Iraani gambiit – Diplomaatia\n“Salam aleikum!”. Käeviibe osutas hämaral trepil ülespoole trampivate sõdurisaabaste eest kõrvale nihutatud alumiiniumtaldrikutele. Neile oli laotud riisi, küpsetatud liha, rohelist sibulat ning valget õhukest leiba naan’i. Viisakas inimene palub alati teekäijal-külalisel endaga lauda istuda – või siis vähemalt poolhämarale betoontrepile. Ja viisakas inimene tänab lahke pakkumise eest ning keeldub viisakalt, nähes, et laud (või siis ka trepp) pole just lookas. Kaks kõhetut Iraagi piirivalvurit jäid isekeskis trepile oma lõunasööki lõpetama.\nKahe soomustatud luuredžiibiga ootamatult saabunud külalised astusid enda järel metallist ukse sulgenud, eredasse päikesevalgusesse ning neile avanes ühekorraga suurepärane vaade: Iraagi vabariigi esimese või viimase (sõltub, millisest suunast läheneda) rajatise, väravat imiteeriva suure betoonist ehitise turjalt oli kümnete kilomeetrite ulatuses kõik näha otsekui peopesal. Näiteks otse värava tagant (või ka eest) noolsirgelt mööda kulgev tehisjõgi. See algas kusagilt paremale, Pärsia lahe poole jääva silmapiiri tagant ja kulges vasakule, Türgi ja Euroopa poole, kuni silm ulatus seletama. Teisele poole jõge jäi Iraani Islamivabariik.\nPeaaegu seisev jõevesi oli punane. Ilmselt kas väetistest või mingitest muudest kemikaalidest, nentis viikingikasvu Taani sõdur minu kõrval. Ta oli koos viie kaaslasega Basra lähistel asuvast Taani pataljonist sõitnud Iraagi-Iraani piiri äärde korrakohasele luureretkele. See tähendas tundidepikkust loksumist neljarattalistes luuremasinates läbi kõrbe, kus pole ühtegi inimhinge. Teelt kõrvalepõikamine võib sellel maastikul saada saatuslikuks, sest ümberringi vedelevad miinid. Aeg-ajalt kerkivad teede läheduses mitme meetri kõrgused muldkehad – kunagised suurtükipositsioonid. Ja selle kõige vahel lösutab sadu meetreid roostetanud okastraadipuntraid. See on endine sõjatsoon, 1980. – 1988. aastani kaks miljonit inimelu nõudnud Iraagi-Iraani sõja tallermaa.\nKuid peale punast karva jõe, Iraani poole plekist vahitornide ja piiripunkti hoone, taamal kuhugi islamivabariigi sügavustesse kaduva maantee ning Iraagi poolel tuules sahiseva prügi polnud seal pärast tunde kestnud sõitu midagi vaadata. Iraani poole peal ei paistnud ühtegi masinat, iraaklaste “värava” juures polnud ühtegi sõidukit. Ei seal- ega siinpool polnud näha ühtegi inimest – kui muidugi välja arvata kaks “värava” sisemuses trepil einetavat iraaklast ja kaks nende iraanlasest kolleegi, kes olid teisel pool okastraati vahitorni aknast oma peanupud välja küünitanud. Täiesti väljasurnud piiripunkt.\nSiin pole midagi keerulist, seletas iraaklasest nooremleitnant: iraanlased valivad täna presidenti. Piir on kinni. Ei mingeid tavapäraseid kaubareisijate-salakaubitsejate, palverändurite-islamiaktivistide vooge.\nBetoonvärava sisemuses kulgevast trepist uuesti alla laskunud, sirutas üks kuulivesti ja automaadiga taanlasest sõjamees oma käe läbi roostetanud piirivärava teisel poole. Nüüd oli ta käsi koos selles asuva GPS-aparaadiga juba Iraani territooriumil. Ja kui ta käe tagasi tõmbas, olid GPSi salvestatud juba Iraani pinnal asuvad koordinaadid. Väike nali.\nAhmadinejadi tõus oli ootamatu ning seda ei osanud ette näha ei eurooplased, USA välisministeerium ega CIA.\nSoomusmasinates läbi kõrbe uuesti tagasi loksunud, lonkisime hiljem tolle päeva õhtul kolleeg Michael Jarlneriga Taani pataljoni sööklast oma konditsioneeriga telgi poole. Seis ei ole väga huvitav, sest Iraani endine president ja konservatiiv Akbar Hashemi Rafsanjani suure tõenäosusega võidab esimeses voorus, kommenteeris Michael, Taani päevalehe Politiken välistoimetuse juhataja tol päeval naaberriigis toimunut. Aga kõvakäemehel ja endisel Iraani politseiülemal Mohammed Baqer Qalibaf`l on samuti head võimalused, pakkus ta toona. Oli 17. juuni 2005.\nAga kõik läks teisiti. Need valimised olid pöördelised, kirjutas 22. juunil USA välispoliitika nõukogu (Council of Foreign Affairs) Lähis-Ida uuringute vanemteadur Ray Takeyh ajakirja Foreign Affairs võrguleheküljel avaldatud artiklis (“Changing the Guard, Keeping the Nuclear Card”, http://www.foreignaffairs.org, 22.06.2005). Ja tulemused olid “šokee-rivad”. Seitsmest esimeses voorus osalenud kandidaadist pääsesid teise hääletusringi edasi Rafsanjani ja… Mahmoud Ahmadinejad. Viimasest polnud väljaspool Iraani praktiliselt keegi midagi kuulnud. Isegi Iraanis oli Teherani noor, 1956. aastal sündinud ultrakonservatiivi mainega Ahmadinejad tundmatu. Kes see mees on, küsinud enamik iraanlasi üksteiselt pärast esimest valimisvooru, kui uskuda ingliskeelset Iraani uudisteportaali Iran Focus (www.iranfocus.com).\n24. juunil tõrjus Ahmadinejad valimiste teises voorus aga ülekaalukalt kõrvale Iraani poliitika üheks nurgakiviks peetud Rafsanjani ning tõusis islamivabariigi presidendi kohale.\nTema tõus oli ootamatu ning seda ei osanud ette näha ei eurooplased, USA välisministeerium ega CIA, tõdeb aastatel 1985 – 1994 CIAs Lähis-Ida spetsialistina töötanud Reuel Marc Gerecht, praegune mõttekoja American Enterprise Institute analüütik (“How to head off the imam bomb”, The Weekly Standard 30.01.2006).\nJuunist peale on sündmused Iraanis ja selle ümber arenenud peadpööritava kiirusega. Suvel pandi täie hooga uuesti käima 2004. aasta novembris (vähemalt näiliselt) seisatud tuumauuringute programm, suhted lääneriikidega hakkasid tasapisi pingestuma, sügisel saabus ridamisi teateid Ahmadinejadi avaldustest Iisraeli “maakaardilt minemapühkimise” kohta ning holokaustist kui “müüdist”, selle aasta jaanuari alguses rebiti maha Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri pitserid ning käivitati uraanirikastamistehas Natanzis ning 2. veebruaril arutas Iraani tuumatoimiku ÜRO julgeolekunõukogule edastamist IAEA direktorite nõukogu.\nKaks ja pool aastat Euroopa Liidu suure kolmiku Suurbritannia, Saksamaa ja Prantsusmaa ning Iraani läbirääkimisprotsessist sai kiiresti rusuhunnik. Ilmselt ei usu praegu enam keegi aastaid Lääne Iraani-poliitika läbivaks motiiviks olnud “suure tehingu” võimalusse – et vastutasuks helde majandusabi, investeeringute, kaubandussoodustuste ja diplomaatilise tunnustuse eest annab Teherani keelitada loobuma tuumarelvade ehitamist võimaldavast programmist. Et Iraani tuumaprogrammi eesmärgiks pole mitte oma 70miljonilisele elanikkonnale soojuse ja elektri tootmine, vaid aatomirelvad, on viimase poole aastaga samuti selgeks saanud.\nPisut rohkem kui poole aasta jooksul kiiresti ülitõsiseks rahvusvaheliseks kriisiks arenenud sündmuste jada põhjus peitub asjaolus, et Teherani poliitika on otsustavalt muutunud ning muutunud on see seetõttu, et Iraanis on toimunud režiimivahetus.\nIraani võimueliidis valitseb lõhe peamiselt julgeoleku pärast muretsevate karmi liini pooldajate ja riigi viletsa majandusolukorra parandamist kõige olulisemaks pidavate konservatiivsete, pragmaatiliste konservatiivide vahel, kirjutasid möödunud kevadel ilmunud ühisartiklis USA Brookingsi instituudi Lähis-Ida uuringute juht Kenneth Pollack ja Ray Takeyh (“Taking on Tehran”, Foreign Affairs märts/aprill 2005). Pea aasta tagasi nentisid nad, et realistid on koondunud mõjuka endise presidendi Rafsanjani ümber, asudes võtmekohtadel kogu riigi julgeolekupoliitika aparaadis.\nSamuti on põhjust muretseda majanduse pärast. Iraani tööpuudus ületab 20 protsenti, noorte hulgas aga küünib see ligikaudu 30 protsendi piirimaile. Ning noori, alla 30aastaseid inimesi on Iraanis palju – ligikaudu 60 protsenti elanikkonnast. Tegu on ohvriterohke Iraagi-Iraani sõja järel riiki tabanud beebibuumi põlvkonnaga, kelle hulgast on igal aastal tööturule tulnud määratult rohkem inimesi, kui on töökohti, mida islamivabariigi valitsus on suutnud juurde tekitada. 40 – 50 protsenti keskvalitsuse tuludest annab naftaeksport, mis on omakorda ligi 80 protsenti kõigist ekspordituludest. Nagu näha, on see suuresti monofunktsionaalne majandus.\nKuid ilma uute investeeringuteta võib Iraanist aastal 2010 saada naftat eksportivast riigist nafta netoimportija, hindavad Teherani ametnikud ise Carnegie’ uurimisinstituudi asepresidendi Georg Perkovichi ja sama instituudi nooremteaduri Silvia Manzanero kinnitusel. Perkovichi-Manzanero sulest pärineb peatükk mullu sügisel ilmunud analüüside kogumikus “Getting Ready for Nuclear-Ready Iran” (“Getting Ready for Nuclear-Ready Iran. Chapter 8: Iran gets the Bomb – Then What?”. US Army War College, Strategic Studies Institute, oktoober 2005).\nNii vajab Iraan nende sõnutsi aastas 5 miljardit USA dollarit oma maismaa asuvate naftaväljade ja 8 – 10 miljardit merepõhja maardlate arendamiseks.\nViimase ajani põhines USA Iraani-poliitika kahel eeldusel: et valitseva eliidi hulgas on USAga siirast koostööd pooldajaid “mõõdukaid” ning et USA-l on võimalik nende käitumist suunata piisavalt ahvatlevate boonuste või siis mõjusate karistuslöökidega. Seda on nentinud staažikas Ameerika ajakirjanik ning poliitikaraamatute autor Kenneth R. Timmerman samas kogumikus. (“Getting Ready for Nuclear-Ready Iran. Chapter 5: The Day After Iran Gets Bomb”).\nKuid Pollacki ja Takeyh kirjeldatud olukord ning esimene eeldus ei pea enam paika.\nKuigi muutusi Iraani võimuladvikus on autsaideritel (ja autsaiderid on antud juhul peaaegu kõik, kes ei kuulu Teherani siseringi) raske üksikasjalikult jälgida ning nende põhjustest lõpuni aru saada, tunduvad Rafsanjani ning nn pragmaatilised konservatiivid olevat praeguseks surutud teisejärgulisse, sündmuste käiku ja poliitika kujundamist vähe mõjutavasse rolli. Pärast Ahmadinejadi valituks osutumist ilmselt tugevalt manipuleeritud hääletuse käigus (mille eesmärgiks oli võimuvahetus eelkõige väliselt legitimeerida) vaigistati Rafsanjani ja tema lähikondlaste häälekas kaeblemine rüvedate valimiste üle väga kiiresti ja tõhusalt. 1934. aastal sündinud Rafsanjani pole mitte ainult Iraani president aastatel 1989 – 1997, tegemist on ühe riigi rikkaima mehega, kelle enda ning tema perekonna-lähikondlaste-kaasvõitlejate jõukuse allikaks on poliitiline võim. Võimalik ähvardus tuua selle jõukuse tekkelugu päevavalgele võib olla tõhus mõjutusvahend.\nLääne mõju likvideerimine\nJuunist saadik on Iraanis toimunud palju asju. 1997. aastal reformimeelse Mohammad Khatami presidendiks tõusmisega saabunud ajakirjandusvabaduse puhang on kiirelt likvideeritud ning liberaalsemate vaadetega massimeediaväljaanded – sarnaselt Vladimir Putini Venemaaga on need olnud peamiselt ajalehed – valitsuse kõva kontrolli alla võetud. Jaanuari alguses suleti kultuuriministeeriumi korraldusel “islamiväärtustega vastuolus” fotode avaldamise eest üks Iraani päevalehtedest; veebruari alguses vangistati seitse ühe piirkondliku nädalakirja ajakirjanikku selle eest, et nende väljaanne avaldas kogemata ajatolla Iraani islamirevolutsiooni juhti Ruhollah Khomeinid AIDSiga seostava artikli ning lehe toimetus põletati maatasa; detsembris keelas Ahmadinejadi juhitud kultuurirevolutsiooni ülemnõukogu riigi tele- ja raadiojaamades lääneliku ning “ebasündsa” muusika esitamise, näiteks Eric Claptoni ja George Michaeli palad (“Iran president bans Western music”, BBC 19.12.2005). Tuleb kuulata islamiga kooskõlas ja kaunist heliloomingut, näiteks iraani rahvamuusikat, leidis toona Ahmadinejad. Iraani parlament Mejlis on saanud hiljuti hoiatuse lõpetada välispoliitikaga seotud teemade avalik kommenteerimine. Riigi ülikoolides on käivitatud puhastusaktsioonid ülikoolides, mille käigus vahetatakse välja ka keskastmejuhte ning asendatakse need Ahmadinejadi “grupeeringu” inimestega, väidab Iraani liberaalide-dissidentide ajutiselt ainult Internetis ilmuv ajaleht Rooz (http://roozonline.com/11english/013850.shtml), milles avaldab oma arvamust ka 2003. aastal Nobeli rahupreemia pälvinud Shirin Ebadi.\nAhmadinejad üritab taaselustada 1980. aastate alguse, vahetult islamirevolutsioonile järgnenud perioodi õhustikku, võttis selle kokku Briti välisministeeriumi nimetuks jäänud ametnik ajalehes The Times (“Delaying the Islamic Bomb”, Times 15.01.2006).\n“Mitte selleks ei teinud me revolutsiooni, et lõpetada demokraatiaga,” teatas Ahmadinejad.\nKui laenata Ahmadinejadi enese määratlust: “Mitte selleks ei teinud me revolutsiooni, et lõpetada demokraatiaga” (UPI, 24.05.2005).\nSee, mille tunnistajaks me Iraanis oleme, on vasturevolutsioon. See on etapiviisiliselt toimunud juba mitu aastat, alates Ahmadinejadi saamisest Teherani linnapeaks 2003. aastal ning jätkudes Iraani parlamendi ülevõtmisega konservatiivide poolt 2004. aastal. Lihtsalt läänemaailma avalikkuse teadvusse jõudis see alles tänavu suvel seoses presidendivalimistega.\nAhmadinejad ja tema meeskond\nKuid nagu iga revolutsiooni puhul, ei astu liidrid lavale üksinda ning kaadrid on otsustava tähtsusega. Ahmadinejad on paremal juhul esimene võrdsete seas, mitte iseseisev ja autonoomne suurus. Üheks teda ja tema võitluskaaslasi iseloomustavaks tunnuseks on see, et nad on kõik noored. Ahmadinejad ise pole veel viiskümmendki ja tema valitsuskabineti koosseisust enamiku moodustavad mehed, kelle vanus on 50 pluss-miinus viis aastat. See on islamirevolutsiooni teine põlvkond, kelle teadlik elu algas šahh Reza Pahlavi viimastel aastatel ning kelle maailmapilti kujundas aktiivselt 1979. aasta islamirevolutsioon ja sellele eelnenud poliitilis-religioosne käärimine. Veelgi enam: paljud neist olid ise selle revolutsiooni keskmes, selle otsesed teostajad. Islamirevolutsionääridest tudengid olid Khomeini revolutsiooni löögirusikas ja lihtsa hariduseta sepa seitsmelapselisse peresse neljanda lapsena sündinud Ahmadinejad oli ühe kõige olulisema Teherani ülikooli revolutsiooniliikumise eesotsas. Nende teadlik elu on möödunud islamirevolutsionääridena ning see lahutab neid kogemuslikult Iraanis võtmepositsioonil ajatolla põlvkonnast sama konkreetselt kui punase veega kanal Iraani Iraagist. Juhtivatel kohtadel ajatollad on enamasti vanuse poolest 60. eluaastate lõpus ja 70ndate alguses ja kujunesid juba enne revolutsiooni islamiõpetlasteks ning on nendeks ka jäänud. Ahmadinejadi kohta väidavad dissidentlikud allikad, et 1980ndate alguses oli ta sarnaselt teiste endataoliste aktivistidega aktiivselt ametis revolutsiooni vaenlaste väljajuurimisega: liberaalsete ja vasakpoolsete väljapuhastamisega Iraani ülikoolidest, dissidentide ülekuulamisega (loe: piinamisega), võimalik, et isegi hukkamiste organiseerimisega.\nTeiseks iseloomulikuks tunnuseks võimu ülevõtmisel nn teise põlvkonna poolt on asjaolu, et väga paljud neist on teeninud “islamirevolutsiooni valvuritena” ehk teisisõnu revolutsioonilises kaardiväes (Sepah Pasdaran Enghaleb Islam-e ehk lühendatult Pasdaran). Selle endisi ja praegusi ohvitsere on pärast Ahmadinejadi võimuletulekut paigutatud laialdaselt igasugustele kohtadele Iraani võimusüsteemis, revolutsioonilise kaardiväe juhid on aga presidenti avalikult nimetanud oma organisatsiooni “ustavaks pojaks”. Revolutsioonilise kaardiväe moodustas mais 1979 ajatolla Khomeini kui ideoloogiliselt lojaalse relvastatud jõu, mille ülesanne oli kaitsta värskelt võimule tulnud uut režiimi ning suruda maha selle vastased. Iraagi-Iraani sõja ajal arenes sellest välja regulaararmee kõrval tegutsev eliitväekoondis, ent kaardivägi säilitas ka oma pretoriaanliku iseloomu. Selle struktuuri kuuluvad iseseisvad luure- ja julgeolekuorganid, õhtumaisest kogemusest on organisatsiooniliselt kõige paslikumad vasted ilmselt kas Nõukogude NKVD või Kolmanda Reichi’i SS. Eliidiks eliidis on kaardiväesisene salastatud korpus Quads (Jeruusalemm), mis tegeleb nn eksterritoriaalsete operatsioonidega. See tähendab nii väljaspool Iraani piire tegutsevate terroristlike rühmituste väljaõpetamist kui ka otseselt Quadsi üksuste läbi viidud erioperatsioone, s.o terrorirünnakuid ja ebasoovitavate isikute füüsilist kõrvaldamist. Nii liigitatakse üheks tuntumaks selle erioperatsioonide korpuse mahitusel toimunud rünnakuks USA sõjaväelaste elamukompleksi Khobar Towers õhkulaskmist 1996. aastal Saudi Araabias (hukkus 19 Ameerika sõjaväelast). Kontrollimata andmetel võis Ahmadinejad olla üks Quadsi korpuse kõrgematest juhtidest (Iran Focus, http://www.iranfocus.com/modules/news/article.php?storyid=2605), Teherani ametlikult väljastatud teabes on tavaliselt napisõnaliselt mainitud vaid tema osalemist Iraagi erioperatsioonides Kurdistanis pärast 1986. aastat.\nÕhtumaisest kogemusest on Iraani revolutsioonilise kaardiväe kõige paslikumad vasted ilmselt kas Nõukogude NKVD või Kolmanda Reich’i SS.\nSiit tuleneb ka kolmas eakate ajatollade ja Ahmadinejadi “teise põlvkonna” erisus. Selleks erisuseks on sõda. Islamirevolutsiooni sündmustekeerisest läksid paljud neist vabatahtlikult eesliinile sõjas, mida peetakse 20. sajandi ajaloos üheks kõige brutaalsemaks, ohvriterohkemaks ning kindlasti kõige pikemaks konventsionaalseks konfliktiks. 1980 – 1988 aastani kestnud Iraagi-Iraani sõda jättis nende psüühikale jälje täpselt samamoodi, nagu ta jättis tänase päevani nähtavad jäljed Basra ja Iraani vahel laiutavale inimtühjale kõrbele, kus selle sõja käigus läksid regulaarvägedele läbi miiniväljade tee puhastamiseks korraga inimlainetena rünnakule tuhanded üksteise külge köidetud lapsed (http://countrystudies.us/iraq/104.htm).\nTahumatud, sirgjoonelised ja sõjast tavaliselt kibestunud, suhtuvad nad põlglikult traditsioonilisse kultuuri koos selle pattude ning värvikusega, olles tihtilugu ajendatud siirast usust, leiab Gerecht.\nMitte selleks ei teinud me islamirevolutsiooni ega toonud kaheksa sõja-aasta jooksul ohvreid, et vaadata, kuidas vanad ja stagneerunud “reformistid” lasevad ennast Läänel majandusabi eest ära osta ning müüvad maha islamirevolutsiooni põhimõtted; või et revolutsiooni käigus võimule tulnud täidaksid võtmepositsioonile jõudes oma taskuid; või et meie lapsed laseksid ennast korrumpeerida lodevust, hingetühjust ja uskmatust genereerivatel filmidel ja popmuusikal, mis pärineb Ameerikast (loe: Läänest), võiks parafraseerida Ahmadinejadi varem toodud lauset. Ameerika on Khomeini määratluse kohaselt Suur Saatan, koraani viimase ja laialdaselt tsiteeritud šuura kohaselt on saatan aga “ahvatluste salasosin inimsüdameis” (“…insidious whisperer who whispers in the hearts of men…”). Saatan on vaimne ja moraalne korrumpeerumine ning stagneerumine, kõik see, mille tunnistajaks Ahmadinejadi põlvkond on olnud eelmise kümnendi keskpaigast väldanud reformide käigus.\nTihtilugu ei saa nad aru väljaspool nende väärtussüsteemi toimuvast, rääkimata siis millegi analüüsimisest, nendib Gerecht.\nSee, muide, ei tähenda, nagu oleks Ahmadinejad või teised tema mõttekaaslased ebaintelligentsed usumäratsejad. Iraani presidendil on inseneriharidus, ülikooli astudes sooritas ta üleriigilised sisseastumiseksamid tulemusega, millega paigutus oma aastakäigus 130. kohale. Tema abikaasa on kõrgkoolis lektor. Kuid tema ning teiste islamirevolutsiooni kunagiste noorte liidrite väärtushinnangud on lihtsalt teised.\nRäägivad islamirevolutsiooni keeles\nIraani revolutsioon väljendab ennast islami märgisüsteemis: see on religioosne liikumine religioosse juhtkonnaga ja religioossetes kategooriates väljendatud uue tuleviku plaanidega, nendib Bernard Lewis, üks tunnustatumaid praegu elu olevaid õhtumaiseid Lähis-Ida ja islami uurimisele pühendunud õpetlasi oma essees “Islamic Revolution”. Selle algselt 1989. aastal ajakirjas New York Review of Books ilmunud artikli võib leida 2004. aastal trükivalgust näinud Lewise ligi poole sajandi vältel kirjutatud töid koondavast kogumikteosest “From Babel to Dragomans. Interpreting the Middle East”.\n“Islamirevolutsionäärid käsitlevad islami sündi oma tegutsemismudelina, nähes iseennast haaratuna võitlusest uskmatuse, rõhumise ja imperialismi vastu./…/”\nIraani islamirevolutsionäärid on Lewise kohaselt klassikalisele koraanist tulenevale vastandusele moslemid-uskmatud lisanud ka teise, modernse dimensiooni: alandatud ja alandajad – kõrgid, rõhujad. “Praeguse Iraani religioosses ja poliitilises märgisüsteemis hõlmavad alandatud isegi mitte-moslemitest rõhutuid /…/. Samamoodi käsitletakse alandajatena-kõrkidena isegi neid, kes küll kuuluvad islamikogukonda, kuid ei tunnista revolutsiooni õpetusi ja süsteemi.”\nPole siis ime, et Ahmadinejadi ja tema kaasvõitlejate näol on tegemist meestega, kellest Lääne sekularistid, eriti spirituaalselt impotentsed “realistid”, ei saagi õigupoolest aru, osundab Gerecht. Lääne välispoliitika eksperdid üritavad leida ratsionaalseid kaalutlusi ja geostrateegilisi skeeme, kuid vastu vaatab neile usk, mis määrab Ahmadinejadi-taoliste meeste jaoks ära nii selle, mis on õige ja vale, kui ka poliitika ja strateegiliste kaartide üldised kontuurid.\nKuidas kõik need reeglid, mille kohaselt me olime mänginud – ja mänginud aastaid –, olid korraga pea peale pööratud, kirjeldas üks Lääne diplomaat. Tegu oli ühe Ahmadinejadi kohtumisega Prantsuse, Saksa ja Suurbritannia välisministritega New Yorgis ÜRO peakorteri 38. korrusel (“Meet the West´s worst nightmare”, The Observer 15.01.2006). “Ta lihtsalt ei rääkinud meiega ühte keelt. Oli tunne, nagu ta oleks üleni tolmusena just äsja kuskilt võsast välja karanud.”\nAmeerika on Khomeini määratluse kohaselt Suur Saatan, koraani viimase ja laialdaselt tsiteeritud šuura kohaselt on saatan aga “ahvatluste salasosin inimsüdameis”\nLääne nördinud diplomaate võib lohutada sellega, et Ahmadinejad ja Iraani uus juhtkond on lihtsalt suhtlemises otsekohesem, aga kõigil eelmistel aastatel on neid lihtsalt lollitatud, kuigi kooskõlas nende reeglitega, millele vastavalt nad on harjunud mängima. Pärast ajatolla Ruhollah Khomeini surma ja Iraani sõja lõppu uuesti aktiivselt käivitatud Iraani tuumaprogramm sai õige hoo sisse just 1990. aastate keskel Läänes liberaaliks peetud Mohammad Khatami õnnistusel ja teadmisel ning ajutiste külmutamiste ja trotslike taasalustamiste kattevarjus peetud viimaste aastate läbirääkimised on olnud puhas taktikaline, mitte siiras lähenemine, mille eesmärgiks on olnud vastaste sidumine läbirääkimistega ja otsese konfrontatsiooni vältimine ajal, kui tööd tuumarelvaprogrammi kallal on jätkunud.\n1999. ja 2000. aastal tegi toonane Bill Clintoni administratsioon Iraanile rea lähenemiskatsed, mille käigus Clinton rääkis avalikult “üsna mitmetest Iraanile Lääne riikide poolt osaks langenud kuritarvitustest” ning välisminister Madeleine Albright raputas avalikult tuhka pähe Ameerika sekkumise pärast Iraani siseasjadesse (“Getting Ready for Nuclear-Ready Iran. Chapter 7: Strategy for a Nuclear Iran”).\nOlles Clintoni administratsiooni ajal CIA ja rahvusliku julgeolekunõukogu teenistuses, oli Kenneth Pollackil suurepärane ülevaade USA administratsiooni pingutustest Iraani positiivselt hõlmata. “Mulle näis [toona], et me olime väga lähedal suurele läbimurdele suhetes Iraaniga, oleks me vaid mõne asja teisiti lahendanud… /…/ Kuid iga lähenemiskatse oli juba ette läbikukkumisele määratud. /…/ Iraanis oli võimul režiim, kus lõviosa võimust – ning kõik, mis tõelist oluline – oli inimeste kätes, kes polnud kas valmis või huvitatud suhete parandamisest USAga,” nendib Pollack (tsitaat Kenneth Pollacki raamatust “The Persian Puzzle: The Conflict between Iran and America”, viidatud eelmisena osundatud allikas).\nIraani varasemad kaalutlused tuumarelva tootmise osas saab kokku võtta lühida tõdemusena: põhjus, miks rünnati Iraaki, aga mitte Põhja-Koread, peitub asjaolus, et Iraagil polnud tuumarelva, kuid Põhja-Koreal oli see olemas. Islamirevolutsiooni stagneerumise vastu suunatud Ahmadinejadi kontrrevolutsiooni valguses on lisandunud aga uus aspekt. Pärast Saddam Husseini režiimi kukutamist on Lähis-Idas tekkinud strateegiline võimuvaakum, mille täitjana näeb Teheran praegu just iseennast. Omandada tuumarelvaga sümboolne ja strateegiline mõjuvõim, mis on praegu Lähis-Idas garanteeritud ainult Iisraelile (ka USA-le), ning saavutada seeläbi strateegiline pariteet, puutumatus ja tegevusvabadus kogu islamikogukonna silmis nende religioonile uue hingamise andmisel – see on avang, mis väärib küünlaid. Al Qaeda sissisõda oleks sellise mõjuvõimu kõrval väheoluline episood, Teheran tõuseks aga islamimaailma lipukandjaks. See on aga midagi, millele šiiitlus on alati esitanud moraalseid pretensioone. Tuumarelvastatud islamirevolutsiooni kantsi moraalne ja strateegiline mõjuvõim oleks midagi, mis ohjeldaks nii USA “vabaduse initsiatiivi” Lähis-Idas kui teeniks Iraani iidseid, enese piirkonna suurvõimuna käsitlemisest tulenevaid ambitsioone. See oleks avang, mis võiks Iraani praeguse juhtkonna silmis viia ligi sajandi eest Lähis-Idas kinnistunud Lääne mõju väljatõrjumise ja likvideerimiseni.\nKui see juhtkond oleks teistsuguse loomuga, siis vahest ei suhtutaks Teherani tuumagambiiti viisil, nagu seda Läänes praegu tehakse. Tuumarelvastatud Indiaga pole läänemaailmal ja USA-l erilisi probleeme, rääkimata siis juba näiteks tuumarelvastatud Iraanist.\nTuumarelvadega Iraan on aga vastuvõetamatu, on deklareerinud USA president Georg W. Bush. Ning Iisraeli kaitsejõudude staabiülema kindralleitnant Dan Halutzi sõnutsi oleks tuumarelvadega varustatud Iraan “ainus eksistentsiaalne oht Iisraeli riigi olemasolule” (Haaretz 18.01.2006). Kaitsejõudude staabiülem on Iisraelis traditsiooniliselt väga mõjukas koht ning saatuse irooniana on kindral Halutzi vanemate näol tegemist Iraanist emigreerinud juutidega. Iraanis on muide sündinud ka praegune Iisraeli president Moshe Katzav ning kaitseminister Shaul Mofaz (The Economist 21.01.2006).\nAhmadinejadi ja tema kaasvõitlejate näol on tegemist meestega, kellest Lääne sekularistid, eriti spirituaalselt impotentsed “realistid”, ei saagi õigupoolest aru saada.\nMillal Iraan võib tuumarelvadeni jõuda, pole teada. Mõningate Iisraeli luureandmete kohaselt ületaks Iraan oma tuumauuringutes kriitilise faasi millalgi tänavu märtsis. Sellest rajajoonest üleastumine tähendaks seda, et Teheranil on olemas kogu vajalik materiaalne ja oskusteabe baas tuumarelvade konstrueerimiseks, alates uraanimaagi või plutooniumi olemasolust/iseseisvast kaevandamisest kuni reaktorites käideldud uraani rikastamiseni tsentrifuugides. Viimase protsessi lõpuleviimine annaks ühtlasi oskusteabe korral kõik vajaliku tuumaseadme konstrueerimiseks. Tõsi – kui kellelgi on tuumaseade, ei tähenda see veel, et tal on tuumarelv. Tuumaseade on tuumaplahvatuse genereerimiseks vajalik seadeldis, mis võib olla paikne, suurte gabariitidega ning seega relvaks kõlbmatu. Tuumaseadeldisest saab relv, kui on olemas tehnoloogia tuumalõhkeseadeldise kokkusurumiseks suhtelisest väikesesse mõõtu, s.o tuleb ehitada raketi tuumalõhkepea. See on keeruline protsess, kuid pole välistatud, et iraanlased on selle Pakistani tuumaprogrammi isa Abdul Qadeer Khani juhitud “mustalt turult” endale juba hankinud. Kasutatavat tuumarelva ei pruugi Teheranil käepärast olla enne kaht aastat. Lõhkepeade kohaletoimetamiseks vajalikud raketid on tal aga juba olemas: paljuski Põhja-Korealt kopeeritud disainil põhinevate rakettide Shahab-3 tabamiskaugus on 1300 kilomeetrit. Sellest piisab, et maandada rakett nii Iisraelis kui ka näiteks Euroopa lõunaosas. Shahab-3 võeti revolutsioonilise kaardiväe relvastusse juba aastal 2003, rakettide eneste ja laskseadeldiste hulk on selgusetu. Tõenäoliselt ulatub see kümnetesse, kuid mitte sadadesse (“The Military Balance in the Middle East”, Anthony H. Cordesman, CSIS 2004).\nMida siis Iraaniga teha?\nKui tuumarelvastatud Iraan on tõesti vastuvõetamatu, siis on Iisraelil ja USA-l (mis nii Teherani avaliku kui ülejäänud islamimaailma vaikiva hinnangu kohaselt on üks ja seesama) laias laastus kasutada kaks valikupaletti: sõjalised ning majanduslikud ja diplomaatilised vahendid.\nKui lähtuda loogikast “pole inimesi, pole režiimi, pole probleemi”, oleks sõjaliste lahenduste puhul puhttehniliselt kindlasti kõige tõhusam anda Teheranile tuumalöök. See kõrvaldaks samal hetkel nii inimesed kui ka neil püsiva režiimi. Kuid ilmselgetel põhjustel ei ole see isegi mitte “intellektuaalselt huvitav” võimalus.\nTeine võimalus oleks täiemahuline maavägede invasioon, nagu Iraagi puhul aastal 2003. Kuid see pole sõjaliselt teostatav, sest USA-l pole selleks praegusel hetkel piisavalt ei sõdureid ega tehnikat. Ameerika relvajõud on Iraagi ja Afganistani operatsiooni mõjul niigi ülekoormatud. Poliitiliselt oleks see aga välistatud, arvestades nii USA kui ülejäänud läänemaailma refleksiooni pikaleveninud Iraagi-kampaaniale kui ka islamimaailmas selle mõjul tekkinud reaktsioone. See variant kuulub intellektuaalselt huvitavate hulka.\nKolmas sõjaline lahendus oleks Iraani tuumaobjektide neutraliseerimine sõjaliste vahenditega, õhurünnakute ja raketilöökide abil. Selleks oleks aga vaja teada, kui palju neid on, kus need asuvad ning milliseid funktsioone need objektid täidavad. Kui see oleks teada, saaks olla kindel, et Iraani liikumist tuumarelvade omandamise poole on võimalik ajas tagasi paisata kas viis, kümme või viisteist aastat. Kuid sellist luureinformatsiooni pole. Seetõttu ei saa olla kindel ka selles, et Iisraeli või USA ennetavad löögid annaksid soovitud tulemuse. Iraani tuumaprogrammi seisukohalt olulisi objekte arvatakse olevat 20 – 50 ning on võimatu aru saada, milliste rivist väljalöömine annaks pidurdava efekti ning milliste puhul oleks pärssiv mõju ainult sekundaarne. Ennetav löök on ennetav ainult siis, kui on teada, et see peatab uuringud pikaks prognoositavaks ajavahemikuks või kõrvaldab tuumaprogrammi sootuks. 1981. aastal Bagdadi lähistele Tuiwaitha tuumakeskusesse rajatud Osiraqi reaktorile suunatud Iisraeli ennetava löögi edukuse eelduseks oli see, et kogu Saddami tuumarelvaprogramm oli koondatud ja seisnes selles ainsas reaktoris – seetõttu oli see võimalik ka ühe löögiga hävitada (“Getting Ready for a Nuclear Ready Iran. Chapter 6: Is the Begin Doctrine Still a Viable Options for Israel?”). Iraani puhul poleks Iisraeli samasugune operatsioon tõenäoliselt edukas, sest Teherani režiimi tuumaobjektid on hajutatud kogu riigi territooriumile ja nende funktsioonide kohta puudub eelinformatsioon. Sellise järelduseni on jõudnud Iisraeli armee eru-brigaadikindral Shlomo Brom. Iisrael võib sooritada ühe “kirurgilise” löögi, kuid ta pole suuteline organiseerima ligi nädala kestvat õhurünnakute kampaaniat umbes 1500 kilomeetrit eemal asuvate objektide vastu.\nLääne välispoliitika eksperdid üritavad leida ratsionaalseid kaalutlusi ja geostrateegilisi skeeme, kuid vastu vaatab neile usk.\nUSA oleks selleks suuteline, kuid sellise kampaania eest tuleks liiga kallilt maksta. Iraani tuumaprogrammi ei pruugitaks eriliselt kahjustada, kuid vastuseks oleks päris kindlasti veriste raketi- ja suitsiidirünnakute kampaania a) Iisraeli, b) USA ning c) Euroopa vastu nii Iraaniga liitlassuhetes terroriorganisatsioonide, näiteks Hizbollah’i ja Hamasi poolt, kui ka sellises rünnakus järjekordset Lääne “ristisõja” tunnusmärki nägevate algaedalaste käe läbi. Lisaks on Iraanil piisavalt mõjujõudu iraagi šiiitide hulgas, mis annaks võimaluse muuta Basrast Bagdadini ulatuv tsoon ameeriklastele ja nende liitlastele samasuguseks sõjatandriks, nagu seda on “sunni kolmnurk” olnud Bagdadist põhjas.\nSelline õhulöökide kampaania Iraani vastu oleks parim propagandakingitus sõjakatele islamiradikaalide uute toetajate värbamiseks ning praegu moslemimaailmas eksisteerivate koostööaltite režiimide toetuspinna õõnestamiseks või isegi nende kukutamiseks. Ning Washington on juba nentinud, et “Iraan pole Iraak”. Lühikokkuvõte: sõjaliste vahenditega ei saa Iraani tuumarelva omandamast takistada. Pole välistatud, et niisugune operatsioon korraldatakse, kuid sellisel juhul väljub sellest võitjana Iraan ning kaotajana Lääs.\nJäävad majanduslikud meetmed. Ka nendega pole võimalik takistada Iraanil tuumarelva omandamast, küll võib olla nii võimalik soodustada sellega vastutustundlikult ümber käiva režiimi tekkimist. Üks võimalus on avaldada Iraanile survet majanduslike sanktsioonidega. Iraanile võiksid mõju avaldada nafta- ja maagaasi müüki puudutavad sanktsioonid, kuid nende tõenäosus ei ole eriti suur. Energiakandjate nõudlus ületab praegu pakkumise ning Teheran leiaks oma naftale ja gaasile ostja nii ehk teisiti – täpselt samuti nagu ka nafta- ja gaasimajanduse arendamiseks vajalikud investeeringud. Kui ostjaid-investeerijaid Läänest ei leidu, siis Hiina teeb seda kõike kindlasti suurima heameelega. Eelmisel aastal sõlmis Peking Teheraniga investeerimislepinguid viimase energiasektorisse näiteks 20 miljardi dollari eest (“Getting Ready for a Nuclear Ready Iran. Chapter 8: Iran Get`s the Bomb – Then What?”). Selline strateegia tähendaks seni Iraani investeerinud lääneriikidele, eelkõige Prantsusmaale ja Jaapanile, ka miljardite dollarite tuuldelendamist ning vajadust selgitada oma elektoraadile, miks kütusehindade tõus on parem kui tuumarelvadega Iraan. Viimast tuleks muide teha ka ennetavate sõjaliste löökide korral.\nNii et näiliselt polegi justkui võimalik midagi ette võtta – Iraan saab oma pommi ikkagi. Kuid küsimus on selles, milline Iraan hakkab seda pommi haldama. Ahmadinejadi valitsus pole enamiku noorte iraanlaste silmis populaarne, vastupidi. Iraani noored on Lähis-Ida moslemiühiskonna hulgas kõige liberaalsemad, läänemeelsemad, avatumad ning Iraan ise on kõigest hoolimata piirkonna üks poliitiliselt avatumaid riike. Ei Süürias, Egiptuses, Saudi Araabias ega mujal poleks mõeldav, et parlament lükkab konservatiivist presidendi ministrikandidaadid sõimu saatel tagasi, sest esitatud inimesed on rahvasaadikute meelest lihtsalt ebapädevad. Saddami Iraagis oleks “saadikud” kes liiga aeglaselt kätt tõstavad, mitte ainult maha lastud, vaid eksekuteeritud koos perekondadega. Midagi sellist Iraanis ei tehta. Lubatud piirides on eriarvamused lubatud.\nSestap võibki üks tulevikku suunatud võimalustest olla see, kui järgida Shirin Ebadi ja Muhammad Sahimi soovitusi: demoniseerida inimõigusi rikkuva režiimi liidreid, tehes samal ajal koostööd Iraani inimõiguslaste, NGOde ja demokraatidega (Los Angeles Times 19.01.2006). Nad kinnitavad, et vastupidiselt levinud arvamusele on Iraani ajatollad välismaailma kriitika suhtes tundlikud. Kogu Iraani kui sellise tõkestamine tuumarelva omandamisel oleks aga kontraproduktiivne, sest see vallandaks natsionalistlikud tendentsid – sellest on saanud rahvusliku uhkuse küsimus.\nNing kui islamirevolutsiooni mandumise vastu võitlevate kontrrevolutsionääride tegevuse ajendid on moraalsed ja kultuurilised, siis selliste vahenditega tulebki neile vastata. MTV-Persia ning Radio Free Iran võivad “inimsüdametes sosistava ahvatlusega” võitleva režiimi vastu olla tõhusamad relvad kui stealth-pommitajad B-2 või luurelennukid U-2 (viimane, tõsi küll, arvatakse varsti USA lennuväe relvastusest välja).\nPõhjus, miks rünnati Iraaki, aga mitte Põhja-Koread, peitub asjaolus, et Iraagil polnud tuumarelva, kuid Põhja-Koreal oli see olemas.\n“Ning lõppude lõpuks pärineb eristus “mõõdukad-äärmuslased” Lääne ajaloolisest kultuurikeskkonnast ja on seetõttu Iraani islamirevolutsioonist rääkides eksitav,” argumenteerib Bernard Lewis.\n“Esimeste hulka kuuluvad need, kes kõigist raskustest ja takistustest hoolimata soovivad säilitada puhast ideoloogilist liini ning seda, mida revolutsiooniline kogemus on neile õpetanud. Teiste hulka kuuluvad need, kes võimule saades ning valitsemisprotsessiga reaalselt kokku puutudes peavad vajalikuks teha kompromisse nii kodus kui ka välismaal. Konflikt nende vahel, kes keelduvad kompromissidele minemast, ja nende vahel, kes on selleks valmis, ulatub läbi terve islami ajaloo, alates Prohvetist ja tema kaaslastest kuni Khomeinini.”\nKui pragmaatikud lähevad võimul olles kompromisside tegemisel liiga kaugele, surutakse nad Lewise kohaselt halastamatult maha ning nende karjäär lõpeb kas eksiilis, vangistuses või surmaga. Parimal juhul nad lihtsalt kaovad avalikust elust.\nIdeoloogid saavad taas võimule, kuid kuna argise valitsemisega seotud praktilised probleemid ei kao kuhugi, eraldub võidukate ideoloogide hulgast uus pragmaatikute grupp ning konflikt lahvatab uuesti. Tavaliselt lõpeb see samamoodi. “See protsess jätkub seni, kuni revolutsiooniline energia on kulutatud ning pragmaatikud jäävad võimule, ideoloogid aga süvenevad poliitika asemel uuesti teooriasse. Paistab, et praegu pole see viimane faas veel Iraanis kätte jõudnud.”\nMeenutagem, et Bernard Lewis kirjutas need read 1989. aastal. Kas aastal 2006 võib ehk “praegu” juba käes olla?\nDebatt: Uus sõda?\nPõhjendused uue sõja alustamiseks Lähis-Idas on nii moraalselt kui ka sõjaliselt nõrgad.


