Järva sinod toimus Amblas - Eesti Kirik\n13.06.2018 | Kätlin Liimets | Rubriik: Uudised\nJärva praostkonna sinodilised lõunalauas Kirsimarja söögitoas. Keskel on koha leidnud (paremalt) assessor Katrin-Helena Melder, diakon Tiit Lastik ja õpetaja Lea Heinaste.\n23. mail toimus Amblas 12 kogudusest koosneva Järva praostkonna sinod. Kirikuvalitsust esindasid piiskop Joel Luhamets ja kantsler Andrus Mõttus.\nSinodipäev sai alguse jumalateenistusega Järvamaa vanimas, Ambla kirikus. 13. sajandist pärinevas kirikus toimunud armulauaga jumalateenistuse juhatas pidulikult sisse kümnest vaimulikust koosnev protsessioon. Juhtliturg oli piiskop Joel Luhamets. Tema pidas ka pihikõne, kus ta ütles et koguduste ülesanne pole jutlustades moraali lugeda, vaid kukkujad taas üles aidata.\nKuidas see ja paljud teised kogudustele pandud ülesanded 2017. aastal õnnestusid, sellest saadi ülevaade sinodikoosolekul kohalikus kultuurimajas. Pärast sinodi rakendamist andis aruandeaastast ülevaate praost Teet Hanschmidt. Sellele järgnesid koguduste esindajate, piiskop Luhametsa ja kantsler Mõttuse sõnavõtud. Traditsiooniliselt vaadati läbi 2017. aasta kulud-tulud ja võeti vastu 2019. aasta eelarve.\nÜhehäälset toetust avaldati ka peapiiskopi ettepanekule täiendada Eesti Vabariigi põhiseadust sättega, mis sõnastab selgelt abielu ühe mehe ja ühe naise vahel sõlmitud liiduna. Läbivaks päevakajaliseks teemaks sinodil kujunes soov ja vajadus kokku leppida kogudustele kuuluvate surnuaedade majandamise põhimõtted, et terves praostkonnas kehtiksid ühesugused reeglid.\nHooned või inimesed\nPraost Hanschmidti ülevaates 2017. aasta töödest-tegemistest oli murelikke noote: „Vaimuliku töö statistilised näitajad kahanevad ja oleme kaotanud aastaga natuke vähem kui Käru ja natuke rohkem kui Vahastu koguduse annetajaliikmete arvu jagu inimesi (–29). Viimase viie aastaga aga peaaegu 300 annetajaliiget. Muret teeb ka ristimiste ja leeritamiste vähenemine ning pühapäevakooli taandareng.“\nMis peataks languse? Toetudes Eesti Kiriku 9. mai numbri sisule tõstatas praost küsimuse, kuidas teenimisele läheneda: kas arusaamaga, et kiriku remont on ka koguduse remont või peaks panema rõhu sellele, et kogudused tegeleksid eelkõige inimestega ning ajalooliste pühakodade remont ja püsimine on kogu kogukonna hool.\nKordaminekud ja mured\nArvudest rääkides on Süda-Eestis asetsev Järva praostkond terves kirikus liikmete arvult väikseim (4355) ja liikmesannetajate poolest (1131) ollakse eelviimased. Liikmesannetajate arv kasvas 2017. aastal Amblas, Järva-Madisel, Kärus ja Türil kokku 42 liikme võrra. Ülejäänud kogudustes see arv kahanes, kokku 71 võrra.\nVaimuliku tegevuse 19 näitajast oli võrdluses 2016. aastaga 8 näitajat plussis ja 11 miinuses. Vähenes ristimiste (–10), leeriõnnistamiste (–7) ja matuste arv (–14). Suurenes laulatuste (+2) ja muude talituste arv (+4). Kui vaadata talituste arvu viie aasta võrdluses, siis on laulatuste ja matuste arv enam-vähem stabiilne püsinud, ent ulatuslikult on vähenenud ristimised (2012. a 92, 2017. a 20) ja leeriõnnistamised (2012. a 68, 2017. a 13).\nRõõmu tegi, et Aegviidu, Ambla, Järva-Madise, Järva-Peetri, Käru, Paide ja Vahastu koguduses peeti enam armulauaga jumalateenistusi (kokku +20). Kuigi kokkuvõttes armulaualiste arv kogu praostkonnas kahanes, kasvas see Järva-Madise, Käru, Paide, Türi ja Vahastu koguduses. Eriti märkimisväärne oli tõus Paides (+92). Enim armulaualisi on aga jätkuvalt Tapa koguduses. Pühapäevakoolid töötavad Aegviidu, Järva-Jaani, Tapa, Ambla, Järva-Peetri ja Türi koguduses ning muusikalisi kollektiive on praostkonnas viis.\nEriliselt tõstis praost esile diakon Tiit Lastiku tööd Järva-Madise koguduses, kus võrreldes möödunud aastaga on vaimuliku tööd kajastavas statistikas kõige rohkem positiivseid nihkeid (jumalateenistuste arv, armulaualiste arv, liikmesannetajate arv, ristimiste ja leeritamiste arv, koduste armulaualiste arv). Stabiilselt tugevad on Ambla ja Järva-Jaani kogudus.\nKoguduste majanduslikku seisu analüüsides tõdes praost, et kogulaekumise rõõmustava kasvu juures on murelikuks tegev annetajaliikmete ja eriti kohalike omavalitsuste makstava toetuse vähenemine. Keskmine liikmeannetus oli praostkonnas 39,98 eurot.\nPiiskopi ja kantsleri sõnavõtt\nPiiskop Luhamets tänas praosti, vaimulikke ja töötegijaid nende panuse eest jumalariigi töös, öeldes, et iga töötegija on kulda väärt ja julgustas kogudusi: „Kõik on Jumala käes. Kui see sõltuks vaid meist, siis oleks see lootusetu. Lõpuks ei suuda kirikusse kedagi tuua ei üks ega teine inimestest, vaid neid kutsub Jumal. Palju asju siin maailmas on kaduvad, on olnud ja läinud, aga kirik on üks stabiilsemaid asju, mis on jäänud. Raskeid aegu kirikuelus on ka varem olnud, ent kõikidest aegadest on läbi tuldud ja töö on edasi läinud. Oleme tänulikud olukorra eest, mis meil on, ja töötame ustavalt edasi.“\nKantsler Mõttus tutvustas sinodilistele, millistes majandusküsimustes kirikuvalitsus kogudustele toeks on, ja ütles, et kogudused ei peaks heituma kasinatest vaimuliku töö statistilistest näitajatest: „Numbrid ei kajasta alati töö suurust. Kui suures koguduses on ühes leerikoolis 50 leerilast, siis väikeses koguduses võib seitsme õnnistamise peale läbi viia lausa kolm täies mahus leerikooli. Panus, mida annate, on väga oluline.“\nMõttuse hinnangul võiks kaaluda koguduseelu elavdamiseks kodukülastuste suurendamist. Siinkohal tuleb aga märkida, et kogu praostkonda on püsivalt teenimas vaid neli õpetajat ja kaks diakonit. Lisaks annavad oma panuse emerituuri siirdunud õpetaja Lea Heinaste; vikaarõpetaja Jaanus Klaas ja Ida-Harju praostkonna vaimulik Kalle Kõiv, kes hooldajaõpetajana kord kuus teenib Vahastu kogudust.\nSilma jäi Ambla bussipeatuse seinale tehtud grafiti.\nJärgmine: Leinapäeva kirikukellad


CV Keskus tööpakkumine Testija (KEHRA), Harjumaa\nTööpakkumise number #642916\nMooturimooduli kontroll ja testimine vastavalt dokumentatsioonile.\nMasinate ja seadmete elektri ehitust,\nElektrivoolu toimimise põhimõtteid.\nKohusetundlikkus, täpsus ja korrektsus, loogiline mõtlemine\nValmisolek meeskonnatööks. Jooniste lugemise oskus.Inglise keele oskus suhtlustasandil.\nMultimek Baltic OÜ on asutatud 2012 aastal ning asub Eestis, Tallinnast 40 km kaugusel Kehras. Ettevõttes töötab hetkel 85 spetsialisti. Multimek Baltic OÜ tegutseb 7500 ruutmeetrises kaasaegses tootmishoones, kus ka suure mõõtmeliste detailide valmistamine on võimalik.


Kodulehe optimeerimine - Õpi kuidas teha ise SEO-d!\nKui tavaliselt tahavad veebilehtede omanikud saada Google´i otsingus maksku mis maksab ettepoole mõne neile sobiva märksõnaga, nii et neid näeks võimalikult palju inimesi, siis päris suure hulga äride jaoks polegi see nii oluline kogu maailmaga võistelda.\nE-poe tootekirjeldus pole niisama tühja koha täiteks kirjutatud tekst. See võib mõjutada rohkem ostjaid ostma ning õigesti koostatud tekst toob e-poe ka internetiotsingus esimeste sekka.\nPilt ja SEO ehk kuidas oma fotod otsirobotile meeldivamaks teha?\nTeksti kohendamisest otsimootoritele arusaadavaks on kindlasti paljud kodulehel juba teinud ja kasutavad õigeid märksõnu, aga mida teha piltidega? Hea tootepildiga võib otsingus veelgi paremini silma paista, sest pilt ütleb ju rohkem, kui tuhat sõna.\nSuhtlemine on protsess, mille käigus vahetatakse teavet saatja ja vastuvõtja vahel. Kõlab lihtsalt, eks? Ruslan Gogin LeadHack Agentuurist ja SEO spetsialist Epp-Kristiina Keerov Pigu & HobbyHall Grupist vastasid Veebimajutus.ee seminaril SEO küsimustele.\nSEO ehk otsimootoritele optimeerimine on nii kiiresti muutuv valdkond, et eelmise aasta teadmised ei pruugi enam uuel aastal kehtida. Siin on mõned soovitused, milliseid trende algaval aastal iga heale positsioonile jõuda sooviv veebileht võiks järgida.\nKui koduleht üle saab ja pealtnäha töötab, on see vaid üks selle korrasoleku tunnustest. veebi tervise määravad aga ka mitmed muud näitajad. Vaatame, mida peaks jälgima, et sinu koduleht oleks parimas vormis ja kasutajasõbralik.\nKas SEO optimeerimine on üldse suurt pingutust väärt? Kas orgaanilisse liiklusesse on mõtet veel investeerida või on SEO juba surnud? Need on küsimused, millega seisavad igapäevaselt silmitsi nii digiturundajad kui ka ettevõtjad.


SMITi IT-tehnik väljakutsetest kriisi ajal piiridel: „Oht ise nakatuda tekitas meis kõigis ärevust“ - Uudised - Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskus\n„13. märtsi ennelõunal sai SMIT enda klienditoe kaudu pöördumise – politsei- ja piirivalveamet (PPA) soovib Eesti sisepiiridel taastada sanitaarkontrolli. Ausalt öeldes tekkis kerge paanika, kuna mul puudus varasem kogemus ja tunnetus, mida see kõike tähendab. Ja seda enam, et oli tegemist 13 ja reedega,“ meenutab SMITi regionaalosakonna juht Helen Kelder eriolukorra algust Riigi Infosüsteemi Ameti juunikuu infokirjas.\nSanitaarkontrolli taastamine oli vajalik seitsmes paigas – Valga-1 (sisenev suund), Valga-3, Ikla, Lilli, Tartu lennujaam, Tallinna lennujaam ja Tallinna vanasadama D-terminal. „Tellimus suunati klienditoest põhja, lõuna ja lääne gruppi (ida grupis on piiriga hooletu, seal on kõik niigi suletud). Veel enne kui grupijuhid tegutsema hakkasid, tegime kiire konverentskõne ning viisime ennast ühele kergelt segasele lainele.“\n„Kõige lihtsamad (tehniliselt) punktid olid SMITi jaoks Tallinna ja Tartu lennujaam ning sadama piiripunkt. Küll aga olid need emotsionaalselt kõige keerulisemad – pidime saatma IT-tehniku nii lennujaama kui ka sadamasse, kus oli nakatumise oht kõige suurem,“ tõdeb Kelder.\nKõige keerukamad olid kindlasti Lilli, Valga ja Ikla piiripunkt. Lisaks töökohtadele oli sinna vaja organiseerida ka andmesidevõrk. „Õnneks on SMIT teinud eelnevalt koos PPAga mitu õppust ning meil olid olemas võrgukohvrid ja võrgukapid, millega vajalik sisevõrk tekitada. Reedel alustatud tegevuse lõpetasime osaliselt alles kella 2.30 ajal öösel. 14. märtsi hommikul kell 8.30 tööpäev jätkus ning pooleliolevad toimetused tuli lõpuni viia.“\nEriolukorra teisel päeval ehk laupäeval, 14. märtsil kella 8 ajal hommikul tuli Helenile kõne klienditoest ja selgus, et PPA soovib piiripunktidesse piirikontrolli jaoks mõeldud tahvelarvuteid. Ta tõdeb, et oli sunnitud nii mõnegi SMITi inimese Facebookis oma sõbraks lisama ja osa neist laupäeva varahommikul ka üles äratama. Selleks, et SMITi regionaalsete grupijuhtidega infovahetus tõhusalt töötaks, tuli luua Signali rakenduses spetsiaalne vestlus.\n„Piirikontrolli jaoks oli esialgu vaja ette valmistada kümme tahvelarvutit, mis eeldas tihedat koostööd ka arendus- ja tehnoloogiavaldkonnaga. Siinkohal tänan piiriteenuste osakonna tooteomanikku Hannes Jannot, kes oli lahkesti nõus meid laupäeval kiirkorras koolitama ning nõu ja jõuga aitama. Kõik tahvlid asusid Tallinnas ning enamik tuli saata lääne ja lõuna grupile. Selleks hetkeks tundus, et tööd ei hakkagi normaliseeruma ja elasime põhimõtteliselt üks tund korraga. Pühapäeval lisandus veel üks piiripunkt – Murati –, kuhu tuli samuti arvutitöökohad üles seada,“ kirjeldab regionaalosakonna juht kriisi algusaega.\nKõige pingelisemad olidki esimesed kaks nädalat, mil tehnikud töötasid nii päeval kui öösel, vastavalt sellele, kuidas lisandusid erinevad soovid nii PPA-lt kui ka teistelt Eesti sisejulgeolekuasutustelt. Lisatöökohti tuli paigaldada nii Iklasse kui Paldiskisse, sadamasse telliti mobiilsed tahvelarvutid. „Esimesel nädalal sai selgeks, et monitooringus on vaja muuta piiripunktide prioriteetsust, tõstsime need n-ö ühe taseme võrra kõrgemale, et saaksime operatiivsemalt infot, juhul kui kusagil peaks esinema andmeside katkestusi. Üheks keerukuseks oli näiteks vajalike passilugejate leidmine, sest aastate jooksul on neid kulunud ja katki läinud ning neid lihtsalt ei olnud piisaval hulgal laos olemas. Vajalikud seadmed leidsime lõpuks koostöös PPAga nende teenindusbüroodest ning lisaks tuli appi sisekaitseakadeemia, kes laenas piiridele seadmed oma õppeklassidest.“\nSMITi lõuna regionaalgrupi IT-tehniku Marek Segasaare sõnul olid kriisi esimesed nädalad ühest küljest küll äärmiselt meeldejäävad, ent teisalt ka küllaltki ärevad. „Selliste paikade nagu ajutiste piiripunktide ülesehitamisel on alati kõige keerukam see, et kohapeal ei ole korralikku voolu. Lisaks on piirikappides mobiilne 4G ühendus, ja seal ei pruugi ka korralikku levi olla. Näiteks Lillis tekkis meil olukord, et kui veekeetja sisse lülitati, lülitus kogu konteinerist vool välja, sest kaitse ei pidanud sellele koormusele lihtsalt vastu. Et aga korralik vool mujalt taha saada, tuli piirikonteinerit liigutada. Mõnes teises paigas oli aga selliste olukordade vältimiseks konteineri juures generaator siiski olemas. Sellised ootamatused võtavad loomulikult alguses alati aega, aga lõpuks saime kõik ju korda ning kõigi inimeste koostöö toimis suurepäraselt. Eriliselt tahaks välja tuua PPA mõistvat ja hoolivat koostööd,“ ütleb Segasaar.\nTa lisab, et kuigi nii temal kui teistel SMITi tehnikutel on sääraste olukordade lahendamisega omajagu kogemust, näitas praegune kriis suurepäraselt, et me pole mitte kunagi valmis sajaprotsendiliselt. „Isegi kui ma arvan, et olen kõigeks valmis, siis tegelikult see nii ei ole! Tavaliselt tuleb ootamatusi ette. Sel korral näiteks ei olnud me kohe valmis selleks, et piirikontroll vajab tehniliselt oluliselt rohkem seadmeid. Lisaks tavapärastele arvutitöökohtadele pidid olemas olema nii sõrmejäljelugejad, passilugejad, skannerid ja printerid kui ka kõik muud vajalikud töövahendid,“ selgitab Marek Segasaar ning lisab, et õnneks laabus kõik lõpuks siiski suurepäraselt.\nVeel ühe kriitiliselt olulise momendina toob ta välja asjaolu, et kõik tiimiliikmed olid alati nõus tegutsema ja abistama, nii päeval kui öösel. „Keegi ei küsinud mitte kordagi, et milleks ma seda tegema pean. Ja meie endi kokkulepped toimisid suurepäraselt.“\nLoomulikult kummitas kõiki eesliinitöötajaid kerge hirm, et viirus võib ka neid kätte saada. Segasaar meenutab, et näiteks hetkel, mil nad ühel päeval arvuteid ette valmistades aknast välja vaadates avastasid, et selle sama maja sisehoovis tehakse sõidukitest koroonateste, tõmbas kõigil hetkeks olemise vägagi kõhedaks – kas tõesti tuuakse see kohutav haigus neile otse ukse taha?! „Eks oht ise nakatuda ja oma lähedased ohtu seada tekitas meis kõigis pisut ärevust. Esimesed kaks nädalat pulss väga madalale ei läinud ja kogu aeg tegin tööd kerge pinge all. Aga lõpupoole hakkasime ära harjuma nagu kõik teisedki,“ nendib ta.\nLõpukatsumuseks osutus aga ajutiste piiripunktide mahavõtmine 14. mai südaööl. 13. mail sai SMIT PPA-lt info, et viies piiripunktis (Ikla, Valga 1, Valga 3, Lilli ja Murati) lõpetatakse piirikontroll 14. mai hilisõhtul kell 23.59. „Ja kuna ilma kohapealse valveta piiripunktidesse meie arvutitöökoha ja võrgu seadmeid jätta ei tohi, tuli reageerida ülikiirelt ning teha kõik ettevalmistused selleks, et saada oma tööd valmis enne, kui PPA töötajad piiripunktidest lahkuvad.“\n„Üldiselt oli see kogemus üks äge väljakutse ja väga pingeline periood. Mingil hetkel tundus juba, et kui piiripunktist pöördumine tuleb, peab tehnik kohe jooksma. Ja eks see tegelikult nõnda oligi. Nii piiripunktid kui staabid olid SMITi regionaalosakonna igapäevatöödes kõrgendatud fookuses ning vajadusel planeerisime töid ümber. Tänu sellele põnevale perioodile mõistsin veelgi selgemalt, et meil on suurepärane meeskond, kellega on võimalik koos teha ükskõik mida,“ nendib Helen Kelder lõpetuseks.\nFoto: Murati püsiühenduse ettevalmistustööd


