistamine mitte suurte lehtedega, vaid plaatide tüüp. Mõned ei näinud isegi nelja ossa, vaid väiksemaid. Tundub, et väikesed plaadid sobivad paremini põranda ebaühtlase pinnaga. Kuid (nagu ma aru saan), väikeste ruutude lõikamisel rakendatakse kahe kihi paigaldamisel kattuvate liigestega. Pole õige - korrektne.\nVeekindlus OSB, puitlaastplaat, vineer, puit DIY\nSeekord vaatleme, kuidas OSB, puitlaastplaati, vineeri, puitu iseseisvalt hermetiseerida. Nagu eelmistes artiklites, tehakse pealkirju "tee seda ise", kasutades tänapäevaseid materjale hüdroisolatsioonisüsteemist Hyperdesmo® Alchimicast (Kreeka).\nNäide: garaažkatuse remont\nVõtame kohe tähele, et mitte iga OSB-pind ei kehti veekindluse kohta. OSB plaadid, mis on olnud tugevate vihmasaurude all, mille tulemusena hakkasid kiibid hakkima "tõusma-paisuma" hüdroisolatsiooni!\nOSB (OSB) plaatide hüdroisolatsioon - Tehnoloogia ja tööetapid\n1. Pinna nõue\nSeadme OSB-pind tuleks teha vähemalt kolmanda tüübi - OSB-3 plaatidega. Paksuse valik sõltub pinna (katus, terrass, põrand, c / a jne) ja aluse eesmärgist. Sõltumata alusest (laguned, lathing, sarikad, metallist või puitkarkassist), tuleb OSB-plaadid paigaldada kindlalt ja õigesti. Nimelt:\nmitte "kõndima" üksteise suhtes;\nmis asuvad ühes lennukis (ei tohiks olla "sammu");\nkruvid, tõmblukud, küüned ei peaks tõusma plaatide tasemest;\nTuleks ette näha plekid (plaatide vahele 3 ÷ 5 mm, perimeetri ümber - 10 ÷ 12 mm).\nOSB plaatide kate peab olema puhtane, ühtlane, kuiv, ilma turseteta kiibideta. Puhastage pind luuaga, harja või tolmuimejaga. Vajaduse korral viiakse läbi Primer Microsiler PU pinna pealekandmine ja (või) pealekandmine.\n2. Paisumisvuukide tihendamine ja tugevdamine\nOSB plaatide paigaldamisel (plaatide vahele - 3 ÷ 5 mm, piki perimeetrit - 10 ÷ 12 mm) tuleks ette näha lõtk (või paisumisvuugid). Selle põhjuseks on keskkonna temperatuuri ja niiskuse muutus - plaadi OSB laieneb veidi mahu järgi. Paindumisvuugide puudumine võib põhjustada plaatide wavinessi ja paistetamist üksteise suhtes.\nTäida lüngad hüperseal 25 LM polüuretaaniga. Soovitatav laiuse suhe on sügavuseks 1 kuni 0,5 ÷ 1. Hermeetiku sügavuse kindlaksmääramiseks kasutage polüetüleenist vahtkummist ja rakmete läbimõõt peaks olema suurem kui õmbluse laius.\nUsaldusväärsuse tagamiseks soovitame tugevdada õmblusi.\nJärgmisel päeval (kui hermeetik on kuivanud), 15- 20 cm ribaga õmblused. Kandke Hyperdesmo AshAA voolukiirusega 0,6 kg / m2 M. Uurige värske veekindla kihina 10 cm laiuse geotekstiiliga võrgust.\nOletame, et mingil põhjusel ei esinenud laienemise lünki. Sel juhul on OSB plaatide ristumiskohad üksteisele ja piki perimeetrit (seina külge) tugevdatud.\n3. Veekindluse rakendamine (1. kiht)\nKandke ainult kuivale ja puhtale pinnale. Hyperdesmo AshAA tuleb kasutada pintsliga, maklovitsa pintsliga, rulliga (lühike ja keskmine nap) või piserdatud pintsliga (töörõhk> 200 bar). Mastiksid Giperdesmo AshAA tarbimine peaks olema 0,6 ÷ 0,7 kg / m2 M, nii et saate tingimata jagada ala sektsioonideks ja kopeerida sektsioonidesse.\n4. Veekindluse rakendamine (2. kiht)\nTeise kihi pealekandmine on võimalik niipea, kui võite esimesel kihil kõndida (6 ÷ 48 tundi). Enne teise kihi paigaldamist teostage pinna visuaalne kontroll (kontroll), et määrata, kuidas esimene kiht paigaldati. Kui leiad väikesi pragusid, pragusid, auke - täitke oma tihendusmaterjali Hypersil 25 LM ➔ kasutage teist kihti vedela kummiga Hyperdesmo AshAA tarbimine 0,6 ÷ 0,7 kg / sq.\n5. Veekindluse rakendamine (3. kiht)\nHyperdesmo AshAA vedelkütuse kolmas kiht (pärast 6 kuni 48 tundi sõltuvalt ilmastikutingimustest), mille tarbimine on 0,6-0,7 kg / m2.\nHyperdesmo AshAA kogutarbimine vastavalt OSB-le, puitlaastplaadile, CIP-paneelide, vineeri ja muude puidust katete majade katustele peab olema vähemalt 2 kg / m2.\nVaevalt ei ole vaja varjata asjaolu, et puu ja mitmed eelised, mis viisid selle materjali populaarsuse poole majade ehitamiseks, on oma puudustega. Ja kõige olulisem on niiskust talumatus. Sellepärast on puitpõranda hüdroisolatsioon oluline ehitusetapp, mis tagab püstitatud konstruktsiooni töökindluse ja vastupidavuse. Pinnase niiskuse suurenemisega on oluline, et see tähtsusetu, nagu mõnevõrra võib tunduda.\n↑ Pisut puidust põrandate kohta\nVeekindluse protsess on võimatu ilma teoreetiliste teadmisteta puitpõrandateta. Seega tähendab termin "puitpõrand" ise oma kolme sordi:\nPõrandaliist - lauad, mille pilud on vähemalt 30 mm;\nParkett. Sellesse rühma kuuluvad parkettpaneelid, laminaat, kork;\nPuitplaatidest - lehtpuust vineerist, puitlaastplaadist, mis on mõeldud edasiseks kujundamiseks, kasutades dekoratiivseid vahendeid, nagu linoleum või vaip.\nVeekindlus - meetmete kogum, mille eesmärk on kaitsta eespool nimetatud materjale niiskuse negatiivsete mõjude eest. Ilma selle sündmusega (või kui see on kirjaosutav) muutuvad puitkonstruktsioonid ja katted väga kiiresti kasutuskõlbmatuks.\n↑ Puidust põrandate veekindluse meetodid\nPraeguseks on järgmised hüdroisolatsioonitüübid:\n↑ krohvimist hüdroisolatsioon\nSelline puitpõranda kaitse niiskusest on äärmiselt populaarne Seda on lihtne teha ilma ekspertide abita. Põrand eemaldatakse tolmust ja prahist, kuivatatakse. Tsemendi ja kipsi lahust tuleb valmistada vahekorras 1: 2, mis kantakse puhta ja kuivale pinnale. 15 minuti pärast esimese kihi pealekandmist saate hakata järgmisele kasutusele võtma, unustamata vahepealset kuivamist.\nKeskmiselt kasutatakse 4 kihti krohvimist hüdroisolatsiooni.\nKrohtimisveekindlus on väga populaarne\n24 tunni jooksul pärast protseduuri peate niisutama põrandat veega. Keelatud füüsilise koormuse kasutamine pinnal on keelatud.\n↑ Värvi hüdroisolatsioon\nMeetod hõlmab bituumeni või polümeerlakide kasutamist, kuid tasub kaaluda, et niisuguse hüdroisolatsiooni kasutusiga on lühike - mitte rohkem kui 5 aastat.\nPind puhastatakse ja kuivatatakse. Vajadusel täidavad kaevukesed kitt ja väljaulatuvad poleeritud. Bituminummastiks kandub kahte kihti, pärast kuivatamist tuleb see katta bituumeniga.\n↑ Veekindluse kleepimine\nSee on leht- ja rullmaterjalide mitmekihiline "kook". Materjali tüübi järgi on veekindlus jagatud:\n1. Bituumensiin (fologüsool, katusekate, gidrosteksool, gidroizool).\n2. Polümeer (polüpropüleen, polüetüleen, sünteeskautšuk, polüvinüülkloriid, hüdrobutüül).\n3. Polümeeribituumen (isoplast, armobil, filisol, ekarbit, bicroplast).\nValtsitud veekindlad materjalid\nVeekindlus algab bituumenmastiksiga, seejärel rakendatakse rullmaterjali. Rullide servasid töödeldakse hüdroisolatsiooniga kipsiga, lisades polümeeri lisandeid.\n↑ Valatud veekindlus\nSeda tüüpi hüdroisolatsiooni peetakse kõige keerulisemaks ja kallimaks, kuid kvaliteetse teostuse korral on usaldusväärne kaitse õhu ja niiskuse eest aastaid.\nEttevalmistatud (puhastatud, krunitud ja kuivatatud) aluspinnaga kantakse lehe või rulliga veekindluse kiht. Lubatud on kasutada katusematerjali, gidrostekloizooli või muid kaasaegseid materjale. Ärge unustage vajadust tugevdada polüester või klaaskiuga. Paigaldust saab sooritada nii kuumalt kui külmalt. Esimesel juhul rakendatakse gaasipõletiga, teises - pihustiga, spaatliga või harjaga;\nSaadud takistuse kaudu tekitatakse tasanduskiht, mille jaoks valmistatakse vedela klaasi, tsemendi ja liiva lahus vahekorras 1: 1: 3. Enne põhjaga asetage 3x3 või 5x5 cm metallvõrk, mille traadi paksus on vähemalt 3 mm;\nSaadud tulemus on kaitstud teise veekindla kihiga, mis vajab vees mittelahustuvaid tsemendipõhiseid segusid.\nVees lahustumatud segud valmistatakse pulbri kujul, segatakse segajaga ja tasandatakse spaatliga või reegliga. Võimalik, et saadud lahus on kaetud 2-kihilise pastaga.\nTulenevalt asjaolust, et saadud hüdroisolatsioon ei ole hõõrdumise suhtes vastupidav, on vaja välja töötada spetsiaalne substraat, millelt puitpõrandate paigaldamine on vajalik.\nLiiguta veekindlus - kõige usaldusväärsem\nEnamiku dekoratiivmaterjalide esipinnad on reeglina hüdroisolatsiooni ja tugevuse kaitsega, mistõttu edasist töötlemist pole vaja.\n↑ puitmaja veekindlus\nPuitkonstruktsioonide kaitse peaks toimuma eri suundades, st lisada mitu etappi. Erilist tähelepanu tuleb pöörata vundamendi, välispinna ja vannitoa veekindlusele.\n↑ Sihtasutus hüdroisolatsioon\nPuust vundament on eriti vastuvõtlik niiskusele, mille all ilmnevad mikroorganismid, mis põhjustab puude "haiget", mis mõjutab kohe struktuuri välimust. Lisaks avaldab niiskus puitmaja elanike keha kahjulikku mõju, mistõttu tuleks hüdroisolatsiooni küsimust võtta maksimaalse vastutusega.\nSihtkoha veekindlus on kahte tüüpi: korrosioonivastane ja anti-filtreerimine. Esimest võimalust kasutatakse kõikjal, teine on sobiv keldrite jaoks, millel on kõrge agressiivne põhjavesi ja kõrge rõhk. Anti-filtreerimise hüdroisolatsiooni on raske teostada, seega kaasatakse ainult professionaalseid ettevõtteid.\nAnti-filtreerimise hüdroisolatsioon on parim professionaalidele.\nSõltuvalt kasutatavast toorainest võib korrosioonivastane hüdroisolatsioon impregneerida, värvida, krohvida, paigaldada, kleepida ja tagasi täita. Loetletud meetodid pakuvad võimalust kaitsta sihtasutust mitte ainult seestpoolt, vaid ka väljastpoolt.\nHorisontaalne kaitse on tehtud aluspindade pinnal. Selleks on vaja polümeerse mastiksi ja tsemendimetsa baasil valmistatud segu. Juhul, kui horisontaalne veekindlus pole võimalik, on puitpõrand isoleeritud maapinnal. Selleks:\nTellitud kolonnid (pool lag) on püstitatud "root" pinnasesse;\npeal asetatakse polüetüleenist, katusfibast, katusfest (4 cm rohkem ruutkolonnid);\nülejäänud kohad kaetakse kruusaga (varem bituumeniga leotatud) ja tampitakse.\nVertikaalne hüdroisolatsioon toimub värvimise, liimimise või kombineeritud meetodi abil. Viimane puudutus on vundamendi ja seina kokkupuute kaitse põrandakatete paigaldamise piirkonnas.\n↑ Välispindade hüdroisolatsioon\nPärast vundamendi hüdroisolatsiooni ja sellele järgnenud paigaldust tuleb põranda kattekiht. Hüdroprotektsiooni saab teha mitmel viisil. Kõige ökonoomsem ja lihtsam on polümeeri ja bituumeni lakkide kasutamine, mis langevad puudele kindlate membraanidega, mis hooajaliste deformatsioonide ajal võivad laieneda ja kitsendada. See hoiab kihi terviklikkust.