ARVUSTUS | Uuenduslik ja värske "Cult of Chucky" on õudukafännidele kohustuslik - KINOVEEB\n26.oktoober 2017 13:47\n"Child's Play" seeria, 80ndate reliikvia, kuulub väheste filmisarjade sekka, mis ligi kolmkümmend aastat ilma uusversioonita vastu on pidanud. Selle eest tuleb tänada meest nimega Don Mancini, kes alates 1988. aastast, mil seeria alguse sai, pingsalt valvanud on, et kurikuulus tapjanukk Chucky valedesse kätesse ei satuks.\nUniversal, 1440 Entertainment\npeaosatäitjadFiona Dourif, Michael Therriault, Adam Hurtig, Alex Vincent, Jennifer Tilly, Brad Dourif\nKui esialgu juhtis Mancini Chucky tegemisi vaid stsenaristina, siis nüüd istub mees juba kolmandat korda ka lavastajatoolil. Ja tuleb üpris kenasti välja, kuna alates 2004. aasta "Chucky pojast" on seeria vaid ülesmäge läinud. Tõsi küll, kinodesse enam ei pääseta ja eelarvedki on napid, kuid ega see tänasel Netflixi ajastul mingi häbiasi pole – annabki tegijatele suurema vabaduse igasugu hullusteks, mida kinolinal proovida ei söendaks.\n"Cult of Chucky" läheb selles vabaduses ehk isegi natuke liiga kaugele, kaotades mõneti ära traditsioonilise filmi ülesehituse, kuid vaevalt see seeria fänne eriliselt morjendab.\nNimelt on seeria seitsmes sissekanne "Cult of Chucky" ennekõike järjelugu või episood filmisarjast. See vast tema suurim nõrkus ongi – eraldiseisva teosena ta tervikut ei moodusta. Iseenesest poleks sellest lugu, kuna viimasel ajal tuginevad kinofilmidki (mõelge näiteks "Näljamängude" viimastele peatükkidele) sarjalikule põhimõttele, kus üks film ei alusta süžeeliine ega ka lõpeta neid, jättes fännid järge ootama, kuid "Chucky" seeriaga on pisut teisiti.\nNimelt pole väikese kaliibriga õudusfilmide seeria korral sugugi nii kindel, et järg üleüldse tuleb – ning kui tulebki, siis kes teab millal. "Cult of Chucky" jaoks läks aega neli aastat ning vaevalt järgmine kiiremini valmis saab – seetõttu on ebaviisakas filmi kaua oodanud fännide suhtes jätta neile filmi lõppedes sisuliselt tühjad pihud.\nAga olgu, oletame hetkeks, et "Chucky 8" on juba eeltootmisel ning ilmub 2018. aasta oktoobris. Sellisel tingimusel on "Cult of Chucky" üks pagana vinge ja pöörane trip, mis viib Chucky kohtadesse, kus ta veel kunagi käinud pole (seda tegelikult nii otseses kui kaudses mõttes).\nSee on 1988. aastal alanud filmisarja kohta hullumeelselt uuenduslik ja värske, säilitades siiski seeriale omase tunnetuse, õuduse ja koomika suurepärase tasakaalu. Erinevalt näiteks tulevast "Halloweenist" või "Terminaatorist" (peaksid ilmavalgust nägema vastavalt järgmisel ja ülejärgmisel aastal) ei salga "Child's Play" seeria ühtki oma varasemat sissekannet maha – risti vastupidi! Viiteid jagub liialdamata igale osale ning tagasi on ka esimese ja teise filmi peategelane Andy Barclay kunagise lapsnäitleja Alex Vincenti kehastuses. Teist nii tihedalt seotud õudusfrantsiisi pole veel kohata õnnestunud.\nKui "Cult of Chucky" lõppenuks ammendavalt või vähemasti mõõdukalt ootamatult, poleks mul midagi kritiseerida. See on meelelahutuslik, verine ja ootamatult nutikas õuduslugu seerias, mille keskmes on ropu suuga ja kentsaka väljanägemisega tapjanukk – mida siit ikka peale loominguliste mõrvastseenide, ägedate lausete ja hullumeelsete ideede oodata?\nSealjuures ollakse eeskujuks otse-videole-žanrifilmidele üleüldiselt – pole tingimata vaja suurt eelarvet ja stuudiot, et midagi vinget teha. Fänni õudukaisu täidab "Cult of Chucky" ära, iseasi kas päris neljaks aastaks...\n"Cult of Chucky" on saadaval Netflixi vahendusel.


