Näitan 30 postitust - vahemik 121 kuni 150 (kokku 206 )\nMuidugi oleneb kehakaal pikkusest. Mina olen 155 cm pikk, kaalun 46 kilo ja tegelikult peaksin alla võtma, sest mul on paar kilo ülekaalu. Tahaksin kaaluda 43 (veel parem oleks 42 kilo), aga väga raske on neid viimaseid kilosid kaotada. Need 100 kilosed, kes alguses saavad lihtsalt 10 kilo alla, võiksid uuesti kirjutada kui eesmärgist on puudu 2-3 kilo. Vaatame, kas siis ka nii lihtsalt läheb.\nSa toitumishäirega arsti juurde ei taha minna?\nEi, ma ei taha minna arsti juurde, kellel on toitumishäire. Aga aitäh pakkumast.\nMa arvan et parem kui sa ikka pingutad et 40 kg välja tuleb. Ma arvan ka et sa 42 kilosena ikka parajalt ülekaaluline. Veel parem tee uus teema siis leiad mõttekaaslasi.\nJah 46kg on täiskasvanud naise kohta täielik seakaal. Häbi ka on selline rasvunud põrsas olla?\nMul 11a tütar kaalub sinuga sama palju, aga sina naisena võiksid ikka kaks konti ja nahk välja näha.\nMa tuletan veel kord meelde, et ma olen 155 cm pikk. Ilmselt on sinu tütar minust pikem. Palun mitte ilkuda minu kaalu üle, minu meelest on see minu pikkuse kohta täiesti normaalne. Heameelega oleksin pikem ja kaaluksin rohkem, aga kahjuks ei ole seda pikkust antud.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 4 korda. Täpsemalt 13.02 13:07; 13.02 13:48; 13.02 14:08; 13.02 14:11;\nOot oot kaaluksid rohkem? Miks sa siis ometi tahad 46kg pealt 42kg peale saada? Tunnista endale parem, et sul on toitumishäire ja otsi abi, mitte ära poe oma lühikese pikkuse taha.\nKui palju peaks siis 155 cm naine sinu arvates kaaluma? Minu jaoks on normaalne kaal pikkus miinus 110 ja ideaalne oleks veel paar kilo sellest ka maas. Sinu jaoks võib olla ideaalne kaal pikkus miinus 100, eks siin ongi erinevad standardid.\nTrenn vähemalt alguses on tore ajaviide, aga sellega sa kaalu ei alanda. Mina alustasin algkaal 110kg, käisin kaks kuud trennis 4 korda nädalas – vesivõimlemine, jõusaal, rühmatrennid- Ei läinud alla mitte midagi. Siis võtsin erik orgu toitumiskava – kuu ajaga läks 10kg nagu naksti. Aga antud toitumuskavaga istud vaid köögis. Kuna elutempo oli kiire, siis tegin enda toitudest pildid – kõik mis suhu pistan, enne teen pildi. Sellega olen saanud alla veel 20 kg, seega 30kg miinust on tulnud natukene üle 7 kuuga. Mainin juurde, et 110 oli minu max kaal, ja tuli raseduse + sünnitusjärgise depreka, hormoonid olid ka pikalt sassi – ja see pm 40kg minu kehast on tekkinud kiirelt ca 2 aasta jooksul (millest 9 kuud olin rase).\nPiltide tegemisel on ka see tore, et näed mis kell sööd. Mina lähen igapäev magama kuskil 00.00 ajal, ja nüüd enam peale kella 21.00 suhu midagi ei pane. Samuti, see komm mida sööksid, aga kui pead juba pildi tegema. No jätad tihtilugu võtmata. Mina neid paastumisi jms ei usu, mingi hetk annad ju alla – ja mis siis saab- Või tahad kogu elu paastuda? Ega mu pildistamine ka parim viis ei ole – i know, aga hetkel ei ole paremat lahendust leidnud.\nKujuta ette, mõned elavad terve elu nii, et ei söögi hommikusööki ja eneselegi teadmata teevad paastumist.\nKui sa kaaluksid 42 (see sinu ideaal), oleks su KMI 17,5. Praegu 46-kilosena on su KMI 19 ja sa leiad, et oled paks ja peaksid alla võtma? Sa oled alakaaluline ja soovid olla veel alakaalulisem. Su ‘standardid’ on ikka päris haiged, sul on toitumishäire ja oma keha tajumise häire, otsi ometi abi.\nNo see pole eriline piinlemine, kui hommikusöögi harjumust pole.\nSee “-110” võib olla pikemate inimeste puhul nii, kes modellikeha poole püüdlevad, aga täiskasvanud naine alla 50 kg ei tohiks küll kaaluda, olgu ta lausa kasvupeetusega lühike (mida sina ei ole)\nKas sinu (pere)arst ei ole liiga madala kaalu kohta kommentaare teinud? Lähedased?\nKes ütles, et ei tohiks? Sina? Või on sul viidata millelegi – mingi teaduslik uurimus, kus on öeldud, et 50 kg on normaalne piir?\nKehamassiindeksit arvestades on ok, kui 155 cm pikkune inimene kaalub 45 kg. Jah, muidugi on variant, et inimene teeb trenni kõvasti ja lihasmass on korralik, lähebki üle 50 kg ka. Samas, kui ei ole eriti liikuv inimene siis see 5 kg juures (et saada sinu standardite järgi miinimumkaal, mis ühel täiskasvanud naisel olla võiks) on kõik rasv kuskil siseorganite ümber ja mujal.\nMida rohkem loen, seda rohkem imestan, kui palju on neid isehakanuid teadureid kuskilt pähetaotud väidetega nagu “täiskasvanud naine ikka ei tohiks alla 50 kg kaaluda”, “hommikusöök on päeva tähtsaim söök, seda ei tohi vahele jätta”, “inimene peab ikka lisaks vähemalt 2 liitrit vett päevas sisse kaanima”. Ja kui ei tee neid asju, mis siis? Kõik tervisenäitajad on korras, enesetunne hea jne, aga ikka peab nii olema, sest maast madalast on seda pähe taotud? Lähevad samasse klassi nagu lastele räägiti, et toas ei tohi vilistada, maja läheb põlema.\nKusjuures liiga madala kaaluga võivad igasugused terviserikked kaasneda, näiteks vähenenud viljakus.\nNii et see eelnev kirjutaja võiks järele mõelda mida suust välja ajab.\nSee 9 korda postitanud 46kg naisisik, üks küsimus: Miks sa ronid teise inimese teemasse kemplema?\nJah, tean väga hästi. Seepärast kirjutasingi, et KUI tervisenäitajad on korras. Liiga kõrge rasvaprotsent on ka paljude tervisehädade põhjuseks (diabeet, südamehaigused, vähk, kõrge vererõhk, alaselja probleemid jne). Ja paljudel, kes on normaalkaalu ülemise piiri peal (kehamassiindeksi järgi), on keha rasvaprotsent üle normi. Ehk siis tahan öelda, et tervislik kehakaal sõltub nii paljudest muudest asjadest veel, kui vaid pikkuse ja kaalu suhe.\nUsun, et ajad inimesed sassi. Ma ei kaalu 46 kg ja ei ole kordagi seda siin väitnud. Postitanud küll aga olen tõesti.\n“Kemplen” seetõttu, et näen nii palju valearusaamu ja kuna see teema siin on kaalulangetuse kohta ja jutt selle peale läks, siis pidasin vajalikuks sõna sekka öelda. Nagu sinagi ilmselt pidasid vajalikuks mu “kemplemisele” tähelepanu pöörata. Mu meelest Perekoolis juba ammu ei peeta täiesti algsest teemast kinni, vähemalt kehakaalust ma siiski räägin, mitte ei lähe igas suvalises teemas õigekirja üle arutlema.\nKui naine enam lapsi ei soovi, siis peab ka oma viljakuse peale mõtlema? Tean vägagi saledaid naisi, kes kindlasti alakaalulised ning sünnitanud. Samas olen kuulnud, et just ülekaalulised pidavat kannatama vähenenud viljakuse all. Arstid soovitavad alla võtta. Ülekaalulisus tekitab palju rohkem tervisehädasid, kui alakaalulisus. Iga päev ülekaalulisena elades lühendatakse oma eluiga.\nJust, oled kuulnud. Kusjuures keegi ei võrdle siin ülekaalisust ja alakaalisust. Kuid paneb mõtlema juba selline sõnavõtt alakaalisuse propageerimesest.\nKes siin palju on alla võtnud (30+ kg), kas teil nahk lötendama ka jäi?\nOsteoporoos tekib, ja kuidas veel. Normaalselt ladestunud nahaalune rasvkude on naisel tervislik, see hoiab östrogeeni taseme kõrgemal, ja eriti pärast menopausi. Kõhnad lähevad prõksti pooleks ja istuvad pärast ratastoolis.\nOsteoporoos tekib, ja kuidas veel. Normaalselt ladestunud nahaalune rasvkude on naisel tervislik, see hoiab östrogeeni taseme kõrgemal, ja eriti pärast menopausi. Kõhnad lähevad prõksti pooleks ja istuvad pärast ratastoolis\nJa paksukesed kukuvad libedaga pliks ja plaks, aga ikka terved ja kobedad? Nüüd räägite juba elust peale menopausi? Kahtlen siiralt, et menopausiealised naised siin kaaluga maadlevad ning oma viljakuse pärast muretsevad. Vast ikka nooremad.\nÄkki lõpetaks siin selle ülekaalulisuse propageerimise. Soovite paksud olla, siis laske käia. Aga mis te nendest saledatest hirmutate? Las nad elavad rahus. Lahked inimesed jagavad isegi soovitusi teile, aga miski ei sobi.\nProovin nädala intermitten paastumist. Kõik oleks nagu korras. Toiduaknas söön kaks korralikku einet. Ülejäänud aja joon umbes 3.5-4 l vett, teen kaks korda päevas kerget liigutamist, enne toidukorda ei joo vett. Mure siis selles, et kõht ei lähe tühjaks! Isegi siis kui alustan uut akent, pole tekkinud näljatunnet. Joon liiga palju vett, liiga suured portsjonid, liigutan vähe? Või see ongi raske algus? Muidu toitumine ise mulle meeldib. Kaal seisab.