Mis on voimaluste kaubandusstrateegia Ettevote tegeleb privaatsete varude voimalusi\nLahendus avatakse Pariisist kiviviske kaugusel asuvas elavas kaubanduskeskuses Velizy 2. Meie majanduspartnerluse jätkusuutlikkuse tagamiseks tuleb need tõkked järk-järgult kaotada. Vabakaubanduslepingud on paremuselt teine, aga vajalik valik. Kaubanduspoliitika on oluline liidu pädevus. EL-is on mõistlik midagi toota ainult siis, kui see on ettevõtetele majanduslikult mõttekas. Digitaalsed lahendused ja tehnoloogiad on sellest kriisist väljumisel olnud võtmerollis ja seetõttu on eriti oluline teha märgatavaid edusamme ka e-kaubanduse kõnelustel.\nDigitaalsed lahendused ja tehnoloogiad on sellest kriisist väljumisel olnud võtmerollis ja seetõttu on eriti oluline teha märgatavaid edusamme ka e-kaubanduse kõnelustel. COVID kriis näitas, kuivõrd oluline on tagada tervishoiuteenustele ja meditsiinitoodetele taskukohane juurdepääs kogu maailmas.\nSiemi sõnul on COVID kriisil olnud märkimisväärne mõju rahvusvahelisele kaubandusele, näidates globaalsete väärtus- ja tarneahelate Mis on voimaluste kaubandusstrateegia.\nKoroonaviiruse mõjul otsivad aga mitmed globaalsed tootmisettevõtted alternatiivseid lahendusi, plaanides oma esmavajalikud põhitegevused tuua allhankijatelt tagasi oma tehastesse.\nStrateegiad enne mangu


Rannamelu, surmad, tatoveeringud ja tissid / Tai, Koh Chang – TripiHipid\nPosted on november 1, 2016 november 1, 2016 Categories tai\nKuna suvekuudest juba pea kaks kuud möödas, ei kannata me pärnakatena nii pikka perioodi just eriti hästi ja tahtsime algul kohe päikese alla kuskile ranna äärde vedelema minna. Kuue kuu reisiplaanid ka ju vaid laias laastus tehtud, detailsemat puslet siin aega kokku panna küll ning enamus selgub nagunii käigu pealt. Vaatame, mis elu ette viskab.\nOlles varemalt käinud Tai saartest Phuketil, Koh Phanganil, Phi Phil, Koh Lantal, Koh Taol ja võib-olla veel kuskil, mis kohe ei meenu, valisime seekord Tai suuruselt teise saare – Koh Changi, mille turismibuum algas hiljem kui eelpool mainitud saartel ja on igatpidi metsikum. Siin on näiteks püütoneid, oujee.\nKambodžale suhteliselt lähedal asuv Koh Chang on 70-80% ulatuses kaetud metsiku džungli ja mägedega ning moodustab Tai mereväele kuuluva rahvuspargi, mis annab lootust, et kõike aegamööda täis ei ehitata ja floora ning fauna säilib veel mõnda aega inimrämpsust puutumata.\nMööda rannikut viib ümber saare (peaaegu, ühel hetkel siiski katkeb ja tiiru peale teha ei saa) vaid üks põhitee, muutes siin ringi liikumise suhteliselt aeganõudvaks ja eriti ohtlikuks. Roller on Aasias põhiline liiklusvahend oma praktilisuse poolest ja eriti saartel on marraskil või sidemetes valgenahaliste (enamasti, kuid väga palju ka kohalikke) nägemine igapäevane vaatepilt. Oleme ka ise varasemalt rolleriga matsu pannud ja teadvustame endale mägiste teede ohtlikkust, kuid teised Tai saared, kus käinud oleme, on Koh Changi liiklusoludega võrreldamatud!\nOleme rolleril veerelnud nii mudastes pilpakülades keset pärapõrgut paduka käes Vietnamis kui tolmustel, libedatel, käänulistel teedel mujal Aasias, kuid siin ei julge me rolleri otsa kordagi istuda. Möödunud aastal hukkus Koh Changil kohalike väidetel liiklusõnnetustes 67 inimest. ATVsid, mis oleks siin parimaks liiklusvahendiks, vist ei rendita, või kui, siis vaid koos giidiga džungliretkedeks. Niisiis vedeleme enamus ajast Lonely Beachil, seljakotirändurite rannas, mis kubiseb bangalotest ja erinevatest külalistemajadest ning pole veel suurtest hotellidest ja lühipuhkusel olevatest venelastest rikutud. Vajaduse korral tõstame tee ääres näpu püsti ja ega siin kastiautodest taksosid kaua ootama pea, mis vuravad ühest rannast teise iga päev ja öö. Hüppa aga kasti, millal tahad. Ära ainult kaassõitjate tissi katsu, nagu ühes kastiautos kaunikesti keelava karikatuurikleepsu näol märku anti. Ja paljaid tisse on siin küll nagu ühele õigele Tai rannale kohane. Populaarsemad paistavad olevat prantslannade omad.\nOOKEANIGA EI NUSSITA\nSaabusime Koh Changile veits vara ehk vihmaperioodi lõpus ja iga päev on vähemal või rohkemal määral sadanud, kuid laias laastus on siin veedetud üle nädala aja jooksul ilm iga päevaga paremaks läinud ja päikese käes kõrbemise aega oleme saanud omajagu. Aga juba teisel päeval, mil tuul veel valju ja lained suured ning vahutavad olid, saime taaskord reality-checki osaliseks.\nTõstatan taas veealuste hoovuste teema, sest nägime pealt järjekordse inimese looja karja minekut. Teadvusetuna veest välja toodud noormeest elustati meist paari meetri kaugusel ligi 30 minutit, kuni saabus kiirabi. Esimene kohale jõudnud meedik töllerdas teadvusetuni jalutussammul, peagi saabusid ka ülejäänud. Katsuti pulssi ja võeti seejärel välja šokiaparaat (kuidas iganes seda ka ei kutsuta), mis oli unustatud laadima panna ja ei töötanud!!! Seejärel jätkati elustamist, ühendati manuaalse hapnikuballooni külge ja pumbati edasi, kuni ta lõpuks üle poole h kaldal teadvusetuna olles kanderaamil minema viidi. Pole aimugi, kaua ta veel vees teadvusetu oli olnud. Küla pealt kuulsime, et mõned päevad oli ta haiglas veel koomas olnud ja läinud ta nüüdseks ongi. Karta oli, sest tema sinakas-hallis kehas ja klaasistunud silmades oli puudu see kõige olulisem värv – elu värv. Vist oli inglise-itaallane.\nKuna endal on valusad kogemused möödunud aastal Sri Lankal hoovuste tõttu peaaegu uppudes, kuni surfarid mu viimasel hetkel enne vee alla vajumist päästsid, siis tahan kõigile südamele panna, kes ookeanisse ujuma satuvad – olge ettevaatlikud! Tutvuge hoovustest pääsemisega siin! Tean, et teooria muidugi lihtne, aga reaalsus võib olla väga-väga raske. Ilma abistava ujukita on ka abivajajat mõttetu päästma minna, te ei tule ise elusana kaldale. Parem on vahutavate lainetega üldse mitte ujuma minna või piirduda basseiniga, mis meil, muide, on oma bangalohurtsikus (300bahti ehk 8€ öö) otse veranda ees.\nAITAB JAMAST, TEGELT ON SIIN ÜLIMÕNUS!\nAntiturismi propagandat ma Koh Changile siiski teha ei taha. Uppumisi pidi iga aasta vähemalt Lonely Beachil olema üks-kaks, alati vihmaperioodi lõpus, mil inimesed ei oska veel hästi ookeani hinnata, aga oleme nüüdseks ilma paranedes pea iga päev meres ujumas käinud. Vesi on peaaegu täiesti lainetu, läbipaistev ja mõnus nagu ühes mõnusas rannas olema peab. Ja kõik on turvaline, kui ilm on ilus. Saab snorgeldada, kayakitada lähedal asuvatele väiksematele asustamata saartele jne.\nSeltskond on meil siin muidu mõnus – iga päev tinutavad tšehhid-slovakid, üks tore norralanna, mõned hispaania pepud ja prantsuse buubid jne. Üks gei on siiski aeg-ajalt veidi morn, sest lähedal asuvad tinderdajad saadavad küll usinalt nokupilte, kuid nägu varjavad hoolikamalt. Kes on seljakotiga kuskil reisinud ja rändurite keskel aega veetnud, teab isegi, et juttte rännakutest ja juhtumistest sellises keskkonnas jätkub lõputult. Mitu päeva järjest oli norralannaga plaanis seeni manustada ja ta oli nõus kenasti gopro endale otsaette panema ja meid kogu tripi jooksul filmima, aga sedapuhku selleni ei jõudnudki. Ehk mõni teine kord kuskil mujal. Mälestused mõne aasta tagusest Indoneesiast ja Gili saarte seentest on veel eredalt meeles ja mingit hullu tungi ka pole.\nMeie majutuskohaks on Siam Hut Resort, kui kellelgi siia asja. Mitte segi ajada veidi eemal oleva Siam Beach Resortiga, mis sedapuhku on ka päriselt resort, mitte suvauberik tiitliga “resort”, nagu igaüks end siin nimetada armastab. Bangalo on pigem kehvapoolne. Sama raha ehk 8-12€ saab Aasias väga korralikke bangalosid ka, kuidas kunagi. Privaatne vannituba, sääsevõrk ja fan on siiski olemas ehk kõik eluks vajalik. Vetsupott on sedapuhku küll kõige miniatuursem, mida näinud olen. Samahästi võiks lihtsalt kükitada. Ja vett peab kopsikuga peale viskama, aga pohui. Iga päevaga läheb see aina vähem korda. Gekod tubades on alati teretulnud nähtus, kuna nad söövad sääski. Veidi suurema sisaliku, Guiseppe, kes armastab erinevates hüttides käia, peab küll ära ajama, sest vennike on jube lärmakas. Ühel korral peaaegu pidime siiski hütti vahetama, sest sipelgad olid kõik seinad katnud ja ju jäime nende majaehitusele ette. Putukatõrjega massimõrv ja võisime oma idülli jätkata.\nVäga sageli on 10€ ja 50€ per öö majutuskohtade vahe vaid selles, et kallimas on telekas, mida nagunii kunagi ei vaata või mõni pakendatud hambahari. Pikaajalisem rändur teab isegi, et hambaharja saab poest peaaegu tasuta ja seep ning WC paber on igaks juhuks endal alati kaasas. Ja kui kuskil ööbides jääb vetsupaberit üle, siis lendab see alati seljakotti, kuna rulli kaupa müüdavad võivad aeg-ajalt olla suhteliselt kallid. Pealegi kulub seda siin rohkem, kuna see on nii õhuke ja ühtlasi asendab igasuguseid muid majapidamiseks mõeldud salvrätte. Ka kohvikutes.\nSiam Hut on tuntud kui “Every friday night international beach party”. Tundub, et hooaeg võtab siin alles hoogu, sest peod on 10-30 inimesega, kuid mida kõrghooajale lähemale, võib ka mitmesaja inimese pidusid olla. Kannatamatute kohalike poolt “organiseerituna” käib siin igal õhtul muss täie rauaga pea iga päev. Nii et kõrvatropid on teretulnud ja kui need ei aita, tuleb ennast lihtsalt täis juua, et magada saaks. Vähemalt ei mängi nad enam iga õhtu sama mussi, sest kinkisin kohalikule DJle mõnikümmend gigabaiti Eesti DJdelt kaasa võetud haussi, tehnot, hiphopi ja muud head-paremat (shout out to our kids DJ Kevin Park ja Sinise Aura Laura!).\nPEALE RANNA, PEO JA PILLERKAARE\nSaarte elu käib teatavasti omas rütmis ja võib olla suhteliselt üksluine, kui enda päevi sisustada ei oska. Niisiis tegime tatoveeringud! 32-aastane Lek, kes minu jala ananassiga ja Marlee oma elevandiga kaunistas, on bambusega ehk traditsioonilises stiilis tatoveerinud juba 14 aastat. Tase tundub olevat tegelt kõigil kohalikel artistidel üpris hea, nii et määravaks kujunes peaasjalikult hind, mida tuleb ise kaubelda. Alati ei õnnestu. Meie omad läksid kokku maksma 2200 bahti ehk ca 58€. Võrreldes muude kuuldud ja kaubeldud hindadega tundub, et tegime hea diili.\n“Chang” tähendab tai keeles elevati, nii et igati asjalik ja erudeeritud valik Marlee poolt, eks! Ananass mulle? Why the fuck not!? Hiljem mõtlesin muidugi diibi seletuse sellele, et pineapple’it meil Eestis ei kasva, küll aga on meil ohtralt pine ja apple’id. Jalga vaadates peaks see mulle meenutama, kui liiga kaua kodus olen olnud, et on taas aeg kuskile rändama minna, kus kasvavad pineapple’id. Mul on prillid, järelikult võin diipi panna.\nVeidi tatokapededele infot, et bambustehnika on võrreldes masinaga kas sama valus või vähem valus, sõltuvalt valulävest. Mulle oli meeldiv närvikõdi, masin tavaliselt piinarikas. Paraneb ülikiirelt. Ei mingit paistetust ja mitte tilkagi verd! Tegime tatoveerimiskunstniku juures, mitte tasuta mungakloostris, seetõttu, et sitaks äge on küll munkadel lasta aurat lugeda ja otsutada, kui suurt ja mis mantraid nad su kehale tatoveerivad, aga oma tindipotsikut nad pärast iga “klienti” ei vaheta. “Salong” kus end toksida lasime, nägi küll Euroopa standardeid silmas pidades räpane ja arhailine (ehk ülicool) välja, kuid tüübi tööpind oli puhas ja silme all kõik tipp-topp desinfitseeritud. Sain ka spets enda jaoks valmistatud bambusnõela hiljem suveniirina kaasa.\nHauss tiksub, mu pooleks lõigatud suurde Sprite’i plastikpudelisse tehtud Thai Vodka (700ml pudel poes 200 bahti ehk 5,5€) koks hakkab lõpule jõudma, Marleel on mu alukad pestud ja nüüd igavleb ning pean jutu kokku tõmbama. Enamus lugejaid andsid nagunii juba alla pärast esimest kahte lõiku. (Laigi ja sheeri postitust, kui pidasid lõpuni vastu! wink-wink)\nKoh Changil on 5 suuremat koske ja vihmaperioodi lõpus on need kõige võimsamad. Ronisime ühe juurde ja nägime ka kärestikus, kus sobilikum ujuda oli, üht ca poolemeetrist kilpkonna. Chill vana, tundis meie vastu sama palju huvi kui meie tema vastu. Vist oli üks neist liikidest, mis on pehme kilbiga.\nIga päev läheb päike looja veidi enne kuute õhtul. Enne imelist taevast annavad päikeseloojangu ajast märku džunglis jauravad suitsiid-kriketid (ma vähemalt arvan, et tegu on selle liigiga), kes kõrgel sagedusel pinisemist alustavad kuni sagedus nii valjuks jõuab, et nad õhku lendavad. Jah, selline liik on olemas. Päike kukub siin ca 15-minutiga.\nSaarel on turistide jaoks ka igast krokodilli ja mao šõud ning põhiatraktsiooniks elevantidega džunglis retkedel käimine, nendega koos vees möllamine jne. Elevandid ei ole siit saarelt pärit, vaid siia toodud. Kuna väike Aasia elevandike kannatab oma seljal kanda vaid maksimaalselt ca 150kg ja kaks paksu värdjat + kanderaam ületab pea alati selle kaalu, mis elevandile selga topitakse, ei oleme me nendega sõitma läinud ega toeta turismiharusid, mis loomi piinavad. Kui inimeste sõidutamine välja jätta, tundub vandudel siiski siin suhteliselt mõnus olevat. Suured karjamaad chillimiseks vähemalt.\nPäikese loojudes kaunistavad silmapiiril horisonti neoonrohelised tuled, milleks on väikesed kalapaadid. Tuledega nimelt meelitavad nad kalmaare veepinnale, et neid kergemini kinni püüda. Mida rannikule lähemal, seda rohkem me mereande sööme. Võrreldes näiteks Indiaga, tähendavad siin igasugused nuudlid või riisid seafoodiga vaid kalmaare ja krevettte. Indias on ka kala toidu sees. Kui siin kala tahad, pead eraldi roa võtma. Krabisid on ka igasuguses suuruses. Lobstereid pole näinud, aga kindlasti on neidki siin.\nKui päike loojunud, on õhtusöögi aeg ja ca kella 21-22 paiku hakkavad pidulised erinevatesse kohtadesse kogunema, kus valjemalt muusikat mängitakse. Ja nii päikesetõusuni välja, mis on iga päev kell 6 hommikul. Ja ilmselgelt sitaks kaunis vaatepilt!\nSelline see saare elu on. Mõni öö satud liiklusõnnetusse, aga vähemalt iga öö saad soovi korral keppi. Kas mõne turisti, ränduri, prostituudi või ladyboy käest, seda vaata juba ise.\nTaisse tuleme alati tagasi, Koh Changilt põrutame otse Birmasse.\nPS! Turistidel ja ränduritel pole peaaegu, et mitte midagi ühist. Liikide erinevused – turist on lühipuhkusel ja soovib vaatamata rahvahordidele läbi käia kõik vaatamisväärsused. Tunned nad ära üldjuhul veidi närvilise ja nõudliku käitumismaneeri järgi, sageli eeldavad nad, et saavad kõikjal hakkama oma emakeeles. Ränduri tunned ära pesemata riiete odööri ja tagasihoidliku ülalpidamise järgi. Rändur teeb nädalapäevadel vahet vaid lemmikbaaride happy hour’ite järgi ja sageli ei oska ta vastata küsimusele, kui kaua ta parasjagu kuskil viibinud on või kuhu ta järgmisena suundub.\nPS2! Ole vunts ja sheeri kama.\nNäeme hiljem, alligaator!\nDuck noodle soup 50bahti ehk ca 1,3€\nCrisby pork with waterspinach and rice 50bahti\nSeafood red curry 70bahti (1,8€), Fried flat noodles with seafood 70bahti, Chang 60bahti (1,5€)\nFried green curry rice and fired noodles with seafood, mõlemad 60bahti (1,5€)\nSildistatud bambootattoo, gopro, goproeesti, hero5, kohchang, tai, tatoveering, tattoo, thailand, tripihipid