Õiguskantsler: alkoholiaktsiisi täiendav tõus on põhiseadusevastane - Äriuudised - Majandus24.ee\nÕiguskantsler: alkoholiaktsiisi täiendav tõus on põhiseadusevastane\nLisatud ministrite kommentaarid!\n17. veebruar 2017 14:46\nÕiguskantsler Ülle Madise. | FOTO: Mihkel Maripuu\nÕiguskantsler Ülle Madise avaldas seisukoha, milles kuulutab alkoholiaktsiisi täiendava tõusu põhiseadusega vastuolus olevaks, sest täiendava aktsiisitõusu otsusega rikuti õiguspärase ootuse põhimõtet.\nÕiguskantsleri seisukoht on, et 19.12.2016 vastu võetud tulumaksuseaduse, sotsiaalmaksuseaduse ja teiste seaduste muutmise seadus tuleb viia kooskõlla Eesti Vabariigi põhiseadusega.\n«Selle seadusega muudeti 15.06.2015 vastu võetud sotsiaalmaksuseaduse, tulumaksuseaduse ja teiste seaduste muutmise seadust, tõstes lahja alkoholi aktsiisimäärasid varem seadusega ette nähtud graafikust kiiremini. Riigikogu oli 2015. aastal kasutanud reguleerimistehnikat, mis andis aastateks 2017 ja 2018 ettevõtjatele lubaduse aktsiisimäärasid mitte tõsta. Järgmised korralised riigikogu valimised on aastal 2019, tõenäoliselt sellepärast osundati aktsiiside täiendava tõstmise võimalusele pärast aastat 2018. Tähtajalist lubadust murdes rikuti põhiseaduse §31-s sätestatud ettevõtlusvabadust koosmõjus põhiseaduse §10-st tuleneva õiguspärase ootuse põhimõttega,» väitis Madise.\n«Demokraatia põhimõttest tuleneb, et uuel Riigikogu enamusel on õigus muuta varasemaid poliitilisi prioriteete. Nii on tänane enamus otsustanud suurendada madalat ja keskmist palka teenivate inimeste sissetulekut ning on arusaadav, et selleks on vaja finantsvahendeid,» sõnas õiguskantsler, lisades, et teatavad maksumuudatused poliitilise kursi muutumisel vältimatud, sest enamik riigi tulusid tuleb maksudest.\n«Siiski on uuel Riigikogu enamusel erinevaid võimalusi maksutulude suurendamiseks ning ka oma plaanide ajatamiseks, et ühelt poolt oleks rakendatud poliitiline prioriteet, aga teisalt kaitstud ka inimeste põhiõigused. Üldjuhul tulebki vältida tulu saamist viisil, mis nõuab isikutele antud lühiajaliste tähtajaliste lubaduste murdmist. Samale seisukohale on asunud ka Riigikohus kaevandustasude lahendi punktis 72,» selgitas Madise.\n«Arvestades, et ettevõtjatele oli antud tugev tähtajaline lubadus, et 2017 ja 2018 aktsiisimäärad ei tõuse, on selle ennaktõus neil aastatel lubamatu. Seadusandja ei ole ka näidanud, et muul viisil ei ole tal poliitiliste prioriteetide rakendamiseks võimalik aastatel 2017 ja 2018 tulu saada. Lisaks sõltub alkoholi aktsiisimäärade tõusust saadav tulu paljus ka naaberriikide aktsiisipoliitikast ning inimeste ostuharjumuste võimalikust muutusest, ega ole seetõttu kindel,» lõpetas õiguskantsler Riigikogu esimehele Eiki Nestorile adresseeritud kirja.\nLoe Madise täispikka pöördumist siit.\nSester: analüüsime õiguskantsleri seisukohta\nRahandusminister Sven Sester ütles, et õiguskantsler ei näe vastuolu mitte selles, mida valitsus on teha soovinud, vaid selle tegemise viisis ehk peamiselt selles, kas riik saab teha muudatusi seadusega paika pandud aktsiisitõusudes.\n«Lahja alkohol on Eestis olnud maksustatud suhteliselt madalamalt kui kange alkohol ning maksumäära tõstmine vähendab seda erisust. Ka õiguskantsler tõi välja, et alkohol on Eestis üks suurimaid tervisekahju põhjustajaid,» ütles Sester.\n«Samas juhib õiguskantsler tähelepanu aga ka sellele, et selline ette paika panemine ise pole hea praktika. Tegemist on seega küllaltki vastuolulise ja juriidiliselt nüansirohke teemaga. Me analüüsime õiguskantsleri argumente ning sõltub riigikogu otsusest, kas see küsimus jõuab riigikohtusse,» lisas Sester.\nOssinovski: aktsiiside tõstmiseks on kaalukad põhjused\nTervise- ja tööminister Jevgeni Ossinovski ütles, et loomulikult mõjutab alkoholiaktsiisi varasemalt kokkulepitust kiirem tõstmine alkoholitootjate tegevust negatiivselt ning võib vähendada nende kasumit. «Küll ütleb seadus, et riigil on õigus tulevikus rakenduvaid alkoholiaktsiisi määrasid muuta kui selleks on kaalukaid põhjusi,» lisas ta .\nTa märkis, et aktsiisipoliitika tegelike eesmärkide osas on õiguskantsler jõudnud valitsusega täpselt samale seisukohale – alkohol on meil üks olulisemaid tervisekahjude põhjustajaid ning alkoholi tootmisele, müügile ja tarbimisele piirangute seadmine on seetõttu vajalik.\n«Alkoholihinna tõstmisel on tõendatult oluline mõju alkoholikahjude vähendamisele ühiskonnas. Käesoleval juhul kaaluvad rahva tervise huvid üles alkoholiga seotud ärihuvide riive,» märkis minister.