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 4 korda. Täpsemalt 16.02 13:49; 17.02 18:32; 17.02 18:37; 17.02 19:17;\nPaar nõuannet, kes hakkavad vahelduvpaastuga tegelema. Tegelikult on asi väga lihtne ju, mingit “paastu” iseenesest ei ole (tehniliselt on paast vähemalt 24t toidust loobumine, alustage lihtsamast), on söögiaeg ja söögita olemise aeg. Ei ole ka mingit ahastust nagu dieedi puhul, et ma nüüd “eluaeg” või mitu nädalat enam ei või süüa sokoaadi, rammusaid toite jne. Saab homme, saab mõne tunni pärast, seda on palju lihtsam taluda.\n# paastujookideks sobivad vesi, teed (kõik teed, eriti roheline, muidugi magustamata), must ja suhkruta kohvi. Võib olla mullivesi, sidruni, ingveriviiludega maitsetatud, kohvi sisse võib panna maitseaineid (muskaatpähkel, kaneel jms). EI SOBI magusainetega veed-karastusjoogid, ka nt cocacola Zero jms- magusained põhjustavad ikkagi insuliini tõusu ja lõhuvad paastu. Kõik suhkrut sisaldavad joogid töötavad paastu vastu, ka kookoseveed jms. Kui tarbid jookidega üle 5 kcal tunnis, siis see on juba paastust väljas.\n# tuleb ikkagi vaadata, mida suhu panna. Paastu mõte on hakata rasvu põletama, selleks peab keha ära kasutama esiteks oma glükogeenivarud. Aga on suur vahe, kas selle 16 tunnise paastuaja läheb keha üle rasvapõletamisele 6 tunni pärast, kui nt viimane toit on olnud liha+salat ja vähe süsivesikuid, mida enne on tarvis ära kulutada (siis on rasva põletamiseks 10 tundi) või on viimane toit olnud hiigelkausitäis pastat, millega võib kehal aega minna 12 tundi ja rasvapõletamiseks jääb aega ainult 4 tundi. Seeda, ikkagi on suur vahe, mida sööd. Magusat, süsivesikurikkaid jne asju võiks siis süüa söögiperioodi alguses. Ei pea ketodieeti jälgima, alla võtab niisama ka, aga tõhususe vahe on.\n# sama trenniga, trenn (ja tegelikult just jõutrenn, mitte niiväga kardio) aitab kehal rutem ära põletada kõik toidusüsivesikud ja keha glükogeeni kui samal ajal magamine (st minimaalne energiakulu). Seega on hea teha trenni paastuperioodi alguses, kui kehal on varusid, mida põletada, aga kõik ajad sobivad.\n# see kaheksa tundi söögi”aken” ei tähenda, et võib lõhkemiseni pugida 8 tundi vahetpidamata! 🙂 aga üht-teist võib endale lubada ja ei pea ennast süüdi tundma.\nEt nagu tõesti ei suuda inimene ise selle peale tulla, et kui kaal seisab, siis pole kaloridefitsiiti. Ehk sööd palju.\n3-4 l vett päevas on ilmselge liialdus. Piisab lihtsalt liitrist, isegi hästi aiis.\nEsiteks, keha lihtsalt harjub veel. Mida sa loodad 1. nädalaga, mitut kilo miinust? oma ootustega võiks reaalseks jääda. Ja kerge kaloridefitsiit aiitab asjale kaasa. Ja 4l vett on ikka natuke liig, sul on reaalselt nii suur janu?\nJa no see pole eriline mure, et kõht ei lähe tühjaks, ketoosis ei olegi näljatunnet, sest veresuhkur ei kõigu. Käin hommikul ka poes enne sööma hakkamist, mingi piin see pole, pigem on hea plaanida, et mida ma täna varsti süüa tahan, mingit näljaste silmadega toidu vahtimist ega näljatunnet tegelikult ei ole.\nJa paast on siis ikka PAAST, st sööki 0.\nKuskilt oli paastu artikli alla kommentaar:\n“minul läheb selle IFga juba teine nädal aga tulemused on üsna kasinad. Esimese 7 ööpevaä pärast ei kadunud kehalt mitte grammigi ja ümbermõõdult mitte sentigi. Esimene söögikord on mul kella 12 paiku ja teine enne kella 19, vahepeal ainult vesi ja must kohv, pähleid ja mõned puuviljad. Näljatunnet pole ja mingeid tervislikke muutuseid ka mitte. Nädala lõpus saab 2 nädalat täis, siis on näha, kas tasub samas taktis jätkata. Toitumisel kasutan ma üldiselt kana ja kala, koos ohtra salativalikuga, samuti liigun väga palju, alkot ka ei tarbi aga tulemus on miskipärast 0?”\nNo vot, inimene pole aru saanud, misasi on paastuaeg ja et see “pähklid ja mõned puuviljad” panevad terve paastu pekki, mida me räägime siis.\nNo vot, inimene pole aru saanud, misasi on paastuaeg ja et see “pähklid ja mõned puuviljad” panevad terve paastu pekki, mida me räägime siis\nMina ka imestan neid dieeditajaid, kes söövad pähkleid ja viinamarju. Ja seda hilisõhtul enne magamaminekut. Kui neil tekiks kasvõi ööseks kaloripuudujääk, siis saaks loota, et võtab kaalust alla, aga enne magamaminekut puugitakse end täis. Toitumiskava lubab…\nTänks ja esimesest lausest oleks täiesti piisanud. Ma isegi mõtlen, et alguse teema. Janu täitsa olemas ja vee kogus on jaotatud terve päeva peale. Trenniga, kodus ja tööl rahmeldades võtab ikka vesti märjaks.\nMa just tahangi teada inimeste kogemusi, kas teatud asjad on normaalsed. Nagu ka see, et ei teki näljatunnet. Internetis on samas palju infot ja siiski on ka palju erinevusi.\nKiidan sada korda su kommentaari! Just seda osa, mis puudutab toitumist täpsemalt ja kaua keha teatud toite põletab. Tänusõnad ka selle eest, et sul on oskus vastata teemale kui sul on reaalseid teadmisi selle osas ja puudub soov lihtsalt plärtsuda.\nJanu täitsa olemas ja vee kogus on jaotatud terve päeva peale\nSiiski jääb mulje, nagu sul oleks ekstra eesmärgiks see 4 liitrit juua? Ei pea ju *nii* palju jooma (pigem see tundubki liiga palju ja liigne koormus neerudele)\nEmaausõna ei ole!\nEks ma natuke plärtsusin ka, vabandust.\nTänks ja esimesest lausest oleks täiesti piisanud. Ma isegi mõtlen, et alguse teema.\nAlguse asi tõesti, keha harjub uue söömisrütmiga, näljatunnet reguleeriv hormoon greliin ja leptiin. Inimese ja teiste loomade kõht hakkab greliini tootma, kui tühjaks saab. Kes paar tundi söönud pole, sellel hakkab veres greliinitase tõusma. Leptiin tõstab põhiainevahetuse taset ning pidurdab toitumist. Leptiin toimib kui “küllastumuse faktor”” hüpotaalamuses, summutades söögiisu. Need on kaks nn näljahormooni. Vahelduvpaastumisega greliini tase langeb ja leptiin tõuseb. Lisaks veel insuliinresistentsus ja insuliinitundlikkus, naistel on tihti probleem insuliinresistentsusega, mida seostatakse PCOS nimelise hormoonhädaga, mis on paljude naiste peavalu ja üks viljatuse põhipõhjusi.\nAga hormoonidega (eriti naissuguhormoonidega) võib teistsuguseid probleeme tulla pikemaaegse paastuga, kui nälgitakse päevi või isegi nädalaid, 16/8 on selles suhtes väga leebe. Esialgu suure hurraaaga “mida rohkem, seda uhkem” pikemalt paastuma ei soovita hakata, ikka tasapisi.\nAga kui selle 8 tunni jooksul süüakse nagu homset päeva ei tuleks, kõike ja palju, sest ju “võib”, süüakse päevane kaloraaz lõhki ja rohkemgi kui enne, siis loomulikult ei saagi mingit kaalulangust tegelikult loota.\nVahelduva paastuga seostatakse igasuguseid tervisehüvesid lisaks kaalulangusele, keha põletiku vähenemine, ajutöö intensiivistub, igasuguseid jutukesi leidub.\nAlguses oli kõige hullem minu jaoks lihtsalt meeles pidamine, et kui kell õhtul kukub, siis ei tohi midagi enam suhu panna, ei lapse taldrikult viimast ampsu, ei viinamarja laualt, ei teed meega jms, mis tavaliselt ikka käsi suu vahet käib. Kui see harjumuseks saab, on juba kergem 🙂\nVahepealseid kommentaare ei lugenud, kuid tahaksin lihtsalt jagada kogemust ühe oma lapsega.\nTegu küll poisiga, kuid ikkagi.\nHakkas ta paisuma kohe sünnist saati. Kerkis nagu saiapäts. Tehti igasuguseid uuringuid, kõik oli korras. Koolis käis korraga kahes trennis, ei miskit. Magusat ei söönud, karastusjooke ei joonud jne. Omaarust tervislikult toitume ka (võrdluseks – poisi vanem vend on alakaaluline ja noorem vend normaalkaalus). Ikka pontsakas. 15-aastaselt hakkas eriti hästi juurde võtma.\nSiis tegime toidutalumatuse testi.\nPäris punases olid piimatooted (nii laktoos, kui kaseiin), muna, tomat pluss veel paar asja, mida ta nagunii ei söönud.\nPoiss jättis menüüst piimatooted, muna ja tomati välja ja nüüd on ilus sire poiss. Kõhupuhitustest sai ka lahti.\nJa siis mõtled, et miks ma ei võinud seda testi varem teha….\nNt oli varem poisi tavapärane hommikusöök muna ja peekon või omlett vms.