New York Times: EL ekspordib vaatamata kodusele puudusele kümneid miljoneid vaktsiinidoose - Delfi\nNew York Times: EL ekspordib vaatamata kodusele puudusele kümneid miljoneid vaktsiinidoose\nFoto: PCOO HANDOUT, EPA\nAjaleht New York Times kirjutab, et Euroopa Liit on viimastel nädalatel eksportinud 34 miljonit doosi koroonaviiruse vaktsiini kümnetesse riikidesse, kuigi endal on puudus ja vaktsineerimisel ollakse juhtivatest riikidest kaugele maha jäänud.\nEuroopa Liit on samas sattunud karmi kriitika alla väidetava „vaktsiininatsionalismi” ja protektsionismi eest näiteks siis, kui Itaalia blokeeris suhteliselt väikese vaktsiinisaadetise Austraaliasse.\nNew York Times teatab aga et on näinud kiivalt saladuses hoitud dokumente üksiksasjalike ekspordinumbritega, mis näitavad, et Euroopa Liit on protektsionismist kaugel ja pigem vaktsiinide suureksportija.\nEuroopa Liidus kokku on vaktsineeritud vaid 6,5% rahvastikust, kui näiteks Iisraelis on vähemalt ühe doosi saanud 58% elanikest. Suurbritannias on süsti saanud 33% elanikkonnast ja USA-s 18%.\nNew York Timesi teatel on küsimus, kas Euroopa Liidu ekspordi ulatus paljastada, olnud ägedate vaidluste objekt Euroopa Komisjoni koridorides.\nMitmed ametnikud väitsid, et suurte ekspordimahtude paljastamine, mis aitab vaktsineerida paljusid riike üle maailma ja taaskäivitada ülemaailmset majandust, võiks pärast eelmise nädala tüli aidata parandada Euroopa Liidu mainet.\nVaktsiinide tootmise ja ekspordi küsimus on tekitanud paksu verd Euroopa Liidu ja Suurbritannia vahel. On loobitud süüdistusi, et Euroopa Liit tahab Suurbritannia vaktsiinist ilma jätta vimmast selle pärast, et äsja Euroopa Liidust lahkunud Suurbritannia vaktsineerimiskampaania on nii palju edukam. Tegelikkuses näitavad andmed New York Timesi teatel seda, et Suurbritannia on Euroopa Liidus toodetud vaktsiinide suurim importija.\nPinged kulmineerusid kolmapäeval, kui Euroopa Komisjoni president Charles Michel süüdistas USA-d ja Suurbritanniat vaktsiinide otseses ekspordikeelus.\nSuurbritannia eitas kategooriliselt seda väidet. Praktikas ei ekspordi aga Suurbritannia kodumaal kasutamiseks loa saanud vaktsiine, kuigi on teatanud, et on valmis andma ülejäävaid doose naabritele Iirimaal, kui oma rahvas on vaktsineeritud.\nKa USA on oma territooriumil toodetud vaktsiine omale hoidnud.\nNäiteks Moderna esindaja ütles, et USA valitsus ostab ära kogu USA-s toodetud vaktsiinikoguse.\n34 miljonist Euroopa Liidus toodetud vaktsiinidoosist, mis eksporditi 1. veebruarist 9. märtsini, läks üle üheksa miljoni sisedokumentide järgi Suurbritanniasse, kirjutab New York Times. Teisel kohal oli Kanada ligi nelja miljoni doosiga ja kolmandal Mehhiko 3,1 miljoni doosiga.\n954 000 doosi saatis Euroopa Liit ka USA-sse, teatab New York Times.\nEkspertide sõnul on Euroopa Liidu poolt tark tegu eksporti oma elanikkonna eelistamiseks mitte piirata, kuigi see sõnum ei pruugi pahaste kodanike hulgas eriti populaarne olla.\nEsiteks tähendab vaktsiinitootmise tooraine tarneahelate üdini globaliseerunud iseloom seda, et Euroopa Liidul, mis impordib vaktsiinikomponente 83 tootjalt üle maailma, on parem mitte kutsuda esile vaktsiinide alast kaubandussõda.\nPoliitiliselt tähendab tarnete paranemine aasta teises kvartalis seda, et Euroopa Liidu riikide valitsused peavad lõpetama Euroopa Komisjoni süüdistamise enda vigades, ütles New York Timesile Jacob Funk Kirkegaard Saksamaa Marshalli fondist ja Petersoni instituudist Brüsselis.\n„Valitsuste jaoks on kogu aeg olnud mugav öelda, et nende käed on seotud, sest neil ei ole Euroopa Komisjoni tõttu piisavalt vaktsiine,” ütles Kirkegaard.\nHiljutised andmed näitasid, et umbes 40% Euroopa Liidu hangitud ja liikmesriikidele laiali jaotatud doosidest vedelesid osaliselt nõrga logistika tõttu ladudes.\n„Hakkab olema üha keerulisem näidata näpuga Brüsseli suunas ja öelda, et nemad ei tegutse piisavalt,” lisas Kirkegaard.


Toit, trenn ja motivatsioon: Ideaalkaalu aitavad saavutada just need nutikad soovitused, Kaalulanguse motivatsiooni e-kirjad\nPremeeri ennast. Jälgige hoolikalt ja hoolikalt oma tervist, vältige haiguste arengut ja olge alati õnnelikud! Kindlasti iga naine vähemalt korra mõelnud korrigeerimine näitaja. Dehüdratsiooni vältimiseks vajab teie keha metabolismi ja energiatootmise säilitamiseks vett. Kohtingumängus klapitame sobivad partnerid " Kõigil kuulajail on võimalik ankeet täita, ennast ja otsitavat kirjeldada, pilt kaasa panna ja ära saata.\nPsühholoogia-Ja Vaimse Tervise-Uudised Motivatsioon on kaalulanguse jaoks oluline Rasvumine kui Ameerikas tekkiv epideemia on murettekitav. Ametnikud usuvad, et enam kui kaks kolmandikku ameeriklastest on ülekaalulised või rasvunud ning haigusseisund ähvardab lühendada meie laste eluiga.\nUus uuring Toitumisalase hariduse ja käitumise ajakiri uurib, kuidas motivatsioon võib kaalulangetusprogrammidest kinnipidamisel suuresti kaasa aidata. Kentucky ülikooli ja Põhja-Carolina ülikooli Chapel Hilli teadlased uurisid nädalases Interneti-kehakaalu alandamise sekkumises kahte tüüpi motivatsiooni, autonoomset ja kontrollitut ning nende suhet järgimisest ja kaalulangusest. Kahe tüüpi motivatsiooni mõõtmiseks kasutati osalejate tuvastamiseks sisemise ja välise kontrolli abil motiveeritud ravi eneseregulatsiooni küsimustikku.\nSalenemise motivatsiooni plakatid\nAutonoomne motivatsioon hõlmab tunnet, et enesekontroll on parim viis end muudatuste tegemisel aidata, samas kui kontrollitud motivatsioon hõlmab motivatsiooni ainult välistest kontrollidest nagu teiste tajutav surve ja süütunne kontrollitud motivatsioon. Kaalukaotuse motivatsiooni mõõdeti algtasemel ning 4.\nLisaks registreerisid uuringus osalejad kogu uuringu vältel igal nädalal veebipõhise enesekontrollisüsteemi kaudu oma toidu tarbimist, treenimist ja kehakaalu. Üle poolte osalejatest 37 st kaotas nädalase jälgimise käigus viis protsenti esialgsest kehakaalust.\nKahe erineva motivatsioonitüübi ja kaalulanguse vaheliste seoste uurimiseks jagati proov 16 nädala jooksul nendeks, kellel oli ja kes ei olnud kaotanud 5 protsenti esialgsest kehakaalust vastavalt 37 ja 29 osalejat. Uurijad leidsid, et enamikul osalejatel oli algtaseme ja 4 nädala vahel autonoomne ja kontrollitud motivatsioon märkimisväärselt suurenenud, kuigi pole selge, mis põhjustas fitbit alati rasva poletamise tsoonis tõusu 4 nädala jooksul, näost näkku toimunud istungjärgu alguses uuring, varajane edu kaalulangusega või midagi muud.\nEhkki enamuse osalejate motivatsioon algselt kasvas, püsis viieprotsendilise kaalukaotuse saavutanud rühm oma autonoomse motivatsioonini 4—16 nädala jooksul, samas kui vähem edukas grupp koges aja jooksul autonoomse ja kaalulanguse motivatsiooni e-kirjad motivatsiooni olulist langust.\nAutorid leidsid ka, et autonoomne motivatsioon 4.\nPsühholoogia-Ja Vaimse Tervise-Uudised Motivatsioon on kaalulanguse jaoks oluline Rasvumine kui Ameerikas tekkiv epideemia on murettekitav. Ametnikud usuvad, et enam kui kaks kolmandikku ameeriklastest on ülekaalulised või rasvunud ning haigusseisund ähvardab lühendada meie laste eluiga. Uus uuring Toitumisalase hariduse ja käitumise ajakiri uurib, kuidas motivatsioon võib kaalulangetusprogrammidest kinnipidamisel suuresti kaasa aidata. Kentucky ülikooli ja Põhja-Carolina ülikooli Chapel Hilli teadlased uurisid nädalases Interneti-kehakaalu alandamise sekkumises kahte tüüpi motivatsiooni, autonoomset ja kontrollitut ning nende suhet järgimisest ja kaalulangusest.\nPealegi näis see enesekontrolli suurenemine olevat viis, kuidas autonoomne motivatsioon viis kehakaalu paranemiseni. Autorid leidsid positiivse seose kehakaalu languse 4.\nKehakaalu langetamiseks oluline motivatsioon Kehakaalu langetamiseks oluline motivatsioon Ülekaalulisus kui Ameerikas esilekerkiv epideemia on murettekitav.