\nSamuti on bituumenlakid hea, kuna neil on isoleerivad omadused.\nandke puidule teatud varju;\nsuurendada puidu ja lakiga läbilaskvust;\nvähendada parkettlakide adhesiivsust.\nErinevad plekid, millel on lai valik värve ja suudavad selgelt esikülje puitstruktuuri kujundada. Parkettlakid võivad olla ka pinna usaldusväärse veekindluse ja suurepäraste dekoratiivsete omadustega.\nPlekkidel on lai valik värve.\n↑ vannitoa põranda hüdroisolatsioon\nPõrandakatte niisketes ruumides põrandakatete korral tuleb arvestada olemasolevaid sanitaarseadmeid, nagu bassein, dušikabiin ja eriti põrandaküttesüsteemi olemasolu. Niiskuse kaitse sooja põranda all peab vastama suurematele nõuetele järgmiste kriteeriumide suhtes:\n4. Kleepuv võime.\n5. Leeliste, soolade, hapete, kõrgete temperatuuride vastupidavus.\nVeekindel vannituba vajab suuremat tähelepanu.\nVannituba on kõige sagedamini kasutatav liimimismeetod. See on usaldusväärsem ja vastupidavam.\nKleepimiseks vannitoa veekindluse jaoks vali lehtmaterjalid isekleepuvana.\nKa kaaluge täiendavaid abinõusid:\nalumisel korrusel (2 cm) võrreldes teiste tubadega;\nVentilaatori olemasolu teistest ruumidest eraldav künnis. Selle lekke korral väldib see väike element mõnda aega vee levimist.\nSõltumata sellest, millistest hüdroisolatsioonimeetoditest eelistate, pidage meeles, et sobiv kaitse niiskuse eest on põranda vastupidavuse võti ja mugav elamine puidust majas.\nKuidas vineeri niiskuse eest kaitsta?\nVineer on asendamatu materjal igasuguse keerukuse ja sordi ehitustöödeks. Selle materjali tootmistehnoloogia eeldab järgmisi protsesse: spooni kihtidega ühendamine spetsiaalse liimiga, kus kõik kihid on paigutatud eelmisega risti, seejärel pressitakse valmis lehed.\nPaljud eksperdid, "dekoraatorid" eelistavad vineeri selle tõttu, et see on odav ja ulatuslik; alates eelnõu koostamisest ja ülemmäära kohandamine. Paljud kasutavad vineeri kergete hoonete, erinevate vaheseinte ja seinte ehitamiseks. Kuid nagu alati, ei saa seda teha ilma puudusteta ja ka vineeri, see on selle nõrk kaitse niiskuse eest.\nPuitplaadi kaitse niiskuse eest on samuti nõrk. Vesi viib vineerini hõõrdumisele, deformatsioonile ja lõpuks hävitamisele. Kuidas sellega tegeleda, millised on niiskuse kaitse viisid ja kuidas vineeri eluiga pikendada? Kuidas töödelda vineeri? Kuidas teha vineeri veekindel?\nKuidas vineeri niiskuse eest töödelda? Kaitseks on palju erinevaid viise:\nTopeltkihi töötlemine spetsiaalse epoksüühendusega, tänu sellele muutub see väga tugevaks ja kõvaks ning isegi niiskuse sissepääsu ei lahti. Kuid on oluline meeles pidada, et epoksiidiga immutatud vineeri on kõige parem kasutada kasulikes ruumides või tehnilistes ruumides, kuna see on kõige tugevam allergeen. Spetsiaalsete lahuste lahjendamine vähendab epoksü-omadusi, kuid samal ajal vähendab allergiliste reaktsioonide riski. Kuid lahjendamine on keeruline protsess ja mitteprofessionaalid ei saa seda teha. Pärast epoksükompositsiooniga töötlemist kuivatatakse see vineer hoone kuivatiga, seejärel töödeldakse seda värvimaterjali abil, sest epoksü ise ei talu päikese suundoriiride toimet.\nKasutage akrüül-lakki. Sellisel toodetel ei ole teravat mürgist lõhna, erinevalt õlivärvidest (õli vineeriks), see täiuslikult immutada pindu.\nKattekiht vineerist, puitkiudplaadist, puitlaastplatikust on paljudel juhtudel suurepärane lahendus, kuid sel juhul on selle toote hinna juures meeles pidada. Millist lakki on kõige parem kasutada? Selleks, et nende mitmekesisuses ei läheks kaduma, tuleb tähelepanu pöörata järgmistele komponentidele: nitrolaksid, kiire kuivatamine, üsna rasked, niiskuskindlad ja elastsed. Polüuretaani lakid, millel on suurepärane kulumiskindlus, vastupidavad. Kui olete otsustanud lakkide valiku üle, võite jätkata tegelikku lakkimist. Kasutage lihvpaberit lihvimiseks. Siis peate selle puhastama ja kandma kruntvärvi. Pärast seda, kui see on täiesti kuiv, pika pikkusega lööki pinnale lakkige, seda saab teha pintsli või rulliga. Pärast lakkide täielikku kuivamist rakendage veel üks kiht.\nPaljud kasutavad tavalist linaseemneõli, püüdes anda materjalile hüdroisolatsiooni omadusi. Siin on kõige parem kasutada kuuma linaseemneõli. Selleks pannakse linaseemneõli sisaldav konteiner veevanni ja kuumutatakse 55 kraadi. Kuna see kuivatusõli tungib hästi materjali kihidesse. Kandke vedelik peaks olema värvipintsliga, eriti eriti vineeri lehe otsad leotades. Seejärel kuivatage pind spetsiaalse kuivatiga. Siis kantakse veel üks kiht kuivatusõli, see ka kuivatatakse, ja seda tehakse siis, kui vineer (puitkiudplaat, puitlaastplaat) imendub endiselt lehtedesse.\nKlaaskiu kasutamine võimaldab oluliselt pikendada materjali eluiga. Kuidas seda kasutada? Kõigepealt on vaja vineeri lehte katta lakiga, seejärel liimida klaaskiud või marli, pärast mida lintidega töödeldakse uuesti vineerikihti. Pärast neid protseduure kuivatatakse see mitu päeva. Seejärel kantakse lehele veel üks lakk ja see ka kuivatatakse.\nVineeri käsitlemine nitrokrasoki ja kangastega, kangas ja jäme. Esimene samm, värvige vineer linaseemneõli, seejärel kasutage vedelat värvi praimerina, pärast seda, kui leht on täielikult kuiv, värvitud värviga või nitroga. Siinkohal on vineer (puitkiudplaat, puitlaastplaat) kootud kangast, mis pressitakse lehele allapoole. Seda töödeldakse ka lahustitega ja kuivatatakse. Viimase sammuna töödeldavale vineerilehele kantakse vedel nitrokate. On oluline meeles pidada, et kaitsekihi paksus ei tohiks olla suur, sest antud juhul võib see vineerist koorida.\nLamineerimine Mis on selle meetodi olemus? Materjal on kaetud plasti, metalli või spetsiaalse kilega plaatidega. Kuidas see juhtub? Kuumtöödeldud vineerplaadi pinnale kantakse vaiku. Leht pannakse pressi alla, millega plaadid paigaldatakse vineerile. Seejärel töödeldakse vineerplaadi otsad kaitsvate ühenditega.\nVärvide kasutamine. Selles olukorras on vaja hoolikat värvi valikut: see peaks omama veekindlat omadust ja viimistlema vineerplaati. Kui kasutate vineeri elamupiirkonnas, on parem kasutada veepõhist värvi. Kuna see on vähem mürgine ja kiiremini kuivab. Kuidas värvida? Kui materjali töödeldakse õues, tänaval, siis võib kasutada emaileid, mida müüakse valmistoodete kujul või kontsentreeritakse. Kui olete otsustanud valida värvi, võite hakata maalima. Esiteks tuleb materjali põhjalikult lihvida, kasutades laboripaberit. Siis pintsli või rulliga pinna katmiseks akrüülipraimeriga. Lase värv kuivada kaks kuni kolm tundi. Kõigi pragude puhastamine spetsiaalse kittusega, seejärel lihvige seda. Katke praimeriga ja laske vineerplaadil (MDF, puitlaastplaat) täielikult kuivada ja seejärel värvige värvi abil. Värvitud katted.\nKaitse vineerplaatidele paigaldatakse üle selle varikatused, mis katab niiskuse ja päikesevalguse eest.\nLisa. Tuleks meeles pidada, et lehed, mis hoiti pika aja jooksul suure niiskusega ruumis, tuleb enne töötlemist põhjalikult kuivatada. Vineer, mille all on suurem keskkonnakahjustus, vajab ravi kahelt ja mitmest kihist. See on hea, kui te töötlete vineerilehe servi põhjalikult. Antud materjali ei tohi kasutada põrandana. Kuna pidev mehaaniline mõju hävitab õhukese kihi värvi. Pihustuspüstolid, pihustid, hoolitsege ülemiste hingamisteede kaitse eest ja ühtlase pinna värvimise eest. Värvipiirkonnad tuleks eraldada maskeeriva lindiga.\nVineeri järeltöötlus, et säilitada niiskuse kaitse\nNiiskuses kasutatav vineer: paigaldamisel ja kasutamisel võivad vineerist lehed kaotada niiskuskaitse omadused. Mehaaniliste, termiliste ja valgusefektide tõttu võib spetsiaalne kaitsekatte purustada ja isegi koorida. Kuidas toimida sel juhul.\nVineeri kinnitamise koht alusele tuleb käsitseda. Ka siis, kui tekib pragusid, peate viivitamatult kaitsekatte taastama.\nMida tuleks selleks teha? Kõigepealt võtke liivapaber ja eemaldage need kihid, mis on juba nõrgalt hoitud, seejärel jätkake uue kaitsekihi rakendamist. Ainult sellisel juhul toimib vineer leht pikka aega ja põhjendab selle kaitsmiseks kokku pandud vahendeid.\nVineeri kasutamine põrandakattena\nVineerlehed kasutatakse sageli nn aluspõrandaks ja need on ettevalmistav alus kallimatele põrandatele. Kuid isegi kui peamist põrandat kasutate vineerplaate, tuleb neid hoolikalt töödelda.\nOn hea liimi pinda, seejärel katta see akrüülipraimeriga ja kuivatada põhjalikult. Sellisel juhul aitab akrüül kaitsta põrandat seente ja valuvormide eest. Seejärel vineerlehed kaetakse värvide või lakkidega. Töötamise ajal on vaja jälgida kaitsva pinna seisukorda ja vajadusel taastada see, nagu eespool mainitud.\nPutty spetsiaalselt puidule. See teeb värvi jaoks sileda pinna.\nPraimeri kasutamine. Praimeri aluses on polümeerid. See tungib sügavale pinnale, andes sellele suurepärase nakkumise (adhesioon).\nLakina kasutamine. Seda rakendatakse värvi peal. Laket kasutatakse kahe tüüpi katteks: sein ja põrand. Võite luua hüdrofoobse kattekihi.\nPinnatöötlus viiakse läbi kleepuva nahaga.\nPahtlit kasutatakse ja kuivatatakse ka.\nVineeri jahvatamine toimub õhuke merevaigu abil.\nNeed olid täiendavad näpunäited vineeriga töötamisel.\nVineer on puidust valmistatud materjal, mida saab hävitada temperatuuri ja ülemäärase niiskuse tõttu. Kuid hoolikalt valitud isolatsiooni kasutamisel suudab ta oma omadusi pikka aega säilitada, rõõmustades teid esteetika ja atraktiivse hinnaga.\nLõpuks peate vineeri, mis põhineb alküüd- või veega hajutatud praimeril, immutamist.\nKui vineerile on tekkinud mõned pragude kujul esinevad defektid, siis tuleb selle pinda uuendada. Kui värskendus viiakse kohe viivitamata läbi, jätkub vineeri kasutusiga. Värvi probleem ei lahenda, sellisel juhul peate kasutama liivapaberit. Pärast töötlemist on vaja kaitsekatte pikendada.\nMida töödelda puitlaastplaat või puitkiudplaat? Töödeldud materjalid on kaitstud samamoodi.\nJärgides juhiseid, kaitstakse teie materjali pinda. Vineer kaitseb ka võimalikku niiskust ja mädanemist.\nVeekindel puitpõrand vannitoas - materjalid ja tehnoloogia\nSoov, et ennast ümbritseda kõik looduslikud, jääb tänapäevaseks trendiks ehituses, luues interjööre. Seetõttu on vannitoa kaunistamisel sageli kasutatud puitu, looduslikku materjali, millel on suurepärased tööomadused.