Peavalu vastu looduslikult ja ilma ravimiteta | Ravimtaimed - Herbazen – Herbazen\nPeavalu vastu looduslikult ja ilma ravimiteta\nPeavalu vastu looduslikult ja ilma ravimiteta. See tõesti on võimalik! Valu ei ole vaenlane, vaid see on märguanne sulle, et midagi on kehas valesti. Võta aeg maha ja küsi, mis seda valu põhjustab.\nValdavalt on peavalu põhjused:\nToitainete vaegus - liigne suhkur, töödeldud toit, halvad rasvad\nTasakaalust väljas veresuhkur - liiga madal või kõrge\nKuidas astuda peavalu vastu?\nSelle asemel, et kohe valuvaigistava tableti järgi haarata proovi taimset lähenemist. Taine aspiriin on nt. angervaks ja paju. Nendes sisalduv salitsüülhape oli inspiratsiooniks sünteetilise aspiriini loomisel. Angervaks on maitselt pajukoorest pehmem. Peamiselt kasutatakse neid tee või kapslitena. Hästi toimib aga ka see, kui sööd angervaksaõisi meega või kasutad meie Clensik angervaksaõli. Tõsi, et Clensiku peal on kirjas, kuidas tegemist on näoõliga. Sellegipoolest on see puhas angervaksaõli ning sobib tarvitada ka valu leevendamiseks. Mitmed kliendid on edukalt oma pingepeavalusid sellega leevendanud.\nPiparmündil ja melissil on samuti valu leevendav toime. Hea on juua kanget teed ja minna peale seda magama, keha saab paremini taastuda. Veel võib proovida piparmündi eeterlikku õli, mida tilgutada lusikatäie baasõli sisse ja määritakse meelekohtadele.\nKülmetusest tingitud peavalu leevendab hästi raudrohi.\nPeavalu puhul, mis on tingitud kinnistest kaelasoontest, valesti magamisest või millestki muust, mis tuleneb närvivalust, leiab abi naistepunaõlist. Tema on närvivalu õrnatoimeline kuid kiire leevendaja. Uuringud on kinnitanud, et pikaajalisel regulaarsel kasutamisel võib see koguni närvikahjustusi ravida.\nSee, mida sa tajud valuna põhjustab valdavalt põletik. Põhjused võivad olla erinevad, kuid proovi mitte lasta põletikutekitajatel kuhjuda. Põletikku leevendavad veel harilik kollajuur ehk kurkum, mida kindlasti tarvitada koos musta pipraga, mis soodustab imendumist kuni 2000 korda. Nimistusse sobib hästi veel hapukirsi mahl.\nMigreen on valu, mida leevendab tugev kummeli tõmmis ja hapud kirsid seal sees. Juua korraga mitu tassi.\nLihtne peavalu leevendav ingverijook\npuista 1-2 väikest tükki värsket ingverit tassi vee kohta;\njuurde võid lisada sidrunit ja mett (mett siis mitte otse tassi, vaid eraldi lusikale).\nVaata sellel teemal pikemat arutelu koos toitumisterapeut Triin Terasmaaga, mil viisil toit ja taimed saavad elukvaliteeti parandada.\nNB! Juhul, kui tarvitad ravimeid, siis ole taimede kasutamisega ettevaatlik ja pea eelnevalt oma arstiga nõu.


Portaali KV.EE andmetel pakuti 2013. aasta detsembris müügiks 4832 maja. Majade müügipakkumiste arv on aastaga vähenenud 1% võrra. Pakkumiste arvu vähenemine on üks põhjus, mis on aidanud kaasa majade müügipakkumiste ja tehingute hinnakasvule. Majade müügipakkumiste keskmine pakkumishind on aastaga kasvanud 8%.\nMajade müügipakkumiste suurim hinnatõus on olnud Harju maakonnas. Harjumaal kerkisid majade müügipakkumiste hinnad portaali KV.EE andmetel aastaga 12%, mis on märkimisväärne näitaja.\nPaistab vägisi, et teisese korterituru suur aktiivsus ja hinnatõus hakkab vägisi korteriturult majade turule kanduma. Seda siiski esmajärgus eelkõige Tallinnas ja Tartus ning nende tõmbekeskuste lähimas ümbruses.\nEesti 4 873 4 832 -1% 777,8 838,8 8%\nHarjumaa 2 739 2 606 -5% 932,0 1 044,5 12%\nIda-Virumaa 144 178 24% 502,0 520,7 4%\nJõgevamaa 48 49 2% 360,8 327,4 -9%\nJärvamaa 82 116 41% 325,0 311,8 -4%\nLäänemaa 81 96 19% 713,0 642,1 -10%\nLääne-Virumaa 162 169 4% 505,4 492,8 -2%\nPärnumaa 534 623 17% 684,1 717,0 5%\nRaplamaa 152 139 -9% 525,9 516,9 -2%\nSaaremaa 59 75 27% 812,0 799,0 -2%\nTartumaa 488 431 -12% 671,9 727,3 8%\nValgamaa 132 169 28% 389,0 389,0 0%\nViljandimaa 197 145 -26% 456,4 484,9 6%\nVõrumaa 55 36 -35% 345,9 372,0 8%\nVanem uudis:Vanem uudis - LVM Kinnisvara: Tarbijakaitseamet: kinnisvaramaakler peab sõlmima kirjaliku lepingu\nUuem uudis:Uuem uudis - LVM Kinnisvara: Eesti kalleimad ja odavaimad korterid suuremates linnades aastal 2013


Väike Linn mängutuba - Väike Linn\nSee on minilinn koos sinna juurde kuuluvate kohustuslike elementidega – tänavavõrgustik, (elektri)autod, kauplus, kool, kodu, kontor, juuksurisalong, töökoda, lasteaed, raamatukogu, spordiplats, vabaõhulava.\nKogu sisustus on lahendatud väikeste puidust majakestena\nKesklinnas on tiheasustus ja autoliiklus (laste elektriautod), erinevad asutused tähtsateks asjaamisteks ning väike roheala päikese või tänavavalgustuslampide all peesitamiseks. Neljas kahekorruselises majas asuvad perearsti kabinet (väljumine liumäe kaudu), töökoda, päästekeskus, kool ning kodu; suurlinna ja trammiliiklust saab binokli abil vaadelda aknamajast, raamatuid uurida ning lauamänge mängida raamatukogus. Lasteaed ehk väikelaste ala (0-1-aastastele) on igaks juhuks aiaga eraldatud, veidi eemal sagivast linnarahvast.\nSöögilaua äärde mahub mugavalt istuma umbes 25-pealine seltskond. Suuremate ürituste tarvis on võimalik broneerida kogu kompleks, sest Kesklinna ja Äärelinna saab lükanduksi avades lihtsasti ühendada.\nKööginurk külmkapi, ahju, pliidi ning veekeetjaga (1,5L)\nHelisüsteem (cd, 3,5 mm pulkpistik)\nKöögitarvikutest on olemas:\neri suuruses vaasid\nahjuplaat ja küpsetuspaber\nÄärelinnas on avaram äraolemine (elektriautosid ei ole!) – igapäevaostud saab teha kohalikust kauplusest, soengu pähe juuksuris ning veidi tööd nokitseda kontoris, kust avaneb kaunis vaade Kopli tänavale. Teedel liiguvad mõned tõukeautod ja keksivad keksumängijad. Linna servas paikneb suur “vabaõhulava”, millelt saab parimad laulud ja etüüdid ette kanda. Täiesti eraldi ruumis asub spordisaal (75㎡), kus aktiivsem lapsrahvas jooksmist ja pallimänge harrastada võib.\nSöögilaua äärde mahub mugavalt istuma umbes 20-pealine seltskond, lisalauda kasutades kuni 25 inimest. Suuremate ürituste tarvis on võimalik broneerida kogu kompleks, sest Kesklinna ja Äärelinna saab lükanduksi avades lihtsasti ühendada.\nKööginurk külmkapi, ahju, pliidi ning veekeetjaga (1L)


DTS tähistab soojalt Nestlé Türgi projekt läbis Nestlé temperatuuri jaotuse testimise edukalt\nShandong Dingtaisheng Machinery Technology Co., Ltd. on kodumaise toidu- ja jookide steriliseerimistööstuse liider, teinud edasisel teel pidevat edu ja uuendusi ning võitnud klientide üksmeelse tunnustuse ja usalduse nii kodu- kui välismaal. See ...Loe rohkem »\nToidu termiline steriliseerimismeetod\nTermiline steriliseerimine on toidu sulgemine anumasse ja asetamine steriliseerimisseadmetesse, teatud temperatuurini kuumutamine ja teatud aja vältel hoidmine. Ajavahemik on patogeensete bakterite, toksiine tootvate bakterite ja riknemisbakterite hävitamine. toitu ja hävitada toitu ...Loe rohkem »\nPainduvate pakendite steriliseerimine\nPaindlikud pakenditooted viitavad pehmete materjalide, näiteks kõrgtõkkega plastkilede või metallfooliumide ja nende komposiitkilede kasutamisele kottide või muu kujuga mahutite valmistamiseks. Aseptilistele pakendatud toitudele, mida saab hoida toatemperatuuril. Töötlemise põhimõte ja kunst ...Loe rohkem »\nDTS äsja välja töötatud auruventilaatori ringleva steriliseerimise retort, mis on tööstuse uusim tehnoloogia, seadmeid saab rakendada erinevatele pakendivormidele, mis ei hävita külma kohti, kiiret kuumutamiskiirust ja muid eeliseid. Ventilaatoritüüpi steriliseerimiskeetjat ei pea s ...Loe rohkem »\nPühapäeval, 3. juulil 2016 oli temperatuur 33 kraadi Celsiuse järgi. Kõik DTS turunduskeskuse töötajad ja mõned teiste osakondade töötajad (sealhulgas esimees Jiang Wei ja erinevad turundusjuhid) viisid läbi teema „kõndimine, mägedesse ronimine, söömine raskused, higistamine, w ...Loe rohkem »\nTähistame soojalt Malaisia projekti tehase heakskiitu\n2019. aasta detsembris jõudis DTS ja Malaisia Nestle Coffee OEM tehas projekti koostöö kavatsusega ja lõid samal ajal koostöösuhted. Projekti varustusse kuuluvad puuride automaatne peale- ja mahalaadimine, puurikorvide automaatne üleviimine, steriliseerimise katel ...Loe rohkem »\nTere tulemast Dingtai Company külastama ja suhtlema\nJuunis soovitas klient, et DTS peaks pakkuma steriliseerimise veekeetja ja steriliseerimispakendite koti valimiseks kontrolli- ja testitöid. Tuginedes DTS-i arusaamale steriliseerimistööstuse pakendikotist paljude aastate jooksul, soovitas ta klientidel läbi viia ...Loe rohkem »