Juudiga täidetud apelsinide retsept - retseptid - 2021\nJuudiga täidetud apelsinide retsept\nŽelatiiniga täidetud apelsinid on haruldane viis anda neile klassikalistele magustoidutele elu, mis on kaasas tuhandeid pidusid. Apelsinikoore kasutamine annab talle silmatorkava ja väga atraktiivse troopilise õhu. Kuigi see näib olevat keeruline, ei ole see üldse raske. Želatiini tehnika on praktikas lihtne.\nŽelatiinil on kehale oluline toiteväärtus. See on toit, mis sisaldab rohkelt kollageeni, ainet, mis on kasulik nahale ja teistele elunditele. Põhimõtteliselt annab kollageen nahale rohkem elastsust, seega aitab see aeglustada kortse.\nKollageen on luude, kõõluste ja liigeste kudede osa. Kollageeni puudumine põhjustab nende kulumist ja halvenemist, mistõttu seda sisaldavate toiduainete tarbimine on nii oluline.\n6 keskmise apelsini\n170 g maasika želatiini, apelsini, sidrunit jne. (üks ümbrik)\nKuidas valmistada želatiiniga täidetud apelsine:\nPeske ja lõigake kõik apelsinid pooleks. Siis tühjendage lusika abil sisu, kuni jääb ainult lambad. Need peaksid olema võimalikult puhtad. Peske seest, tühjendage ja laske kuivada. Raamat\nKuumutage tassitäis potti, kuni see keeb. Eemaldage kuumusest ja valage kaussi. Lisage ümbriku sisu želatiiniga kuumas vees. Segage lusikaga, kui želatiin lisatakse.\nSegage, kuni želatiin on kuumas vees täielikult lahustunud. Seejärel lisage mahl ja segage veel poolteist minutit. Laske 10 minutit jahtuda.\nAlumiiniumfooliumi abil moodustavad apelsini pooled toetuseks väikesed alused. Asetage need purskkaevule. Supilusikatäie abil täitke iga apelsini hallituse pool .\nSisesta allikas koos želatiiniga külmikus. Lasta jahtuda vähemalt 3 tundi. See aeg on piisav želatiini seadmiseks. Pärast seda aega eemaldage külmkapis ja serveerige.\nSee on ebatavaline ja lõbus viis valmistada želatiini, millega saab monotooniat murda. Kui olete retsepti õppinud, saate teha oma versiooni ja kaunistada oranžidega, kui soovite. Võite lisada ka oranžid segmendid.\nVegaani käsna kook\nLäätse retsept spinatiga\nMerluus pistaatsia kastmega\nForelli retsept basiiliku kastmes\nRetsept omatehtud marineeritud rannakarpide jaoks\nHummus kroketi retsept\nCopyright 2021 \_ Juudiga täidetud apelsinide retsept


KREEM-GEEL PAISTES JALGADELE BIALY JELEN 100 ML HIND | kaup24.ee\nKreem-geel paistes jalgadele Bialy Jelen 100 ml\n0€ transport sooduskoodiga KAUP3114 21t 31min.\nToote kirjeldus: Kreem-geel paistes jalgadele Bialy Jelen 100 ml\nHüpoallergeenne kreem-geel, rikastatud taimsete ekstraktidega, paistes jalgade hooldamiseks.\nei sisalda allergeene, silikoon ja kunstlikke värvaineid.\nKasutamine: kandke kreem kuivadele puhtastele jalgadele kergelt masseerivate liigutustega.\nÜldine informatsioon tootest: Kreem-geel paistes jalgadele Bialy Jelen 100 ml\nBialy Jelen, kreemid, Bialy Jelen, geelid\nSoovitame osta koos: Kreem-geel paistes jalgadele Bialy Jelen 100 ml\nSoovitame osta koos Kreem-geel paistes jalgadele Bialy Jelen 100 ml\nKüsimused ja vastused toote kohta: Kreem-geel paistes jalgadele Bialy Jelen 100 ml


Staircon > King & Company, USA\nKing & Company, USA’s Marlborugh linnas on 1986. aastal asutatud tisleritöid tegev ettevõte. Nad on spetsialiseerunud kõrgtasemeliste eritellimustreppide tootmisele, mis kaunistavad mõnesid Uus-Inglismaa kõige prestiižsemaid kodusid. Nende 3- ja 5-teljelisi masinaid juhib Stairconi täielik CAM pakett.\n“Me kasutame Stairconi treppide projekteerimiseks, materjaliarvestuseks, CNC-programmeerimiseks ja CNC-töötlemiseks. See on hea tarkvara, mis suudab töödelda poste, puurida käsipuudesse piirdepulga avad ning toimetada kõik detailid tarkvarast CNC-sse minimaalse programmeerimisajaga. 3D-mudel võimaldab kõigil osapooltel saada tootest üksikasjalik visuaalne ülevaade, mõista mahtusid ja võimaldab teha kiireid muudatusi ning täiendusi. See hoiab kokku suure hulga aega, mis muidu kuluks 2D jooniste uuendamisele.\nMe oleme saanud rohkelt tuge ja kannatlikku koolitust tarkvara kasutamisel Sytse Leendersilt Kanadas ja Rootsis asuvalt tugitiimilt. Nad on teinud omaltpoolt kõik, et edukalt rakendada Staircon tarkvara meie ettevõttes. Sytse on endiselt meie jaoks suureks väärtuseks, ka hulk aega peale tarkvara soetamist”, ütleb Robert C.King, King & Company kaasomanik.


Ava (fotograafia), Liikme suurus labimooduga Foto\nDeutsch · English. Õlak, mis peaks olema seitse sentimeetrit, on kaksteist. See on vajalik mitte ainult loetletud süsteemide jaoks, vaid ka gaasivarustuse või korstna korraldamisel. Kuidas mõõta joonlauaga või ruletiga Enne läbimõõdu mõõtmist mõõdulindi või painduva joonega, peaksite teadma, et see valik on töökorras ja see ülesanne on teostatav ka kogenemata käsitööliste jaoks. Jelistamine on tehnika teatud harjutuste sooritamiseks. Toru tööks marsruudi paigaldamise või parandamise korral on välise D väärtuseks suurem tähtsus.\nPutukatõug - foto ja sortide kirjeldus\nIsikud suhtlevad üksteisega helide, signaalide kaudu. Perekonna pea on naissoost emakas, mis paljuneb paljudele. Mõned os-liikid pakuvad ühes ja samas tootes mitu viljakaid emasid, kuid nad ei väida, et nad on kuninganna, vaid nad aitavad lihtsalt haareühiskonna liikmete arvu suurendada.\nWasp suletakse. Avalikud semud Üksi Nad erinevad primitiivses käitumises, igaüks elab eraldi. Pesastab sellisena, ei ole neetud. Enamik neist on röövloomad. Munad asetsevad suurte mardikaliste vastsete, ämblike jms vastsetes. Larvas areneb iseseisvalt, ohver söömine seestpoolt. Lava lõpus jäävad kutsikad sellel kujul talveks. Imago kevadel.\nMõnede üksikute seemnete mürk on äärmiselt mürgine, võrreldakse hammustust naha läbistamisega kuuma küüntega. Nimes olevat fotot saab näha veelgi. Avalikke seemneid nimetatakse tihti paberiks, puiduks, sest nende pesad on nagu tualettpaberist kootud kookonid, puuküttega katuse all olevad pesad, pööning, õõnsused, vanad kännud.\nÜksikud isased sisaldavad liiva, kaevama, teed.\nNende hulgas on üsna kahjutute, kasulike teoste, parasiitide, mõrvarite. Venelased on üldlevinud.\nNende hulgas on polistiny, vespiny, skolii, tee, typhi, liiv. Üks isas Eluiga Eluea erinevat liiki, sugupõlved on erinevad. Meeste telg toimib meessoost väetisena.\nPELAJARAN KETERAMPILAN HIDUP JALAN LINTAS\nVarsti pärast paaritumist sureb ta. Keskmine isane isane elab 14 päeva. Tõsiseid emasid nimetatakse emakaks, kuningannaks. Avalik emak moodustab tulevase pesa aluse, valib sobiva koha ja tegeleb ainult järglaste paljunemisega.\nEmakas elab tavalisel aastal. Lõdvad püsivate nohu tekkimisega. Noored väetatud naised talvel puitu, aktiveerivad oma tegevuse kevadel.\nTeiste liikide esindajad sooja kliimaga riikides võivad elada mitu aastat. Kirev elu.\nJuuraajastust, miljonit aastat tagasi, pärit loom on tõenäoline lindude eellane. Ei narkootikumidele kampaaniat läbi viinud Eesti Pyladese Liidu juhatuse liige Tiit Terik ütles, et ecstasy tablette tarvitanud võivad Q GSM-i ja ecstasy vahel seost näha. Eilne kohtumine leidis aset EML-i. Ta oli surma hetkel sentimeetrit pikk ja kaalus kõigest 50,8 kilogrammi. Loe artiklit.\nAeg-ajalt püstituval küsimusel on nüüd teaduslik vastus: keskmise suurusega peenis on erektreerunult 13,12 sentimeetrit pikk ning selle ümbermõõt on 11,66 sentimeetrit, selgub uuringust, milles vaadeldi 15 mehe andmeid. Teine märkimisväärne muudatus on kolme suurema messiplatsi teede laienemine. Kujundus tekst, logo, foto.\nKlaasist rattaspordi auhind on 13,5 cm kõrge ja paksus on 1,5 cm. Seisab oma raskusega 5. Derzeit nicht verfügbar. Ob und wann dieser Artikel wieder vorrätig sein wird, ist unbekannt. Vt foto 4 ja 5.\nTõstke seejärel grillilt lõikelauale ja laske 4—5 minutit Retsepti ja foto: ajakiri. E-poe klienditeenindus. Ideid Graveeringuga puidust kellad Puidust käekell foto graveeringuga.\nVaata suuremalt. Eelmine Järgmine Puidust käekell. Hind sisaldab trüki klaasile foto klaasist C auhinna kõrgus on 25,5 cm ja paksus.\nTalla paksus: 4 cm. Sääre pikkus: 11,5 cm. Sääre ümbermõõt: 31 cm. Kinnituse tüüp: paelte ja krõpsuga ees.\nEesti Geoloogiakeskuse juhatuse liige 4. Pinnakatte paksus E. Jala kirjeldus Jalg on õhuke ja kõrge, silindrikujuline, üsna ühtlane. Selle pikkus ulatub cm, läbimõõduga 1, cm. Noortel isenditel on see värvitud kahvaturoosaks või kollakaspruuni tooniga, vananedes muutub värv halliks.\nAllosas on Volvo jäänused, mis vajutamisel tumenevad. Jalg on esialgu tihe, kiud on selles käega katsutavad, vananedes muutub ta õõnsaks. Jala pikkus võib olla kuni 25 cm Kus ja kuidas kasvab sitsiilia amanita Sellele liigile ei meeldi ainult savimuld, ta eelistab laialehiseid ja lehtpuumetsavööndeid. Teravusulatus[ muuda muuda lähteteksti ] Teravusulatus e teravussügavus on fotograafias mõiste, mis tähendab, milline osa fotost on terav ning milline osa udune.


Oled siin:Home»UUDIS»INNOVATSIOON»Uus lähenemine kuritööde lahendamisele: ajulainete lugemine!\nautor Veli V. Rajasaar 27. jaan. 2021 Kommentaare pole\nInimeste turvalisuse tagamiseks kasutatav tehnoloogia areneb küll pidevalt, kuid viimatine Dubai politsei läbimurre on kui ulmefilmist – mõrvar tabati tema ajulaineid lugedes.\nDubai kasutab mitmeid turvalahendusi, mis on valdkonnas eesrindlikud – näiteks tehisintellekti rakendamine liiklusrikkujate tabamiseks ja tagaotsitavate inimeste leidmiseks või võimsa Falcon Eye 2 satelliidi kasutamine piiride jälgimiseks ja sõjaväe abistamiseks. Osa Dubai tulevikuvisioonist on ka robotid tänavaid patrullimas.\nHiljuti aga otsustati ühel uurimisel rakendada tehnoloogiat, mida umbes aasta aega arendatud. See võimaldab kahtlusaluse “mõistusse piiluda”. Tõsi, see on kirjanduslik liialdus – tegelikult loeb tehnoloogia ajus toimuvaid reaktsioone ja protsesse, järelduste tegemine jääb siiski inimestele.\nUurimise all oli ühes laohoones toimunud tapmine. Uudne tehnoloogia, mida hellitavalt kutsutakse “mälujäljeks”, võeti esmalt kasutusele politseiuurijate endi peal ning kaardistati ära aju reaktsioonid piltidele mõrvapaigast.\nEdasi toodi mängu juba kahtlusalune – tema aju reageeris tugevalt pildile mõrvarelvast ning edasise küsitlemise käigus tunnistaski ta üles nii roima kui selle plaanitsemise etapid.\nSelliste tehnoloogiate loomine ja kasutamine on osa Dubai tulevikuvisioonist, mille eesmärk on sarnane nii mõnelegi loole ja filmile – peatada kuritöö juba enne, kui see juhtub.\nEelmine artikkelPeugeot’ valikusse lisandub täiselektriline e-Partner\nJärgmine artikkel Hüvasti, Lotuse E-kolmik – küll varsti tulevad uued…


Marta ja Karli lugemik 2. klassile I osa õpik lapsed Eesti keel\nMarta ja Karli lugemik 2. klassile II osa õpik lapsed Eesti keel\nMati Unt. Kogutud teosed 1 raamat täiskasvanud Kirjandus ‣ Ilukirjandus\nMati Unt. Kogutud teosed 2 raamat täiskasvanud Kirjandus ‣ Ilukirjandus\nMeedia mõju. Meediaõpik gümnaasiumile õpik õpilased Kultuur ‣ Üldhariv\nMeediatekstid. Lugemisülesandeid II kooliastmele. 2. vihik töövihik õpilased Keeleõpe ‣ Emakeel\nMeeleparanduseta raamat Kirjandus ‣ Ilukirjandus\nMeeletu DVD täiskasvanud Filmid\nMeenutusi Paul Keresest raamat täiskasvanud Kultuur\nMeie Eesti raamat õpilased Kultuur ‣ Eestist\nMeie Eesti töövihik töövihik lapsed Kultuur ‣ Rahvakultuur\nMeie aabits raamat lapsed Eesti keel