\nPuidust põrand tundub tõeliselt välja silmatorkav, kuid nagu kõik looduslikud materjalid, vajab see erilist hoolt ja kaitset, eriti niisketes ruumides kasutatavas puidust. Selles artiklis saate teada, kuidas valida puitu põrandatele, kuidas oma kätega paigaldada spetsiaalne hüdroisolatsioon, kuidas pikendada vannitoa elu majas.\nVeekindluse meetmeid nimetatakse hüdrobarjääri korralduseks, mis kaitseb vannitoa puitpõrandate, seinte ja lagede kattumist. Selleks kasutage spetsiaalseid materjale, mis ei lase vett läbi lakke paksustada. Puitmaja veekindlus, mida toodetakse järgmiste meetoditega:\nKleepimise meetod. Kasutatakse bituumeni või polümeeridel põhinevaid rullmaterjale;\nVärvimismeetod. Mastiks kandke bituumeni või polümeeri alust;\nPindamismeetod. Selle meetodi hüdroisolatsiooniks on vaja peene jõelliiva, veekindla tsemendi ja sünteetiliste polümeeride kuiva segu;\nCasting meetod. See koosneb monoliitse hüdrobarjääri valamisel tsemendi ja vedela klaasi baasil.\nPuitpõranda hüdroisolatsioon ei ole kasulik ilma eelneva töötlemiseta antiseptiliste, tuleaeglustite ja kahjurivastaste ainetega.\nPuiduga töötamise tunnused\nPuit, nagu kõik loodusliku päritoluga materjalid, omab unikaalseid hüdrokorralduslikke omadusi: ruumi õhus on niiskus liiga, see neelab selle ja puuduse tõttu see ära annab. Kuna vannitoas on palju "märgaid tsoone", on maja puitpõrand suure niiskusega, mis on täidetud hallituse, mädanemisega, samuti põrandate täielik või osaline hävitamine.\nKogenud vilistlased märgivad, et vannitoa põrandakatete jaoks ei sobi ükski puiduliik. Isegi seinte ja lagede täielik hüdroisolatsioon on parem piirata järgmiste tüüpide kasutamist:\nKvaliteetne vannitoa veekindlus peaks arvestama selle materjali looduslikke omadusi, parandama neid. Kaitseb õigeaegselt tööturu korraldamist:\nAlates naabrite läbikestumisest pesumasina purunemise korral läbib toru läbimurre. Seinte ja lagede kaitse päästa vannitoa remonti kõrgemate korruste korteritest sarnaste probleemidega;\nValgust, seenest ja mädanemisest seinte pinnal, mis mitte ainult ei kahjusta viimistlusmaterjalide välimust, vaid ka neid hävitada. Lisaks võivad need mikroorganismid kahjustada maja elanike tervist;\nAlates seksuaalse kattuvuse hävitamisest. Kuna liigne niiskus toob kaasa mädanemise, kahjustab puitkonstruktsiooni.\nTäiendavaks kaitseks kogenud ehitajad alandavad vannituba põranda taset 5-7 cm madalamal kui teistes ruumides ja eraldavad selle ruumi väikese künniseni, mis on takistuseks, mis takistab vee voolamist.\nHüdrotehniliste tööde ettevalmistamine\nEnne hüdroisolatsiooni meetmete läbiviimist maja sees on vaja ettevalmistustööd, mille tulemuste kvaliteet sõltub:\nEsimene asi, mida teha, on lammutada vana põrand ja ruumi hüdrobarjäär maapinnale;\nPärast demonteerimist on vajalik alusbaasi pinna tasandamine vajaduse korral puidu töötlemiseks spetsiaalse mastiksiga pragude ja pragude parandamiseks;\nKui mastiks on täiesti kuiv, peate eemaldama prügi ja eemaldama vannitoa seintest laeni;\nKandke veekindla klassi jaoks sobivat puidu praimerit.\nPärast ettevalmistustöö lõpetamist kuivab ruum mitmeks päevaks, et vältida töödeldud pinnale niiskuse, tolmu, mustuse või võõrkehi sisenemist. Liitekohad, nurgad, eriti lagede ja seinte haavatavad osad on suletud veekindlalt, kus torud sisestatakse, on kummist vooderdised.\nHüdrobarjääri loomise etapid\nPuidust põrandaga vannitoa veekindlus on põhimõtteliselt oluline ülesanne, mida saab teha kas oma kätega või palgatöötajate abiga. Tööjärjestus sõltub kasutatavatest materjalidest, kuid on olemas üldine skeem:\nProovepõrandal peate kaitsma aurude heitkoguste eest, paigaldama mahajäämuse ja isoleerima. Termoisolatsiooni vahendina kasutatakse vahtpolüstüroolist erinevat tüüpi mineraalvilli või kivimaterjali. Palkmaja puhul on eelistatav kasutada linakiu põhjal ektopatu;\nIsolatsioonikiht on kaetud niiskuskindla vineeriga, mis kinnitatakse küünte või isekeermestavate kruvide külge;\nValmistage rullist veekindel kompositsioon või lõigatud lehed. Laius ühtlaselt üle põranda ja seina pinna (20-25 cm), et moodustada niinimetatud "hüdro-seen". Vajaduse korral rakendage mitu korda sujuva, ühtlase kihi moodustamiseks;\nPärast kuivamist pannakse dekoratiivkiht, näiteks keraamiline plaat, laminaat või põrandalaud.\nPuidupinnal on vedelate veekindlate ühendite kasutamise erimeetod: iga järgnevat kihti tuleb rakendada risti eelmisega.\nHüdrobariumist kleepimise meetod\nTõenäoliselt on kõige lihtsam luua puidust majaga hüdrobarjäär, mille abil seda ise kleepida. Valtsitud bituumeni baasil valmistatud materjalid on jaotatud isekleepuvaks sulatatud m. Uuematele ehitajatele on mugavam kasutada isekleepuvaid, kuna paigaldamine ei vaja gaasipõletit, mille kasutamine on keeruline ruumis. Suurem osa valtsitud kattematerjalidest muutub plastikuks temperatuuril 45-50 kraadi, samas kui nad ulatuvad hästi, painutavad ja muudavad soovitud kuju.\nPõrand on kaetud klaasilehtedega või ruberoididega, mille pealmine kiht on 10-15 cm ja kohustuslik sisenemine seinale. Seinte, lagede nurkades ei ole võimalik paigutada veekindlate materjalide ribade ühendusi, kuna niiskus võib tungida tekkinud vahele. Kui majas asetatakse plaat, valatakse selle peale plaadikiht, kuna plaatide liim ei kleepu bituumeni pinnale.\nMeetmete kompleks, mis on ette nähtud puitpõrandate kaitsmiseks oma käes olevas majas ja korteris, on väga efektiivne tingimusel, et järgitakse paigaldustehnikat ja kvaliteetset materjali.\nEelmine ArtikkelKuidas teha tehnoloogilist ühendamist plaatide ja laminaadi vahel\nJärgmine ArtikkelPõrandale mahajäämine: puidu suurus ja lagunemise vaheline kaugus, laud ja põrand tugevdatakse, seade majas\nKuidas teha leket ja mitte lekkida puidust põrandaid vanni\nTere tulemast, kallid lugejad!Vanni põrandad - see on sama oluline element nagu seinad, uksed, katus. Ja neid tuleb tõsiselt võtta. Meie mugavus tunni jooksul aurusaunas või autopesulas viibides sõltub sellest, kui hästi põrandad on tehtud.\nLinoleum seina kaunistamiseks\nKuidas põrandat turvaliselt katta avatud rõdul\nVineer või laud\nKuidas tasandada betoonpõrandat - põrandakatte plaadid, segusid ja võimalusi\nKuidas sujuvalt lõigata nurga ülemmäära sokli\nKasuta antistaatilise linoleumi jaoks juhtivat liimit\nMäärake katte sooja vee põrandale: kaaluge parimaid võimalusi\nMis puudutab GVL-i, siis võime kindlalt öelda, et see on kõige populaarsem ja paljudel juhtudel soovitud materjalid, mida kasutatakse kaunistamiseks ja ehitamiseks.\nPõranda tasandamine 1 m2\nKuidas puitmajas vannituba teha


Piirileping - lõpuks ometi! – Diplomaatia\nPärast rohkem kui 13 aastat kestnud kõnelusi ja seisakuid, jonnimist ja kompromisse, patiseise ja neist vaevalist väljaronimist on Eesti ja Venemaa vahel taas mõlema poole poolt tunnustatud lepinguga fikseeritud piir. Täpsemalt – varsti on, sest lepingud tuleb veel ratifitseerida ja piir välja ehitada.\nEbamäärasus piiriasjades ei ole kunagi hea, aga eriti paha on see juhul, kui tegu on naabritega, kes teineteist lõpuni ei usalda, nagu paraku Eesti ja Venemaa. Eestis viimasel ajal kohati kõlanud üleskutsed jätta lepingud allkirjastamata või ratifitseerimata on sel taustal väga hämmastavad. Inimesed tajuvad õigesti, et praegu oli piirilepingu allkirjastamist pisut rohkem vaja Venemaale kui Eestile, aga sellest ei järeldu, et Eesti seda ei vaja: vajame ikka. Ja võib tulla ka aeg, kus vajame kohe väga.\nTänu Eesti diplomaatia efektiivsusele ei kujunenud piirileppe puudumisest takistust teel Euroopa Liitu ja NATOsse. Muide, mismoodi täpselt Eesti niikaugele jõudis, on kirjas selle Diplomaatia avaloos. Ent parafeeritud lepingut taasavades oleks Eesti hoobilt ilma jäänud sellest moraalsest kapitalist, tänu millele meid neisse organisatsioonidesse võeti. Setumaad tagasi ei oleks me mingil juhul saanud, ent oleksime kaotanud palju-palju muud.\nSamuti ei pea tundma mingit muret Tartu rahulepingu kehtivuse pärast. Meile ja meie liitlastele see kehtib, kui Venemaa seda ei tunnusta, siis sinna ei saa meie midagi parata. Piiride muutumisest ei muutu riigi olemus, sünnikuupäev ega järjepidevus: Eesti Vabariik on ikka Eesti Vabariik, sündinud 24. veebruaril 1918.\nKa põhiseaduse seisukohalt on asjad korras – miks ja kuidas täpselt, lugege samuti Diplomaatia avaloost. Muuseas, neile, kes ei tea: Eestil on alles ka kolme koordinaatpunkti ja kahe lõigu jagu Tartu rahu aegset piiri, kokku 16,8 kilomeetrit Lämmijärvel Piirissaare ja Mehikoorma vahel.


Me oleme spetsialiseerunud Sotsiaalne insenerlus aadressil Eesti - Küberturvalisuse teenused - Team Secure Eesti\nMe oleme spetsialiseerunud Sotsiaalne insenerlus\nHankige meie turvaeksperdid ja konsultandid, kes viivad Sotsiaalne insenerlus teie IT-infrastruktuuri analüüsi läbi aastal Sotsiaalne insenerlus Eesti\nMe suudame oma Sotsiaalne insenerlus konsultandid kiirestimobiliseerida Sotsiaalne insenerlus, isiklikult, in Eesti, ja isegi eemalt.\nTähtpäraste Sotsiaalne insenerlus teenuste Sotsiaalne insenerlus Eesti\nMeie Sotsiaalne insenerlus eksperdid on meie ettevõtte poolt kontrollitud. Töötame ainult tõestatud ekspertidega.\nMeie Sotsiaalne insenerlus spetsialistid on meie klientide jaoks kättesaadavad 24/7. Sest valvsuse säilitamine on ärikriitiline.\nMiks teha Sotsiaalne insenerlus analüüsi TeamSecure'iga?\nSotsiaalne insenerlus viitab erinevate pettusmeetodite kasutamisele, et manipuleerida üksikisikuid konfidentsiaalse või isikliku teabe avaldamiseks, mida võidakse kasutada pettuse eesmärgil. Rünnakud tuginevad suuresti inimsuhetele ja hõlmavad sageli inimeste manipuleerimist, et nad rikuksid tavapäraseid turvameetmeid, et saada juurdepääs süsteemidele, võrkudele või füüsilistele asukohtadele või saada rahalist kasu. Me Team Secure'is tunnistame, et töötajate käitumisel võib olla suur mõju organisatsioonide infoturbe tagamisele, ja me töötame koos oma klientidega, et pakkuda koolitusi ja tavasid infoturbe kultuuri juhtimiseks, kasutades viieastmelist lähenemisviisi: eelhindamine, strateegiline planeerimine, operatiivne planeerimine, rakendamine ja järelhindamine.\nVajate abi Sotsiaalne insenerlus?