Pärnu melanhoolne punk ärkab ansambli John Stuart Milliga taas ellu - Kultuur - Pärnu Postimees\nPärnu melanhoolne punk ärkab ansambli John Stuart Milliga taas ellu\nJohn Stuart Mill sai alguse Sütevaka koolibändina aastal 2005.\nAastal 2015 kirjutas luuletaja Andres Aule pärnakas Heiko Leesmendile kirja, milles teatas, et kuulab ansambli John Stuart Milli lugusid. Seda siis, kui bänd enam tegelikult ei tegutsenud. Aule sõnad andsid muusikutele aga tõuke kutsuda sõbrad kokku ja nii nad korraldasid eelmisel aastal vana aja mälestuseks kontserdi.\n“Tugevalt alahindasime publiku huvi selle bändi muusika vastu ja nii ei mahtunudki inimesed Karusselli poe prooviüritusele,” meenutas Leesment, kes praegu on aktiivne kollektiivis Sibyl Vane. Nii lepiti kokku, et uuel aastal kohtutakse taas. Sütevaka koolibändina alustanud ansambel astub homme kultuuriklubi Tempel lavale.\nMelanhoolse pungi kooslus John Stuart Mill nägi ilmavalgust 13 aastat tagasi. Kodulinna bändi tegemistesse panustasid seitsmeaastase tegutsemisajaga kooli viie lennu vilistlased. Kokku mängiti 16 eri koosseisus. Homme esindavad tollal ja siiani paljude seas armastatud bändi Märt Niidassoo, Leesment, Marie Pärkma ja Erkki-Siim Kalbus.\nEsitusele tulevad ainult vanad palad ehk laulud, mis eakaaslastel ja austajatel siiani meeles. “See on nostalgiline õhtu kõigile, kes mäletavad meie muusikat ja tunnevad sellega sidet,” tõdes bassist. Samuti pole välistatud, et 50 muusikust, kes bändi tegevuses osalesid, nii mõnigi üllatusena lavale astub.\nÕhtule lisavad värvi Kilingi-Nõmme pungikollektiiv Rivaalid ja Leedu ansambel Timid Kooky.


Nils Niitra: kutsu pagulane teed jooma - Tänane leht\nVaherist saab ilmselt Partsi kabinetijuht (2)\nPertelsoni võlgadest vabastamine selgub nädala pärast\nPärnu korteriühistu tõkestas naabrite tee (1)\nBeebitarvete müüja osutus sõjaväeluurajaks\nEurovisioon on varjutanud sõja\nEestlase pilt võitis ajakirja Nature teadusfotode konkursi\nKindralmajor Kiili kandideerib UNTSO juhi kohale\nMadise: poliitreklaami piirang on vastuolus põhiseadusega\nEesti lühiuudised 9.05 MAJANDUS\nEttevõtte sõnul takistab inspektsioon börsile minekut\nKohus ei rahuldanud Leedo kahjunõuet\nEndine Estonian Airi juht läheb tööle Nordicasse\nMajanduspoliitika vajub vaikselt vasakule (2)\nGoogle ja Uber peavad sõda isesõitvate autode tuleviku pärast\nRatas soovib LNG-terminali Eestisse, Skvernelis Leedusse (1)\nAlexela avab terminali seitsme aasta pärast MAAILM\nBoko Haram vabastas 82 koolitüdrukut\n«MacronLeaks» jäi endiselt mõistatuseks\nMacronil seisavad ees pingelised päevad ARVAMUS\nHelir-Valdor Seeder: «avatud rahvuslusega» veiderdame siis, kui maailmavaade hägustub (7)\nKaia Iva: IRLi konservatiivsed väärtused peaks olema usaldusväärne valik (9)\nMihkel Mutt: Prantsusmaa andis Euroopale ajapikendust (5)\nNils Niitra: kutsu pagulane teed jooma (17)\nJuhtkiri: vasakule vaat! (13)\nPostimees 1937. aastal: Soome nõuab Tallinna lennuväljale valgustust\nMart Raudsaar: lamemaalaste lolluse vaba levik on vabaduse hind (10) KULTUUR\nHans Platzgumer: kodumaa, millesse kinni jäädakse, on alati ängistav (2)\nEsiteks – kuni lõpuni välja\nPrima Vista pakub kuus päeva kestvat kirjandusorgiat (1) SPORT\nVõrkpallikoondis suurte mängude eel: kas pusle suudetakse taas kokku panna?\nRangluu murdnud Kelly Sildaru: olen selliste asjadega arvestanud\nTartu Tammeka peab täna tõestama, et neil on tõsi taga TARBIJA\nKaasava eelarve ideed: nudistide rannast kuni Tartu vaimu õhupallini\nTselluloositehase planeerijaid tabas tartlaste kriitiliste küsimuste rahe (3)\nTammekal seisab ees senise hooaja tähtsaim mäng\nRiigi plaan: erikoolid jäägu omavalitsuste pidada (1)\nEmajõelinn saab peagi pakendivaba kaupluse\nKaunase muusikateatri juht kaitseb uut ooperitõlgendust\nTartu – kas eestvedaja või järelsörkija? Meelelahutus\nNils Niitra: kutsu pagulane teed jooma\n8. mai 2017, 18:00\nNils Niitra FOTO: Sille Annuk\nKui keegi hakkab jälle rääkima Eestisse maabuvatest pagulaste hordidest, ütlen tavaliselt, et muretsemiseks pole vähimatki põhjust: meie riigil on maailma parim immigratsioonivastane poliitika. Euroopa ees teeme näo, et hoolime, valime siis välja mõnisada araablast ja toome nad siia. Seejärel tagame neile mõneks ajaks maksumaksja kulul viletsa elatustaseme ja näitame iga keharakuga, et nad pole siia oodatud.\nEelkõige mõistame nad täielikku üksindusse, mille tagajärjed, nagu oleme juba näinud, on lausa suurepärased. Milleks meile üldse EKRE, tekib küsimus.\nNeed, kes ei muutu enne vägivaldseks ega satu politsei vaatevälja, lasevad siit jalga nii ruttu kui vähegi võimalik, sest Eesti on neile üks õudne maa. Lugejale teadmiseks, et olen ise araablaste Eestisse vastuvõtmise vastu, sest isegi kui keegi neist peaks siin kõige kiuste kohanema, kinnitab erand reeglit.\nAga mis mind häirib, on üks peegeldus, mida me näeme, kui kohmetunud ja murelik pagulane meile otsa vaatab. See on eestlase peegeldus. Ja siis hakkab järsku kuidagi vastik ja ebamugav.\nOlla teatud immigratsioonivoo vastu on üks asi – sellele võivad olla ratsionaalsed põhjendused, muuhulgas soov säästa nii sisserändajaid endid kui põliselanikkonda. Hoopis midagi muud on olla vaenulik ja tõrjuv inimeste suhtes, kes on juba rahvusvaheliste kokkulepete tulemusena kohale jõudnud. Sest siit saab alguse märksa eksistentsiaalsem küsimus: millised üldse oleme meie, eestlased? Kas me oleme külalislahke rahvas, kes toetab siia sattunud hädalisi? Või kamp ksenofoobseid ja kaledaid vennikesi? Me oleme nad üle riigi laiali paisanud ja loodame, et pagulased kohanevad Eesti ühiskonnas, aga kuidas saavad araablased integreeruda, kui neist hoitakse eemale nagu katkust?\nMeedias on kestnud juba paar aastat lõputu arutelu selle üle, kas ja keda võtta, sest teoretiseerimise alal on eestlased tugevad. Praktika jätab kohutaval kombel soovida. See, et omavahel kraaklevad mittetulundusühingud on määratud riigi poolt nii mugavalt pagulastega tegelema, ei vabasta igaüht meist kohustusest olla inimlik ja külalislahke. Aga ma loen, et enne ühes pagulasperes juhtunud suurt õnnetust pöördus tolle pere naispool võhivõõra naabri poole ja soovis temaga lihtsalt rääkida. Tal lihtsalt polnud kedagi, kellega kõneleda, aga vestlus naabriga jäigi ära. Loen, et pagulastel on meie riigis keeruline tööd leida, et neil on ärevushäired ja muud tervisehädad, mis tingitud stressist.\nÄkki hakkaks inimlikuks? Loodaks vähem riigile ja MTÜdele ning kõnetaks saabunuid? Kui naabermajas või -korteris elab pagulaspere, kutsuks ta külla ja pakuks tassikese teed? Annaks oma telefoninumbri – kui on mingi mure, siis helistagu. Tutvustaks maad ja kombeid. Usun, et suhtlus sedavõrd eksootiliste uusasukatega on rikastav ka eestlasele endale. Lõpuks tekiks ehk ka meeldiv võimalus vastata küsimusele, kes on eestlane.