Alexithymia - Skisofreenia\nAlexithymia on inimese võimetus kirjeldada oma emotsionaalset seisundit verbaalsel kujul. Paljud spetsialistid peavad seda rikkumist mitte haiguseks, vaid pigem eraldi isiksuse tunnuseks. Aleksüümia oht on see, et see kutsub sageli esile psühhosomaatilisi haigusi ja võib olla ka tõsiste vaimsete häirete, nagu autism või skisofreenia, sümptom..\nKaasaegsed eksperdid eristavad kahte rikkumise vormi: esmane ja sekundaarne. Primaarne aleksitüümia on kaasasündinud ja on seotud teatud ajuosade defitsiidiga, sekundaarset aleksitüümiat peetakse omandatud. Häire põhjused sõltuvad selle vormist..\nPrimaarse aleksitüümia korral eristatakse järgmisi põhjuseid:\nloote, eriti aju, kaasasündinud väärarendid;\nraseduse ajal ülekantud nakkusprotsessid;\nalexithymia pärilik olemus, see tähendab, et sarnaseid jooni võib täheldada ka lähimatel sugulastel.\nSekundaarse (või omandatud) alexithymia põhjused:\nvaimuhaigus (ASD, skisofreenia);\nneuroosid, varjatud depressioon;\nstress, pidev närvipinge;\nkannatas psühholoogiline trauma;\nrasked nakkushaigused, mis mõjutavad aju ja kesknärvisüsteemi tööd.\nAlexithymia võib paljude teadlaste sõnul ilmneda ka ebaõige kasvatamise tagajärjel: hüper- või hüpo-hooldus, tähelepanematus lapse tunnete suhtes. Samuti märgivad teadlased ühiskonnas omaksvõetud stereotüüpide mõju. See on nii "mehed ei nuta" kui "on ebasündsad oma tundeid avalikult väljendada".\nAleksitüümia peamised tunnused\nRikkumise peamised tunnused on järgmised:\nRaskused omaenda tunnete mõistmisel ja verbaliseerimisel;\nÜksinduse kalduvus. Aleksitüümiaga inimestel võib see ilmneda mitte kohe, vaid mõne aja pärast;\nEredate ja värvikate unistuste puudumine;\nLoogiline mõtlemine, kalduvus analüüsida.\nPealegi ei pea aleksitüümiaga inimesel olema kõiki ülaltoodud märke..\nAleksitüümiaga seotud probleemid\nAleksitüümia tüsistused on väga erinevad. Kõigepealt räägime emotsioonide eest vastutavate hormoonide valest tootmisest ja psühhosomaatilistest haigustest. Nende hulka kuuluvad mitmesugused allergiate, seedetrakti probleemide, ateroskleroosi, migreeni ilmingud ja terve loetelu haigustest..\nSageli hakkab aleksitüümia korral inimesel tekkima probleeme ülekaaluga. Paljud selle häirega inimesed on sõltuvuses alkoholist või narkootikumidest, mis võib hästi areneda raskeks sõltuvuseks..\nVõimetuse tõttu mõista teiste inimeste tundeid ilmnevad sageli sotsiaalsed probleemid: konfliktid, probleemid tööl ja isiklikus elus.\nAleksüümia põdemise tuvastamiseks peate kasutama spetsiaalseid teste. Venemaal kasutatakse skaalasid TAS-20 ja TAS-26, viimaseid peetakse paljud vananenuks.\nMeie veebisaidil saate alexithymia testi PDF-failina alla laadida ja kontrollida ennast selle rikkumise osas.\nAleksitüümia kaasasündinud vormi ei saa parandada ja seda peetakse püsivaks häireks. Sekundaarne aleksitüümia korrigeeritakse psühhoteraapia abil, sel juhul sümptomite raskus väheneb ja inimese elukvaliteet paraneb. Kuid peate olema valmis selleks, et protsess venib pikaks.\nKuna aleksitüümiaga inimesel on raskusi oma seisundi kirjeldamisega, kaalutakse aleksitüümia korrigeerimiseks kõige soovitatavamaid psühhoteraapilisi võtteid: kunstiteraapia, liivateraapia, geštaltteraapia, kognitiiv-käitumuslik teraapia. Nende eesmärk on koolitada inimest emotsioone sõnastama..\nKui aleksitüümia on põhjustatud depressioonist, raskest psühholoogilisest traumast, töötab psühholoog kliendiga peamiselt algpõhjusel.\nAleksüümia korrigeerimisel pööratakse erilist tähelepanu kujutlusvõime arengule, mis aitab kaasa emotsionaalsete kogemuste valiku laienemisele..\nUimastiravi efektiivsus aleksitüümia korral ei ole tõestatud, mistõttu psühhiaatrid, psühholoogid ja psühhoterapeudid ei tegele aleksitüümia raviga..\nTeksti autor: kliiniline psühholoog, neuropsühholoog Aleksandrova O.A..\nAlexithymia - mis see on? Põhjused, sümptomid ja ravi\nKaugeltki mitte meie elu fantaasiast, kui tegemist on kliiniliste juhtumitega, kus inimene ei suuda kogeda kogu emotsionaalse ja sensoorse sfääri kaleidoskoopi, võimetust sõnadega väljendada oma meeleseisundit ja mõista armastava inimese tunnete tugevust. Ja võimalikud põhjused on nii mitmetähenduslikud, et metafoorselt meenutab see konkreetse emotsiooni “jalutuskäiku” mööda vigast hingedega puitsilda: on teada, et see ei jõua lõpuni ja kukub alla, sest sild laguneb, kuid millal ja millised plangud välja kukuvad, on endiselt raske öelda.\nTerminoloogia, haiguse mõiste\nAleksiitüümia on psühholoogiline isiksuseomadus, mille puhul on raske tuvastada enda ja teiste emotsionaalseid seisundeid, väheneb fantaseerimisvõime, kujutlusvõimeline mõtlemine, sümboliseerimine ja kategoriseerimine, mis raskendab suhtlemisprotsessi ümbritsevate inimestega.\nFakt: alexithymia nimel kasutatakse silpi "ti" sõnast "harknääre", kuna arvatakse, et selle arengu võimalikud põhjused on selle sisesekretsiooninäärme patoloogias..\nAlexithymia on mõiste, mille Ameerika psühhoanalüütik P. Sifneos võttis 1969. aastal kasutusele kui psühhosomaatilisi häireid esile kutsuva teguri. Sõna otseses mõttes tõlgitud kui "sõnade puudumine tunnete väljendamiseks" ja seda iseloomustab stabiilne sümptomite kogum:\nEmotsioonide asendamine kehaliste stiimulite ja aistingutega.\nKogetud emotsionaalsete seisundite - nii enda kui ka kellegi teise - vale äratundmine ja vale kirjeldamine.\nPeegelduse ja eneseteadvuse halb areng.\nFantaasia madal tase.\nAlexitüümid pole sarnased. Mõni võib olla oma emotsioonidest teadlik, kuid ei tea, kuidas neid kõnetasemele viia. Teised väljendaksid neid hea meelega, kuid ei tunne emotsionaalsete värvide võimalikku spektrit. Selliste raskuste olemuse põhjal on tavaks eristada erinevaid kategooriaid, sõltuvalt emotsionaalsete düsfunktsioonide olemusest:\nPedagoogiline: halb emotsionaalne sõnavara.\nPsühholoogiline: vastuoluliste emotsioonide olemasolu või nende allasurumine; tunnete ja emotsioonide vastuolu isiksuse "mina-kontseptsiooniga".\nKeeleline: sisemiste meeleseisundite standardsed verbaalsed kirjeldused.\nKuidas sünnivad emotsioonid füüsilistest aistingutest?\nMis on "emotsionaalse tummuse" peamine raskus? Miks te ei saa emotsioone kogeda? Emotsioonid sünnivad biokeemilisel organismi tasandil. Kui inimene on vihane, tunneb ta oma templidesse verevoolu, hirmul - kiiret südamelööki ja jäsemete tuimust jne. Aistingute põhjal omistab inimene neile negatiivse või positiivse tähenduse ning seostab neid konkreetsete emotsioonide kuvandiga: kurbus, õnn, kahju. Emotsiooni "välismaailma" viimiseks tuleb need viia "emotsionaalsest" paremast ajupoolkerast vasakul poolkeral asuvasse kõnekeskusesse. Kui see aju "suhtlemise" protsess on häiritud, seisab inimene silmitsi tõsiasjaga, et ta ei mõista emotsioonide tähendust, ei oska verbaalselt väljendada ja teisele inimesele edasi anda.\nFakt: terve emotsionaalse-sensuaalse sfääriga inimese emotsionaalset käitumist tajuvad aleksitüümid ebapiisavalt.\nSellel nähtusel puuduvad nii selged piirid, et neil on lihtne asendada muid iseseisvaid haigusi või ajutisi seisundeid, nagu depressioon, trauma, skisofreenia või lihtsalt madal kognitiivse arengu tase. Seetõttu on väga oluline omada kehtivat diagnostikavahendit. Kõige sagedamini kasutatakse 12 keeles valideeritud Toronto Alexithymia skaalat (täiustatud TAS-20), mis koosneb 20 küsimusest, kolmest tegurist, mis kajastavad aleksitüümia põhikomponente:\nTunnete tuvastamise raskused (KTK).\nRaskused tunnete kirjeldamisel (SPOT).\nVäliselt orienteeritud mõtlemine (PTO), mis kajastab kaudselt ka kujutlusvõime iseärasusi.