Täienduskoolitused toimuvad lähikuudel veebipõhiselt - Eesti Maaülikool\nTäienduskoolitused toimuvad lähikuudel veebipõhiselt\nAprillis ja mais toimub Eesti Maaülikooli avatud ülikoolis mitmeid veebipõhiseid täienduskoolitusi, millest on võimalik osa saada kõigil huvilistel.\nAprillis algavad koolitused:\n1. "Hügieenikoolitus koolieelsetele lasteasutustele ja koolidele"\nEesmärk on anda hügieeniteemadest huvitatutele, sh lastehoidude ja lasteaedade õpetajatele, õpetaja abidele, kooliõpetajatele, laste ja noortega vahetult kokku puutuvatele töötajatele jt., ülevaade hügieeninõuetest, tutvustada halbadest hügieeniharjumustest tulenevaid ohtusid nii laste kui personali tervisele ning selgitada haigustekitajate leviku viise ja ennetamise võimalusi mängu- ja töökeskkonnas.\nKoolitus toimub vahemikus 6. aprill – 6. mai.\nLisainfo ja registreerumine SIIT.\nEesmärk on anda ülevaade erinevate maasikasortide eelistest ja puudustest ning maasikapeenra rajamise ja hooldamise praktilistest aspektidest.\nKoolitus toimub vahemikus 13. aprill – 15. aprill.\n3. "Toiduohutuse tagamine koduköögis"\nEesmärk on tutvustada toiduohutuse tagamise põhimõtteid koduköögis – mida kodukokana silmas pidada toidu varumisel, valmistamisel, serveerimisel ja säilitamisel nii pereliikmetele kui suuremale rahvahulgale, et toiduohutus oleks tagatud.\nKoolitus toimub vahemikus 13. aprill – 31. mai.\n4. "Mootorsõidukijuhi õpetaja täienduskoolitus"\nEesmärk on tagada mootorsõidukijuhi õpetaja ametialane areng.\nKoolitus toimub vahemikus 27. aprill – 2. mai.\n5. "Puutuhk kui väärtuslik väetis aeda ja metsa"\nEesmärk on suurendada huviliste teadmisi puutuha kui toitainerikka ja väärtusliku lubiväetise omadustest ning mõjust mulla keemilistele omadustele ja taimede kasvule.\nKoolitus toimub 28. aprillil.\nMais algavad koolitused:\n1. "Kodukomposti ABC"\nEesmärk on anda alusteadmised kodukompostimise olemusest ja viisidest ning komposti kvaliteedi hindamise kodustest võimalustest.\nKoolitus toimub 7. mail.\n2. "Hügieeninõuded ja personali hügieen ilu- ja isikuteeninduses"\nEesmärk on omandada või meelde tuletada tööks vajalikud hügieenialased teadmised ning tähtsamad hügieeninõuded võimaldades kursuse läbijal paremini mõista hügieeni vajalikkust, tähtsust ja mõju kliendi tervisele.\nKoolitus toimub vahemikus 11. mai – 11. juuni.\nJooksev info koolituste kohta: avatudylikool.emu.ee


Riigikogu komisjonid - Riigikogu\nSuur osa Riigikogu tööst tehakse komisjonides. Alatised komisjonid katavad riigielu valdkondade kaupa ning nende peamine ülesanne on arutada ja ette valmistada seaduseelnõusid. Erikomisjonid moodustatakse kindlate ülesannete täitmiseks. Kui lahendamist vajab mõni olulise tähtsusega üksikküsimus, moodustatakse selleks uurimis- või probleemkomisjon.\nIga alatine komisjon töötab läbi kindla valdkonna seaduseelnõud. Eesti liitumisel Euroopa Liiduga 2004. aastal lisandus senisele kümnele Riigikogu alatisele komisjonile veel üks – Euroopa Liidu asjade komisjon.\nRiigikogu komisjonid ja nende töövaldkonnad on järgmised:\nEuroopa Liidu asjade komisjon: valitsuse Euroopa Liidu suunalise poliitika ja Euroopa Liidu algatuste mõju pidev jälgimine, seisukohtade kujundamine oluliste Euroopa Liidu õigusaktide eelnõude suhtes\nKeskkonnakomisjon: riigi, keskkonnakaitset, loodusressursside kasutamist ja loodusobjektide kaitset käsitlevad küsimused ja eelnõud\nKultuurikomisjon: kultuuri-, haridus- ja teadusvaldkonna küsimused ja eelnõud\nMaaelukomisjon: maaelu, põllumajanduse ning maareformi küsimused ja eelnõud\nMajanduskomisjon: küsimused ja eelnõud, mis on seotud Eesti üldise majanduspoliitika, ettevõtluse ja äritegevusega, riigi võetavate välislaenude ja neile garantii andmisega, välislepingute ratifitseerimise, omandisuhete ja elamumajandusega ning transpordi, side ja telekommunikatsiooniga\nPõhiseaduskomisjon: põhiseaduse muutmise eelnõud ning küsimused ja eelnõud, mis käsitlevad põhiseaduslike institutsioonide, sh Riigikogu tegevust, valimisi, Eesti kodakondsust, isikuandmete kaitset ja rahvastiku arvestuse pidamist, avalikku teenistust ning teisi riigi- ja üldise haldusõigusega seotud teemasid\nRiigikaitsekomisjon: julgeoleku, riigikaitse, kaitseväeteenistuse, rahvusvahelise sõjalise koostöö, küberturvalisuse, strateegilise kauba küsimused ja eelnõud\nSotsiaalkomisjon: küsimused ja eelnõud, mis käsitlevad sotsiaalkindlustust, töösuhteid ja tervishoidu, sh pensionikindlustust, peretoetusi ja puuetega inimeste toetusi, töötute sotsiaalse kaitset, sotsiaalhoolekannet ja lastekaitset, töö- ja puhkeaega ning ravikindlustust\nVäliskomisjon: välissuhtlusega seotud küsimused ja eelnõud\nÕiguskomisjon: tsiviil- ja karistusõiguse valdkonda kuuluvad küsimused ja eelnõud\nKuidas alatine komisjon töötab?\nRiigikogu komisjoni esimese istungi kutsub kokku Riigikogu esimees. Komisjoni esimesel istungil valivad komisjoniliikmed enda hulgast salajasel hääletusel esimehe ja aseesimehe.\nAlatiste komisjonide istungid toimuvad vastavalt Riigikogu töögraafikule. Komisjon on otsustusvõimeline, kui kohal on vähemalt kolmandik komisjoni koosseisust. Otsuseid võetakse vastu poolthäälteenamusega, istungid protokollitakse.\nSoodustamaks põhjalikke arutelusid ja kokkulepetele jõudmist ei ole komisjoni istungid avalikud. Komisjon võib otsustada kuulutada oma istungi avalikuks, kui selle poolt hääletab üle poole komisjoni koosseisust. Avalikel komisjoni istungitel ehk parlamentaarsetel kuulamistel kuulatakse huvigruppide ja valdkonna spetsialistide seisukohti.\nVaata komisjonide protokolle siit ja istungite otseülekandeid siit.\nMilline roll on komisjoni esimehel?\nJuhatab komisjoni istungeid\nEsindab komisjoni ning juhib ja korraldab komisjoni tööd\nEsitab komisjonile töökava ja komisjoni istungite päevakordade projektid\nOtsustab, keda kutsuda komisjoni päevakorrapunktide arutelus osalema\nOtsustab, kas kutsuda komisjoni istungitest osa võtma ka riigiasutuste esindajaid ja muid isikuid\nEsimehe äraolekul täidab tema ülesandeid aseesimees. Vabariigi Valitsuse liikmel on õigus osaleda komisjoni istungil sõnaõigusega.\nRiigikogu liikmed komisjonides\nIga Riigikogu liige kuulub ühte alatisse komisjoni.\nErandiks on Euroopa Liidu asjade komisjon, kus on esindatud ka kõigi teiste alatiste komisjonide liikmed. Komisjonidesse ei kuulu vaid Riigikogu esimees ja aseesimehed.\nAlatiste komisjonide kohad jaotab Riigikogu juhatus fraktsioonide vahel, arvestades nende suurust. Mida suurem fraktsioon, seda rohkem kohti. Selle, kes millises komisjonis tööle hakkab, otsustavad fraktsioonid ise.\nErikomisjonid luuakse kindlate ülesannete täitmiseks. Uurimis- või probleemkomisjonid moodustatakse selleks, et lahendada mõni olulise tähtsusega üksikküsimus. Nendes komisjonides seaduseelnõusid ei arutata ja nende tööperiood võib olla Riigikogu koosseisu tööajast lühem (v.a erikomisjonid). Istungid toimuvad vastavalt Riigikogu töögraafikule. Tutvuge näiteks Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni tööga.\nNende komisjonide koosseis, asendusliige igale komisjoni liikmele, ülesanded ja tegevusest aruandmise kord määratakse Riigikogu otsusega. Riigikogu liige võib eri-, uurimis- või probleemkomisjoni kuuluda, kuid tal ei ole selleks kohustust.\nRiigikogu moodustab erikomisjoni seadusest või välislepingust tulenevate ülesannete täitmiseks. Kõigi Riigikogu koosseisude ajal on erikomisjonina töötanud julgeolekuasutuste järelevalve komisjon, mille eesmärk on kontrollida kaitsepolitsei ja jälitustegevuse seaduslikkust.\nUurimiskomisjon moodustatakse avalikku huvi pakkuva sündmuse asjaolude uurimiseks. Uurimiskomisjon esitab Riigikogule vähemalt kord aastas vahearuande oma tegevuse kohta ning tegevuse lõpetamisel lõpparuande.\nNäiteks moodustas XIII Riigikogu uurimiskomisjoni võimalike korruptsiooniriskide tuvastamiseks aktsiaseltsis Tallinna Sadam.\nProbleemkomisjoni võib moodustada mõne olulise tähtsusega küsimuse läbitöötamiseks. Näitena võib siinkohal nimetada XIV Riigikogus moodustatud komisjonid rahvastikukriisi lahendamiseks ja eesti keele õppe arengu toetamiseks.\nRiigikogus on 11 alatist ja 3 erikomisjoni. Eriti tähtsate probleemide lahendamiseks moodustatakse uurimis- või probleem- komisjone. Vaata komisjone\nEri-, uurimis- ja probleemkomisjonides seaduseelnõusid ei arutata ja nende tööperiood võib olla Riigikogu koosseisu tööajast lühem (v.a erikomisjonid).\nViimati muudetud: 27.06.2019


Kuidas lapsel püelonefriiti ära tunda: sümptomid ja diagnoos\nLapsepõlv on eriline periood iga inimese elus. Laps erineb paljudes aspektides täiskasvanust väga. Laste kehal pole mitte ainult seadme omadusi, vaid ka ainevahetust, paljude süsteemide aktiivsust, sealhulgas immuunsust. Viimane pole sugugi sünnist saadav täiuslik struktuur. Immuunsus kui hea sportlane vajab pidevat treenimist. Lapsepõlves agressiivse infektsiooniga kohtumine on täis tõsise haiguse arengut. Nende hulka kuuluvad neerupõletik - püelonefriit.\nLaste püelonefriidi esinemise tunnused\nNeerud hakkavad lootel arenema raseduse alguses. Kogu emakas viibimise neljakümne nädala jooksul omandavad need identsete rakkude kogumist pärit struktuurid iseloomulikud anatoomilised tunnused. Moodustuvad vaskulaarsed glomerulid, torukujulised torukesed, tassid ja vaagna. Esimene filtreerib vere vedel osa välja, teine võtab sellest kõik vajaliku, kolmas eemaldab kehast toksiinid ja toksiinid.\nPüelonefriit - tasside ja neeruvaagna põletik\nPüelonefriit on põletikuline protsess, mis toimub kuseteede - tasside ja vaagna - alguses. Reeglina peitub otsene põhjus patogeensete mikroobide tungimises nendesse struktuuridesse. Viimaseid ei võeta kusagilt ja neid ei edastata teiselt inimeselt. Mikroobid on enamasti osa lapse enda mikrofloorast, elades naha pinnal ja soolevalendikus. Need bakterid on immuunsüsteemi kontrolli all. Lisaks õpetavad nad keha peamist kaitsjat pidevalt nakkuste eest ära tundma sõpru ja vaenlasi..