Kaardid sünnipäevaks, aastavahetuseks, sõbrapäevaks jne | Arvutiturve | Page 2\n13. mai 2012 — Priit Küllap mõnel lapsel on ema teises linnas või välismaal ja ta ei saa talle külla minna, et ilusat emadepäeva soovida. Siiski saab ju alati emadepäeva soovid edastada ka e-kaardi teel. Ema meelespidamine ja emadepäeva soovid, olgu need kasvõi kaardina teele saadetud, tulevad ju niikuinii alati südamest ja ema saab sellest aru.\nSoovin kõikidele emadele kaunist emadepäeva!\nUued emadepäeva kaardid leiab postitusest Luuletused ja salmid emadepäevaks, emadepäeva kaardid saatmiseks 2013.\nPosted in Kaardid sünnipäevaks, aastavahetuseks, sõbrapäevaks jne. Sildid: emadepäev, emadepäeva kaardid, emadepäeva lilled, emadepäeva luuletused, emadepäeva salmid, luuletused emadepäevaks, Pühad ja tähtpäevad, salmid emadepäevaks. 1 Comment »\n1. jaan 2012 — Priit Mitmed teised e-kaardid “Head uut aastat!” soovidega leiab artiklist Vana aasta lõpu-, aastavahetuse- ning uue aasta kaardid salmide ja soovidega.\nPosted in Kaardid sünnipäevaks, aastavahetuseks, sõbrapäevaks jne. Sildid: aastavahetus, aastavahetuse kaardid, head uut aastat, head uut aastat kaardid, head uut aastat salmid ja luuletused, Pühad ja tähtpäevad. 2 kommentaari »\n28. dets 2011 — Priit Küllap on palju ka neid, kes ei jõudnud jõulupühade aeg oma tuttavaid, lähedasi ja sõpru pühadetervitustega meeles pidada. Kuid on veel aega ilusat vana aasta lõppu soovida ja miks mitte meelde jätta, et sellest postitusest leiab ka kaarte „Head uut aastat“ soovidega.\nPosted in Arvamus, Kaardid sünnipäevaks, aastavahetuseks, sõbrapäevaks jne. Sildid: aastavahetus, aastavahetuse kaardid, aastavahetuse luuletused, aastavahetuse salmid, head uut aastat, head uut aastat kaardid, head uut aastat salmid ja luuletused, head vana aasta lõppu, head vana aasta lõppu kaardid, head vana aasta lõppu salmid ja luuletused, Pühad ja tähtpäevad. 6 kommentaari »\n23. dets 2011 — Priit Öeldakse, et talv tuleb alati ootamatult. Tundub, et ka jõulud koos sellega. Sest kui aega oli tegelikult maa ja meri, siis alles täna varahommikul avastasin, et mul ei olegi valmis tehtud ühtegi jõulukaarti oma tuttavatele, sõpradele ja sugulastele saatmiseks.\nPosted in Kaardid sünnipäevaks, aastavahetuseks, sõbrapäevaks jne. Sildid: aastavahetuse kaardid, aastavahetuse luuletused, jõulud, jõulukaardid, jõulukaart, jõululuuletus, Jõululuuletused, jõulusalm, Pühad ja tähtpäevad. 3 kommentaari »


Härmävõrgoq: Feathers Fichu teel Jeruusalemma\nFeathers Fichu teel Jeruusalemma\nMul oll' hainakuu alostusõh vajja minnäq Jeruusalemma. Tuu tähendäs mitme linnukiga lindämist ni mitmõh lennujaamah pasmist. Ja tuu umakõrda tähend', et oll' vajja määnestki kudamist üteh. Mu meelest ommaq kõgõ parõmbaq lindämiskudamisõq küländ peenükesest langast saliq - et lang om peenükene, sis kaalu-i sukugi pall'o ni samal aol olõ-i murõht, et tüü valmis saassiq reismisõ aigu. Lisäs saa taad kutaq puuvardidõga, nii et linnuki pääle minnõh tunnõ-i kiäki näide vasta huvvi. Nii et mul om peris mitu salit, miä ommaq alostõduq õnnõ tuuperäst, et oll' vajja linnukiga reisile minnäq. Midä ti reisile kudamisõs üteh võtat?\nMul oli juuli alguses vaja minna Jeruusalemma. Reis Jeruusalemma tähendab mitme lennukiga lendamist ja seega ka mitmes lennujaamas passimist. Ja see omakorda tähendas, et oli vaja kaasavõtmiseks mingit kudumist. Parimad lendamiskudumised on minu meelest küllaltki peenikesest lõngast sallid - et lõng on peenike, siis ei kaalu see kuigi palju ja samal ajal pole ka muret, et kudum liiga ruttu valmis saaks. Lisaks on salli hea kududa puitvarrastega, millega lennukisse pääsemisel pole probleeme. Nii et mul on päris mitu salli, mis on alustatud just sellepärast, et oli vaja lennukiga reisile minna. Mida teie reisile kudumiseks kaasa võtate?\nEt mul olliq kunagi tegünü kodo kats tokki Dropsi Kid-Silki langa ja otsusti naaq noq ärq kutaq, sis otsõ salit, miä taast langast vällä tulõ. Valõ vällä Feathers Fichu. Koi 3 mm vardidõga ni koi puul mustrikõrda veidemb, ku oppusõh oll' antuq. Jäi üle sääne tutsak langa, et noq iks ei tiiä, kas olõssi kõik ette nättüq kolm kõrda ka vällä tulnuq.\nEt mul oli kunagi tekkinud koju kaks tokki Dropsi Kid-Silki lõnga ja otsustasin need nüüd ära kududa, siis otsisin salli, mis sellest lõngast välja tuleks. Valik langes Feathers Fichu peale. Kudusin 3 mm varrastega ja otsustasin kududa 0,5 mustrikordust vähem, et ikka kindlasti lõngast jätkuks. Lõpuks jäi üle selline nutsakas lõnga, et jäi kriipima, et järsku oleks tulnud ka mustris ette nähtud 3 mustrikordust välja.\nSali om külh mõnus pehmeq ni pand esiki veidükene süküst uutma.\nSall on mõnus pehme ja paneb isegi veidi sügist ootama.\nPostitaja: Helen kell 11:25\nIngi 18. august 2017 21:54\nIlus värv ja ilus muster!\nArella 18. august 2017 22:01\nHelen 18. august 2017 22:08\nIngi ja Arella, aitäh!\nSall "Lily of the valley" ja viil üts\nTeemiq jälkiq üteh hääd


Eriti vinged kaltsukaleiud! Romantilistest valgustitest kuni retro kohvriteni! | Tarbija\nEriti vinged kaltsukaleiud! Romantilistest valgustitest kuni retro kohvriteni!\nLaura Verte , 22. oktoober 2018 13:29\nKohvrid mahutavad palju vajaliku kraami.Foto: Laura Verte\nOma kodus ringi käies märkan iga mõne sammu tagant toredaid kaltsukaleide, mis alati naeratuse suule toovad ning oma leidmisteed meenutavad. On aga esemeid, mida leiab minu kodust rohkem, kui midagi muud. Ja loomulikult on need pärit erinevatest kaltsukatest või kirbukatelt!\n1. Kohvrid– Suure meisterdajana on panipaigad tähtsad abimehed kõiksugu kangaid, lõngu, pabereid ja töövahendeid hoidma. Siinkohal aitavad põnevate retro-välimustega kohvrid, mis mahutavad kõik, mis vaja ja rohkemgi veel. Üksteise peal kohvreid hoides ei võta nad kodus ka üleliia ruumi.\nKohvreid olen leidnud: Uuskasutuskeskustest, Sõbralt Sõbrale poodidest, internetist ning kirbulaatadelt. Hinnad: 3 – 15 €\n2. Põnevad valgustid– Kohati eriskummalised ja meeleolukad valgustid toovad igasse ruumi sära ja loovad vastava miljöö. &-märgiga lambikesi leidub minu kodust lausa mitu, mis lisaks valguse loomisele aitavad ka kodulugu jutustada.\n3. Erinevad nõud- ... mida on kokku kindlasti üle 200! Seega on nõudekiiks üks suurimaid jõude, mis mind alati taaskasutuspoodidesse viib. Seda enam, et nõudesümpaatias ei piirdu ma ühe konkreetse stiiliga. Nõudekapi uksed lahti tehes leiab sealt nii minimalistlikkumaid kivist tassi- ja serveerimisaluseid kui ka kirkaid ning lõbusaid taldrikuid. Temaatiliste õhtusöökide puhul ei ole seega muret, mis nõudelt eineid serveerida.\nPõnevad nõud, mis kõik räägivad oma loo. Foto: Laura Verte\nPiltidel olevad nõud – mustad kivist tassialused – Keila Hilbukas, 1 € tk; must kivist serveerimisalus – Keila Sõbralt Sõbrale, 3.50 €; roosad koogitaldrikud – Helsingi Kierrätyskeskus, 1 € tk; Old Gustavsbergi supitaldrikud – Telliskivi Kirbufestival, 1.50 € tk; ülejäänud erinevad taldrikud: Uuskasutuskeskused, Sõbralt Sõbrale, hinnad: 0.10 – 1 € tk\n4. Kõik, mis on kuldne... - ... leiab end koha minu südames ja kodus. Siiski enamasti serveerimis- ja küünlaaluste ning küünlajalgade näol, mis hoiavad vastavalt tujule ja hooajale eri toonides küünlaid. See on igati lihtne ja taskukohane moodus, kuidas jõulu- või sünnipäevalaud ehteisse luua!\nPildil olev valgusti – Keila Sõbralt Sõbrale, 3 €Foto: Laura Verte\nKuldne peegliga alus, mida saab kasutada nii peegli kui küünlaalusena – Faktory taaskasutuspood, 4 €, erinevad küünlajalad – Uuskasutuskeskused, Sõbralt Sõbrale, Faktory taaskasutuspood – hinnad 1 – 3 € tk


Telia tv - Page 2 - Digi-tv.ee\nPostitusPostitas kokku123 » 12:41, 08 Mär 2020\nsofti ülelaskmine e aita kuina boxi ID vms on vale ja ei hakka eesti telia võrgus tööle\nOn tänatud: 102 korda\nPostitusPostitas Scott » 23:46, 24 Mär 2020\nkumna kirjutas: Uurisin HV foorumit seal üle 2000 postituse Telia TV teema all. ... Eks hoian silma peal ja ehk saan selle softi kuidagi ümber lasta.\nKui see asi üldse veel aktuaalne on, vaata https://foorum.hinnavaatlus.ee/viewtopi ... 9#10396049 tsiteeringut, need postitused ja failid käisid seal teemas mõned kuud tagasi läbi.\nOn tänanud: 301 korda\nPostitusPostitas rait01 » 14:46, 20 Juun 2021\nkas ruuter sobib Telia tv jaoks üle 4G Huawei Model 8315 - 22? Mis telia tv box pean kasutama , kui ruuter sobib?\npaketis on viis vaatajakohta.\nPostitusPostitas indrpo » 11:32, 22 Juun 2021\nrait01 kirjutas: kas ruuter sobib Telia tv jaoks üle 4G Huawei Model 8315 - 22? Mis telia tv box pean kasutama , kui ruuter sobib?\nMõtled vist ikka B315?\nhttps://arvutitark.ee/est/tootekataloog ... esa-193508\nSee ja mõni huawei 4G ruuter väga hästi ei sobi. Digiboksiga kasutamisel ei tule krüpteeritud kanalite pilt nii kiiresti ette ja on mõnda aega must. Ilmselt sõltub ka tarkvaraversioonist, pead katsetama. Käima iseenesest läheb küll. Paremad on Telia F4G koduinterneti Zyxelid.\nhttps://pood.telia.ee/ruuterid-ja-digib ... 138-003-00\nhttps://pood.telia.ee/ruuterid-ja-digib ... 4302-TELIA\nhttps://pood.telia.ee/tooted/Arris-VIP1 ... 860-007-00\nPostitusPostitas rait01 » 12:54, 22 Juun 2021\nelisa elamus üle ôhu toimib ilusti läbi ruuteri Huawei Model 8315s- 22\nPostitusPostitas rait01 » 16:09, 13 Okt 2021\ntelia toob ka varsti android box ja android tv äppi. Kuula\nPostitusPostitas satipannihuviline » 19:00, 15 Okt 2021\nMis krüpteerimisest jutt on? Kõik kanalid on ju krüpteeritud? Mul on Huawei B525 ja kõik toimib väga hästi. Milline box peab olema? Peab olema HEVC kodeeringut toetav box. Motorolla boksid võite ära unustada, poole aasta pärast on nendega lõpp.\nPostitusPostitas indrpo » 21:46, 15 Okt 2021\nTele2 laua Huawei (hui seda numbrit peast teab, eelmine generatsioon ilmselt) ei lase Arrisega Telia pilti üldse läbi, boks uuendab, pilt must, samas ruuteris Telia SIM sisse, sama lugu.\nTelia suvaline Zyxel, sama digiboks, pilt ees.\nHuawei 5186 vms on Telia enda varem pakutud vana valge ruuter, sellega mängivad kanalivahetusel ETV, ETV2, Kanal2, TV3 ilusti, peale seda TV6 jms kanalid avavad pildi alles 10 sekundi pärast. Softiviga ruuteris.\nPostitusPostitas rait01 » 13:17, 17 Okt 2021\nteistel teenuse pakkuja tv teenus toimub ilusti mis tahes 4G ruuteriga\nOn tänanud: 241 korda\nPostitusPostitas aandra » 08:46, 18 Okt 2021\nMinul näitab suvalise 4G ruuteriga nii Hiiumaal, Lääne-Virumaal kui ka Tallinnas. Kõik on HU..... ruuterid. Boksid on vanast kandilisest alates, siis lame ja ka ümmargune. Kõik Arrised!\nPostitusPostitas rait01 » 15:03, 19 Okt 2021\nootan kuna tuleb telia tv anroid tv äpp\nPostitusPostitas Sihi » 18:43, 19 Okt 2021\nKüsin siinsete ekspertide arvamust. Vahepeal oli mõnda aega katseks Telia TV läbi kohaliku IP pakkuja. Pilt küll stabiilne aga kvaliteet üsna vilets. Just HD kanalid. Nii ERRi omad kui ka teised TV3, Kanal 2 ja Duo-d. Kõik võrdsed ja ainult veidikese "siledamad" kui SD kanalid. Läksin tagasi Elisa üle-õhu vastuvõtule. Seal Kanal 2, TV3 jne H265 ja HEVC. Tase!! ERR küll 264 ja AVC aga ikkagi pilt nagu prillikivi! Telekas LG 4K oled.\nKas ongi nii või tundub mulle nii?\nPostitusPostitas humanoid » 20:38, 19 Okt 2021\nEi ole ekspert. See on 4G interneti tv võlu. Telia laseb 4G üle õhu teleteenust 720p, kuid pilt tihtipeale ei vasta sellele, säbrutab. Samas vanematel mul elisa klassik üle õhu teenus. Hevc toega teler pilt Full HD 1080i ja pilt ongi selge kui prillikivi. Ma oleks rahul ka 720p pildiga kui see reaalselt läbi tuleks. Eks see piiratud ressurs mastis on, samas tv vaatamiseks piisab 7-8megast teleri kohta mis ei tundu palju. Raadiolainel leviv Dvb T2 kus igal kanalil oma sagedus ja ressurs siis tundub see ainuõige lahendus tv edastamiseks üle õhu, kuid lineaarsel tv on ju suur miinus järelvaatamise puudumine ja kõik muud teenused.\nInterneti tv on tulevik, kuid selleks on vaja jõhkralt suurt ressurssi. 4K ma ei räägigi...\nPostitusPostitas mustkass » 21:48, 19 Okt 2021\nTelia kaabli taga,Elisa kannatab ka üle õhu nagu eespool kõneleja väitis\nElisa miinus veel järelvaatamine piole vähem kui Telial\nPostitusPostitas Sihi » 23:19, 19 Okt 2021\nhumanoid kirjutas: Ei ole ekspert ... siis tundub see ainuõige lahendus tv edastamiseks üle õhu, kuid lineaarsel tv on ju suur miinus järelvaatamise puudumine ja kõik muud teenused.\nTänan! Mulle ka tundub, et üle õhu on ainuõige lahendus. Mingi aeg veel kindlasti. Saab enam-vähem selle pildi kvaliteedi kätte, mida programmi tootja on valmistanud. Järelvaatamist ei pea tingimata vajalikuks.