\nVenekeelses versioonis kasutatakse skaalat TAS-26 (küsimustiku esimene, ebatäiuslik versioon, mis koosneb neljast tegurist), mis pole täiesti usaldusväärne, kuna see ei läbinud täielikku valideerimist.\nKaasaegne teadus otsib endiselt vastust, kas on võimalik välja tuua aleksitüümia iseseisva patoloogilise nähtusena või muude seisunditega kaasnevate sümptomite kompleksina, millega iga terve inimene võib hävitavas olukorras kokku puutuda. Alexithymia on nii mitmetähenduslik nähtus, mida tõlgendatakse järgmiselt:\nViivitatud või vastupidised arengumuutused (kognitiivsed ja emotsionaalsed).\nStatistika järgi on tänapäeval sellele häirele vastuvõtlike inimeste ligikaudne arv 5–23% kogu elanikkonnast. Sooline jaotumine ei soosi mehi, just nemad kannatavad selle vaevuse käes tõenäolisemalt kui naised, sest isegi lapsepõlves õpetavad vanemad tulevasi kaitsjaid olema tugevad, kindlad, mitte üles näitama liigset emotsionaalsust.\nPõhiseaduslikud tegurid: geneetilised kaasasündinud talitlushäired, mis põhjustavad emotsionaalsete stiimulite ja reaktsioonide tajumise ja taastootmise eest vastutavate ajupiirkondade düsfunktsiooni; parema ajupoolkera puudus; trauma, ajukasvaja.\nEmotsionaalse suhtluse katkestamine ema ja väikelapse vahel, emotsioonide allasurumine, nende väljenduskeeld.\nMadal hariduslik, kultuuriline, staatuslik arengutase.\nMõni kultuur keelab emotsioonide ja tunnete avatud väljendamise, emotsionaalse piiramise ja külmuse eelistamise.\nAleksüümia psühholoogiline kontseptsioon: traumajärgsete reaktsioonide tekkimine (emotsionaalne "tuimus", teadmatus varasematest sündmustest, suhtlemisvaesus ja olukordade ennustamine).\nFakt: kirurgiliselt on avastatud, et aleksitüümikutel on närviühenduste ebanormaalne tihedus, mis raskendab impulsside edastamist poolkerade vahel.\nAleksitüümia: psühholoogiline probleem\nSee põhineb kognitiivsetel, isiksuse ja afektiivsetel defektidel. Aleksitüümia on psühholoogias häirete kompleks, mis raskendab adekvaatset suhtlemisprotsessi ühiskonnaga. Häire all kannataval isikul on mitmeid hävitavaid omadusi:\nInimene ei taju, ei väljenda piisavalt oma tundeid ega mõista teisi, kuid on altid kontrollimatutele afektide puhangutele; sisemisi kogemusi tajutakse nördimuse, ärrituvuse, väsimuse, tühjuse värvides.\nAleksitüümia kui psühholoogiline probleem toob kaasa asjaolu, et inimese tunnetuslikku sfääri eristab kujutlusvõime vaesus, visuaalselt aktiivse mõtlemise ülekaal koos võimetusega kategoriseerida ja sümboliseerida ümbritseva maailma esemeid ja pilte.\nVäljendatud isiksuse infantilism, primitiivsed eluväärtused ja -vajadused, madal eneserefleksioon.\nSelline psühholoogiline pilt muudab inimestega suhtlemise vastuoluliseks ja terviklik elutunnetus - kasin, hall, pragmaatiline, väljaspool igasugust loomingulist lähenemist sellele..\nAleksitüümia, psühhosomaatika: uuringud\nPaljud andmed kummutavad veendumust, et kogu psühhosomaatika on tingimata aleksitüümika. Ainult 25% patsientidest iseloomustasid muutused afektiivses sfääris, ülejäänud patsiendid olid emotsionaalse suhtluse näitamiseks täiesti normaalsed. Aleksiitüümia, mille määratlust me kaalume, on lihtsalt psühhosomaatiliste haiguste sagedane kaaslane. Ta pole nendega identne ja tal pole nendega põhjus-tagajärg seoseid (G. Engel).\nAleksitüümia uuringud (neuropsühholoogilised eksperimendid) on näidanud, et ajukoore keskustes, mis vastutavad eneseteadvuse eest, on emotsioonidest teadlik aru saada, kuna neis puudub hall aine (Görlich-Dobre); ja tähelepanu eest vastutava ajukoore keskustes leiti puudus, mille tõttu aju ei paista esitatavaid graafilisi emotsioone üldse kinnitavat (André Aleman).\nKatse käigus suudavad aleksitüümikud õigesti tuvastada peamised emotsioonigrupid (rõõm, õnn, kurbus, hirm jne), kuid tegelikus elus on see protsess keeruline ja konkreetsete emotsioonide asemel nimetavad nad määramatuid ebamugavaid kehalisi aistinguid (MacDonald).\nEnesereflektsiooni taseme ja fantaseerimisvõime uurimisel leidis kinnitust emotsionaalsete kõrvalekallete ilmnemise sotsiokultuuriline põhjus: aleksitüümiaga inimestel oli madal haridustase ja sotsiaalne staatus üldiselt (R. Borens).\nAleksitüümia kui psühhosomaatiliste häirete tekke riskifaktor\nIdee suhtest suutmatuse kirjeldada ja väljendada oma tundeid ning psühhosomaatiliste häirete ilmnemise vahel on P. Sifneose sõnul üsna loogiline. Kuigi aleksitüümik ei tuvasta emotsioone, kogeb ta neid siiski, kogub, kuid ei suuda neid väljendada. Seejärel võtab keha selle ülesande ja füsioloogiline sümptomatoloogia (mis tahes elundi "valimine") annab teada vaimsest ebamugavusest.\nPsühhosomaatiliste haiguste arengus on kaks seisukohta (Neymiakhi sõnul):\n"Eitus" (afektiivse sfääri pärssimine).\n"Puudus": teatud vaimsete funktsioonide puudumine, mis vähendavad võimet reflekteerida, fantaseerida ja sümboliseerida vajadusi. Sellised muutused ei ole tavaliselt ravi ja vastupidise taastumise kohased..\nAleksitüümia korral registreeritakse pidevalt ainult kehalisi aistinguid ja emotsioonid võivad mängida tähelepanu kõrvale juhtivat rolli üksikutele organitele keskendumast, mis omakorda võib tekitada soovitatud psühhosomaatilisi valusid ja vaevusi.\nRavi, aleksitüümiliste ilmingute vähendamine\nParandustöö rühmas eeldab järkjärgulist struktuuri, kuid jääb ebaefektiivseks:\nLõõgastus (autogeenne treening, psühho-võimlemine, muusikateraapia).\nMitteverbaalse suhtluse arendamine.\nSisekõne verbaliseerimine (N. Sendiferi sõnul "sisemine kõnesalvesti").\nTakistuseks on aleksitüümikute võimetus väljendada oma tundeid ja emotsioone, tajuda parandusolukorda olulise ja huvitava protsessina. Selline katse sarnaneb mitme võõrkeele korraga õpetamisega inimesele, kes ühestki sõnast aru ei saa..\nPsühhodünaamilise ravi muudetud versioon, kus rõhk on oma emotsioonide ja tunnete demonstreerimise ohutusel, suutis anda selgeid progressiivseid tulemusi. Praktikas sarnaneb see teraapiamudel ema ja lapse suhtlusega, mis selgitab, tõlgendab, toetab ja viib järk-järgult isikliku küpsuse kasvu..\nSellise ravi eesmärk on patsiente suunata ja abistada:\nEdastage ja selgitage sellise emotsioonitu suhtlemise olemust ja põhjuseid.\nÕpetage tuvastama oma emotsioonide sarnasusi teiste inimeste emotsioonidega.\nEristage füsioloogilisi aistinguid ja emotsionaalseid reaktsioone.\nÕpetage emotsionaalset tundlikkust ja kõrvaldage ebaproduktiivsed viisid oma afektiivse sfääri juhtimiseks.\nRavi oluline tingimus on ärevuse puudumine, mille tagab psühhoterapeudi aktsepteeriv ja toetav seisukoht.\nAleksitüümia psühhoterapeutiline ravi võib kesta aastaid. Pettumus on asjaolu, et mitte kõik aleksitüümid ei reageeri ravile; on võimalus, et mõned patsiendid ei reageeri sellele ravile. Kliendi tugev soov ja motivatsioon emotsionaalse tundlikkuse saavutamiseks jääb oluliseks tingimuseks. Väljaspool teraapiaruumi peab inimene iseendaga vaeva nägema: arendama oma loomingulisi võimeid, osalema inimeste kommunikatiivses sensuaalses maailmas, suhtlema nendega, reageerides nende emotsioonidele.\nAlexithymia: Ma ei tea, mida ma tunnen\nEmotsioonid on inimese psüühika, selle instinktiivse, loomaliku olemuse kõige iidsem funktsioon. Kõigil elavatel inimestel on eranditult emotsioonid, kuid mitte kõik inimesed pole võrdselt tundlikud ja mõned võivad tunduda isegi täiesti tundetud, kellel puudub võime tundeid väljendada, neid teistega jagada ja kaasa tunda. Psühholoogias nimetatakse sellist emotsionaalsust, võimetust mõista erinevaid oma tundeid ja neid väljendada - aleksitüümiaks..\nAleksitüümia nähtus mõjutab käitumist ja mõtlemist nii, et emotsioone ei tunta sageli ära ja need on justkui tavaelu "üle parda", kuid sellegipoolest ei kao need kuhugi, vaid elavad jätkuvalt teadvuseta tasemel, nagu kõigil teistelgi inimestel.... Emotsioonid mõjutavad tervislikku seisundit, tervislikku seisundit, kutsuvad esile tegevust ja määravad suuresti käitumise ja lõpuks ka inimese elu. Oma tunnetest aru saamata ei saa te teha teadlikke otsuseid, hoolitseda oma psühholoogiliste vajaduste eest ja luua tervislikke, intiimseid suhteid. Sel põhjusel on aleksitüümia peaaegu alati psüühika toimimise piirang ja eriti rasketes vormides võib see põhjustada psüühiliste patoloogiate arengut.