\nKroonilised põletikukolded võivad muutuda ka bakterite allikateks. Enamasti asuvad need suus, ninas ja kurgus. Nakkus võib pikka aega püsida palatinaalsetes ja neelu mandlites, ninakõrvalurgetes, karioossetes hammastes..\nNeelu mandlite suurenemine on lastel tavaline probleem\nPüelonefriit ei esine kõige sagedamini sinimust. Protsessi arengut soodustavad mitmed tegurid:\nneerude anatoomia kõrvalekalded normist;\nuriini liikumine vastupidises suunas - kusejuhadest neeruni (refluks);\nRefluks on püelonefriidiga lastel tavaline probleem\nInfektsiooni vaagnasse ja tassidesse sissetoomise esimene episood põhjustab lapse keha väljendunud vastuse tekkimist. Kuid laste immuunsus ei ole veel võimeline nakkusega täielikult toime tulema. Sellisel juhul muutub püelonefriit krooniliseks haiguseks..\nDoktor Komarovsky immuunsuse kohta lastel - video\nNeerude infektsiooni nähud lastel\nHaiguse sümptomid on silmatorkavalt erinevad sõltuvalt lapse vanusest ja püelonefriidi vormist..\nÄgeda püelonefriidi sümptomid lastel - tabel\nMärgid Esimese eluaasta lapsed Vanemad lapsed\nKorrus Soolisi erinevusi pole Sagedamini tüdrukud\nHaigustebüüt Üldise halva enesetunde sümptomite ülekaal Üldise halva enesetunde ja neerude muutuste sümptomite kombinatsioon\nilmub aju reaktsioon - lihaspinge, krambid.\nSõltub haiguse tõsidusest\nAju limaskesta ärrituse sümptomid Võimalik Harva\nvõimalik "põhjusetu" kehatemperatuuri tõus.\nsõltub haiguse tõsidusest:\nkehatemperatuuri tõus sageli "põhjuseta".\nRaske haiguse raskusega oksendamine\nkahvatu hall nahavärv (haiguse väljendunud raskusastmega);\nsilmade ümbruse naha sinakas varjund;\nnaha võimalik kerge kollasus.\nrasketel juhtudel naha hallikas varjund.\nSöögiisu Kehv imemine, toidust täielik keeldumine on võimalik Sagedamini vähendatud\nKaal Kaalutõus puudub Kaalulangus raske haigusega\nValu kõhus, nimmepiirkonnas\npiirkondades Valu ekvivalent on ärevus\nseljavalu, nabapiirkond, kubemes;\nlevib valu reie siseküljele.\nUrineerimise rikkumine Kiire või harv, kuni uriinipeetuseni\nharva või sageli;\nLahtine väljaheide Sageli sagedamini haiguse alguses Hilisus\nTüdrukute häbeme põletik (vulviit, vulvovaginiit) Sageli Sageli\nPoiste väliste suguelundite põletik (balaniit, balanopostiit) Sageli Hilisus\nSuurenenud maks ja põrn Kolmandik lastest Hilisus\nKiire pulss See on joobeseisundile iseloomulik Vastab palaviku raskusastmele\nKroonilise püelonefriidi sümptomid erinevad ka mitte ainult erinevas vanuses lastel. Need sõltuvad suuresti haiguse vormist. Selle pildil oleva patoloogilise protsessi ägenemine sarnaneb ägeda püelonefriidiga. Kroonilist infektsiooni iseloomustavad veidi erinevad sümptomid.\nKroonilise püelonefriidi sümptomid ilma ägenemiseta lastel - tabel\nKorrus Sagedamini poisid Sagedamini tüdrukud\nPõletiku sümptomid Peened üldised sümptomid: letargia, väsimus Kerged üldised sümptomid: letargia, peavalu, väsimus ja muutused uriinis\nPalavik Vähe või mitte Vähe või mitte\nSöögiisu Vähendatud Sagedamini vähendatud\nKaal Kaalutõusu puudumine Kaalulangus koos raske pikaajalise haiguse kulgemisega\npiirkondades Episoodiline ärevus Ebaselge lokaliseerimisega väljendamata kõhuvalu, harvemini alaseljas\nUrineerimise rikkumine Pole tüüpiline Kusepidamatus, urineerimisel minimaalne valu\nArengu hilinemine On iseloomulik See on iseloomulik haiguse pikaajalisele raskele kulgemisele\nHaiguse äratundmise viisid\nLapsel on püelonefriidi erinevate vormide diagnostika keeruline, see koosneb laboratoorsetest ja instrumentaalsetest meetoditest. Erinevate uuringute abil lahendab spetsialist järgmised ülesanded:\npõletikulise protsessi olemasolu fakti tuvastamine lapse kehas;\nhaiguse lokaliseerimise määramine neerude tassides ja vaagnas;\nteatud tüüpi patogeeni identifitseerimine;\npõletikulise protsessi raskuse määramine;\nneerude ja kuseteede teiste organite anatoomilise struktuuri hindamine;\nhaiguse arengut soodustavate tegurite kindlakstegemine.\nMis tahes haiguse tunnuste tuvastamine algab objektiivse füüsilise läbivaatusega. Spetsialist pöörab alati tähelepanu lapse keha pikkusele ja kaalule, nahavärvile, kontrollib näo, pagasiruumi ja jäsemete turset. Püelonefriidi kahtluse korral on tingimata tunda nimmepiirkonda. Väikestel lastel on nende suurust üsna lihtne kindlaks teha. Noorukitel, eriti arenenud lihastega, ei ole neerud tavaliselt käega katsutavad. Püelonefriit viib elundi väliskesta venitamiseni. Vanematel lastel mööda nimmepiirkonda peksmine põhjustab tugevat valu.\nLapse kõhu uurimine on kohustuslik diagnostiline meetod\nVere- ja uriinianalüüside tüübid\nNakkushaiguse kahtluse korral uuritakse verd. Põletik, sealhulgas neerupõletik, mõjutab paratamatult selle koostist.\nSõrmelt võetud vere üldanalüüs ütleb spetsialistile palju. Arst hindab põletiku raskust ja immuunsüsteemi aktiivsust valgete vereliblede - leukotsüütide arvu suurenemise järgi. Lisaks mängib olulist rolli punaliblede - erütrotsüütide - settimiskiirus. Mida kõrgem on see näitaja, seda rohkem on keha patoloogilises protsessis osalenud. Siiski tuleb meeles pidada, et eri vanuses laste üldise vereanalüüsi normid on üksteisest väga erinevad..\nLeukotsüüdid on lapse keha peamised kaitsjad nakkuste eest\nÜldise vereanalüüsi näitajad normis ja püelonefriidiga lastel - tabel\nLeukotsüütide koguarv 7–11 * 109 liitri kohta Üle 11 * 109 liitri kohta\nLeukotsüütide noorte vormide arv 2-6% kõigist valgetest rakkudest Üle 6% kõigist valgelibledest\nErütrotsüütide settimise määr Poiste jaoks 1-10 mm / tunnis\n2-15 mm / tund tüdrukutele Poiste puhul üle 10 mm / tunnis\nTüdrukutele rohkem kui 15 mm / tunnis\nBiokeemiline vereanalüüs on oluline uuring, mille abil spetsialist otsustab küsimuse, kui palju neerud on haiguse tingimustes võimelised oma tööd puhastama verd toksiinidest ja toksiinidest. Laboris määratud paljudest näitajatest on probleemi lahendamiseks kõige olulisemad karbamiidi ja kreatiniini tasemed. Just need kaks ainet toimivad selleks, et arst saaks otsustada, kui tõhusalt keha metaboolsetest produktidest puhastatud. Karbamiidi ja kreatiniini normid erinevad ka erineva vanuse ja kehakaaluga laste puhul..\nVeresoonte glomerulus on üks nefrooni komponentidest\nLastele mõeldud karbamiidi ja kreatiniini normid - tabel\nIndeks Lapse vanus\n0–1 kuud 1 kuu - 1 aasta 1 aasta - 14 aastat\nKarbamiid 2,5-4,5 mmol / l 3,3-5,8 mmol / l 4,3-7,3 mmol / l\nKreatiniin 35-110 mmol / l\nVeres võib leida ka patogeense mikroobi jälgi. Laboratoorsete meetodite abil tuvastatakse immuunsüsteemi poolt toodetud spetsiifilised kaitsestruktuurid - antikehad. Kaasaegsed uuringud, sealhulgas polümeraasi ahelreaktsioon, suudavad tuvastada veres mikroorganismi geenide jälgi. Mõlemal juhul määrab labor kindlaks teatud tüüpi patogeeni, mis annab arstile märkimisväärset abi raviprogrammi koostamisel ja antibakteriaalsete ravimite valimisel..\nDoktor Komarovsky vereanalüüsi kohta - video\nPüelonefriidiga uriin on üks peamisi teabeallikaid protsesside seisundi kohta otse patoloogilises fookuses. Üldiseks analüüsiks kasutatakse vahetult pärast öist und kogutud materjali. Hommikuse uriini keskmine osa asetatakse spetsiaalsesse steriilsesse anumasse. Vigaste tulemuste vältimiseks on vaja enne uurimistööde materjali kogumist läbi viia hügieeniprotseduurid. Püelonefriit põhjustab palju loomulikke muutusi uriini koostises. See muutub häguseks, erikaal suureneb, ilmub valk, pH väärtus nihkub leeliselisele küljele. Materjali uurimisel mikroskoobi all on neerutuubulitest suur hulk leukotsüüte ja heitmeid - silindreid.\nUriini üldanalüüsi näitajad normaalsetes tingimustes ja lastel püelonefriidiga - tabel\nLeukotsüütide ja silindrite arvu täpsemaks määramiseks uriinis on selle analüüsi variante: Netšiporenko, Amburzha ja Addis-Kakovsky sõnul (kumulatiivsed proovid).\nUriini kogumise määr - tabel\nProovi nimi Nõutav materjal Näitaja standardid\nNechiporenko Hommikuse uriiniosa keskosa\nkuni 2000 leukotsüüdi;\nkuni 200 silindrit.\nAmburge Kolme tunni jooksul kogunes uriin\nAddis-Kakovsky Uriini kogumine päevas\nkuni 2 000 000 leukotsüüdi;\nkuni 200 000 silindrit.\nNeerude tööd saab kaudselt hinnata Zimnitsky testi näitajate põhjal. Analüüsimiseks kogutakse igapäevane uriin 8 erinevasse anumasse. Igas neist määratakse uriini erikaal. Madal arv näitab neerufunktsiooni kahjustust vere puhastamiseks toksiinidest.\nUriin on saadaval materjal, mis sobib teatud tüüpi patogeeni tuvastamiseks lapsel. Selleks kasutatakse toitainekeskkonnale külvamist. Saadud bakterikolooniaid uuritakse mikroskoobi all, seejärel määratakse nende tundlikkus antibakteriaalsete ravimite suhtes.\nUriinikultuur - viis püelonefriidi tekitaja tuvastamiseks\nDoktor Komarovsky uriinianalüüside kohta - video\nUltraheli diagnostika on populaarne meetod püelonefriidi diagnoosimiseks. Protseduur sobib igas vanuses lastele, ei vaja anesteesiat, sisselõikeid. Lisaks saab uuringut korrata, et hinnata muutusi teraapias. Ultraheli pilt võimaldab:\nhinnata neerude anatoomilist struktuuri;\nhinnata oreli ja selle osade suurust;\npaljastada tasside ja vaagna laienemine;\nHüdronefroos - neeruvaagna äärmuslik laienemisaste\nPolütsüstiline - mitu tsüsti neerudes\nRöntgenmeetodid annavad arstile palju väärtuslikku teavet neerude seisundi kohta. Kuid neid kasutatakse tavaliselt koos spetsiaalse radiopaakse kontrastainega. Nende meetodite hulka kuulub ekskretoorne urograafia. Intravenoosse süstimise teel filtreeritakse aine neerudes, satub uriini ja muutub röntgenkiirgusel nähtavaks. Saadud pilti hindavad spetsialistid neerude ja kuseteede struktuuri osas..\nEkskretoorne urograafia - neerude röntgenuuring\nKontrastainega röntgenuuringu tüüp on hääle tsüstouretrograafia. Sellisel juhul süstitakse ravimit läbi spetsiaalse toru - kateetri - läbi kusiti ava otse põide. Saadud pildid võimaldavad teil näha uriini voolu kusejuhadesse - lastel püelonefriidi arengu peamiseks teguriks.