Aed: Kuidas Hoolitseda Dracaena Janet Craig Cane'I Eest - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Kuidas Hoolitseda Dracaena Janet Craig Cane'I Eest\n"janet craig" drakaena (dracaena deremensis "janet craig") on bambus, kanalike varred ja smaragd-roheline lehestik. Ameerika ühendriikide põllumajandusministeeriumi hardy taimede vastupidavuse tsoonides 10b ja 11a ei talu see külmakinnitust ja tavaliselt kasvatatakse seda tavaliselt toidupaikana. See talub sisetingimusi hästi. "janet...\n"Janet Craig" drakaena (Dracaena deremensis "Janet Craig") on bambus, kanalike varred ja smaragd-roheline lehestik. Ameerika Ühendriikide põllumajandusministeeriumi Hardy taimede vastupidavuse tsoonides 10b ja 11a ei talu see külmakinnitust ja tavaliselt kasvatatakse seda tavaliselt toidupaikana. See talub sisetingimusi hästi. "Janet Craig" drakaena toodab lopsakas lehestikku ja jääb roheliseks aastaringselt. Madala säilivusega taim, see õitseb isegi kergest hooletusse niivõrd, kuivõrd selle niiskuse vajadused on täidetud.\nKasvatage "Janet Craig" drakaenat pudeli pinnase standardtasapinnas, mis sisaldab vähemalt ühte põhjavett. Täitke pudeli all olev tilguti salve veeris. Lisage salvele vett, kuni veetase on lihtsalt veerise all. Niiskus aurustuvast veest hoiab taime lehestikku tervena.\nSeadke potti kohas, mis on 60-70 kraadi Fahrenheiti päeva jooksul ja umbes 50 kuni 60 kraadi Fahrenheiti öösel. Asetage taim piirkonnas, mis saab ereda, kuid kaudse päikesevalguse. Otsene päikesevalgus võib põletada taime lehestikku, kuid taim toodab oma tumedamat rohelist lehestikku eredas valguses.\nVesi taime mulda, kui muldpind tundub kuiv. Niisutav vesi niisutage, kuni pott on põhjavees niisutatud. Valage tühjendussalvest lisavett, nii et veetaseme salves ei tõuse üle veerise pealmise osa.\nLahustada ½ tl 24-8-16 vees lahustuvat väetist 1 galloniga leige veega. Vesi "Janet Craig" taim lahendus kord kuus, kui see aktiivselt kasvab kevadel ja suvel.\nTaimede hoidmiseks soovitud kõrgusel kärpige igal ajal tagasi kasvanud varred. Puhastage puhast nuga, lõigake läbi iga ületatud vars lehe ülaosas. Pŋgamine vŋimaldab palja vars, et toota uus lehestik.\nPott põhjaga äravooluava või aukudega\n24-8-16 vees lahustuv väetis\n1/2 teelusikatäit mõõtelusikatäit\nKui kasvatate "Janet Craig" drakaenat õues, asetage see hästi kuivendatud pinnasesse osaliselt varjutatud kohas. Kui sa paigutate mitmekordse "Janet Craig" drakaena, asetage taimed kõigist suundadest 24 tolli kaugusel. Välitingimustes taimed vajavad hooldust sarnaselt siseruumidele.\n"Janet Craig" drakaeen kannatab harva kahjurite või haiguste all. Kuiveõhu või kuiva õhu korral võib siiski põhjustada juuremädanikku või lehe tagasilangust. Vältige superfosfaatide sisaldava väetise kasutamist, kuna see võib taime kahjustada.\nKenmore'I Nõudepesumasina Purunemise Sümptomid\nKuidas Pühkida Hekkide Trimmerit Kuni Järgmise Aasta Lõpuni\nMillal Hakkama Saakitud Oakleafi Hydrangea?