Lindsey Adelmani stuudio pikendab MAK-i keskuse residentuuri 2020. aastani\nValgustidisainer pikendab oma aega läänes ja avab sel nädalal müügisaali kahepäevaseks avatud uste päevaks\nNew Yorgis asuv valguskunstnik Lindsey Adelman pikendab oma laienemisega oma aega läände tema elukoht MAKi kunsti- ja arhitektuurikeskuses. Tema uuendatud elukoht kestab nüüd kuni 2020. aasta novembrini. Laiendus kujutab endast stuudiole heldemat ajakava MAK-i keskusega edasiseks koostööks, samas on tal ka suuremad võimalused luua programmeerimine vastavalt Rudolph Schindleri Mackey korterite esteetikale ja ajaloole, kus asub tema ajutine müügisalong.\nPriscilla Fraser, filmi direktor MAK keskus, väljendas entusiasmi residentuuri pikendamise ja selle võime üle külastajaid kaasata. "Oleme partnerlusest vaimustuses," ütleb Fraser. "Adelmani installatsioon täiendab loomulikult Schindleri jõupingutusi vajaduse kunstilise potentsiaali valgustamiseks."\nAdelman näeb laiendust ka kui võimalust uute projektide väljatöötamiseks. "Schindleri arhitektuuris elamisega võib üsna harjuda," ütleb ta. "Valgustuse eksponeerimine on meile tõesti ideaalne kontekst ja kliendid näivad külastustest väga rõõmu tundvat."\nKuigi ruum on avatud ainult kokkuleppel, nagu ka tema muud müügisalongid New Yorgis ja Bostonis, on ka Adelman kavatseb korraldada 8. – 9. maini avatud uste päeva, et külastajad saaksid tubades ringi liikuda ja teda kogeda loomingut. Praeguste väljapanekute hulka kuuluvad hargneva ketta lühter, klambrivalgustid ja oksasõlmede klastrid.\nSalong on avatud kella 11–17. aadressil 1137 South Cochrani avenüü.


Kiirus tapab | Toimingud - 2019\nAvaldatud: Toimingud • Vaatamisi: 15397\nKaks uut raamatut, mida mõlemad on arstid kirjutanud, vaatavad, kuidas arstid patsientidega suhtlevad.\nKiirus tapab. Palju saavutatakse, kui süda-kopsu möödasõidu aeg on lõigatud. Kiiremad kolonoskoopiad ei ole hea. Me kõik teame, et näoaja pikendamine patsiendiga ei ole hea. Arstid, kes vaatavad arstide praktiseerimist ja patsientidega suhtlemist, kirjutavad kaks uut raamatut, mida arutati teisipäeval Washington Postis. Selle artikli on kirjutanud Columbia ülikooli Mailmani rahvatervise kooli professor Barron H. Lerner (mul on seal kraadi).\nGroopmani töö, millest mõned on varem avaldatud The New Yorkeris, väidab, et see, kuidas arstid diagnoosimise ja otsuste tegemise kohta käivad, võivad sageli põhjustada vastamata diagnoose. Arstid kannatavad konkureerivate jõudude poolt - kiirus, et maksimeerida patsiendi voolu ja sissetulekut, piirata diagnostiliste vahendite kasutamist patsientidele, kellel on tõenäoliselt seda, mida otsite, ja et oleks võimalik ennustada, millistel patsientidel on ebatavalised puuduvad sümptomid. Olen varem kirjutanud, kuidas lennundustööstus on teinud suuremat tööd ohutuse parandamiseks, töötades selle nimel, kuidas kabiinimeeskonnad lennukeid lendama. Arstide jaoks on tehtud patsiendi intervjueerimise tehnikaid, millest osa on vastu võetud Kaiseri süsteemis.\nMa vaatan sellist uurimistööd ja eksamit kui vahendit praktika tõhustamiseks ja tõhususe suurendamiseks. Liiga paljud arstid - sealhulgas üks või kaks, keda olen isiklikult näinud - kiirendavad külastust, räägivad kiiresti ja kiirustavad kohtumist. See ei ole vastus - vastus on tehnikate väljatöötamisel, et pääseda patsiendi mureküsimustesse, tuvastada ja tegeleda küsimustega peaks puudutab patsienti ja patsiendi lahkumist tegevuskavaga, mida nad tegelikult järgivad. Peaaegu 2 triljoni dollari võrra aastas oli meil parem näidata palju tööd, mida arstid teevad iga päev.\nVideo: Fastk - kiirus tapab 2015 remix


praegune kellaaeg 31.07.2021 04:33\n22.11.2019 14:51 Windows 7 tugi lõpeb 14. jaanuaril, vanemad arvutid võivad jääda turvauuendusteta\nJaanuaris lõpetab Microsoft turvauuenduste ja tugiteenuste osutamise ka Eestis levinud operatsioonisüsteemile Windows 7 ja lisaks ka serverirakendusele Server 2008. Rakendused töötavad küll edasi, kuid uuendusi enam ei tule ning aegunud rakenduste kasutamine tähendab kasutajate jaoks suuremat turvariski - aina suuremat, kuna aja jooksul võidaks leida aina uusi turvaauke, mida keegi enam ei lapi.\nLoe edasi: https://www.am.ee/Windows-7-tugi-lopeb\nKas vanad uuendused, mida pole veel peale lasknud, on peale nimetatud kuupäeva jätkuvalt saadaval või korjatakse need ka maha?\nScott, Kõik seni väljastatud uuendused jäävad ülesse. Muudatus puudutab ainult uuendusi pärast 14.01.2020 kuupäeva. Kuigi olen üsna kindel, et firmadele ja erandkorras (nt mingi suurem pahavara levima hakkab vms) ka üldiselt väljastatakse uuendusi järgmised 3 aastat pärast seda kuupäeva. Ehk siis kuni 14.01.2023 saab Win7 mingil kujul veel turvauuendusi.\nPõhjus on selles, et firmad saavad osta lisatasu eest toe kas 1, 2 või 3 aastaks veel ja olen üsna kindel, et see sisaldab ka uuendusi.\nIseasi kuidas eraisik neid uuendusi peale laseb. Tõenäoliselt tulevad need jätkuvalt .msu pakettidena aga nende hankimiseks tuleb teatud risk võtta, sest MS neid otse pakkuma ei hakka.\nOletamise asemel võiks julguse kokku võtta ning Google & MS-i lahti teha.\nKõik puust ja punaselt firmadele lahti selgitatud - kes saab ja kes ei saa.\nNing kes saab siis milliste rahade eest saab.\nKaks pilti sellest ametlikust jutust:\nLink ise siis neile kes ise otsida ei viitsi või ei oska otsida...\nApplies to: Windows 7Windows 7 Enterprise ESUWindows 7 Professional ESU\nSellega seoses lõpeb ka ID-tarkvara tugi windows 7-le. Kas seda kuupäeva on ka kuskil välja öeldud?\nKui kedagi peaks huvitama siis võiks proovida:\n24.11.2019 17:40 Re: Windows 7 tugi lõpeb 14. jaanuaril, vanemad arvutid võivad jääda turvauuendusteta\njooksul võidaks leida aina uusi turvaauke, mida keegi enam ei lapi.\nminul on töös veel vägagi eksootilised masinad, nagu 2003, nt4 terminal, winn95 jne. sest kui asi töötab, siis ta töötab ja täidab oma ülesannet. mis puudutab turvaauke, siis windows ongi üks suur turvaauk, ja mida versioon edasi, seda suuremaks põhjatumaks auguks see muutub. 10 on pmst juba kuristik, ei taha mõeldagi, mis käkk see järgmisena tulla võib.\nNo aga kui masin ka Windows 10-ne nö välja veab siis soovitab W7 võtmega uuem versioon peale lasta... Kuna W7-t oli mingi aeg võimalik tasuta upgradeda siis on võimalik ka antud hetkel uuemat W10-t kasutusele võtta - ainult selle erinevusega, et hetkel toimib vaid "puhas" install. Vanemale arvutile soovitatav korraga ka ssd paigaldada - saate mõne aastakese veel edukalt masinat kasutada... Aga jah toimivad veel endalgi nii W2k kui W98SE masinad (see viimane küll internetti ei tarbi)\nMeil haiglas tiksub pool osakonda kahetuumaliste Celeronide ja Windows 7 peal. Olen toe lõppemise osas positiivselt meelestatud; ehk uuendatakse lisaks tarkvarale ka riistvara.\nEt microsoft kinkis kõigile win 7 kasutajatele tasuta win 10? Piiratud aja jooksul oli võimalik tasuta upgradeda win 10-le ja siis sai uue legaalse digitaalse võtme. Peale seda võimalik clean install digitaalse võtmega.\nKes vaevus lugema siis paar posti üleval pool.\nOn ikka veel võimalik aga mitte nii lihtsalt....\ntäpselt nii nagu ka wex andis juhised, olen viimase paari kuu jooksul oma kümmekond masinat ära uuendanud - kõigil peal tiksumas W10 v1909 versioonina!\nMul ka sama - hunnikute kaupa seitsmelt kümnele üle viidud. Vaid vahel harva on riistvara nii kusine, et tuleb muu lahendus leida (st. poodi minna)\nhuvitav kas arvutis midagi teha ka kannatab, kui 10 selga panna, mingi kahetuumaline mis xpeega koos oleks nagu rakett kukkus 10 nega lausa kooma, mälu poolteist giga (xp 125m) läinud, prose vehkis 10 minutit midagi teha, jne jne. ühesõnaga rämps.\nPeale seda, kui olen sugulaste uutel arvutitel win10 seadistanud ja sealjuures kõvasti kirunud ja päevi aega kulutanud, siis plaanin enda masinad Win10-st nii kaua eemal hoida, kui võimalik.\nPeale seda, kui olen sugulaste uutel arvutitel win10 seadistanud ja sealjuures kõvasti kirunud ja päevi aega kulutanud, siis plaanin enda masinad Win10-st n kaua eemal hoida, kui võimalik.\nNo Su enda masinad (profiilis i7 ja i5) jooksutavad W10 küll kenasti ära...\nC2D ülemise otsa masinad, millel vähemalt 4GB ram-i jooksutavad SSD-ga W10-ne ära aga mingisugusekski mängimiseks peaks vähemalt GTX 1050 või samaväärne Radeon sees olema. Tuttava masinal sai proovitud (E8500)! Siiski nii c2d kui ka esimese ja teise põlvkonna i3-ed, i5-ed või i7-ed jäävad nüüdseks juba vanakooli masinateks.\nsilicoid: küsimus pole perfis, vaid et mulle üldse ei meeldi Win10 GUI ja seadistamine.\nJa aina rohkem selliste probleemide otsa satud. Peagi ei tee keegi enam muud tarkvara ka mis W7 peal toimiks.\nAinult UI pärast mitte upgradeda on ikka päris naljakas. Palju sa seda OSi UId üldse näed? See ei ole tõesti kõige õnnestunum. Kuid ei midagi katastroofilist. Ja no väga harva kui üldse selle UI'ga kokku peab puutuma. Kasutad ju ikka rakendusi millega midagi teha on.\nmasinad Win10-st n kaua eemal hoida, kui võimalik.\nka esimese ja teise põlvkonna i3-ed, i5-ed või i7-ed jäävad nüüdseks juba vanakooli masinateks.[/quote]\nSiin on asjast natuke valesti aru saadud, OS-I kontsept ei ole mitte see, et teda peab olema hästi palju ja kui mul on 128x16 prosetuuma, siis pisvinn võib seal vabalt laamendada - ei arvuti ja süsteem on ikka ennekõike mu enda huvde (rakenduste) töötamiseks. st võtma minimaalselt ressurssi ja hakkama saama minimaalse konfiga, isegi kui vaja on tuumateadust teha. ms pisvinni ülesehitus on juba algusest saati kööbakas, ja hilisemad versioonid sisaldavad täpselt neidsamu vigu pluss siis nendele vigadele on külge poogitud üüratult suur hulk rämpsu + mingisugused lakkamatud pingutused shelli tuunimisel, mis lõpeb arusaamatu käkiga - kuid ressurssi võtab mehemoodi. töö tegemise kiirus ja funktsionaalsus aga vastupidi kannatab. - w10 puhul on see muutunud pea olematuks. viimane funktsionaalseim on 2000\nTeise poolega nõus, esimesega on pigem nii, et ega praktiliselt ei kasutagi start menüüd. Enimkasutatav kraam on taskbarile pinnitud ja muu leiab "Win" vajutades ja kirjutama hakates kiiremini. Start-nuppu ma kasutan hiire paremaga palju rohkem kui vasakuga (kui win+x asemel on mugavam hiirt pruukida). Classic shell'i ja muid analooge sai proovitud, kui Win 8 oma tüütu start menüüga tuli, peamiselt teistele soovijatele installides. Hetkel ei näe pointi ise pruukida. Kasutusharjumus on muutunud. Win+X > us/uu/ur on ka juba nii käe sees.\nTuli täitsa lambist meelde, et ma kolisin 2017 kevadel isikliku lauaka 7-lt 10-le. Läpaka paar kuud hiljem.\nMa ei oska öelda kas W10 start menüü on kohutav või mitte. Ma pole seda iialgi kasutanud. Kõik leiab üles stiilis vajuta "win" nupp ja siis kirjutad "device manager" näiteks. Või "environment variables".\nKasutan maksimaalselt kümmet programmi, mis on ilusti desktopil. Igapäevased programmid on pinnitud tarkbarile. Ja kui on erakordne juhus ja vaja kord aastas mingit imeprogrammi kasutada siis jällegi win nupp ja "imeprogramm".'\nW7 kasutajad aidake mõista, miks W7 startmenüü vajalik on? Tooge konkreetseid näiteid mida start menüüst igapäevaselt taga otsitakse.\nUudised » Tarkvara ja arvutimängud » Windows 7 tugi lõpeb 14. jaanuaril, vanemad arvutid võivad jääda turvauuendusteta mine lehele 1, 2, 3, 4 järgmine


Lennujaam valmistub Schengeni piirirežiimiks üleminekuks\nMärtsi teises pooles lõppevate ehitustööde käigus tehakse läbimurre praeguse terminalihoone ja valminud juurdeehituse vahele. Märtsi lõpus läheb Tallinna lennujaam üle Schengeni piirirežiimile ning siis hakkavad kõik lennud väljuma terminali uuest osast.\nPraeguse reisiterminaliga ühendatakse uus, 200 meetri pikkune ja 27 meetri laiune kõiki väravaid ühendav galerii, mille üheksast reisijasillast võetakse esialgu kasutusele kolm.\nSamaks ajaks valmib 27 check-in-laua ning moodsa pagasikäitlussüsteemiga lennuregistreerimisala. Uues terminaliosas leiavad koha ka kaks söögikohta ja neli kauplust.\nReisiterminali laiendamine on üks etapp Tallinna lennujaama arendusprojektist, tervikuna saab terminal lõpliku kuju tänavu suvel. Tööd jätkuvad aprilli alguses, mil reisijatele suletakse pääs teisele poole turvakontrolli jäävasse hooneossa, kuhu ehitatakse uus kaupluste kompleks.\nArendusprojekti lõpuks lisandub Tallinna lennujaamale 14 000 m" tegevuspinda, kasvatades uue lennujaama senisega võrreldes kaks korda suuremaks.\nLennujaama arendustööd algasid läinud kevadel, seni on uuendatud nii lennuliiklusala kui ka avatud esimene terminali juurdeehitus.\nTallinna lennujaama reisiterminali arendamise ja lennuliiklusala rekonstrueerimise projektide valmimisaeg on tänavu suvi, projektide kogumaksumuseks kujuneb ligi 1,2 miljardit krooni, millest 830 miljonit krooni moodustab Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondi kaasfinantseering.