\nKutse-tsüstouretrograafia - meetod vesikoureteraalse refluksi tuvastamiseks\nRadioisotoopide renograafia on veel üks viis neerufunktsiooni hindamiseks. Selleks süstitakse radioaktiivset ravimit veeni. See läbib vereringesüsteemi, siseneb neerudesse ja fikseeritakse spetsiaalse aparaadi abil. Saadud pilt võimaldab arstil järeldada, et lapsel on püelonefriit..\nTomograafia on kõige kaasaegsem uurimismeetod, mis võimaldab teil täpselt hinnata neerude ja külgnevate elundite anatoomiat. Röntgenkiirte või magnetresonantsi abil saadakse huvipakkuva ala kiht-kihilt ja kolmemõõtmelised pildid. Nende tehnikate täpsus on suur. Kompuutertomograafia peamine puudus on röntgenikiirgus. Mõlemat tüüpi uuringud alla viie aasta vanustel lastel viiakse läbi anesteesia all.\nTomograafia on viis neerude anatoomia täpseks hindamiseks\nNeerude põletikuline protsess tuleb eristada paljudest muudest haigustest, mis põhjustavad sarnaste sümptomite ilmnemist:\nsoole pimesoole põletik (apenditsiit);\nväliste suguelundite põletik - tüdrukutel vulviit, poistel balanopostiit;\nGlomerulonefriit - neeru glomerulite allergiline põletik\nPüelonefriidi ja glomerulonefriidi erinevused - tabel\nMärgid Äge glomerulonefriit Püelonefriit\nHaiguse algus 2-3 nädalat pärast stenokardiat, sarlakid,\nülemiste hingamisteede katarr Ägeda bakteriaalse ja viirusliku taustal\nKuseteede häired Pole tüüpiline On iseloomulikud\nKehatemperatuur Tavaliselt normaalne või oluliselt suurenenud Reeglina on see märkimisväärselt suurenenud\nKuseteede sündroom Suur hulk punaseid vereliblesid ja kaste\nUriini erikaal on normaalne\nvõi suurenenud Leukotsüütide ja kipside ülekaal\nUriini madal erikaal\nUriini kultuur Alati steriilne 85% juhtudest tuvastatakse patogeen\nKarbamiid, vere kreatiniin Täiustatud Norm\nTursed On iseloomulikud Puudub\nNeerupõletik agressiivse infektsiooni tagajärjel on igas vanuses lapse jaoks tõsine probleem. Iga sellise patoloogia juhtum vajab spetsialisti järelevalvet ja piisavat ravi. Kõigi diagnostiliste ja raviprotseduuride läbiviimine on soodsa tulemuse võti.\nUuringud püelonefriidi korral: teave patoloogilise fookuse põhjal\nNeeruhaigus on praegu levinud patoloogia tüüp, mis esineb täiskasvanutel ja lastel. Äge ja krooniline põletik - püelonefriit - on tõsine probleem, mis viivitamatu ravita võib põhjustada puude ja puude. Arsti oluline ülesanne selles olukorras on haiguse õigeaegne äratundmine ja asjakohaste meetmete võtmine. Uriini laboratoorsed analüüsid erinevates modifikatsioonides sisaldavad palju kasulikku teavet.\nMida peate teadma püelonefriidi kohta\nPõletik on tegelikult inimkeha universaalne patoloogiline protsess. Sageli on see suunatud neerude tupele ja vaagna koele, mis on kuseteede algus. Enamasti on selline olukord tingitud patogeenide paljunemisest..\nPüelonefriidiga muutub vaagna ja neerukuppide kude põletikuliseks\nKogu haiguse vältel võitlevad neerud bakterite ja keha immuunsüsteemi vahel. Samal ajal surevad mikroorganismid ja erilised vererakud - leukotsüüdid - arvukalt, misjärel nad erituvad koos uriiniga..\nLisaks kleepuvad põletiku taustal bakterid ja leukotsüüdid kokku, ummistades spetsiaalsete torude - neerutuubulite - valendiku. Selle tulemusena eritub saadud kleepuv mass, mida nimetatakse "silindriks", uriiniga. Püelonefriidiga suureneb kristalliliste ainete kogus - kusihappe-, oblik- ja fosforhapete soolad. Need muutuvad uriini sette põhikomponendiks.\nNeerupõletik - video\nUriini üldanalüüs: läbiviimise meetod\nRavim Furazolidoon värvib uriini erekollase värvusega\nUriini üldanalüüsi hindamise metoodika\nUriini üldanalüüsi näitajad normis ja püelonefriidiga - tabel\nNechiporenko test on uriinianalüüsi laborimeetod, mille abil on võimalik suure täpsusega kindlaks määrata kolme peamise näitaja arv - leukotsüüdid, erütrotsüüdid, silindrid. Selleks kasutage hommikuse osa keskmist osa. See uuring määrab ühes milliliitris uriinis sisalduvate leukotsüütide, kipside ja erütrotsüütide arvu.\nAnalüüsi tulemus on kolme numbri kombinatsioon. Leukotsüütide arv normaalsetes tingimustes ei ületa kahte tuhat, erütrotsüütide arv on poole väiksem, silindrite arv pole üle 20. Püelonefriidiga suurenevad need näitajad märkimisväärselt.\nNechiporenko test võimaldab teil täpselt määrata leukotsüütide arvu uriinis\nVeel kaks meetodit on Nechiporenko testi modifitseerimine - uriiniuuringud Amburge ja Addis-Kakovsky järgi. Esimesel juhul tuvastatakse leukotsüütide, erütrotsüütide ja silindrite arv minutiga, kolme tunni jooksul saadud uriini osa toimetatakse laborisse. Ampurgi andmetel püelonefriidiga tehtud muudatused on sarnased Netšiporenko meetodil määratud muutustega. Addis-Kakovsky proovi jaoks kogutakse uriini päeva jooksul. Leukotsüütide, erütrotsüütide ja silindrite arvu väljendatakse miljonites ja sadades tuhandetes. Nagu kahel eelmisel juhul, suureneb neerupõletiku ajal nende elementide sisaldus märkimisväärselt.\nKumulatiivsete proovide näitajad normis ja püelonefriidiga - tabel\nLeukotsüütide, erütrotsüütide ja silindrite arv 1 milliliitris uriinis (vastavalt Nechiporenko andmetele)\nmitte rohkem kui 2000 leukotsüüdi;\nmitte rohkem kui 20 silindrit;\nmitte üle 1000 erütrotsüüdi\nüle 2000 leukotsüüdi;\nrohkem kui 20 silindrit;\nrohkem kui 1000 erütrotsüüti\n1 minut jooksul uriiniga eritunud leukotsüütide ja silindrite arv (Amburge'i andmetel)\n1 päeva jooksul uriiniga väljutatud leukotsüütide ja silindrite arv (Addis-Kakovsky)\nmitte rohkem kui 2 miljonit leukotsüüdi;\nmitte rohkem kui 20 000 silindrit;\nmitte rohkem kui miljon erütrotsüüti\nüle 2 miljoni leukotsüüdi;\nüle 20 000 silindri;\nrohkem kui 1 miljon erütrotsüüti\nNeerufunktsiooni analüüs: Zimnitski test\nPüelonefriidi diagnoosimisel on arsti jaoks äärmiselt oluline kindlaks teha, kas patsiendi kehas on häireid neerude töös, et kõrvaldada haigusest põhjustatud kahjulikud ained. Sel eesmärgil kasutatakse veel ühte konkreetset uriinianalüüsi - Zimnitsky testi.\nNeerude peamine ülesanne on vere filtreerimine ja kahjulike ainete eemaldamine kehast\nSellisel juhul toimub uriini kogumine 24 tunni jooksul. Viimased jagunevad kaheksaks võrdseks ajavahemikuks, mis on kolm tundi. Igas neist kogutakse kogu uriin ühte anumasse. Kaheksa kogutud osa tarnitakse laborisse.\nSel juhul põhineb neerufunktsiooni hindamine nende uriini kontsentreerimise võime väljaselgitamisel. Sel eesmärgil määrab spetsialist kõigis kaheksas anumas ükshaaval uriini erikaalu. Normaalsetes tingimustes on öiste osade tihedus väiksem kui päeval. Päeval kogutud uriini kogus on oluliselt suurem kui öösel. Vastupidise mustri olemasolul jõuab arst järeldusele, et neerud on haiguse tõttu oma tööd teinud..\nPüelonefriit on tõsine neeruhaigus. Õigeaegne diagnoosimine on põletikulise protsessi eduka ravi võti. Uriini laboratoorsed uuringud annavad arstile olulist teavet haiguse aktiivsuse, selle raskusastme ja neerufunktsiooni kohta. Kuid õige diagnoosi kindlakstegemiseks peab patsient läbima täieliku uuringu spetsialisti järelevalve all..\nUriini analüüs püelonefriidi näitajate kohta lastel\nMeditsiinipraktikas tehakse haiguse põhjuse väljaselgitamiseks püelonefriidi uriinianalüüs.\nPatoloogia ilmneb keha nakkusliku kahjustuse või hüpotermia tagajärjel.\nUuring viiakse läbi neerupõletiku avastamiseks varajases arengujärgus. See asjaolu on eriti oluline laste jaoks..\nRavim jala ja küünte seente raviks. Vabanege haigusest lühikese aja jooksul\nPüelonefriit tekib neerudes esinevate põletikuliste protsesside tagajärjel. Esimeses etapis mõjutab haigus neeruvaagna ja mõne aja pärast levib kudedesse.\nHaiguse esimene märk võib olla nimmepiirkonna äge valu. Sageli kaasnevad nendega palavik, üldine nõrkus ja iiveldus..\nLastel on kõhuvalu.\nterav; krooniline; krooniline koos ägenemistega.\nTäpse diagnoosi seadmiseks ja sobiva ravi määramiseks on vaja teha uriinianalüüs.\nHaiguse kulgu kohta täpsemate andmete saamiseks tehakse samaaegselt uriinianalüüsiga vereanalüüs.\nPüelonefriidi korral on vaja jälgida kõigi elundite, eriti kardiovaskulaarse süsteemi seisundit. See on eriti oluline ägenemise perioodil..\nJärgmised vereanalüüsid aitavad ka haigust diagnoosida:\nbiokeemiline; kliiniline; verekülv steriilsuse tagamiseks.\nKui testitulemused näitavad valgete vereliblede suurt hulka, määrab kogenud arst esimese asjana üldise uriinianalüüsi..\nSaadud andmetest piisab püelonefriidi diagnoosimiseks..\nMeditsiinipraktika näitab, et püelonefriidi uriinianalüüs tuleks läbi viia regulaarselt.\nÕigeaegse diagnoosi ja tõhusa ravi kõige näidatavamad uuringud on järgmised meetodid:\nüldanalüüs; Nechiporenko uurimine; uuringud Zimnitski kohta.\nKõik näitajad on kokku võetud spetsiaalses tabelis, kus on normile vastavad väärtused. Tulemuste dekodeerimisel registreeritakse kõrvalekalded määratletud normist.\nNende kõrvalekallete olemuse ja suuruse järgi saab hinnata ühe või teise patoloogia olemasolu. Raviarst määrab ravi ja jälgib selle efektiivsust.\nPüelonefriidi üldise uriinianalüüsi tulemuste põhjal määratakse kindlaks haiguse põhjus ning seejärel määratakse ravimid ja protseduurid.\nTuleb märkida, et esimese uuringu ajal võivad mõned näitajad olla varjatud. Valgevereliblede ja valkude suurenenud tase näitab haiguse esinemist.\nEsinemise põhjuse väljaselgitamiseks viiakse läbi täiendavad uuringud, sealhulgas uriini biokeemiline analüüs. Seda võetakse lastelt ja täiskasvanutelt.\nSelles etapis on oluline kindlaks teha viiruste olemus, nende resistentsus antibiootikumide suhtes. See lähenemine võimaldab täpse diagnoosi panna lühikese aja jooksul..\nPüelonefriidiga Nechiporenko järgi tehtud uriini analüüs tehakse haiguse algfaasis. Samal ajal tehakse biokeemiline vereanalüüs.\nSelle lähenemisviisi korral määratakse neerukoes tekkiv põletik kõige kiiremini..\nPeamised näitajad, mis määratakse uriinianalüüsi tulemuste põhjal, on leukotsüüdid, valgukipsid ja erütrotsüüdid.