Marcel pluss tšello võrdub Marcello. Intervjuu Marcel Johannes Kitsega\nIgal suvel Berliini kontserdimajas toimuv rahvusvaheline noorteorkestrite festival “Young Euro Classic”, kus on osalenud ka meie muusika- ja teatriakadeemia sümfooniaorkester, leidis tänavu, nagu paljud teisedki muusikasündmused, aset tavatus ja kammerlikus vormis. Kuna reisimine oli raskendatud, esinesid põhiliselt Berliinis või Saksamaal resideerivad, ent kogu maailmast pärit noored muusikud eelkõige väikestes koosseisudes. 8. augustil toimunud pisut mõistatusliku pealkirjaga kontserdil “Im Dialog: Groß und allein” (mida võiks tõlkida kui: “Kahekõnes: suurelt ja üksi”) oli Berliini kunstide ülikoolis õppival Marcel Johannes Kitsel võimalus esitada Bachi soolotšellosüit nr 2 d-moll BWV 1008.\nTšellist alustas kirglikult, ent mitte veel päris pingevabalt (mis võis ehk olla tingitud sellest, et ta oma instrumendi alles eelmisel päeval hooldusest kätte sai). Järk-järgult süvenes mulje mängumõnust, kuulajaga dialoogi pidamisest ja mitte ainult pilli, vaid kogu oma kehalise oleku kaudu publiku mõjutamisest. Gambalik mängustiil, vaikse mõtiskluse, otsekohese kõne ja bravuurse tulevärgi vaheldumine muutsid nõudliku teose ettekande meeliköitvaks elamuseks. Pärast kontserti juttu vestes käesoleva intervjuu mõte sündiski. Teoks sai see mõni nädal hiljem videosilla Berliin–Tallinn vahendusel.\nKas see oli teil esimene koroonapiirangute lõdvenemise järgne kontsert?\nSee oli esimene sooloesinemine. Enne olin mänginud teistega koos, duona ja orkestris. Minu teada oli see festival ka esimene Berliini kontserdimajas pärast piiranguid toimunud üritus.\nKuidas siis oli pärast pausi lavale tulla?\nMa ei tajunud, et selle pausi pärast oleks kuidagi ebamugavam või raskem – alateadlikult võis seda olla küll – aga ma selle peale kuigi palju ei mõelnud, sest laval ma ikkagi olin olnud. Ülesanne oli iseenesest raske – mängida soolo-Bachi, tervet süiti ülisuures kontserdisaalis. Juba nii suures saalis mängida on haruldane, rääkimata sellest, kui prestiižika saaliga on tegu, nii et pigem tundsin aukartust kontserdi ees.\nTahaksin veel koroonateema seljas ratsutada, kuivõrd meil on praegu täiesti erakordne olukord. Kuidas teil muusikuna see aeg möödus, kuidas õnnestus end vormis hoida, kui palju häiris see suur teadmatus, et millal üldse saab uuesti esineda?\nPean tunnistama, et mul oli sel ajal pigem hästi. Alguses oli muidugi pettumus, et oluline kontsert Trio ’95ga jäi ära, et minu kõige oodatum ja kõige olulisem asi, Šostakovitši tšellokontsert ERSOga märtsi lõpus lükkus edasi. Aga olukord oli minu jaoks põnev. Ma olen selline inimene, kes tagasilöökide pärast – eriti veel kui ei ole midagi parata –, ei satu kergelt masendusse. Pigem üritan võtta olukorrast kõik, jääda positiivseks, võtta asja huumoriga.\nEks ta šokeeriv muidugi oli, et järsku hakati muusikakadeemias kontserdikuulutustele järjest riste peale kleepima. Paar päeva olid päris hullumeelsed, nagu filmis, plaks-plaks-plaks asjad lihtsalt juhtuvad, kõigepealt jäävad kontserdid ära, siis järsku mingi eriolukord. Mäletan, et olime õhtul sõpradega baaris, kui tuli teade telefoni, et kehtestati eriolukord. No mis sa selles olukorras teed, algul ehmatad ära, siis võtad naljaga, et ... terviseks selle peale!\nSiis tuli harjumise aeg, võtsin alguses nädala või kaks natuke vabamalt. Väga pikka puhkust muidugi ei teinud, üritasin näha seda võimalusena, harjutasin. Kui vormi kohta küsida, siis võin julgelt öelda, et suure osa koroonaajast olin tippvormis, laisklemist seal ei olnud. Nautisin ülikoolilikku õhkkonda, käisin iga päev harjutamas, vaatasin imestades linna. Seetõttu mul ei tekkinud ka kodus istumise masendust, kuna pidin sõitma ühistranspordiga, iga päev oli mingi vaheldus.\nMai alguses algasid mul erialatunnid interneti teel, neid oli väga palju, korra lugesin, et kümne päeva jooksul neli tükki. Kuna oktoobris-novembris toimuma pidanud konkursse polnud veel ära jäetud, siis tegelesime viimase hetkeni intensiivselt konkursikavaga.\nParalleelselt tegin mai lõpus oma esimene online-live-kontserdi koos Silvia Ilvesega Rahvusringhäälingu stuudios, mis kanti üle nii Klassikaraadios kui koos videoga ERRi kultuuriportaalis. Kuu aega hiljem salvestasime Sten Heinojaga kontserdi Arvo Pärdi keskuses. Üritasin end hoida töös.\nMulle oli see aeg eelkõige eriline sellepärast, et ma polnud kuue viimase õpinguaasta jooksul olnud nii kaua aega järjest Eestis (8 kuud!). Sellepärast nautisin tõesti väga perega olemist, maal käimist ja autoga mööda Eestit sõitmist.\nOli hetki, kus vaatasin ja imestasin seda ülemaailmset olukorda ja mõtlesin, et mida ma veel teha oskan. Mis nüüd saama hakkab, millal saame jälle esineda, kas üldse elu jätkub kunagi samamoodi? Mõtlesin, et oskan autot juhtida, seega saaksin taksot sõita, ja ega ma eriti palju muud ei oskagi. Huvitav oli panna end terve maakera rahvastiku konteksti, et kes ma siis olen – mingi tüüp, kes oskab pilli mängida. Samal ajal on olemas inimesed, kes tunnevad meditsiini, bioloogiat, matemaatikat, kes teevad autosid või ehitavad maju, insenerid, füüsikud, ja mina olen kõigest üks muusik, et mis oskus see on, et mängid pilli. Sel hetkel tundus see hästi ebavajalik. Ma ei saanud esineda, kuskil polnud mind järsku enam vaja. Selle aja jooksul sain mõelda ka tulevikuplaanide ja -võimaluste üle. Selge see, et ma otsin oma kohta ja sellega läheb veel natuke aega. Õnneks või kahjuks ma pole seda veel päris leidnud. (Naerab.) Mulle tundub, et olen selline hiline ärkaja või küpseja mingis mõttes. Mis siis, et “Klassikatähed” võitsin hästi noorelt, aga ise näen ennast tegelikult hilisena.\nBerliinis õpetaja Jens Peter Maintziga. Foto erakogu\nKas tippvormi õnnestus ka salvestada, näiteks konkurssideks vajalikke heliülesvõtteid tehes? Kas leidsite endale väljundeid virtuaalmaailmas?\nKonkursisalvestused jätsin siiski ära, kuna konkursid lükati edasi. Aga Sten Heinojaga tehtud online-kontserdi salvestis tuli väga hea, Tanel Klesmenti professionaalse helirežiiga. Olen ettevaatlik salvestaja, raske on endaga rahul olla ja leida seda hetke, et nüüd olen valmis.\nKui aus olla, siis ma pole online-kontsertide fänn ja ma pigem ei investeeriks nendesse. Praegu on näha, et paljud kontserdikorraldajad või agentuurid tekitavad platvorme ja investeerivad neisse, näiteks Deutsche Grammophon, Eestis ERSO. Ühest küljest on muidugi mõistetav, miks neid tehakse, ja kui ma oleks otsustaja, võibolla ma ka teeks mingil määral ... Aga nii enda kui teiste inimeste puhul näen, et arvutist vaadates pole võimalik saavutada sama kontsentratsiooni astet nagu päris kontserdisaalis, kindlasti ta ei asenda seda ja inimesed viitsivad või jaksavad vähem kuulata kui ehk võiks.\nTahaksin minna nüüd Berliini teemale, kuna olete seal ju mõnda aega elanud ja õppinud. Rääkida ühelt poolt õpingutest, aga ka seal veedetud ajast üldse. Et kui sellises pausi olukorras hetkeks tagasi vaadata, mida see on andnud või mis on olnud kõige tähtsam?\nBerliini läksin 2018. aasta kevadel õpetaja pärast. Minu õpetaja professor Jens Peter Maintz õpetab Berliini kunstide ülikoolis (Universität der Künste Berlin ehk UdK), kus ta on legendaarse Wolfgang Boettcheri otsene järeltulija. Ta on üks tunnustatumaid, nõutumaid ja edukamaid tšelloõpetajaid maailmas. Pidin tema juurde kaks korda katseid tegema, et sisse saada. Tema klassist on läbi käinud Tšaikovski konkursi võitja, ARD konkursi võitja ... See on muidugi paras konkursipunt seal, aga tase on meeletult kõrge, üks parimaid tšelloklasse maailmas kindlasti.\nLäksin Berliini kui eikeegi pärast väikeses Lõuna-Saksamaa linnakeses Trossingenis õppimist, hirmu täis, tundes tohutut survet, et igas tunnis peab mängima tehniliselt täiesti perfektselt. Üllatav oli, et sinna minek muutis mu mõtlemist. Tehnilisest perfektsusest seal keegi otseselt ei rääkinudki, kuigi seda muidugi eeldati. Aga mida olen sealt saanud, on just palju rohkem süvitsi muusika ja interpretatsiooniga tegelemine. Kui mu õpetaja filosoofia kokku võtta, siis ta tahab, et õpilased teaksid, mida nad teevad ja miks.\nJens-Peter Maintz on tõesti täiskohaga õpetaja, kes pühendub ja kellel on aega, ta isegi elab ainult kümne minuti kaugusel koolist. Ta küll mängib orkestris ja kunagi võitis ise ARD konkursi ja esineb kammermuusikuna, aga eelkõige ja põhiliselt on ta õpetaja. Berliinis on tal 15 õpilast ning ta õpetab ka Madridis Reina Sofia ülikoolis. Mis mulle Maintzi juures kõige rohkem meeldib, on see, et ta võtab õpilast kui isiksust, aitab tal välja kujuneda, leida oma tee ning oma ideid ellu viia. Oluline on, et publik tunneks ja kuuleks seda, mida ma öelda tahan.\nMuidugi Berliini linn ja muusikaelu tase – eks teate ise ka, kui inspireeriv see on! Sisseelamisega läks mul muidugi selles mõttes väga hästi, et pool aastat hiljem võitsin Enescu konkursi. Kui selle hetkeni olin olnud piltlikult öeldes mingisugune värisev eikeegi Eestist, siis pärast seda õnnestumist oli enesekindlam olla.\nEnescu konkursil 2018. aastal, kus Marcel pälvis I koha.\nKas õpetaja oli konkursiks valmistudes kogu aeg treenerina kõrval?\nIgasuguse kontserdi või konkursi üks võtmeid on ju hea ettevalmistus ning kui see on olemas, siis saab edasi rääkida. Maintz toetab ja aitab tõesti väga palju. Suve jooksul käisin kaks korda tema juures kursustel ja konkursside ajal oleme õpetajaga pidevalt ühenduses olnud, ta on näiteks alati enne esinemist viimase julgustava ja nõuandva SMSi saatnud (jutt käib 2019. ja 2018. aasta suvest, kui olid vastavalt ARD ja Enescu konkurss – Toim.).\nPean välja tooma, et kogu oma üliõpilasaja jooksul olen saanud välismaal elada, õppida, kursustel ja konkurssidel osaleda tänu Kultuurkapitali, Eesti interpreetide liidu, Eesti rahvuskultuuri fondi, USA Eesti üliõpilaste toetusfondi stipendiumitele. Aidanud on ka kontsertide honorarid, kuid seda, mida on mulle andnud stipendiumid, on sõnadega raske kirjeldada, see on olnud hindamatu. Kui neid poleks olnud, siis ma ei oleks praegu seal, kus olen, poleks saanud üürigi maksma, lihtsalt poleks olnud raha.\nNäiteks Enescu (ja ka Brahmsi) konkursile minnes võtsin laenu, et sinna lennata, vaevu sain seal süüa. Võitsin siis ja sain 15 000 eurot ning maksin laenu tagasi. Aastal 2019 sain Kultuurkapitali “Ela ja sära” stipi, mis aitas edasi, muidu juba mõtlesin alla anda ja tööle minna. Nii et Eestist on toetus olnud suur ja selle eest olen südamest tänulik. Mulle on olnud kriitiliselt oluline, et saaksin olla 100% ajaliselt paindlik, nii palju harjutada ja loominguliste asjadega tegeleda kui tahan. Et olukorra sunnil ei kannataks minu tase või areng.\nKas olete fanaatiline kontsertidel käija ja teiste kuulaja või pigem mitte? Või kuulate rohkem salvestisi? Berliini-suguses linnas on kerge end muusikaelu ahvatluste keskele ära kaotada.\nMind hoiatati selle eest, aga endalegi üllatuseks – ka teised klassikaaslased kinnitavad seda – meie õpetaja on lihtsalt nii inspireeriv ja motiveeriv, et kui on erialatundide periood, siis ongi eelkõige tahtmine areneda, harjutada, proovi teha. Klass on meil hästi kokkuhoidev, utsitame, inspireerime ja motiveerime üksteist. Ostsime õpetajale eelmise aasta lõpus sünnipäevaks pingpongilaua ja sellest peale hoiame eriti kokku. Meil on väga suur klassiruum, sinna mahub hästi ära. See on super vaheldus, sest sporti peab ju tegema, ja pingpong on isegi tšellomänguga natuke seotud – randmetöö seal reketiga lüües või käte töö üldse. Nüüd polegi kaua saanud mängida ...\nFanaatiline kontsertide külastaja või muusika kuulaja ma pole. Muusikat kuulan ebaregulaarselt, mõnikord ei kuula päevade kaupa midagi. Mulle meeldib tegelikult vaikus, aga mõnikord kuulan meeleolu pärast hoopis teisi žanre peale klassikalise muusika.\nNüüd see koroonaaeg õpetas mind palju, olen hakanud asju teise pilguga vaatama. Eks olen tundnud ka, et mul on vaja elu näha ja inspiratsiooni saada. Olen alati teadnud, et ainult harjutusklassis olemisest ei piisa, aga nüüd olen ehk isiklikus plaanis loomulikul viisil jõudnud sellesse punkti, kus nii-öelda elan elu rohkem. Mitte et ma otseselt vähem harjutaks, aga naudin rohkem ja ei muretse nii palju.\nKas suvekursusi olete külastanud ainult oma õpetaja juures?\nEnne Enescu konkurssi jah. Minu teada pianistid ja isegi viiuldajad nii palju ei käi, aga tšellistid käivad väga palju kursustel. Suve jooksul käiaksegi kahel-kolmel kursusel, mõnel näed jälle kedagi eelmiselt kursuselt. Kui oma esimesel kolmel üliõpilasaastal ma ei käinud üldse, siis aastast 2017 on kursustel käimine kujunenud regulaarseks. Steven Isserlise juures olen kolm korda käinud, lisaks näiteks Ivan Monighetti ja David Geringase juures.\nKultuuriline aspekt mängib ka rolli, tihti on kursused toimunud kohtades, kus ma veel polnud käinud, näiteks Saksamaal Lüübekis, väga ilus koht. Või Sloveenias Ljubljanas, või Inglismaa äärel Prussia Cove’is, Liechtensteinis, eksootilised kohad, Itaalias Sienas ... Nii et näed linna, saad tutvusi kolleegide näol, legendaarne maestro juhendab sind, saad esineda, areneda, see on kokku hästi väärtuslik. Eluaeg me ju tundi ei saa, millalgi tuleb hetk, kus enam ei taha enda kõrvale õpetajat. See tuleb kõigil, mõnel varem, mõnel hiljem, aga nii kaua kui on vaja, olen seda nautinud.\nPeterburi filharmoonias koos Peterburi sümfooniaorkestriga, dirigent Yuwon Kim, 2019. aasta mais festivalil “Musical Olympus”. Kõlab Schumanni tšellokontsert.\nMinu elukutse tõttu on mul enamasti tegemist lauljatega, kes ütlevad, et nemad küll vajavad eluaeg õpetajat või vähemalt coach’i, kelle juures peavad regulaarselt käima, kuna laulu eripärast tingitult nad ise ei kuule kõike. Et ei tulegi punkti, kus otsustad, et siit edasi lähed üksi.\nKeelpillimängijatel on jah natuke teistmoodi. Ma ei ole muidugi selles punktis olnud, nii et ma ei tea, mis tunne siis tegelikult on, lihtsalt vanemad ja targemad inimesed on nii rääkinud. Selge see, et elu lõpuni on mingit nõuandjat vaja. See ilmselt toimib teistmoodi, siis, kui tunned, et on vaja, mängid kellelegi ette. Oluliselt muutub vorm, kuidas õpetust saada. Professionaalses elus mängitakse palju teiste muusikutega ja nemad puhtalt oma mängu kaudu õpetavad sind. Inspiratsioon, mida teistelt saad, koos mängimine, ideede vahetamine, see on teistmoodi õppimine. Elu ka ju õpetab, nagu me teame.\nKuidas kõigi gurude õpetused eri kursustelt oma õpetaja õpetusega suhestuvad ehk kuidas see kõik muusiku peas üheks tervikuks saab?\nVäga hea küsimus. See sõltub muidugi oma õpetajast. Minu õpetaja on selliste asjadega paindlik, tal ei ole põhimõtteid, et seda lugu peab just nii mängima. Aga mis puutub sellesse, kuidas see kõik kokku kujuneb ... Peab vedama õpetajaga, kelle juurde kursustele lähed, seal peab mingi klapp olema, et sulle meeldib, mida ta teeb, et see on sinu jaoks loogiline ja sul on seda vaja. Seda mul pole ette tulnud, et keegi õpetab mind ja ma tunnen, et see on jama ja nii ei tehta. Eks see sõltub ka õpilasest endast. Ma olen seda meelt, et muusikas võiks olla hästi avatud kõigele. Muidugi, me teeme kogu aeg selle nimel tööd, et olla enda mängus 100%, 200% veendunud, aga sealjuures peab suutma mõista teise ideid ja enda väljakujunenud asja mõnikord kõrvale visata. See ongi kammermuusika üks alustalasid, mis minu meelest võiks kanduda ka pärisellu. Elus on samamoodi, et kaks väga erineva arvamusega inimest vaidlevad ja isegi kui mõlemad on loomult väga põikpäised, on minu jaoks oluline, et nad suudaksid panna ennast teise olukorda ja korraks veenda end ümber. Kui tead teise argumente ja justkui nõustud nendega, siis nende najalt on palju parem vastu vaielda!\nNii et teie õpetaja ei ütle, et sinul ei tohi olla muid jumalaid minu kõrval – muidu peaks vist kursustel salaja käima?\nSee oleks totter jah. Põhimõtteliselt muidugi võiks õpetaja mitte selline olla, aga hea õpetaja näeb ka ära, kui õpilane läheb liiale. Et ta küll õpib ühe õpetaja juures, aga käib nii palju teiste juures, et oma õpetaja olemasolul pole enam mõtet, ta ei suuda tema õpetust vastu võtta. Kui õpilane on noor ja pole veel tehniliselt välja kujunenud ning saab liiga palju muud infot, siis see ajab segadusse ja võib pärssida arengut. Sellepärast on oluline, et need rohked kursused tuleksid õigel ajal.\nMinu õpetaja soovitabki käia teiste juures ka. Ta ongi oma isiksuselt hästi tore ja “tšill”, nagu öeldakse. Tema juures peab olema üsna iseseisev. Ta laseb mul üldiselt uued lood ise valida. Ta pole väga metoodiline ja mulle see just praegu sobib, mõnele võibolla ei sobiks. Vaatab vastavalt olukorrale, et mida on õpilasel vaja, usaldab teda. Imestasin, et ta mulle mingeid asju ei öelnud. Hakkasin mõtlema, et võibolla ta eeldabki, et ma juba ise tean seda ja tegelen sellega, ja nii oligi.\nKas eesti ja saksa tšellokoolid on kuidagi erinevad, kas oleks huvitav sellest rääkida?\nSaksamaale minnes oli minu jaoks uus, kui palju oli seal süstematiseerimist ja organiseerimist harjutamise juures, just tehnilise poole pealt, et tšellomängule peab lähenema süsteemselt ja metoodiliselt. Et kui on näiteks mingi raske käik, siis on mingid süsteemid, kuidas seda harjutada, spetsiaalsed harjutused selle jaoks, see on hästi oluline. Eestis oli seda vähem. Saksamaal on süstemaatilisus eriti tugev.\n“Klassikatähtede” teemat ma muidu ei puudutaks, sest sellest on palju kirjutatud ja räägitud, aga kui juba, nagu ennist mainisite, tuleviku üle järelemõtlemiseks läks (ja sellest me kohe ka lähemalt räägime), kas vaatasite uue pilguga ka minevikku?\nSee oli hüppelaud, selle järgi mind tunti, kontsertide ja toetuste saamisele aitas see kindlasti kaasa, aga enam see otseselt mu elu ei mõjuta. Ma ei ole ka enam see andekas nunnu väike poiss, kes seal tuli ja mängis. See oli huvitav aeg, omamoodi täiskasvanuks saamine. Enda jaoks olen pärast palju olulisemaid asju saavutanud.\nNo “Klassikatähtede” teemal saab muidugi pikalt arutada ... Seal on ka see küsimus, et kui palju on seal artistikultust ja kui palju muusikakultust ja kui palju esialgne artistikultus aitab muusikale kaasa – seda näitab võibolla aeg. Tihtipeale läheb fookus kahjuks siiski muusikalt ära. Eks see ole tänapäeval natuke paratamatu ka, oleme siin otse välja öeldes kõik surnud heliloojate fännid. Näiteks see Bachi 2. süit – kõik tšellistid on seda mänginud, miks on vaja, et ma tulen uuesti seda mängima? Bachi muusika, tema poolt kirjapandu ju otseselt ei muutu, küll aga muutub artisti nägemus. Selles mõttes on artistikultus justkui põhjendatud, sest inimesed ei tule kuulama, mis noodid on kirja pandud või mis huvitavaid harmooniaarenguid seal on, vaid näiteks Beethoveni sonaadi puhul pigem seda, kuidas mängib Brendel, kuidas fraseerib Barenboim. Või tullakse lihtsalt elamust saama.\nKui helilooja kirjutas mingi üllatava harmoonia, mida keegi ei oodanud, siis publik esimest korda seda kuuldes ehk oligi üllatunud, et kuidas järsku c-mollist jõuti E-duuri. Nüüd publik juba teab seda, aga artisti ülesanne peaks olema sellegipoolest üllatada.\nMuusika interpreteerimine pole ju midagi oma ajast lahusolevat. Võime küll kuulata 50 aastat tagasi salvestatud suurepäraseid interpretatsioone, aga meil on vaja olla kontaktis tänapäevase mänguviisiga. Nii kujunevad ka muusikas välja moed.\nSee on väga huvitav teema, sest interpretatsioonikunst muutub ajas. Olen koroonaajal palju mõelnud ja arutanud inimestega, näiteks standardküsimuse üle, et miks Bachi nii-öelda ei tohi romantiliselt mängida, rohke vibraatoga. Aga kes keelab, kuidas ei tohi? Kõike saab ju teha!\nTänapäeval on ajastutruu ja Urtext’i-truu mäng moes, jah. Püütakse helilooja taotlusi võimalikult täpselt mõista. Selleks mängitakse Urtext’i noodist, mis on ekspertide poolt koostatud autentsete allikate (käsikirjade) võimalikult täpne kokkuvõte. See annab esitajale usalduse ja kindluse, et ta täidab kõiki helilooja soove.\nSamas kui kaks inimest mängivad sama lugu, siis on tulemus igal juhul erinev, esitaja “nägu” on seal paratamatult kuulda. See on minu jaoks argument, et tohib mängida asju ka omamoodi, tingimusel, et see tuleb loomulikult inimesest endast. Siirus on väga oluline.\nSel suvel mängis Olli Mustonen Pärnu Muusikafestivalil sellise Beethoveni viiulikontserdi klaveriseade, et pooled pianistid saalis hoidsid õudusega peast kinni. Mina istusin orkestris ja ei suutnud mängida, sest ma põhimõtteliselt nutsin, minu jaoks oli see šokeerivalt hea. Ta on klaverist eemal olles samuti natuke teistmoodi, näed kohe ära, et inimene ongi selline.\nMe ju tahamegi kuulda, kuidas keegi oma isiksust muusikas väljendab. Me ei taha ju kuulda, kuidas keegi kopeerib oma õpetaja või mõne suure meistri hiilgavat interpretatsiooni.\nTõsi. Mulle iseenesest meeldib korrektsus, vaatan väga täpselt, mis noodis kirjas on ja austan helilooja soove, kui ma suudan need enda jaoks veenvaks teha, aga sellegipoolest on lõputult palju interpreteerimisvõimalusi. Näiteks kui noodil on rõhk – mida see tähendab? Et algus peab olema valjem? Aga seda rõhku on ju võimalik mängida teravalt, pehmelt, laialt … neid omadussõnu on lõputult. Või piano – mis tähendab vaikselt? See on nii suhteline asi, võib tähendada karakterit, dünaamikat ...\nTõlgendamise viise on rohkem kui inimesed tihtipeale arvavad. See, kui keegi on justkui Urtext’is kinni, ei tähenda üldse, et raamist välja ei ole võimalik minna. Mida rohkem asjasse süveneda, seda kindlama veendumuseni on võimalik jõuda. Igaüks peab leidma oma tee. Mina olen Marcel ja mitte Theodor Sink või Mischa Maisky.\nÕpetaja Laine Leichteriga nende viimasel kohtumisel 19. septembril 2019. Foto Epp Karin\nÜtlesite enne, et alles otsite oma kohta ning ma usun, et ükski tõsiseltvõetav muusik ei ütle kunagi, et nüüd ma olen valmis ja rohkem ei arene. Aga kuidas iseloomustaksite seda Marceli, kes praegu tšellot mängib? Mis on tema eripära või iseloomulikud jooned?\nEndast on naljakas rääkida ... See on tegelikult hea küsimus. Ma arvan, et ma olen uudishimulik, mul on pidev huvi muusikat avastada, sealt midagi leida. Et muusika elaks, et midagi toimuks – ükski noot ei tohi olla lohakusest “sirge” või tuim. Kui ma tšellost eemal olles kipun olema pigem vaikne ja tagasihoidlik, mitte liiga väljapoole inimene, siis pilli taga meeldib mulle lasta end vabaks ja minna kasvõi hulluks, mulle meeldib endale piire mitte seada, minna vajadusel ekstreemsusteni.\nMul on võibolla see anne, et puht tehniliselt ma julgen võtta riski, mul pole hirmu tehniliste probleemide ees. Tehniliselt olen vist pigem päris täpne, sellega tegelen ka – mulle meeldib kvaliteet, ma ei taha, et must noot midagi nii püha, nagu seda on muusika, ära rikuks. Sellega ei tohi end muidugi hulluks ajada ja see ei tohi kõige olulisemaks muutuda, sest siis sureb muusika.\nPüüan ideaalis koos toimima panna muusikalise intelligentsi ja piirideta kirgliku tundemaailma. Tegelen palju tooni ja kõlavärvidega, mingi osa sellest on tulnud loomulikul teel, teiste sõnul vähemalt pidavat olema ilus toon. (Naerab.) Üritan muusikuna teistega arvestada. Üks olulisemaid pragmaatilisi oskusi tegelikult igal pillimängijal on oskus harjutada – kannatlikkus ja distsipliin –, see on igasuguse edu eeldus.\nLaval tuleb mul mingi teistsugune mina välja. Mulle on öeldud, et oskan publikuga suhelda, seda ka rääkimise mõttes. Ise ka tunnen, et mingi teine seisund tekib, et jutt on parem. (Naerab jälle.) Tunnen end laval hästi, mulle meeldib tunda sellist heas mõttes üleolekut, et siin olen mina ja vahet pole, kes seal publikus kuulab, aga mina esitan siin oma asja ja mul on hea meel seda jagada, tekib entusiasm. Mulle meeldib ka mõelda, et mingis mõttes mängin ühele inimesele, aga mingis mõttes tervele saalile, et see läheb neile korda. Kui on näiteks mingi vihane noot, on vaja vihast karakterit, siis seda peaks sama energiaga tegema nagu ma karjuks midagi vihaselt. (Karjub sosinal.) Kuigi ma inimesena olen haruharva vihane ja mind on raske närvi ajada.\nTulevikust rääkides huvitavad mind ühelt poolt – nii palju kui seda praeguses olukorras üldse öelda saab – reaalses elus nähtavad-kuuldavad väljakutsed, nagu konkursid ja kontserdid, ning teiselt poolt, kuhu tahaksite tulevikus jõuda ja millega tegelda.\nKonkreetsetest plaanidest: septembri lõpus on plaanis mängida Arvo Pärdi klaveritriot koos Vadim Repiniga Tallinnas Pärdi keskuses (see lükkus edasi, kuna Repin haigestus – L.K.). Septembris pidi meil olema Sten Heinojaga Rumeenias tuur, mis nüüd on plaanitud maikuusse. Ent oktoobris on meil Eindhoveni Muziekgebouw’s kontsert (seegi lükkus järgmisesse hooaega – L.K.). Olen üliõnnelik, et saan 24. oktoobril ERSOga mängida Dmitri Šostakovitši 1. tšellokontserti, mis kevadel eriolukorra tõttu ära jäi. Hästi oluline töö on oktoobri alguses Baieri Raadio sümfooniaorkestriga, kus mängin kontsertmeistrina, sinna kutsuti mind tänu ARD konkursile. Novembris mängin Pärnu Linnaorkestriga Urmas Sisaski tšellokontserdi esiettekannet ja Penderecki “Concerto grossot” kolmele tšellole koos EMTA sümfooniaorkestriga, solistideks mina, Henry-David Varema ja Silvia Ilves. Suvel tuleb Mecklenburg-Vorpommerni festivalil “Junge Elite” sarjas oluline kontsert, järgmisel sügisel loodetavasti Enescu festivalil soolokontsert. Eks on projekte, mis on veel natuke lahtised.\nTahtsin sel aastal osaleda Geneve’i konkursil Genfis ja Feuermanni konkursil Berliinis, need lükkusid edasi, nii et Genfi lähen järgmise aasta lõpus ning Feuermannile ilmselt ülejärgmisel aastal. Tulevikus tahaksin olla põhiliselt solist ja kammermuusik, aga vahepeal mängin ka hea meelega orkestris. Selle nimel olen pingutanud ja jätkan nii kaua kui jaksan.\nKui kindel karjääriplaan teil varem oli ja kui palju koroonaga seotud edasilükkumised ja ärajäämised on seda mõjutanud või mõjutavad? Ning kui kaua on veel kavas õppida?\nEks nad ikka mõjutavad, aga üritan näha positiivset, võimalust ennast veel arendada ja siis veel paremini mängida. Muidugi ei saa ka lõputult edasi lükata. Eks ma otsin ka alternatiivseid väljundeid, näiteks dirigentidele ette mängida.\nMagistriõpingutega saan valmis kõige varem 2022. aasta märtsis. Pigem õppida kauem kui vähem, kui vähegi õpetajaga veel klapin.\nBerliini kontserdimaja kontserdi kavalehelt sai huvitavat infot esinejate kohta, näiteks et teie autobiograafia pealkiri võiks olla “Marcello”. Mulle tekkis kohe vaimusilma ette kaanepilt, mis kujutab kentauri moodi, ainult et hobuse asemel tšelloga kokku kasvanud meest ...\nMind on naljaga kutsutud Marcelloks, näiteks selle pilli omanik, millel mängin. Kuna mu nimi on Marcel ja on olemas nimi “Marcello”, kus on tšello sees ja ma olen nii tšellist peast, siis ei ole muud varianti, kui need kokku panna. Mul pole küll plaani veel mingit autobiograafiat teha, aga tundus loogiline ja tabav ...\nÕpetamise kohta ma ei küsinudki, sest praegu tundub teil fookus mujal olevat.\nÕpetamine mulle iseenesest meeldib, näen end küll kunagi õpetajana. Sellest võib siis millalgi hiljem rääkida, see on omaette teema.