\nAleksitüümia mõiste psühholoogia teoorias\nMõiste "aleksitüümia" (sõna otseses mõttes - "tunnete jaoks pole sõnu") võttis Ameerika psühhiaater P. Sifneos kasutusele eelmise sajandi 70. aastatel. Praegu uurivad psühhoanalüütikud ja psühholoogia kognitiiv-käitumuslik kool seda teemat väljaspool meditsiini. Sifneos kirjeldas stabiilset psühholoogilist isiksuseomadust, mis viitab järgmistele aleksitüümia tüüpilistele tunnustele:\nRaskused enda ja teiste tunnete tuvastamisel, mõistmisel ja kirjeldamisel;\nVähenenud võime eristada füüsilisi ja emotsionaalseid aistinguid;\nNõrk sümboliseerimis- ja kujutlusvõime, fantaasiavaesus, vähene loovuse kalduvus\nTähelepanu suunamine rohkem välistele sündmustele kui emotsionaalsetele reaktsioonidele;\nKalduvus emotsioonide somatiseerumisele ja selle tagajärjel - kalduvus psühhosomaatilistele häiretele;\nKalduvus utilitaristlikule, konkreetsele mõtlemisele ja praktiliste tegevuste eelistamine stressi- ja konfliktiolukordades.\nPeaaegu 50 aasta jooksul on aleksitüümia nähtus äratanud psühhosomaatilise meditsiini ja psühholoogia valdkonna spetsialistide tähelepanu. Arvukad aleksitüümia kliinilised uuringud kinnitavad kalduvust aleksütüümiate psühhosomaatilistesse haigustesse, samuti aleksitüümia suurt levimust psühhosomaatiliste patsientide seas. Seda kalduvust somatiseerimisele seletatakse asjaoluga, et emotsionaalse eneseregulatsiooni võime puudumine, mis tavaliselt võimaldab teil kohaneda stressitingimustega, viib füsioloogiliste reaktsioonide suurenemiseni stressile ja selle tagajärjel somaatiliste haiguste tekkele..\nAlexithymia tänapäevane teaduslik mõiste kirjeldab kahte peamist tüüpi, mis määravad psühhoteraapia efektiivsuse antud funktsiooni jaoks:\nEsmane aleksitüümia on emotsionaalsete reaktsioonide puudumine. See on keha kaasasündinud, põhiseaduslik tunnus, mis on tõenäoliselt seotud närvisüsteemi funktsionaalse häirega, mille tõttu kehale mõjuvad instinktiivsed impulsid, möödudes ajukoores toimuvast töötlemisprotsessist (see tähendab teadlikkusest ja reguleerimisest). See kaasasündinud aleksitüümia on levinud (80% juhtudest) autismispektri häiretega inimestel. Kaasasündinud päritolu tõttu ei allu esmane aleksitüümia psühhoteraapilisele korrektsioonile hästi. Sellised patsiendid vajavad pigem optimaalsete elutingimuste kujundamist, stressi minimeerimist ja kognitiivsete funktsioonide arendamist, mis võimaldavad kompenseerida peegeldumise puudumist..\nSekundaarne aleksitüümia - emotsioonide eitamine. Selline mudel eeldab emotsionaalsete reaktsioonide ulatuslikku pärssimist, mis on tingitud psüühika liiga arenenud kalduvusest kasutada kaitsemehhanisme, nagu eitamine, represseerimine, dissotsiatsioon, mahasurumine, afektide isoleerimine ja teised. Emotsioonid pole sellisel juhul lubatud teadlikkuseks ja töötlemiseks ning leiavad oma väljenduse somaatiliste või psüühiliste häirete korral, võttes inimeselt võimaluse oma tundeid vahetult kogeda ja nimetada. Sekundaarne aleksitüümia on psühhoteraapia all ja prognoos on kõige soodsam juhtudel, kui emotsioonide isoleerimine ilmneb isiksuse arengu suhteliselt hilises staadiumis, näiteks reaktsioonina vaimse trauma korral.\nLoomulikult on kord kaotatud tunnetamisvõime taastamine palju lihtsam kui nullist õppimine, omamata rikkalikku kogemust mõtiskluses ja empaatias. Alexithymia teooria näitab, et diagnoosimisel on oluline eristada primaarset ja sekundaarset alexithymia, kuna raviplaan erineb nendel juhtudel oluliselt. Tunnete mõistmise ja verbaliseerimise võime diagnoosimiseks töötas Kanada teadlaste rühm välja Toronto alexithymia skaala (tas) - lühikese küsimustiku, mis võimaldab teil suhteliselt usaldusväärselt määrata alexithymia olemasolu ja määra.\nAleksitüümia kui autistliku isiksuse tunnus\nPrimaarset aleksitüümiat, seda tüüpi närvisüsteemi eriline toimimine soodustab, seostatakse sageli teiste isiksuseomadustega, mis lisavad autismispektri häireid. Autismi võib väljendada suhteliselt kerges vormis (näiteks Aspergeri sündroomi kerged vormid) või omandada raske patoloogiline kulg. Enamikku autistidest iseloomustab emotsionaalse intelligentsuse märkimisväärne langus, see tähendab võime tunnistada teiste inimeste emotsioone. Selle omaduse tõttu võib teise inimese käitumine autisti oluliselt hirmutada või häirida, kuna ta ei oska teiste tegusid ennustada. Samal ajal võib ta ise käituda liiga ebaviisakalt, agressiivselt või ülemäära lärmakalt ja tekitada teiste meelepaha..\nSel juhul on mõistlik kognitiiv-käitumuslik teraapia, mille eesmärk on kompenseerida empaatiavõime puudumist kognitiivsete oskustega. Sellise kokkupuute käigus õpivad lapsed intellektuaalselt mõistma (intonatsiooni, sõnavara, näoilmete abil), mida teised inimesed tunnevad, mis on vastuvõetav ja meeldiv ning mis võib häirida, viha või häirida. See aitab autistidel end kaitsta teiste ootamatute reaktsioonide eest, tunda enesekindlust ja leida oma koht neurotüüpilises keskkonnas..\nAleksitüümia on psühhosomaatika riskifaktor\nPaljud psühhosomaatilise kliiniku patsiendid satuvad oma emotsioonide äratundmise ja verbaliseerimise võime vähenemises. Sellistel juhtudel valitseb afektist somaatiline reaktsioon, inimese tähelepanu on suunatud füüsilistele aistingutele, mis suurendab emotsionaalse reaktsiooni somaatilise komponendi mõju. Tunnetega kokkupuute puudumine mängib eriti olulist rolli selliste klassikaliste psühhosomaatiliste haiguste nagu psoriaas, ekseem, maohaavandid, migreen, hüpertensioon, vegetatiiv-vaskulaarne düstoonia, südamerütmihäired jt..\nInimene, kes ei saa oma tunnetest aru, võib rääkida vihast: "Mu pea tuikab ja lõuad suruvad kokku" või hirmust: "Mul on hing kinni ja käed higistavad ja värisevad." Ja just nagu nad teavad, ilmnevad ka tunded. Hirmuga, mida mõistetakse ja kogetakse hirmuna, saate teha palju - lohutada ja rahustada ennast, kõrvaldada hirmutegur ("rünnak" või "põgeneda"), muuta hirm vihaks ja väljendada seda, paluda lähedastelt tuge ja kaitset. Kuid hirm, mida tuntakse ainult kehalise reaktsioonina, mõjutab keha jätkuvalt ja põhjustab tagajärgi füüsilisel tasandil..\nKuidas mõjutab aleksitüümia keha?\nKui emotsioone ei töödelda, muutub stressiolukord stabiilseks ja mõjutab järgmisi kehasüsteeme:\nLihastöö. Hirm, ärevus, paanika, viha, põnevus ja muud reaktsioonid, mis on bioloogiliselt suunatud mingi tegevuse (põgenemine, rünnak, töö jne) sooritamisele, sunnib teatud lihasgruppe pingutama. Kui see pinge ei leia motoorset tühjenemist (inimene, kes ei tea oma hirmust, ei jookse ju kuhugi), siis pinge lihastes muutub konstantseks ja põhjustab luustiku deformatsioone ning siseorganite talitlushäireid (näiteks pidevalt pinges kõhulihased võivad põhjustada seedehäireid).\nHormoonide tootmine. Stressi (isegi kui me ei tea, mis see on) ja intensiivsete kogemuste (hirm, valu, igatsus, armastus, viha, meeleheide ja kõik teised) ajal tekivad teatud hormoonid, mis peaksid keha mobiliseerima ja aitaksid stressirohkes olukorras toime tulla. Kuid kui emotsioone ei tunta ära, ei lahene olukord sageli ja hormoonide tootmine jätkub. Siis koguneb hormoonide kontsentratsioon veres, häirides närvisüsteemi ja paljude teiste süsteemide tööd. Näiteks suurendab hirm adrenaliini, norepinefriini ja kortisooli tootmist - stressihormoonid, mis suurendavad südame löögisagedust, tõstavad kehatemperatuuri, kutsuvad esile verevoolu lihastesse, vähendavad seedefunktsioone, pärsivad mõtlemist ja pärsivad une-ärkveloleku tsüklit - st võtavad kehalt võimaluse puhata ja taastuda..\nVaimsed funktsioonid. Alexitüümiaga kaasnevad sageli psüühikahäired - buliimia või anoreksia (kui toitumisfunktsioon asendab inimese emotsionaalset funktsiooni), depressioon (kui teadvustamatute tunnete sissevool uputab inimese apaatia ja depressiooni seisundisse), ärevushäire (kui sisemised konfliktid projitseeritakse väljapoole ja ilmnevad ebaselge välise ohuna), obsessiiv-kompulsiivne häire (kui rituaalid ja obsessiivsed tegevused saavad vaimse elu keskpunktiks), keemilised ja muud sõltuvused (kui emotsionaalse reguleerimise funktsioonid delegeeritakse ainele või muule sõltuvuse objektile).