Toetusfond ootab stipendiumitaotlusi\nNew Yorgis ligi 50 aastat tegutsenud Eesti Üliõpilaste Toetusfond võtab stipendiumitaotlusi vastu 2002/2003. akadeemiliseks õppeaastaks. Poole sajandi jooksul on toetusfond toetanud majanduslikult enam kui tuhandet eesti üliõpilast Ühendriikides, Eestis ja mujal maailmas. Käesoleval õppeaastal on toetusfondil üle saja stipendiaadi. Fondi töö teevad võimalikuks Ameerika väliseestlaste heldekäelised ...\nek 09.01.2002 Loe edasi\nRiigipea ja kirikupea arutasid koostöövõimalusi\n3. jaanuaril kohtusid Kadriorus president Arnold Rüütel ja EELK peapiiskop Jaan Kiivit. «Arnold Rüütel on alles lühikest aega presidendiametis ja neljasilmakohtumisi meil pole olnud,» selgitas kohtumise põhjust presidendi käesoleva aasta esimeseks külaliseks olnud Jaan Kiivit. «Huvi oli kõnelda ka regulaarsest ühenduse pidamisest vastavalt vajadusele ning soovida talle alanud aasta puhul õnnistatud uut ...\nÄra tunda ja ära tuntud saada\nKeda iganes Jumala Vaim juhib, on Jumala lapsed. Rm 8:14 Üks uue aasta esimesi, laiast ilmast pärit uudiseid kõneles värskest leiutisest, mis kujutab endast uutmoodi valedetektorit. Lihtsustatud selgituse järgi tabab aparaat inimese valetamiselt, tehes kindlaks, kui inimene hakkab oma vale pärast punastama. Leiutise tähtsust rõhutati teadaandes seoses maailmas muutunud oludega, kus enam ei aita inimeste pagasi kontrollimisest ...\nSulase amet ja ettekujutuski sellest on jäänud unustusse ning kirjanikud ja ajaloolased näivad olevat ainsad, kellel usutakse olevat säilinud või siis lausa `uusmanatud' ettekujutus sellest meie jaoks kadunud ametist ja eluviisist. Praegu on amet ja eluviis teineteisest parasjagu lahus, nii et ameti muutumisega eluviis muutuda ei pruugi. Seepärast tähendab Jumala sulasest lugemine ka enda tagasilugemist sulaste ja isandate unustatud ...\nTallinna vanim eestikeelne kogudus on töötanud Pühavaimu kirikus juba 1531. aastast. 19. sajandil siirdus osa kogudusest Püha Johannese (Jaani), Kaarli ja Toomkirikusse. Pühavaimu kirik jäi tühjaks kümneks aastaks (1867-1877), ainult raehärrade jumalateenistused toimusid edasi. 1877. aastal asutati Pühavaimu kirikus kingsepp Agasilla ja kohtuteener Wenderi poolt uus eesti kogudus, mis eksisteerib tänase päevani ja ...\nJeesuse sõnadega «Tulge minu juurde kõik, kes olete vaevatud ja koormatud, ja mina annan teile hingamise» kutsume me pihilisi altari ette. Põhjendus selleks kõlab: «Sest minu ike on hea ja minu koorem on kerge.» (Mt 11:28-30) Need sõnad kostku ka uue aasta algul. Need on mõeldud otseselt ja igale tulijale kogetavalt: Jeesuse ike on hea ja tema koorem kerge. Seevastu tavaliselt mõistetakse iket raske koormana, mis on ...\nOlla lootuse saareks kesk elu torme…\nKuressaare Laurentiuse koguduse hoovimajas avas 21. detsembril 2001 uksed laste varjupaik Laurits, mis on mõeldud eelkõige perevägivalla all kannatavatele lastele ja emadele. Varjupaik sai teoks koostöös koguduse ja kohaliku linnavalitsuse ning erinevate inimeste tegutsemise, palvete ja annetuste tulemusena. Vägev usk «Teie usk peab ikka vägev olema,» vangutas pead sõpruskoguduse õpetaja Rootsist, kes septembris kogudust ...\nLAULU LUGU – Oh lööge kannelt, mängijad\nPhilipp Nicolai (1556-1608) oli 1590ndate aastate lõpul luterliku kiriku vaimulikuks Unna linnas Dortmundist ida pool. Seal möllas tol ajal laastav katk. Neis murelistes oludes kirjutas Nicolai 1599. aastal hingekosutusliku raamatu «Freudenspiegel des ewigen Lebens» (Igavese elu rõõmupeegel), milles ta avaldas ka mõlemad tema loomingust kuulsaks saanud laulud - Nüüd paistab meile kaunisti (KLPR 56) ja Ärgake! nii vahid ...\nEesti on sekulaarne maa (enam sekulaarsemaks minna ei saa - võiks luulena jätkata), kirikus käib rahvast suhteliselt vähe, kuid Interneti-portaalist Delfi võib usuteemalisi arvamuslugusid lugeda sagedamini kui näiteks majandusteemalisi. Üks mu tuttav küsis kord portaalitegijatelt selle põhjust ja sai vastuseks, et rahva huvi usuteemade vastu on suur. Ilmselt sedasama suurt huvi silmas pidades reklaamib Eesti Ekspress ...


dr Buteiko ravihingamine | Kopsuhaigused | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - Kliinik.ee\n10:57 Write only if you are serious! ... 23.03. Write My Paper - EssayErudite.com ... 23.03. Punased punnid kõhul ja kubemepiirkonnas 23.03. Write My Paper - EssayErudite.com ... 22.03. Essay Writing Service - EssayErudite.com ... Loe foorumeid\nOma lugu jagab haruldase näo deformatsiooniga sündinud mees 5 nutikat nippi, kuidas trennijärgselt õgimist ennetada Vaktsiinipaanika? Leetritevastast vaktsiini tuuakse nappuse tõttu aina juurde Hädas kõrge vererõhuga? Söö seda maitsvat köögivilja OTSEBLOGI: Eestis hakatakse looma IT-lahendusi, et geenikaardi abil saaks ravimeid määrata (2) Väikelapse toitmisvead tekitavad väga kiirelt selle mineraalaine puudust Arstid kardavad, et ka kooli seksuaalharidus satub poliitikute rünnaku alla TÜ proviisoriõppe tudengid pälvivad stipendiumi põnevate uurimustööde eest\ndr Buteiko ravihingamine 17.07.07 / Kopsuhaigused\nOlen kuulnud, et Ukraina arsti Konstantin Buteiko hingamismeetod parandab kopsuhaigete olukorda. Kas Eesti arstid kasutavad seda meetodit? Kas ja kuidas oleks võimalik tutvuda selle meetodiga eesti või vene keeles?\nOlen vastuse eest väga tänulik.\nButeyko on hingamistehnika, mis koosneb erinevatest harjutustest, millega püütakse teadlikult vähendada hingamisekskursioonide sagedust ja sügavust. Praktiseeritakse seda Venemaal ja Austraalias ja Inglismaal, Eestis mitte. Põhineb teoorial, et hinge kinni hoidmise tulemusena saavutada bronhide lõõgastust. Sobib neile haigetele, kes kipuvad hüperventileerima ja kasutama ülemääraselt bronhilõõgasteid. Pole selle kohta piisavalt kontrollitud kliinilisi uuringuid, et tõestada toimemehhanismi ja efekti laiema kasutamise soovitamiseks.\nTere! Juba üle viie aasta olen vaevelnud hingamisraskuste käes. Diafragma ei liigu nii nagu ta liikus enne hingamise muutust ja kaebuste algust. Kahtlustan, et mul on diafragma paralüüs ehk hingamislihaste ...\nKõige lihtsam viis kindlaks teha diafragma liikuvust on teha rö-filmid sisse-ja väljahingamise faasis. Kui te pole seda veel teinud, siis soovitan just sellest alustada.\nKahjuks ei ole minul teie ...\nHingamisraskused ning südamerütmihäired\nTere! Pöördun Teie poole murega kopsudes. Peale lennukiga lendamist (möödas on 5 kuud), on mul tekkinud hingamisraskused ning südamerütmihäired, need ei esine pidevalt, pigem hooti. Rohkem on antud probleeme ...\nVabandan, et vastus on viibinud, aga olin mõnda aega ära. Kui olete olnud varem terve, siis on imevähe tõenõoline, et kopsutrombiga võiks tegemist olla. Üle 90% trombe pärineb alajäsemete süvaveeni tromboosist, ...\nTöötan ehitusel, kus puutusin ehitus koristusel kinnises ruumis kokku asbestiga. T66 seisnes tolmu imemises soojavee trassi torude vahelt kus tekkis palju tolmu ning mis hiljem avastades ...\nEsialgu ikka perearsti juurde, kes teeb esmase küsitluse ja esmatasandi uuringud. Kui olete olnud varem terve, siis ehk on vaid tolmu sissehingamisest tekkinud bronhide ülitundlikkusreaktsioon. Nii lühikese ...\nTere! Pöördun teie poole kuna ei oska enam miskit mõelda ja teha. 27.november 2014 tundsin hommikul kooli minnes kopsus suurt valu, raske oli hingata. Kuna kooli kõrval asub perearsti kabinett siis läksin ...\nValu tunnete seetõttu, et kopsukelme oli põletikust haaratud. Tavaliselt paranedes peaks ka valu järele andma ja tuimemaks minema, kuigi see võtab veidi enam aega. Haiguspilt võib immuunkomprimeeritud ...\nröga sees on veri\nröga sees on verd\nKui röga sees on verd, siis tuleb kOHE kopsuarsti poole pöörduda, sest põhjuse selgitamiseks on vajalikud mitmed lisauuringud.\nKöha on kestnud juba mitmeid kuid. Köhin ainult vajadusel kui vaja röga väljutada. Ei esine ühtegi muud sümptomit mids lugenud olen kopsu haiguste kohta. Tunnen end hästi. Põhjus mis muret teeb on kui ...\nEi usu küll, et bronhides midagi krõmpsuks. Valu võib olla seotud roietevaheliste närvidega, mis on külmetamisega ja köhimisega veidi ärritust saanud. Kuid kestnud köha selgitamiseks tuleb arsti poole ...\nhormonaalse astmaravimi mõju\nTere, minu küsimus puudutab Symbicort Turbuhaler 320 võimalikke kõrvalmõjusid. Olen ravimi tarvitaja ligi 15 aastat, mul on lapsepõlvest diagnoositud bronhiaalne astma. Enne regulaarselt mingeid ravimeid ...\nTänapäeva seisukoht on selline, et astma mitteravimine on kahjulikum kui ravimi võimalikud kõrvalmõjud. Olete olulises asjas veidi mitteõigel seisukohal. Teie astmaravimi sissehingatav kortikosteroid ...\nRindkere PA rö\nKuu aega esinenud raske sissehingamine. Perearst pani diagnoosiks depressioon. Lasin teha tasuliselt täis verepildi- korras kõik näitajad. Lasin teha ka röntkeni. Vastus: Diafr. kuplid ja basaalsed pleurasiinused ...\nKuna ise pole kopsupilti näinud, siis vastust tuleb võtta veidi kriitikaga, aga soovitan siiski kontrollida, kas lisavari on ikka summatsioon. Tavapilt väga täpset interpretatsiooni ei võimalda. Mõnikord ...\nTere. Mõni aeg tagasi põdesin ühepoolset kopsupõletiku. Kopsupõletiku sümptomid olid ühel õhtul palavik ja hiljem köha mis peale ravi alustamist kadus kiiresti. Väsimust, isutust, hingamisraskusi ei olnud. ...\nKui enesetunne on hea ja kopsupildil kõik korras, siis ma ei näe põhjust, miks te treeningutega alustada ei või. Ehk esialgu siiski, ärge rakendage maksimaalseid koormusi, mida tavaliselt olete harjunud ...\nUmbes nädal aega on mind vaevanud õhupuudus ja valu rinnus.Esineb ka minestustunnet . Õhupuudus ei olene füüsilisest aktiivsusest, esineb ka rahulolekus. Jaanuari lõpus käisin ka kardioloogi ...\nD-dimeeride tõus ei ole absloluutne kinnitus kopsuarteri trombembooliale, küll aga selle nn. mittetõusu esinemisel võib trombemboolia välja lülitada. Pöörduge kopsuarsti vastuvõtule, kes korraldab vajadusel ...