Eesti orelimuusika grand old man - Eesti Kirik\n21.09.2010 | ek | Rubriik: Uudised\n15. septembril möödus 80 aastat organist Rolf Uusvälja (1930–2005) sünnist.\nNoore muusiku esimene iseseisev oreliõhtu oli Estonia kontserdisaalis 1959. aasta jaanuaris. Oma viimase kontserdi andis maestro 2005. aasta 15. mail Tartu Peetri kirikus, võideldes raske haigusega, mis viis ta meie hulgast 11. juunil.\nRolf Uusvälja on kõrgelt hinnanud helilooja Arvo Pärt. Tema meenutuse toome ära Rolf Uusvälja õe Els Himma loal.\n«Eesti «orelipatriarhi» Hugo Lepnurme kõrval on Rolf Uusväli Eesti kõigi aegade tuntuima ja produktiivseima kontsertorganistina läinud eesti muusika ajalukku. Imetlust väärib tema repertuaari haare ja loendamatud esinemised põhiliselt kunagise Nõukogude Liidu saalides, arvestades, et riigipiir oli tema jaoks tol ajal suletud. Juba üksnes arvud – üle 1000 kontserdi ja ligikaudu 40 LPd, kõnelevad iseenda eest ja annavad ettekujutuse tema loomingulisest mastaabist. Orelit ja orelimuusikat seostati nõukogude ajal otseselt kirikuga, mis oli võimude silmis põlu all. Seetõttu ei olnud organisti elu tol ajal sugugi kerge, eriti veel sellisele kompromissitule hingele, nagu Rolf seda oli. Tundsin teda väga hästi. Töötasime aastaid koos Eesti Raadios – tema muusikatoimetajana ja mina helirežissöörina.\nOn nii ilmne, et Rolf Uusvälja loominguline pärand väärib suuremat tähelepanu ja hindamist. Minu südamesoov oleks, et see väike meenutus aitaks inimestel kinnitada meie kultuuripärandit ning et ei unustataks neid, kes midagi tõeliselt suurt on korda saatnud. Arvo Pärt» Rolf Uusväli töötas hinnatud konsultandina 1990ndatest kaasa ka kirikumuusika liidu orelikomisjonis. Liidu juhatuse esimees Toomas Mäeväli meenutab maestrot kui oma ala absoluutset asjatundjat, kellega oli hea koostöö.


rohelisemrohi: Iluuisud, tehnika ja parasiidid\nIluuisud, tehnika ja parasiidid\nVõtsin täna hommikul kätte Kurmo Konsa "Maailm 2.0-i". Põhiteemadeks on loodus, tehnika, inimesed ja muutused, mis maailm läbi teinud, samuti tulevikuperspektiivid.\nMe armastame maailma hädades süüdistada tehnikat. Tegelikult oleme süüdi me ise, inimesed. Olen varemgi mõelnud, et ega inimestest hullemaid parasiite ju tegelikult polegi. Ei saa süüdistada tehnikat (oleneb loomulikult tehnika käsitlusest, kuid mina pean silmas seda pealiskaudset masinate ja tööstuse varianti), sest nagu raamatustki selgub, inimkond muutis planeeti juba ammu enne industrialiseerimist.\nKüsige dodolt, kui ei usu (ahjaa, see pole võimalik, sest eurooplased sõid ta juba 17. sajandil ära)\nJa kas te seda teadsite, et Uraan-235 poolestusaeg (aeg, mille jooksul radioaktiivse aine aktiivsus väheneb pooleni esialgsest) on 704 miljonit aastat? Mina ei teadnud.\nMärksõnad: ajalugu, raamaturiiul


Elamuskeskus Tuuletorn otsib külastusjuhte ja puhastusteenindajat - Tuuletorn - Hiiumaa vald\nElamuskeskus Tuuletorn otsib külastusjuhte ja puhastusteenindajat\nHiiumaale Käinasse ehitatava elamuskeskuse Tuuletorn ekspositsiooni eesmärk on luua Hiiumaa ainulaadsust elamuslikult esitav atraktiivne, kvaliteetne ja mugav ajaveetmiskoht, mis suunab avastama ka teisi Hiiumaa turismiobjekte.\nKäinas avatav Elamuskeskus Tuuletorni ekspositsioon keskendub kolmele teemale: Hiiumaa loodus, ajalugu ja kohalik elav kultuuripärand. Külastaja alustab teekonda Hiiumaa veealusest maailmast, milles õpib Hiiumaa tekkeloo, merekultuuri ja veealuse ajaloopärandi kohta. Rannikukorrus tutvustab Hiiumaa mitmekesist loodust, vaatamisväärsusi ja külastusobjekte ning aitab külastajal paremini mõista traditsioonilist looduse ja merega ühes rütmist elamist. Hiidlaste lugude korrus pakub kohalikele samastumisrõõmu ja lustlike avastusi saare külastajatele. Ruumis keskendutakse hiidlaste kogukonnale, hiiu elutajule ja kultuuri ilmingutele nagu oma keel ja hiiu nali. Hiiumaa tunde korrus annab sõnajärje erinevatele inimestele, kes Hiiumaad ühel või teisel põhjusel ikka väisavad ning seda kohta väga eriliseks peavad, ning püüab läbi erinevate profiilide tabada Hiiumaa võlu olemust. Taevase Hiiumaa korrus on lõbus lustimisala lastele, kes saavad seal turnida, linnu kombel lennata ja erinevaid mänge proovida. Ekspositsiooni lõpetab tuulekella installatsioon terrassil koos suure suunaviitade postiga, mis julgustab külastajat Hiiumaad omal käel edasi avastama.\nMajas asuv 20meetrine ronimissein on visuaalselt kujundatud tuulekeerisena ja on sobilik eri võimekuse ja ambitsioonidega ronijatele – väike turnimisala sobib ka üsna väikestele lastele, samas kui suuremaid väljakutseid otsivad täiskasvanud ja teismelised saavad katsetada raskematel radadel ronimist.\nHiiumaa Elamuskeskus Tuuletorn on aastaringselt külastajatele avatud peresõbralik, elamuslikku ja harivat meelelahutust pakkuv ning Hiiumaad tutvustav terviklik turismiatraktsioon, mis asub kuuel korrusel 700 ruutmeetril. Projekti maksumus kokku on 2 857 152 eurot, millest toetus Euroopa Regionaalarengu Fondi vahenditest EASi piirkondade konkurentsivõime tugevdamise meetme kaudu on 854 394 eurot. Elamuskeskuse ehitusliku põhiprojekti koostas projekteerimisettevõte OÜ Esplan, arhitektuurilised lahendused Architect 11 arhitektid. Tuuletorni ehitab AS Eston Ehitus. Ekspositsiooni loob produktsiooniettevõte Motor.\nProjektide toel saavad ennekõike kasu teenindus- ja turismivalkdonna ettevõtted, näiteks toitlustus- ja majutusettevõtted, kes saavad oma teenuseid ka madalhooajal aktiivselt pakkuma hakata.\nVaata ka Hiiumaa valla uudiseid:\nAprillis avatava kuuekorruselise elamuskeskuse kontseptsiooniks on tuulekeeris, mis keerutab Hiiumaa vägevaimaid elamused kokku Käinasse, Elamuskeskusesse Tuuletorn\nElamuskeskus Tuuletorn - Windtower Experience ootab oma tiimi särasilmseid ja rõõmsameelseid külastusjuhte ning usinat puhastusteenindajat.\nLoe täpsemalt ja kandideeri tööle:\nSaada oma CV ja motivatsioonikiri hiljemalt 12. märtsiks kristina.halla@hiiumaa.ee


Kõik raamatud | Kirjastus Pegasus\nPeainspektor Erika Fosteri krimipõnevik\nThamesi jõe kaldale uhutud räsitud kohvrist leitakse noore mehe tükkideks raiutud surnukeha. Uurijana on Erika puutunud kokku paljude ränkade kuritegudega, kuid midagi sellist pole ta veel iial näinud.\nHind: 9.50 €\nUurija Kim Stone´i juhtumid\nKui 9-aastased sõbratarid Charlie ja Amy jäljetult kaovad, paiskab see kaks perekonda elavasse põrgutulle. Tekstsõnum kinnitab midagi mõeldamatut: tüdrukud on langenud kohutava lasteröövi ohvriteks.\nHind: 20.95 €\nPOISS TEISEL POOL LUKUAUKU\nKlaustrofoobset õhkkonda loov ja pinevusest pakatav „Poiss teisel pool lukuauku“ on Stephen Gilesi vapustav debüütromaan, mis räägib ohtlikust köielkõnnist tõe ja läbinägelikkuse piirimail ning jahmatavatest tegudest, mida suletud uste taga teinekord toime pannakse.\nVana hind: 17.70€\nSoodushind: 8.10 €\nHind: 11.20 €\nLucas Ray suureks hämmastuseks ilmub mahajäetud hoonest välja imearmas kutsikas, kelle silmis on inimese tähelepanu kõige imelisem asi maailmas. Noormees võtab koera koju kaasa, olgugi et korteris, kus ta oma emaga elab, ei ole loomapidamine lubatud.\nHind: 17.05 €\nJätnud eskorttüdruku elu seljataha, valmistub Mia Saunders helgeks tulevikuks oma unistuste mehega, kellega ristus tema tee sellelsamal peadpööritaval aastapikkusel seiklusel. Mia on õnne tipul, kuid endiselt on lahendamata küsimusi, lahtirääkimata suhteid ja inimesi, kellega kohtumist ta paremal juhul väldiks.\nViiekümnendate künnisele jõudnud Kate peab maadlema nii oma teismeliste laste, eakate vanemate kui ka enda taaskehtestamisega tööturul. Iga lehekülg pakub lugejale mõnusat äratundmist, toob näole muige ja viib mõttele, et meis kõigis on olemas killuke Kate Reddyt.\nHind: 21.60 €\nIMED TEEVAD IMESID\nOhtra huumoriga vürtsitatult näitab Eckart von Hirschhausen, kuidas langetada oma tervise suhtes paremaid otsuseid, mida saab igaüks enda heaks ise ära teha ja millest oleks targem loobuda.\nHind: 23.20 €\nHind: 11.90 €