\nAleksitüümiaga patsientide psühhosomaatiliste haiguste ravi on kõige tõhusam komplekssel kujul. Koos somaatiliste sümptomite ravimitega on oluline töötada psühholoogiliselt. Õppides järk-järgult omaenda emotsionaalseid reaktsioone, omandab patsient vahendid tunnete töötlemiseks ja reguleerimiseks. Selle tulemusena teadlikkus mitte ainult ei suurene, vaid psühhosomaatiliste sümptomite ilmingud vähenevad oluliselt..\nPsühhoteraapia käigus jõuavad psühhosomaatilised patsiendid sümptomi kui kehavaenlase tajumisest valu ja haiguste mõistmiseni signaalina, et sees toimub midagi olulist. Soodsa prognoosi korral võib seda "olulist" sisemust mõista ja nimetada emotsioonideks ning inimesel on ruumi tunnete töötlemiseks, mis avaldab positiivset mõju füüsilisele heaolule.\nKuidas aleksitüümia mõjutab elukvaliteeti?\nEmotsionaalselt "tervete" inimeste jaoks on tunnetel oluline roll elu korraldamisel, prioriteetide valimisel, teistega suhete loomisel. Inimesed, kes tunnevad täielikult emotsioone, püüavad rahuldada oma psühholoogilisi ja vaimseid vajadusi ning hoolitseda oma moraalse heaolu eest.\nAleksitüümi eluiga erineb mõnest tüüpilisest tunnusest:\nSotsiaalsete kontaktide emotsionaalne vaesumine. Aleksitüümikutel on reeglina vähe lähedasi sõpru, suhteid teistega iseloomustatakse pealiskaudsetena, utilitaarsetena. Inimene ei tunne suhtlemise täielikkust ja sügavust, teda ei huvita tunnete siiras lahusus (enda ja teiste inimeste vahel). Teised võivad aleksitüümi tajuda külmade, rangete, eraldatud vestluskaaslastena. Sageli ei saa teised vastust küsimustele nagu "Kas sa oled vihane? Kas sa oled häiritud? Miks sa oled nii kurb?" Või kohtuvad hämmeldunud "ma ei tea".\nVähe või üldse mitte fantaasiat, kujutlusvõimet ja loovust. Inimene pööratakse reeglina välismaailma poole, unenäod tunduvad talle mõttetu ajaraiskamisena. Kui on vaja tegeleda loovusega, langeb uimasusesse või tekitab lihtsaid pilte, millel puudub sümboolika.\nElutee valimine väliste eelduste hulgast. Isik, kes on ilma jäetud produktiivsest kontaktist iseendaga, teeb õpitud ideede põhjal olulisi otsuseid selle kohta, kuidas käituda "õigesti", "hästi", "kasumlikult". Samal ajal tuntakse sisemist motivatsiooni ("minu jaoks õige", "võimalus avaneda", "ma tahan seda") nõrgalt või ei võeta seda üldse arvesse. Seetõttu näeb elu välja nagu rida utilitaristlikke otsuseid, mis võivad küll teatud edu saavutada, kuid ei jäta ruumi autentseks eneseteostuseks. Samal ajal võib inimene tunda ebamäärast tühjust, ebamäärast soovi muutuste järele, kuid ei omista neile nõrkadele signaalidele tähtsust.\nMõnikord tunneb inimene ebamääraselt või teravalt rahulolematust omaenda elu suhtes ja mõistab, et tahaks luua kontakti omaenda tunnetega. Pädev psühhoterapeut võib siis olla väärtuslik liitlane. Mõistev ja empaatiavõimeline terapeut aitab kliendil luua olulisi seoseid oma sisemaailmaga ning saavutada soovitud aktsepteerimine ja empaatia ning seejärel õppida tundma emotsionaalsete reaktsioonide signaale, neid mõista ja töödelda..\nSeega on inimesel võimalus enda eest hoolitseda, mõista oma psühholoogilisi vajadusi ja püüda neid rahuldada, luua produktiivseid ja toitvaid suhteid ning loobuda hävitavatest "mürgistest" suhetest. Elu omandab sügavuse, täitumise ja mõtte.\nAleksitüümia on spetsiifiline isikuomadus, mis avaldub raskustes enda emotsionaalsete murede ja teiste emotsioonide mõistmisel ja verbaalsel kirjeldamisel, kehaliste aistingute eristamisel, kogemuste eristamisel, sümboliseerimis- ja fantaseerimisvõime vähenemisel, keskendudes peamiselt välistele aspektidele, samal ajal maksmata asjakohane tähelepanu, sisemised kogemused, kalduvus utilitaristlikule, konkreetsele-loogilisele vaimsele operatsioonile koos emotsionaalse reageerimise puudujäägiga. Kõik kirjeldatud tunnused võivad kas avalduda samal määral või võidab neist üks.\nAleksitüümiat kui psühholoogilist probleemi peetakse sageli psühhosomaatiliste vaevuste tekkimise võimalikuks riskifaktoriks. Aleksüümia uuringud toetavad seda väidet..\nAleksitüümia tekkimise põhjused on tänapäeval ebaselged. Arvatakse, et kõnealuse kõrvalekalde esmast vormi on raske psühhokorrigeerida. Samal ajal võib sekundaarsele aleksitüümiale suunatud korrigeeriv töö olla tulemuslik.\nAleksitüümia kui emotsionaalse häire tüüp on närvisüsteemi funktsionaalne eripära. Aleksitüümiaga isiksuse intellektuaalne sfäär ei ole häiritud, pigem vastupidi. Paljusid selle häirega inimesi iseloomustab kõrge vaimne areng..\nAlexithymia uuringud näitavad, et umbes 20% -l kodanikest on allexithymia ilmingud.\nAleksitüümiaga inimesed ei suuda praktiliselt empaatiat kogeda, neil on raske teistele kaasa tunda. Kuid nad pole hingetud egoistid ega tundetud inimesed. Selle häirega isikud ei saa lihtsalt aru, kuidas seda tehakse. Seetõttu on neil lihtsam suhtlemist vältida või kõigist tuttavatest fraasidest lahti saada..\nAleksitüümia on psühholoogias - sõnade puudumine emotsioonide väljendamiseks või lihtsamalt öeldes emotsionaalne kirjaoskamatus.\nInimestel, kes kahtlustavad seda häiret, on mitmeid omaseid märke ja iseloomuomadusi, mis ei hõlma mitte ainult emotsioonide sfääri.\nAleksitüümia tunnused. Esiteks on nende endi emotsioonide tajumisel ja avaldamisel raskusi. Sellised isikud tunnevad kogu inimestele omast emotsionaalset spektrit, kuid ei suuda kirjeldada seda, mida nad tunnevad, sõnadega. Seetõttu on neil raskusi teiste emotsionaalsete reaktsioonide mõistmisega, mis sageli tekitab kommunikatiivses suhtluses tohutuid raskusi. Seetõttu tekib selle kõrvalekaldega inimestel järk-järgult soov üksinduse järele..\nLisaks iseloomustavad selliseid inimesi fantaasiaga seotud probleemid ja piiratud kujutlusvõime. Enamasti iseloomustab selle häirega inimesi suutmatus olla loov. Iga tegevus, mille puhul on vaja midagi ette kujutada, luua, välja mõelda, tekitab ärevust ja segadust.\nSelle häire tunnuseks peetakse ka haruldasi unenägusid. Aleksitüümia all kannatavatel inimestel pole sageli üldse unistusi. Harvadel juhtudel, kui nad unistavad, näevad nad end igapäevaste igapäevaste tegevustega. Sellega koos on sellistel isikutel konkreetne-loogiline, utilitaarne, selgelt struktureeritud vaimne tegevus. Kuna nad ei kipu unistusi harrastama ega fantaseerima, muutuvad igapäevased, selgelt määratletud probleemid neile lähemale. Seetõttu ei usalda nad oma intuitsiooni, sageli isegi lükkavad selle olemasolu täielikult tagasi..\nSelle häirega isikud ajavad emotsionaalse ärevuse sageli segi keha tunnetega. Selle tulemusena, kui nende tunde kohta küsitakse, kirjeldavad nad tõenäolisemalt kehalisi aistinguid, näiteks see valutab, surub, hästi.\nAlekseitüümid ei suuda iseendaga toime tulla, kuna emotsioonide juhtimisel puudub oskus, mis põhjustab emotsionaalsete aistingute allasurumist teadvusest. Kuid repressioonid ei tähenda täielikku puudumist. Kõik see kokku viib võimetuseni kogunenud pingeid ja ärevust maha visata. Alexitüümid, tundes kogemusi ja teadvustamata nende esinemise põhjuseid, peavad selliseid kogemusi mõne haiguse sümptomiks. Sageli otsivad nad päästet alkoholi või narkootikumide kaudu..\nAleksitüümia maailm on kurb ja rõõmutu, kuna selle kõrvalekaldumise üks tagajärgi on elu nappus.\nIgasugune aleksitüümi lähedane suhe on ette määratud, kuna ta ei oska partneri tundeid eristada ja mõista. Mõistmata iseenda negatiivseid emotsioone ja otsimata probleemi välistest oludest, heidab ta vastutust ümbritsevatele inimestele, mis viib pideva vastasseisu ja lähedastega suhete hävitamiseni. Seetõttu on nende sotsiaalsed suhted pigem ebanormaalsed..\nAleksitüümia tuvastatakse spetsiaalsete psühholoogiliste testide abil. Kõige tavalisem test on Toronto skaala, mis sisaldab rida kinniseid küsimusi..