\nNende rakkude kontsentratsioon settes annab raviarstile sisulist teavet. Saadud tulemuste dekodeerimisel tuleb meeles pidada, et leukotsüütide sisalduse norm uriinis on naistel kaks korda kõrgem kui meestel või lastel..\nLastele kasutatakse sagedamini püelonefriidiga uriinianalüüsi vastavalt Zimnitskyle. Uuringu eesmärk on kindlaks teha neerude funktsionaalsus.\nKroonilise püelonefriidi korral on selline teave oluline. Analüüsimiseks võetakse proovid päeva jooksul pärast teatud aja möödumist.\nSee võib olla 3 või 4 tundi. Valitud režiim võimaldab hinnata uriini tihedust ja selle muutumise dünaamikat.\nTestide tegemisel peab patsient kinni pidama tavapärasest päevakavast, mitte piirduma joomisega, vaid ka mitte väärkohtlemisega. Reeglina viiakse uuring läbi haiglas ravitavatele patsientidele.\nKui püelonefriit on juba diagnoositud, tehakse raviprotsessi jälgimiseks uriinianalüüsid.\nMääratud ravimite ja protseduuride õigsuse kindlakstegemiseks tehke perioodiliselt vereanalüüs ja vaadake näitajaid.\nHaiguse esimene märk on leukotsüütide taseme ületamine uriinis. See näitaja naistel võib olla vahemikus 0 kuni 6, meestel - 0 kuni 3.\nSelliseid erinevusi seletatakse naise ja mehe keha füsioloogiliste omadustega..\nLeukotsüütide olemasolu uriinis näitab selgelt neeruhaigust. Arst seisab silmitsi ülesandega õigeaegselt ja õigesti kindlaks teha haigus.\nÜldine uriinianalüüs, mis tehakse püelonefriidi kahtluse korral, võimaldab hinnata keha seisundit tervikuna.\nTervetel inimestel, nii täiskasvanutel kui ka lastel, ei sisalda testi tulemused valku ja glükoosi.\nNiipea kui need ained ilmnevad uriinis, saab kogenud arst aru, et neerude normaalne töö on häiritud. Suhkru välimus uriinis järgneb pärast selle ilmnemist veres.\nTegelikult on see diabeedi otsene kinnitus. Valk siseneb uriini erinevatel põhjustel, sealhulgas neerudes esinevate põletikuliste protsesside ajal. Arstid võtavad selliseid näitajaid väga tõsiselt..\nUriini analüüsimisel püelonefriidi suhtes võivad tihedus ja happesus jääda normi piiridesse.\nKui tulemus näitab happesuse taseme tõusu, näitab see patoloogia arengut, sealhulgas püelonefriidi ägenemist.\nSellises olukorras on vaja tiheduse muutuse dünaamikat hoolikalt jälgida. Hommikune uriin jääb tavaliselt normi piiridesse.\nKui see näitaja päeva jooksul suureneb, näitab see püelonefriidi arengut. Kui tihedus väheneb, on põhjust eeldada neerupuudulikkust. Sarnast toimet põhjustab diureetikumide võtmine..\nBilirubiini sisaldus terve inimese uriinis on null. Kui see aine analüüsis ilmub, võime mõjuval põhjusel rääkida püelonefriidi arengust.\nBilirubiin moodustub hemoglobiini lagunemisel, mis tekib põletikuliste protsesside tagajärjel.\nKarbamiid on terve inimese uriinis. Laste ülalpidamise määr on madalaim ja tõuseb vanusega.\nNeeruhaiguse korral suureneb selle aine sisaldus ja ületab kehtivaid norme.\nRaviarst võrdleb analüüsi tulemust ja tabeli andmeid. Indikaatorite vahelise lahknevuse suurust saab kasutada haiguse tõsiduse hindamiseks.\nDiagnoos ja ravi määramine sõltuvad sellest, millised näitajad analüüsi tulemusena saadakse. Neid asjaolusid arvestades on vaja korralikult ette valmistada uriinianalüüsi..\nPäev enne protseduuri on soovitatav toidust välja jätta köögiviljad ja puuviljad, mis võivad uriini värvi muuta. Püelonefriidi diagnoosimisel võib see häirida..\nTe ei tohiks võtta diureetikume ja ravimtaimede keetmisi. Enne urineerimist peate suguelundid põhjalikult pesema ja valmistama steriilseid nõusid.\nMärge! Kasutaja soovitus!\nLIIGESehaiguste raviks ja ennetamiseks kasutavad meie lugejad edukalt üha populaarsemat kiir- ja mittekirurgilise ravi meetodit, mida soovitavad Saksamaa juhtivad lihas-skeleti haiguste spetsialistid. Olles selle hoolikalt üle vaadanud, otsustasime teile seda pakkuda:\nVabane liigesevalu... "\nMenstruatsiooniga naistel ei soovitata proove võtta.\nUriinianalüüs püelonefriidi korral ja muud laboridiagnostika näitajad\nPüelonefriit on sageli asümptomaatiline, seetõttu mängib selle haiguse diagnoosimisel olulist rolli kuseteede sündroomi õigeaegne avastamine, uriini analüüsinäitajate muutused. Kuseteede sündroomi iseloomustab bakterite, erütrotsüütide, valkude ja uriini välimus. Sellega seoses on püelonefriidi diagnoosimisel eriline koht laboratoorsetele uuringutele ja nende seas on esikohal uriinianalüüs. Kuidas uriini analüüsiks õigesti koguda, oleme juba vastavas artiklis kirjeldanud. Selles artiklis räägime analüüsidest, mis on olulised püelonefriidi jaoks..\nUuringud püelonefriidi suhtes.\nDünaamikas arvestatakse püelonefriidi uurimist uriiniga. Tuleb meeles pidada, et samal patsiendil on parem pikka aega läbi viia sama tüüpi uriinianalüüsid. Nendel juhtudel suureneb uriini patoloogiliste muutuste õigeaegse avastamise täpsus. "Püelonefriidi" diagnoosimisel on kõige olulisemad uriinianalüüsid, näiteks\nPüelonefriidi kliinilist (üldist) uriinianalüüsi kontrollitakse sageli. See tuleb rentida esimesel päeval, seejärel kolmandal, 7. päeval ja 14. päeval. Edasi individuaalselt vastavalt näidustustele, sõltuvalt protsessi dünaamikast. Püelonefriidi aktiivses faasis ilmnevad uriinis leukotsüüdid - alates 15-20 vaateväljas kuni suurte klastriteni, valk - jälgedest kuni 1-2% -ni, üksikud leostunud erütrotsüüdid ja harva silindrid. Kuid arvukate hüaliin- ja granuleeritud silindrite olemasolu annab tunnistust püelonefriidi ilmnemisest.\nNechiporenko andmetel tehakse uriinianalüüs minimaalsete muutustega üldises uriinianalüüsis. Selle tehnika abil kogutud uriini setetes on teiste elementidega võrreldes ülekaalus leukotsüüdid. Püelonefriidiga leukotsütuuria võib olla ebastabiilne, ehkki see on kõige tavalisem sümptom, seetõttu on korduvad uriiniuuringud nii vajalikud.\nIgapäevane uriinianalüüs vastavalt Zimnitskile\nZimnitsky test viiakse läbi, kui lapsel on kahtlus põletikulises protsessis või neerupuudulikkuses. Püelonefriiti iseloomustavad muutused uriini erikaalus ja mõnikord suureneb öine uriinieritus.\nUriini kultuur steriilsuse jaoks võimaldab teil tuvastada patogeeni tüübi ja valida tõhusa ravi\nUrogenitaalse infektsiooni uriinianalüüsid.\nKlamüüdia, mükoplasma, ureaplasma testid uriinis võimaldavad patsiendil selle nakkuse välistada.\nUriini analüüs püelonefriidi korral - laboriparameetrid\nLeukotsüturia jõuab ägenemise ajal 100 miljonini päevas, kui see taandub, väheneb see mõõdukaks (30 miljonilt 10 miljonile päevas), seejärel miinimumini (alla 10 miljoni päevas)\n2. Sterngheimer-Malbini rakkude esinemine uriinis.\nPüelonefriidi aktiivsuse hindamiseks on lisaks leukotsüütide kvantitatiivsele hindamisele olulised ka nende kvalitatiivsed omadused, see tähendab aktiivsete leukotsüütide - Sterngeimer-Malbin rakkude määramine ja nende diferentseerumine.\nTõeline patoloogiline bakteriuuria vastab 100 000 tuhandele mikroobkehale 1 ml ja rohkem, tõenäoline - 50 000 kuni 100 000 mikroobkeha 1 ml kohta, alla 10 000 bakteriuuria välistab püelonefriidi.\n4. Hematuria (veri uriinis)\nHematuria, eriti raske hematuuria, on haruldane erand. Hematuria ja leukotsütuuria kombinatsiooni peetakse püelonefriidi indikatiivseks sümptomiks..\n5. Proteinuuria (valk uriinis)\nProteinuuria on püelonefriidi tavaline, kuid mitte vajalik sümptom. Reeglina on uriini valkude eritumine minimaalne kuni 1 g päevas ja väga harva ületab 3 g päevas. Valgu päritolu uriinis on erinev. Sageli tekib proteinuuria valkude tagasihaarde rikkumise tõttu torukujulises epiteelis.\nVereanalüüs püelonefriidi suhtes\nPüelonefriidi diagnoosimiseks võetakse järgmised vereanalüüsid:\nkliiniline vereanalüüs, biokeemiline vereanalüüs, CRP määramine seerumis, mõnikord verekülv steriilsuse jaoks\nVereanalüüsi näitajad püelonefriidi korral.\nVereanalüüsi näitajad on iseloomulikud ainult püelonefriidi ägenemise perioodidel või kroonilise püelonefriidi neerupuudulikkuse staadiumis. Lisaks saab verepilti juhendada ainult muude nakkuste puudumisel. Tavaliselt täheldatakse haiguse esimestel päevadel veres leukotsütoosi kuni 30 000-40 000 leukotsüütide valemi nihkumisega vasakule ja mõõdukalt suurenenud ESR-iga. Erinevate anomaaliatega liitub aneemia.\nTänu vere, keemilise valgu ja fraktsioonide biokeemilisele analüüsile määratakse kreatiniin, karbamiid ja kusihape. Diagnoosimiseks on oluline düsproteineemia (koos a2- ja g-globuliinide taseme tõusuga), positiivne reaktsioon C-reaktiivsele valgule ning mukoproteiinide ja siaalhapete suurenemine.\nPüelonefriidi uriinianalüüsi edastamine\nPüelonefriidiga uriini üldised omadused Ettevalmistus testide kohaletoimetamiseks Uriini väljastamise näitajad\nPüelonefriidi uriinianalüüs võib paljastada kõrvalekallete olemasolu paljudes näitajates: värvus, tihedus, vedeliku happesus, erütrotsüütide ja leukotsüütide, bakterite, seente jt arv. Individuaalselt võivad kõik need näitajad ületada normi ja selle seletus ei pruugi olla haigused, vaid individuaalsed omadused ja vanus..\nPüelonefriidiga uriini üldised omadused\nPüelonefriidi uriini analüüs näitab, et vedelik on madala tihedusega ja happelise keskkonnaga. Neid näitajaid mõjutab E. coli sisaldus uriinis. See võtab kahvatu värvi. Uriiniproteiini osana ei tohiks olla rohkem kui 1 g liitri kohta. Kui settesse ilmub mäda, muutub uriin häguseks.\nKui vaatame vedeliku sisu mikroskoobi all, võib näha, et leukotsüüdid katavad kogu uuritava ala. Neid on võimalik rühmitada erineva suurusega rühmadesse. Need valgete vereliblede rühmad on mäda tükid. Kui kahjustus on ühepoolne, ei pruugi vedeliku kehatemperatuuri tõusuga mäda tuvastada.\nPüelonefriidi korral suureneb erituva uriini maht. Seda protsessi nimetatakse polüuuriaks. See juhtub kõige sagedamini siis, kui neerukahjustus on kahepoolne. See on tingitud nefronikanalite distaalses tsoonis taasimendumise protsessis esinevate häirete olemasolust. Epiteel tihendatakse põletiku ja turse ning rakkude infiltreerumise tõttu kanalite vahel, mis viib veresoonte hävitamiseni. See viib asjaolu, et uriini tihedus väheneb. Seda sümptomit nimetatakse hüpostenuriaks..