July 1, 2015 ~ arvustus\nNõmmel avati mõni aeg tagasi uus kohvik nimega Kardemon. Eelmisesse seal tegutsenud kohvikusse polnud ma vaatamata meie jaoks soodsale asukohale oma jalga kordagi tõstnud, aga kui sõbranna uues kohas ühel ilusal päeval einestamas käis ja oma kogemusi meiega jagas, otsustasime ise ka asja kohemaid ära proovida. Visuaalselt on kõik väga ilus ja põnev – mina kui suur detailipedant ja “trükisepede” hindan kõrgelt investeeringut kõiksugu ilusa disainiga siltidesse, logodega lõikelaudadesse ja ilusatesse menüüdesse (ärge peitke ilusaid menüüsid leti äärde nurka, kliendid ei näe neid ega saa neid sealt kätte, kui keegi teine leti ees seisab!). Kujundus ei ole ühe söögikoha juures mitte vähe oluline konstruktsioonielement ja sellega on Kardemonis igatahes vaeva nähtud. Interjöör on lihtne ning kena ja vanale, küllaltki inetute põrandaplaatidega ruumile on uue (Ikeast pärit) mööbliga värske ja mõnus ilme antud.\nNüüdseks oleme seal käinud kolmel korral ja võin öelda, et uue koha kõige suuremaks komistuskiviks on järjepidamatus. Kuna tegemist on Nõmmekate jaoks suurepärase lõunasöögikohvikuga, on tõenäoline, et kohta külastavad samad inimesed mitmeid kordi ja tekivad püsikliendid. Nagu meiegi. Esimesel korral saime toidu kõrvale fantastilist (kohapeal küpsetatud?) ciabattat ürdivõiga, teisel korral oli ciabatta hoopis teine (kehv) ja kolmandal oli tagasi ciabatta, aga mitte ürdivõi. Eelmisel korral juustuga galetti tellides oli pannkoogi peal garneeringuks hunnik fetat, seekord ei olnud fetat, aga oli potsikuke hapukoorekastmega. Kui sõbranna kohale reklaami tegi, kiitis ta suurepäraselt küpsetatud pardifileega salatit. Kui meie sinna läksime, et lõhesalatit süüa, oli selles sisalduv kala korrralikult kuivaks küpsetatud. Kolme (?) juustu galett. Tatrajahuga versioon oli omapärasem ja huvitavam, aga minu jaoks pisut võõras.\nH sõi eile uuest suvemenüüst valitud praetud marineeritud räimi. Mina kujutasin ette värskelt krõbedaks praetud räimi, aga tuli hoopis midagi muud. H ütles, et need on needsamad, mida poest karbiga osta saab ja võib-olla oli tal õigus. Värskest toorainest krõbe asi sobiks kohviku näoga igatahes paremini!\nIdee ning ambitsioon menüü taga on aga väga nutikas ja tervitatav. Menüüs on väga põnevad salatid, soolased ning magusad pannkoogid, supid (ka prantsuse sibulasupp!) ja muud säärased mõnusad ning kerged kõhutäied, mis on Nõmmel seni võimutsenud friteeritud pontšikute ja pubitoidu kõrval mõnus värskendus. Galetid on valmistatud gluteenivabast tatrajahust (aga saab nisujahust, kui tatrajahu on võõras ega maitse!) Lisaks on suve tervitamiseks ostetud sisse mõnusaid takeaway-topse, milles on võimalik endaga kaasa haarata mõnusaid smuutisid , külmi kohvijooke ja värskelt pressitud mahlu. Kõigil, kes hommikul Nõmme kaudu tööle, kooli või kasvõi suvel randa suunduvad, soovitan sealt läbi hüpata ja endale kohv või smuuti kaasa haarata, sest need on seal väga-väga head ja – olgem ausad – ka topsid on väga Instagramisõbralikud (höhö). E jõi Maasikaunelma nimelist maasika-keefirismuutit ja see oli parim maasikasmuuti, mida ma eales maitsnud olen. Suur oli ta ka – palusime ülejäänu põnnile topsiga kaasa anda. Anti. 🙂 Lastele on menüüs kanapasta ja pannkoogid toormoosiga (kui ma ei eksi). E’le maitseb sealne kanapasta väga ja ta sööb oma taldriku alati pikema jututa tühjaks. Mina sooviksin lastemenüüs näha veidi rohkem valikuid. Fakt on, et hea lastemenüüga on võimalik pered kohale meelitada ja kõik nende raha ära võtta. 😀 Miski pole lapsevanemale olulisem, kui rahulolev laps ja teadmine, et põnni rahulolu sündis maitsvast, tervislikust kõhutäiest. Kiidan väga otsust värskelt pressitud mahlad menüüsse integreerida – mina oma lapsele Aura värvitud suhkrujooke anda ei taha, aga värskelt pressitud vitamiinipomme ostan talle kasvõi mitu!\nReklaam, mille peale mina esimesel korral kohale läksin, oli sisuliselt laitmatu. Uus koht oli mu sõbratarile suurepärase mulje jätnud… kui teenindus välja arvata. Ka meie kogesime kohe pärast teda kohvikut väisates, et selles osas peab toimuma hüppeline areng, et koha mõnus potentsiaal ja tohutu ambitsioon asjatundmatu klienditeeninduse nahka ei läheks. Teoorias ei ole sellest ju midagi, kui lauad on pikalt koristamata (laudadest pole postituses ühtegi pilti, sest kõigil peale ühe vedelesid eelmistest klientidest maha jäänud mustad taldrikud…), kui magustoitu lauda tuues ootab teenindaja, et klient ise oma supikausi eest ära tõstab ja kaob nii pikaks ajaks tagaruumi, et igasugune huvi näiteks magustoidu tellimise vastu jõuab ära kaduda. Praktikas tähendab see kohale otsest kahjumit – et käive sünnib heast teenindusest, soovitan koha omanikul toredad tüdrukud (sest seda nad kahtlemata on!) koolitusele saata. Sellest saab ainult kasu olla!\nNüüd kõlas mu postitus kindlasti nagu üks suur virin ja hala uue kohviku aadressil, aga nõnda see kindlasti mõeldud polnud. Mina lähen Kardemoni uuesti suurima heameelega ja eriti selleks, et sooja ilmaga terrassil mõnuleda. Nagu öeldud, on minu meelest idee ja ambitsioon väga tervitatavad ja kui köögipool ning teeninduse kvaliteet nö. “paika loksuvad”, on enam kui kindel, et Kardemon on tulnud, et jääda. 🙂\nOOTD: Black flare dress »\n« Paws and claws: A light and subtle pink for July\nVäga tore, polnud sellest kohast kuulnudki, aga tahaks kindlasti ära proovida nüüd.\nMis puudutab lastemenüüd, siis minu meelest võiks kõik toidukohad need vabalt välja lülitada üldse, kui sinna midagi väga mõelda ei viitsita. Eks mul muidugi ses osas lihtsam, et kui lastele tellimine üldse aktuaalseks muutus, oli neid ju kohe korraga kaks (mul kaksikud) ja ma olen väga harv lastemenüüst midagi võtnud. Enamasti tellin neile tavamenüüst ühe roa ja lasen poolitada. Aga olen sõpradelt kuulnud, et on võimalik ka tavamenüüst paluda pool portsu, kui lapsi üks.\nNeed friikad, lihapallid, kananagitsad ja muu kahtlase väärtusega jamps, mis lastemenüüs enamasti pakkumisel on, ei kutsu tellima. Ma ei mõista, miks eeldatakse, et lapsed peavad sellist toitu sööma ja seda kahjuks isegi kohtades, kus kogu muu menüü on rikkalik ja kvaliteetne.\nKiidan väga Umami lastemenüüd, see on siiani väga positiivse mulje jätnud ja kord tellisime ka oma söögid hoopis sellest osast, sest nii raske oli praetud valgele kalale, kartulipudrule ja koorega kurgisalatile vastu panna 😀\nMina tellin ka E’le alati pärismenüüst päristoitu, sest minu jaoks ei ole oluline, et lapse söök oleks odav või portsjon talle paras – küll me H’ga ülejäänu kahepeale ära saame hävitatud! Ja sa tõestasid just mu pointi – sinu lastemenüü-reklaami peale viin pere järgmine kord Umamisse, kui väljas söömine aktuaalne on. Ja Kardemoni lastepasta on tegelikult aus – lihtsalt igav ja valge… seal võiks vabalt veel üht-teist sees olla, et asi värvilisem ja särtsakam oleks. 🙂\nMulle ei meenu küll täpselt koht (äkki kohvik Puudel), aga kui ma tahtsin endale sealt lastepraadi tellida, siis ei lubatud! Et see olevat ainult lastele 😀\nmuuseas, mina restoraniomanikuna vist ka pigem ei lubaks, st. ma saan aru, miks ei lubata. samas tean hästi, kuidas ssõna “ei” kasutamine kliendiga suheldes müügile vee peale tõmbab, nii et ma pigem püüaks kliendile muid roogasid tutvustada ja kui see ei õnnestuks, serveeriks talle selle lasteprae 🙂\nAga miks ei lubaks või mis see põhjendus on?\nkõigi roogade hinnad on kalkuleeritud vastavalt tööjõu- ja energiakulule, tooraine maksumusele ja muule sellisele. kui mina restoraniomanikuna kalkuleeriksin lasteprae hinda, siis võtaksin arvesse ka selle, et laps ei einesta kunagi üksi, st. ma ei paneks lastepraele otsa suuremat kasumit, sest üksi laps niikuinii ei einesta ja ülejäänud laudkond ju tuleb kohale, “hoiab lauda kinni” ning tellib nii või naa rohkem ja toodab kasumit. see kõlab sedasi kirjapanduna kitsarinnaliselt ja ihnelt, aga tegelikult on see restoraniomaniku jaoks oluline, et lauda istuv seltskond telliks ja toodaks kasumit. kõige taga on kalkulatsioonid ja plaanid ning ettevõtted, mis ei kalkuleeri ega planeeri, lähevad kiiresti ja kolinal pankrotti. SAMAS ma muidugi taunin väga ettevõtet, mis ükskõik millisest kliendi palvest sõna otseses mõttes keeldub. seda ei saa teha, sest see jätab asjale mõru maitse juurde. ettevõte ja teenindajad peavad olema paindlikud ja vastutulelikud, sest inimene peab tundma, et on teretulnud ja et tema soovidega arvestatakse. aga teoorias ma mõistan hästi, miks täiskasvanule lastepraadi ei taheta serveerida. 🙂\nMinujaoks on oluline leida eest värskeid ajalehti. Neid selles kohvikus ei olnud. Ja tõepoolest,,,,natuke rohkem suhtlemist kliendiga, ei tee kunagi paha.\nNo näed, kui palju väärtuslikku tagasisidet ühele kohvikule nõnda koguneb 🙂\nEi saa ka mina aru, miks lastemenüü peab tähendama friikartuleid … Lapsed soovivad ka maitsvat ning tervislikku toitu nautida ning mina emana sooviksin seda ka talle pakkuda. Kuigi ma väljas süües veel beebikesele veel midagi tellima ei pea, siis sirvin alati seda lastemenüü osa, annab kohast jällegi natuke aimu 🙂\nMa ise pööran ka väga suurt tähelepanu nö pisidetailisele, mis minu jaoks on päris suure kaaluga. Vaid söök ning heal juhul ka teenindus ei ole enam ammu ühe väärt söögikoha “näoks”. Ja mina on vetsufriik 😀\nKuna ma ise tallinlane ei ole, siis paraku hetkel ilmselt sinna ei satu, kuid kui satuksin, siis külasyaksin seda kohta juba puhtalt nime pärast! Kardemon on mu lemmik maitseaine! 😀\nMmm… sa tekitasid praegu täiesti pöörase isu värskete kardemonisaiakeste järele 😀 Need võiks kõnealuses kohvikus ka pidevalt olemas olla, vot see oleks alles midagi! Mis friikatesse (ja makaronidesse) puutub, siis midagi pole teha – kasvata last, kuidas tahad, ikka tõestab stereotüüpi ja nõuab friikaid! Seda enam oleksin tänulik, kui neid üldse ei pakutaks…\nMa olen korduvalt mõelnud, et kui ma kodus nt friikaid ei tee, siis kuidas laps neid väljas nõuda oskab 🙂 Aga nad vist oskavad,msee on nende anne 😀\nJa selle stereotüübi tõestuse alla käib vist ka see, et oma roosas mullis loodan Hello Kittyd ja muud säärased eemale hoida 😀\nJajah, tuttavad mõtted 😀 räägime aasta-kahe pärast sel teemal uuesti…\nMmm, smuutid ja hästi tehtud kohv on mu lemmikud. Kahju, et Tartus ei ole mõnda sellist mõnusat kohta, kust saaks kaasa haarata värske mõnusa marjase smuuti(olgem ausad, boostis on suures topsis 3 mustkat ja viil banaani) või mõnusa rikkaliku maitsega kohvi 🙂\nboosti-smuutid pole suuremad asjad neh. mulle see kardemoni kontseptsioon õudselt meeldib ja nad on selleks väga heas kohas ka – täpselt kõigi nõmme bussipeatuste vahel. kui ma sealt iga hommik bussile läheks (või autogagi üleüldse hommikuti kuskile läheks), haaraks raudselt kohvi, smuuti ja saiakese kaasa! kas oled kindel, et tartus pole? tartlased – auuu! kas keegi teab mõnda head smuuti- ja kohvikohta? või äkki keegi saab siit äriidee? 😀\nMeie oleme oma perega käinud Kardemonis ühe korra värskelt pressitud mahla joomas ja napoleoni kooki söömas. Need mõlemad olid väääga maitsvad.\njaa – mina jõin ka apelsinimahla ja see oli jumalik. kapsapirukat sõime ka. hirrrrrrmus hea oli!\nSandra Pikk says\nÜli mõnusalt kirjutatud postitus! Sa oled kindlasti üks kõige paremini kirjutav blogija, veendun selles iga päevaga aina enam. 😛 Kuna ma olen selles blogipesas suht uus ja pole paljusid sissekandeid jõudnud veel sirvida siis kas võin uurida missugune on Sinu taust? Postitusi lugedes on täiega selline tunne nagu oleksid kokku puutunud toimetajatöö või nt ajakirjandusega… 😀\nSee kõlab minu jaoks nii uskumatult, et keegi minu kirjaoskust kiidab – tunnen ennast emakeeli kirjutades üsna ebakindlalt ja sageli tundub, et kirjapandu sai tuim ja igav. Mul puudub igasugune ajakirjanduslik taust ja, vähe sellest, eesti keele grammatikat õppisin viimati kuuendas klassis – siis kolisin Rootsi elama. Sinu kiitus ja tunnustus on mu jaoks meeletult oluline! P.S. Minu meelest on Liivimaa parimad ratsutaj… blogikirjanikud minu sõbrad Madiken (teda ilmselt tead) ja Maris (http://kukulind.wordpress.com), kellest esimene on ajakirjanik ja teine emakeeleõpetaja. Kui ma sedasi oskaks kirjutada… vot see oleks juba midagi! Kalli!\nMiiu, sa kirjutad paremini. Keeletundide arv ei loe eriti midagi, kui inimesel lihtsalt on keeletunnetus olemas, ja sinul on seda annet vägagi.\nAga tegelikult on su mõtted ja (südame)tarkus see, mis teeb su imetlusväärseks. Mitte (ainult) grammatika 😉\nmul ajab tänupeeker täiega üle – no ei mahu minu sisse ära see tunnustus. aitäh, tõesti, kõigega mis mus on!\nNojah, ma jagasin kiitvat tagasisidet poole söömise pealt 😀 siis oli veel kõik hästi, sest see part oli tõesti suurepärane.. Aga teenindus oli ikka allapoole igasugust arvestust 🙁 Ma ikka arvan, et sa peaksid ise pakkuma neile abikätt, et koolitad välja nende personali! Või vähemalt teed paar tundi demonstratsioontööd vms 😀\nMis mul muud ikka teha 😀 pealegi – ega ma mingi suur teadjamees ja ekspert pole, avaldan kõigest arvamust (vt: kes ei oska, see õpetab)\nNo tegelikult neil oleks ilmselt poole rohkem püsikliente, kui sinusugune särav võõrustaja oleks leti taga, aga klienditeenindaja töötades on selline olek omandatav tööoskus, kui ta ka kaasasündinud ei juhtu olema.\nP.S. Soolased galette’id käivadki ju tatrajahust, ei? Ja nisujahust on krepid? Ei?\nJaa! Kas ma väljendasin ennast ebakorrektselt? Parandan kohe ära 🙂\nMarineeritud silgud on ju pärast paneerimist ja praadimist marinaadis ligunenud, need ei saagi ju krõbedad olla? Või? Vähemalt mu ema tehtud meeletult head praetud-marineeritud silgud küll krõbedad ei ole..\nMinu arvates ka, su õigekeel ja kirjasitiil on igati head ja korralikud! Ega ma isegi teadlane ole (et siin sedasi hinnanguid annan), aga mul oli kooliajal väga hea emakeele õpetaja.\njaa, ma sain ka aru, et nii käibki (H ütles), aga ma kujutan ette, et sinna sobiks värske, krõbe asi paremini. lihtsalt mõttelend… ja tänan sind komplimentide eest ka, muidugi! mul oli keskkoolis (rootsis) maailmatore kirjanduse- ja emakeeleõpetaja (rootsi keele siis, eks), üks kihvtimaid õpetajaid, kes mul kunagi olnud on. 🙂\nE’l on niiiii pikad juuksed.\nMu aasta ja kolme kuune on TÄIESTI kiilakas, mitte midagi pole seal peas.. ootan õndsalt juuksekasvuperioodi . 😀\nE oli ka beebina täiesti kiilakas 😀 küll nad hakkavad kasvama!\nMõnus arvustus, aitäh selle eest 🙂\nHüppasin täna huvi pärast Kardemonist läbi. Pean ütlema, et kaasa haaratud iced cappuccino oli suurepärane. Lauad olid puhtad, aga see võis tuleneda ka sellest, et ma sattusin sinna umbes kolme paiku päeval. Teenindajat ootasin leti ees aga tükk aega. Saabus ta lõpuks siis, kui ma kärsitusest köhatasin ja teenindaja suust ei kuulnud ma kahjuks mitte ühtegi piuksu vaatamata sellele, et ma ise üritasin viisakas olla ja naeratasin.\nnovot! teeninduse a ja o on, et letitagune ei oleks k u n a g i tühi ja selle vastu seal ikka pigem eksitakse, jah. mina jõin täna jäälattet ja hingasin selle endale ülehelikiirusel sisse, sest see oli vapustav. ma räägin – sel kohal on niii suur potentsiaal ja võlu, aga mõningad asjad kisuvad asja veel praegu hapuks…\nVäga hea arvustus tõesti söögikoha kohta. 100 % olen selle poolt, et väga hea aluse kohale paneb teenindus ja suhtumine klientidesse.\nKäisime ka seal täna ja tõesti-teenindus jättis soovida natuke. Meie laualt olid nõud koristatud, kuid saiapuru mitte, kõrvallauast mees läks peale 15min ise küsima, et kas saab ehk eelmiste klientide nõud kuhugi viia. Kui olime toiduga lõpetanud ja magus lauda toodi, ei viidud musti nõusid minema jne. Lisaks kuna ma liha ei söö, küsisin omletti ilma singita, mida kahjuks ei saanud (oleksin olnud nõus maksma täishinna ja poleks ka pidanud väga ebaviisakalt toitu sorteerima) samas kiidan värskelt pressitud mahlu ja smuutisid-marja ja mango onad olid tõeliselt maitsvad ja kuigi suured, siis mu kahe ja poolene põnn põhimõtteliselt hingas selle minutitega sisse. Kohv oli maitsev ja muffinid ka. Kui selle teeninduse veel nõks paremaks saaks, oleks tõeliselt tore ka edaspidi läbi hüpata. 🙂\nAa, et mitte ainult vinguda, vaid ideid ka pakkuda, siis äkki kiiremateks aegadeks veel üks teenindaja palgata? Suvel kooli kõrvalt keegi näiteks 🙂 Sest kohvik oli tõesti täis nii, et ühel teenindajal võiski tõesti keeruline olla.\nmina olen kusjuures käinud ainult päevil, kui peale meie on kohvikus veel vaid üks-kaks inimest (ja see pole teeninduse kvaliteeti parandanud), nii et ilmselt see kõigub. aga igasugused nõuanded on alati teretulnud, muidugi 🙂\ntäpselt 1:1 samad mõtted minu omadega 🙂 saadan postituse lingi neile ja loodan, et nad panevad (mitte ainult minu, ka teie) kriitikat tähele ja teevad vastavad muudatused. aitäh, et oma kogemust jagasid! 🙂