\nSee analüüs viiakse läbi mitte ainult neeru- ja kuseteede haiguste kahtluse diagnoosi kindlakstegemiseks. See aitab diagnoosida patsiendi üldist tervist. Vereanalüüs võimaldab teil saadud tulemuste põhjal kindlaks teha enamiku inimkehale iseloomulike vaevuste esinemist kehas.\nAnalüüsi läbiviimiseks on mitu võimalust. Peaaegu kõigi vaevuste diagnostika hõlmab üldanalüüsi ja vajadusel lisatakse testid. Zimnitski tehnika abil analüüsi läbiviimiseks tuleb uriini koguda terve päeva jooksul. Nechiporenko testi jaoks peate üldise uuringu jaoks koguma vedelikku esimesel hommikul urineerimisel.\nEt analüüsid oleksid võimalikult usaldusväärsed, tuleb järgida mõnda vaktsineerimist:\nenne testi läbimist on parem hoiduda köögiviljadest ja puuviljadest, need võivad mõjutada uriini varju; diureetikumide kasutamine on keelatud, sest need võivad moonutada andmeid uriini koostise kohta; menstruatsiooni ajal on naistel parem seda testi mitte teha; enne vedeliku kogumise alustamist peate suguelundid põhjalikult loputama.\nIndikaatorid uriini väljavoolul\nPüelonefriidi uriinianalüüsi tegemine võimaldab teil määrata selliseid näitajaid nagu punaste vereliblede arv, bilirubiin, karbamiid, ketoonid, valk, glükoos, nitritid, leukotsüüdid, urobilinogeen ja mõned teised.\nNaiste punaste vereliblede norm peaks olema vahemikus 0 kuni 3, meestel varieerub see näitaja tavaliselt vahemikus 0 kuni 1. Kui näitaja pole selles vahemikus, võib see anda märku neeruhaiguste olemasolust.\nMeeste leukotsüütide norm on vahemikus 0 kuni 3 ja naiste puhul on selle näitaja norm 0 kuni 6. Kõrvalekalded normist uriini leukotsüütide sisalduses näitavad põletikulisi protsesse urogenitaalses süsteemis. Kõige sagedamini on see püelonefriit, lisaks sellele vaevusele võib leukotsüütide arvu suurenemine uriinis anda märku neerukivide olemasolust.\nUriinis ei tohiks ketoonid, glükoos, valk ja nitritid normaalses seisundis tuvastada, kuid kui need leitakse, võib see viidata suhkruhaiguse arengu algusele.\nBilirubiini tuvastamine viitab maksaprobleemidele.\nKarbamiid lastel peaks olema vahemikus 1,7 kuni 6,5 mmol liitri kohta, täiskasvanutel on see näitaja vahemikus 2,5 kuni 6,5 mmol liitri kohta. Vanematel inimestel on norm 2,8 kuni 7,5 mmol liitri kohta..\nUrobilinogeeni norm on 5-10 mg liitri kohta. Kui indikaatorit suurendatakse, viitab see maksa talitluse halvenemisele ja kui see väheneb, siis see näitab sapiteede võimalikku blokeerimist..\nPüelonefriidi analüüsid võivad aidata haiguse kindlakstegemisel ja kinnitamisel.\nUriini parameetrite kõrvalekalle normist võib viidata teatud haiguste esinemisele kehas..\nSee teave on minu jaoks asjakohane - olen nüüd 34. nädalat rase, ultraheliarst diagnoosis loote mõlema neeru püeloetaasi, selgitusi andmata. Ainult ütles.\nSiin on mul sama probleem. Tööl on pidevad mustandid ja meeldib see teile või mitte, aga see venitab alati ribisid, siis kaela, siis neere. Ja mul oli ka ise põiepõletik. Ma ravisin teda, aga tema.\nAnna, mis kõige tähtsam, ära muretse. Samuti avastasin neeru prolapsi ja siis, kui olin juba asendis. Jah, seal oli püelonefriit, oli konserveerimisel, pidas dieeti. Rodi.\nKas vastab tõele, et pärast laparoskoopilist operatsiooni lastakse nad mõne päeva jooksul haiglast välja? Lisaks on mul kõrge vererõhk, sageli esinevad kriisid, kas see pole probleem?.\nRetsept on hea, 50-aastaselt ilmusid neerukivid, seda kõike ravitakse üsna raskelt ja pikka aega soovitas isa juua kibuvitsaõlut (kõige parem selle juur), kuulasin soovitamist.\nLaste püelonefriit: sümptomid, nähud ja efektiivne ravi\nPüelonefriit on mittespetsiifiline uroloogiline haigus, mis mõjutab neerusid. Selline diagnoos pannakse sageli noortele patsientidele. Laste püelonefriit ilmneb sageli kuseteede anatoomilise struktuuri iseärasuste tõttu immuunsuse vähenemise tagajärjel ja isikliku hügieeni eeskirjade eiramise korral.\nHaigusel on sümptomeid, mis võivad viidata mis tahes muule põletikulisele haigusele. Diagnoosimise keerukus on ka asjaolu, et lapsel on raske selgitada valu olemust ja selle lokaliseerimist. Imikute diagnoosimine on eriti keeruline.\nLaste ja täiskasvanueas püelonefriit liigitatakse:\nSõltuvalt sellest, kas haigus arenes iseseisvalt või oli see mõne muu põletikulise protsessi tagajärg, eristatakse ka primaarset ja sekundaarset püelonefriiti. Tuleb märkida, et kõige sagedamini tekib sekundaarne püelonefriit lastel, see tähendab pärast teist varasemat haigust.\nLaste äge püelonefriit areneb üsna kiiresti ja seda iseloomustab kõrge palavik, halb enesetunne ja sage urineerimine. Laps on kapriisne, kaebab halva tervise pärast. Vanemad peaksid pöörama tähelepanu ka uriini olemusele. See võib olla tugeva, ebatavalise lõhnaga ja hägune. Uriinis võivad sageli ilmneda vereribad. Selle põhjuseks on neeru reabsorptsiooni kahjustus.\nLaste krooniline püelonefriit võib ilmneda ravimata ägeda seisundi tagajärjel. Remissiooniperioodid võivad kulgeda ilma iseloomulike sümptomiteta. Ägenemise perioodid on sarnased ägeda püelonefriidi kulgemisega. Vanemad peaksid olema hoiatatud lapse sagedaste tualetikülastuste, võimaliku kusepidamatuse, ebamõistliku temperatuuri tõusu eest, eriti õhtul. Laps võib üldise nõrkuse ja halva enesetunde tõttu olla loid ja tujukas.\nHaigus võib olla erinevatel põhjustel nii lastel kui ka täiskasvanutel. Haiguse sekundaarse staadiumi püelonefriidi põhjused võivad varem olla hingamisteede infektsioonid. Selle tagajärjel väheneb lapse immuunsus. Püelonefriit alla ühe aasta vanustel lastel võib esineda kuseteede struktuuri kaasasündinud anomaaliate tõttu. See püelonefriit on esmase iseloomuga.\nSelle nakkus- ja põletikulise haiguse ravi lastel toimub standardsete skeemide abil, mis hõlmavad järgmisi ravimite rühmi:\nantibiootikumid (penitsilliinid ja tsefalosporiinid), pediaatrias heaks kiidetud antimikroobsed ained, taastavad ravimid.\nSuur tähtsus on ka laste püelonefriidi dieedil, see peaks sisaldama suures koguses marju ja puuvilju, piimatooteid ja palju jooke. Šokolaad ja kakao jäetakse lapse toidust välja. Maiustustest on lubatud mesi, vahukomm, vahukomm, moos, moos, kuivatatud puuviljad.\nNagu eespool märgitud, on laste püelonefriidi sümptomid erinevad ja ei viita alati sellele konkreetsele haigusele. Neid võib kergesti segi ajada SARS-i või gripi sümptomitega. Ja veel, toome välja püelonefriidi peamised ilmingud:\npalavikuga temperatuur (üle 38 ° C), lihasvalud, nõrkus, alaseljavalu ühelt või teiselt küljelt, sage urineerimine, muutused uriini olemuses.\nLapsel tekkivad püelonefriidi nähud peaksid olema signaal kliinikusse viivitamatuks suunamiseks. Tõenäoliselt määratakse teile uriini ja vereanalüüsid, mille põhjal koostatakse raviskeem. Täpsema diagnoosi saamiseks võib osutuda vajalikuks läbi viia täiendavad uuringud (ultraheli).\nPüelonefriidil on mitmeid tõsiseid tagajärgi. Neist kõige ohtlikum on abstsess - neerude suputus. Seetõttu on vaja seda haigust õigeaegselt diagnoosida ja alustada laste püelonefriidi ravi. Haiguse diagnoosimine varases eas viiakse läbi kolme kohustusliku testi põhjal: vere ja uriini üldanalüüs ning uriiniproov vastavalt Zimnitsky andmetele. Testitulemused võimaldavad teil haiguse päritolu õigesti kindlaks teha ja diagnoosi panna, samuti tuvastada haiguse konkreetne põhjustaja, mis on oluline antimikroobsete ainete ja antibiootikumide valimisel.\nLaste püelonefriidi ravi toimub järgmiste erineva toimega ravimite abil:\nPalavikuvastased ravimid - paratsetamool ja ibuprofeen on lubatud kasutada laste praktikas. Ärge langetage temperatuuri alla 38 o C. Valuvaigistid. Jällegi võib paratsetamool toimida nende rollis ja kui see on ebaefektiivne, siis ibuprofeen. Penitsilliinantibiootikumid - need on patogeenide vastu üsna tõhusad ja ohutud kasutamiseks lastel. Pediaatrias kasutatakse sageli antibiootikume, tsefalosporiine. Selliste ravimite süstimine on piisavalt valus, seetõttu määratakse lastele tavaliselt suukaudsed ravimvormid. Kuigi kiireloomulistel juhtudel on eelistatud ravimite intramuskulaarne manustamine. Erinevate keemiliste rühmade antimikroobsed ained. Siin pole valik nii suur kui täiskasvanute praktikas. Kõige sagedamini kasutatakse tuntud biseptooli. Vajadusel võib välja kirjutada ka teisi ravimeid. Probiootikumid - tavaliselt määratakse need pärast antibiootikumikuuri häiritud mikrofloora taastamiseks. Ravimeid võetakse kuurina keskmiselt umbes kaks nädalat. Vitamiinipreparaadid - kasutatakse immuunsüsteemi tugevdamiseks ja aitavad lapse kehal nakkusega toime tulla.\nVastupidiselt levinud arvamusele on taimsete ravimite kasutamine pediaatrias väga piiratud. Diureetikume määratakse ka harva. Urineerimise suurendamiseks ja neerude puhastamiseks on ette nähtud rikkalik jook. Selleks on hea kasutada jõhvikamahla, mis mitte ainult ei suurenda urineerimist, vaid omab ka suurepärast bakteritsiidset toimet lapse keha urogenitaalsüsteemi organitele.\nPüelonefriit võib teie lapsele palju kannatusi põhjustada, kuid seda seisundit saab edukalt ravida. Tähelepanelik suhtumine oma lapsesse, regulaarsed visiidid lastearsti juurde ja kõigi arsti soovituste järgimine võimaldavad teil sellest vaevusest lühikese aja jooksul vabaneda ja vältida selle kroonilist vormi.\nUriini laboratoorsed uuringud, kaasaegse diagnostika lahutamatu osa. Selliste analüüside üks sorte on uriini analüüs selle erikaalude järgi. Selle parameetri kõrvalekalle normist võib näidata konkreetse haiguse põhjuseid, mis on diagnoosimisel äärmiselt oluline.\nFollikulaarne tsüst - põhjused ja sümptomid. Follikulaarse tsüsti ravi ravimite ja rahvapäraste ravimitega\nKuseteede haigused kahjustavad oluliselt tavapärast eluviisi: valud, ebamugavustunne urineerimisel, sagedasemad käimised tualetti või vastupidi raskused urineerimisel.\nKusepõis ei tühjene täielikult: ravi\nTeie lapse uriin lõhnab ammoniaagi järele\nKas kanefroon muudab uriini värvi