Humanitaarteadused bakalaureus Wahroonga - Humanitaarteadused BA 2018\nHumanitaarteadused bakaureuse kraadi õppimisvõimalused Wahroonga ülikoolides - leia kogu info siit! Säästa aega ja võta ülikoolidega otse ühendust!\nWahroonga Humanitaarteadused bakalaureuse programmid ja kogu info ülikoolide kohta\nLeia vahetu info Wahroonga ülikoolide kohta siit ja leia parimad Humanitaarteadused bakalaureuse programmid siit! Leia endale sobiv Wahroonga ülikool!\n1 Tulemused Humanitaarteadused, Wahroonga\nAustraalia New South Wales Wahroonga\n1 Tulemused Humanitaarteadused, Wahroonga Filter\nOnline | Doktoriõpe\nLink to and share "Humanitaarteadused bakalaureus Wahroonga - Humanitaarteadused BA 2018"


Hotel les roches Todra - Tinghir - Hotels.com\nHotel les roches Todra, Tinghir, Tinghir, Drâa-Tafilalet, MarokoSihtkoht\nHotell mägedes 2 restoraniga, Tinghir\nTinghiri palmimets – 31 min jalgsi\nHigh Atlas – 37 min jalgsi\nTinghiri park – 3,9 km\nResistance'i väljak – 3,9 km\nMosque ikalalne – 4,2 km\nRoute Des Gorges de Todra, Tinghir, 45800, Tinghir, Maroko\nTodra kuristik – 11,6 km\nTente Caidale on restoran, mille spetsialiteet on Maroko toidud. Saadaval on hommikueine, lõunasöök ja õhtusöök. Vajalik on laudade ettetellimine.\nLes roches on restoran, mille spetsialiteet on Maroko toidud ning seal on saadaval hommikueine, lõunaeine ja õhtusöök. Vajalik on laudade ettetellimine. Avatud iga päev\nKas Hotel les roches Todra võimaldab tasuta tühistamist kogu raha tagasimaksmisega?\nJah, Hotel les roches Todra pakub meie saidil tagastamisele kuuluva ettemaksuga tube, mille puhul tühistamisvõimalus kehtib ka veel mõned päevad enne saabumistähtaega. Täpsemat teavet leiad majutusasutuse kehtestatud tühistamistingimustest, millega tasub kindlasti tutvuda.\nKas Hotel les roches Todra pakub kohapeal parkimisvõimalust?\nKas Hotel les roches Todra lubab kaasa võtta lemmikloomi?\nMillised kellaajad on Hotel les roches Todra kehtestanud sisse- ja väljaregistreerumiseks?\nJah, kohapeal on olemas 2 restorani, mis pakuvad võimalust Maroko toidud. Lähiümbruse söögikohti: La Kasbah (3,6 km majutuskohast), OMAR café (3,8 km majutuskohast), Cafe Central (4 km majutuskohast).\nKas Hotel les roches Todra pakub oma transpordiühendust lennujaamaga?\nJah, edasi-tagasi bussiühendus lennujaamaga on saadaval. Hind 150 EUR inimese kohta üks suund.\nMida majutuskohas Hotel les roches Todra ja selle ümbruses teha saab?\nHotel les roches Todra pakub jägmisi võimalusi: aed.


Retseptide kogumine ja toiduvalmistamine\nKana ja Boudin Gumbo\nParimad kohviketid üle maailma (slaidiseanss)\nPunane vein ja mee rinnatükk\nCulver on uute reklaamide puhul kvaliteetne\nTšillipipra kana retsept\nRöstitud juurviljade maitsetaimede retsept\nTV koerte slaidiseanss\nParim Manhattani retsept\nAmy's Baking Company reageerib sotsiaalmeediale pärast Gordon Ramsay Walkouti\nTomati ja punase pipra pasta salati retsept\nCrème Fraîche ja murulaugu kartulipüree\nDunkin ’jagab täna tasuta kohvi - siin on, kuidas seda saada\nSuvine squash ja basiiliku pasta\nParteivestlus: mida teha ja mida mitte\nSiin müüdi 200 miljonit salmonella eest meelde tuletatud muna\nMario Batali tunnistab, et tellis eluaegse krokide tarne\nMagustoidu õunakook põletatud suhkrukreemiga\nSaintle Saint-Honorat: 20 minuti kaugusel Cannes'ist teise maailma\n10 metsloomade kooki\nMaasika-sidruni mini juustukoogid\nPliidiplaat kahekordsed juustuburgerid\n11 asja, mida te ei teadnud Candy Cornist\nSee küpsetatud Alaska magustoidu retsept on ideaalne koroonaviiruse karantiini jaoks\nLehttainas soolatud juustuga\nGeorgia mees sai pileti, kuna sõitis McDonald’s kahekordse kvartali eest\nMadison Turner oli söönud juustuburgerit "umbes kaks miili", enne kui ta üle võeti. "Sa ei saa lihtsalt hamburgerit sööma minna," öeldi Turnerile. Alabama elanik Madison Turner sai "söömise" sõidu ajal ”pilet Gruusia politseiametnikult, kes võis tunda tühja ja armukade kõhtu (kuigi me ainult spekuleerime).\nPunane kaste pitsa jaoks\nPunane kaste pitsaretsepti jaoks Selle küpsetamata kastme ainus trikk on heade konserveeritud tomatite leidmine: kui te ei leia Jersey värsket, otsige neid Californias, New Jerseys või Itaalias - ainsad koostisosad peaksid olema tomatid ja sool. See retsept on pärit Philadelphia kultuse lemmiku Pizzeria Beddia taga olevast taignameistrist Joe Beddiast.\nStiltoni täidisega datlid pakitud Parma singi retsepti\nRetseptid ToidutüüpStarteridViljaroogad Maitsvad ja lihtsad kanepid, mis külalistele kindlasti muljet avaldavad, need kuupäevad on täidetud Stiltoniga ja pakitud Parma singi sisse. Retsepti autor: Suur -London, Inglismaa, Suurbritannia12 inimest tegid selle Koostis sinihallitusjuust nagu Roquefort2 viilu Parma singi, viilutatud ribadeksMeetod Ettevalmistus: 10 min ›Küpsetamine: 5 min› Valmis: 15 minPalvesta kuupäevad ja eemalda südamik.\nCajun Crawfish Keema\nSuures jõevähi potis keetke 3 gallonit vett kõrgele seatud propaanipõleti kohal. Vahepeal ühendage suures kausis sidrunimahl, äädikas ja kui kasutate, Hondashi. Enne serveerimist segate selle keedetud vähiga. Teises väikeses kausis ühendage 2 tassi sidrunäädikat 1 tl nende 3/4 tassi keeduvürtsiga ja pange kõrvale; see on teie superkaste, mida serveerida keedetud vähkide kõrval.\nKookospähkli beseed (Kokosmakronen)\nAlbusurile se bat spuma tare apoi se pune zaharul,se bat in continuare,pana se topeste zaharul,apoi se pune zeama de lamaie.se pun fulgii de cocos si se amesteca.se aseaza formele de napolitana in tava si se pune bezeaua cu lingurita pe fiecare.se da la cuptor la foc mic pana se intaresc.se lasa la racit apoi se pun la pastrat la loc uscat si racoros.\nPuhastame sibula, peseme, lõikame väikesteks tükkideks ja paneme õli. Pärast sibula küpsetamist lisage liha, mille lõikasime väikesteks tükkideks, ja kuumutage seda 2 minutit. Vesi, kui see hakkab keema, lisame rohelist peterselli ja loorberilehte ning lõpus eemaldame need supp!\nCopyright 2021 \_ Retseptide kogumine ja toiduvalmistamine...


Riigikogu eelinfo kolmapäevaks, 22. novembriks - Riigikogu\nRiigikogu eelinfo kolmapäevaks, 22. novembriks\n21.11.2017 / Eelinfo\nRiigikogu liikmete küsimustele on vastamas peaminister Jüri Ratas, ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister Urve Palo ning sotsiaalkaitseminister Kaia Iva.\nPeaminister Jüri Ratas vastab küsimustele ühistranspordi, aktsiisimaksude, kaitsekulude, usuvabaduse kaitse ning elanikkonnakaitse ja rakkerühma raporti kohta.\nEttevõtlus- ja infotehnoloogiaminister Urve Palo vastab küsimusele majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi kava kohta info- ja kommunikatsioonitehnoloogia spetsialistide osas.\nSotsiaalkaitseminister Kaia Iva vastab küsimustele töövõimetoetuse saajate ja töövõimetuspensionäride kohtlemise kohta tulumaksu arvestamisel ning hoolduskoormuse ja võrdse kohtlemise kohta.\nValitsuse algatatud karistusseadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse (alaealiste õigusrikkujate kohtlemise muutmine) eelnõu (453 SE), mis loob Eestis alaealiste õigusrikkujate kohtlemiseks uue süsteemi. Alaealistele määratava maksimaalse aresti pikkust vähendatakse 30. päevalt kümnele. Alaealiste komisjonide rolli hakkavad täitma menetlejad. Eelnõu eesmärk on vähendada alaealiste korduvaid õigusrikkumisi.\nValitsuse algatatud kõrgemate riigiteenijate ametipalkade seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (513 SE) korrastab kõrgemate riigiteenijate ning prokuröride palgasüsteemi. Kõrgemate riigiteenijate palk hakkab sõltuma tarbijahinnaindeksist ja sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa laekumise kasvust. Prokuröride palk hakkab sõltuma riigi peaprokuröri sissetulekust.\nValitsuse algatatud okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduse ja sotsiaalhoolekande seaduse muutmise seaduse eelnõu (518 SE) näeb ette tõsta represseeritute toetus 192 eurolt 230 eurole. Samuti nähakse ette 230-eurone sotsiaaltoetus neile, kes saadeti Eestist sunniviisiliselt tuumakatastroofi piirkonda katastroofi tagajärgi likvideerima.\nValitsuse algatatud maakatastriseaduse, maapõueseaduse ja ruumiandmete seaduse muutmise seaduse eelnõu (533 SE).\nEelnõu peamine eesmärk on tõsta Keskkonnaministeeriumi valitsemisala siseselt IKT haldamise ja arendamise efektiivust ning infosüsteemide turvalisust. Maa-ameti sisuteenused tuginevad 90 protsenti infotehnoloogial. Seletuskirjas märgitakse, et riigi põhiregistrite pidamisel on vastutuse jagunemine väga oluline. Selleks, et riiklikult tähtsate infosüsteemide töötamine ja arendamine oleks tagatud ega tekiks õigusselgusetust tööülesannete ja vastutuse jaotuses Maa-ameti ja KEMIT-i vahel, on vaja sätestada võimalikult täpselt kummagi asutuse pädevus infosüsteemide pidamisel. IKT teenuste koondamine valitsemisala ühe asutuse alla, kelle ülesandeks on kogu ministeeriumi valitsemisala asutuste infosüsteemide arendamine ja haldamine, aitab vähendada teenuste osutamisel dubleerimist ja sellest tulenevat ebaefektiivsust.\nRiigieelarve kontrolli erikomisjonis – kell 9: väljasõiduistung Riigikontrolli, ülevaade Riigikontrolli tööplaanist, Riigikontrolli arvamusest Eesti Haigekassa ja Eesti Töötukassa reservide haldamise praktikast, Riigikontrolli arvamusest fiskaalpoliitika teemal.\nÕiguskomisjoni liige Liisa Oviir osaleb ettekandega Euroopa Parlamendi parlamentidevahelise naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni istungil „The Istanbul Convention: combating violence against women at national and EU level“ Brüsselis Belgias.