\nAleksitüümia tase määratakse saadud punktide arvu järgi.\nOn eeldus, et aleksitüümia kui individuaalne omadus on psühholoogilise stabiilsuse prognostiline parameeter seoses igapäevaste stressitegurite, ekstreemsete sündmuste, mitmesuguste õnnetuse ilmingutega, kuna võimetus väljendada oma tundeid, mille tagajärjel ja vajadusi realiseerides saadab inimese dissotsiatsiooni seisundisse, eraldub oma “empiirilisest”. Mina ". Samuti on täiesti võimalik, et sotsiaalsete erialade töötajate jaoks on aleksitüümia takistuseks professionaalsele edukusele..\nSuure tõenäosusega on aleksitüümia polydeterministlik nähtus, millel on erinev genees ja olemus. B. Bermond tuvastas neurobioloogiliste andmete põhjal selle kõrvalekalde kahte tüüpi: afektiivset ja kognitiivset. Esimesel tüübil on emotsionaalne erutus ja teadlikkus sellistest emotsioonidest ning teisel on normaalne emotsionaalne toon koos emotsioonide ja nende tähistamise madalal tasemel.\nAmeerika psühholoog D. Levant esitas hüpoteesi, et emotsionaalsete reaktsioonide piirangute tõttu on aleksitüümia tase meestel kõrgem kui naistel. See eeldus leidis kinnitust mittekliinilises rühmas.\nSageli on aleksitüümia isiksusepsühholoogia nähtus, mis on seotud ebaproduktiivse psühholoogilise kaitsega. Selle näiteks on lõhestumine - inimene, kes ei suuda taluda oma ambivalentsust mõne nähtuse suhtes, hakkab sagedamini kasutama dissotsiatsiooni, mille tagajärjel kaotab ta isikliku terviklikkuse.\nAlexithymia kui emotsionaalse häire tüüp on esmane ja sekundaarne. Esimene kõrvalekalde vorm on tingitud kaasasündinud aju defektidest, emakasisesest väärarengust, sünnitraumast ja sünnitusjärgsest häirest. Aleksitüümia esmast vormi peetakse ravimatu.\nSekundaarset vormi saab diagnoosida psühhiaatriliste häiretega lastel, nagu autism ja skisofreenia. Samuti võib emotsionaalne häire tekkida neuroloogiliste haiguste, psühhotraumade, stressisündmustega kokkupuute, tõsiste närviliste šokkide ülekande tagajärjel..\nLisaks on olemas teooria, mis kirjeldab hariduse domineerivat rolli kõnealuse kõrvalekalde tekkimisel. Nii näiteks, kui ühiskonnas kehtestatakse lapsele stereotüübid “meessoost käitumine”, see tähendab, et need piiravad emotsionaalsust, keelavad oma emotsioone näidata, korrates pidevalt tuntud lugu “mehed ei nuta”, kasvab suureks, on tal sada protsenti raskusi emotsioonide väljendamisel..\nSamuti peavad paljud kinni hüpoteesist, et kirjeldatud kõrvalekalde kujunemisel on määravad sotsiaal-kultuurilised tegurid, kuna isiksuse arengu määrab koolitus ja haridus..\nSekundaarne aleksitüümia kui psühholoogiline probleem sobib psühhoteraapiliseks korrektsiooniks, kuid ravi võib edasi lükata. Kunstiteraapia, hüpnoteraapia, sugestioon, geštaltteraapia, tavapärane ja modifitseeritud psühhodünaamiline psühhoteraapia on osutunud psühhoteraapia tehnikatena tõhusamaks..\nPsühhokorrektsioonitöö eesmärk on õpetada indiviidi oma emotsioone sõnastama. Kunstiteraapia aitab selle ülesandega toime tulla, kuid esimesi tulemusi ei saa kohe märgata. Lähedaste tugi on selles etapis väga oluline..\nSamuti pööratakse palju tähelepanu kujutlusvõime arendamisele, kuna see aitab laiendada emotsionaalsete kogemuste ringi..\nUimastiravi tõhususe kohta pole tänapäeval usaldusväärseid andmeid. Enamik arste praktiseerib bensodiasepiini rahustite määramist paanikahoogudega patsientidele, mis arenevad samaaegselt aleksitüümiaga. Samal ajal on integreeritud lähenemisviisilt positiivsemaid tulemusi siiski mitte ainult psühhosomaatilistele sümptomitele, vaid ka psühho-emotsionaalse stressi, depressiivsete seisundite ja ärevuse leevendamisele. Samuti kuuluvad selle kõrvalekalde tagajärjel tekkinud psühhosomaatilised vaevused korrigeerimisele. Kuna aleksitüümia ja psühhosomaatiliste haiguste tekke vahel on seos. Samuti mõjutab aleksitüümia kaasuvate vaevuste kulgu. Väga oluline on ainevahetuse, hormoonide tootmise ja immuunsuse tausta nõuetekohane tasakaalustamine.\nAlexithymia: mis on võimetus oma tundeid mõista??\nAleksitüümia on psühholoogiline probleem, mida iseloomustab võimetus verbaliseerida, s.t. väljenda oma emotsioone sõnadega. Pealegi pole sellel tunnusel mingit pistmist indiviidi vaimsete võimetega, vaid see näitab pigem tema närvisüsteemi eripära. Pealegi on paljudel emotsionaalse teadlikkuse puudujäägiga inimestel kõrge intellektuaalne areng..\nErinevate uuringute kohaselt mõjutab aleksitüümia umbes 15% maailma elanikkonnast, samas kui emotsioonide teadmatus võib olla enam-vähem väljendunud. Alexithymia võib olla kaasasündinud või omandatud.\nKõige sagedamini omandatakse emotsionaalse teadlikkuse puudujääk vanematel meestel. Reeglina on aleksitüümia varasemate psühholoogiliste traumade, šoki, närvivapustuste või piiripealsete isiksushäirete tagajärg. Käitumisnormide kehtestamine ja varases lapsepõlves emotsioonide avatud väljendamise keeld võib põhjustada ka aleksüümiat. Sellise kasvatuse, täiskasvanuks ja iseseisvaks saamise tulemusena ei suuda inimene oma emotsioone realiseerida ja kirjeldada..\nEmotsioonide teadlikkuse ja tervisliku väljendamise mehhanismi puudumine viib sageli mitmesuguste häirete ja haigusteni. Aleksitüümia psühhosomaatiliste tagajärgede hulgas on: isheemiline südamehaigus, aterosolerants, allergilised reaktsioonid, migreen, gastriit, haavandid jne. Lisaks on paljudel inimestel, kelle teadlikkus emotsioonidest on puudulik, söömishäired, enamasti on aleksitüümia põdevad inimesed ülesööma.\nPraegu on levinum viis aleksitüümia tuvastamiseks ja hindamiseks Toronto Alexithymia skaala, mis on valikvastustega küsimustik.\nLisaks on konkreetse emotsiooni avaldumise registreerimine füsioloogilisest vaatepunktist mitmel viisil. Selline uuring viiakse läbi laboritingimustes, mõõdetakse selliseid näitajaid nagu pulss, naha elektrijuhtivus, näonärvi elektromüograafia ja ehmatusrefleks. Paralleelselt uuringuga palutakse inimesel oma emotsioonid üles märkida. Emotsioonide teadvuse puudujäägiga inimeste eripära on see, et objektiivselt on inimene kogenud seda või teist emotsiooni (nagu on näha spetsiaalsetel seadmetel), kuid enesearuandluse ajal subjekt seda emotsiooni ei registreeri, kuna ta pole sellest teadlik. Uuringud näitavad, et aleksitüümid suudavad emotsioone intensiivsemalt kogeda, kui nad saavad esmalt komplekti konkreetse emotsiooni testimiseks. See tähendab, et teadlikkus kavandatud emotsioonist mõjutab selle intensiivsust..\nAleksitüümia peamised tunnused on järgmised:\n- raskused enda tunnete tajumisel ja kirjeldamisel. Ärge segage aleksitüümiat emotsioonide puudumisega, sest objektiivselt kogeb inimene kogu tunnete gammat. Peamine raskus seisneb selles, et emotsioonide mitmekesisuse kogemise ajal ei ole indiviid võimeline verbaliseerima, s.t. kirjeldage neid.\n- raskused kujutlusvõimega. Aleksüümiaga inimestel on piiratud kujutlusvõime ja nad eelistavad loometööd vältida.\n- haruldased unenäod. See punkt on tihedalt seotud eelmisega, sest unistuste eest vastutab just fantaasia. Emotsionaalse teadlikkuse puudujäägiga inimesed unistavad harva. Harvad unenäod aleksitüümias on tavapärased igapäevased tegevused.\n- struktuurne, vormeline mõtlemine; selged, konkreetsed avaldused. Aleksitüümiaga inimesed ei oska vaevalt unistada, mis on ka fantaasia puudumise otsene tagajärg..\n- emotsioonide asendamine kehaliste aistingutega. Kui aleksitüümikutel palutakse oma emotsioone kirjeldada, hakkavad nad tavaliselt kirjeldama oma kehalisi aistinguid, nagu valu, kipitus teatud kehaosades, pearinglus või hingamisraskused..\nKahjuks pole varases lapsepõlves omandatud kaasasündinud aleksitüümia või aleksitüümia praktiliselt ravitav. Omandatud aleksitüümia on ravitav, kuid see protsess nõuab üsna palju aega ja vaeva.\nPeamine viis emotsioonidest teadlikkuse puudujäägi ületamiseks on psühhoteraapia. Abiks võib olla geštalt-lähenemine või psühhodünaamiline teraapia. Kunstiteraapia on hea lisand peavooluteraapiale ka aleksitüümia ravis.\nAleksitüümia on psühholoogiline probleem, mida iseloomustab võimetus verbaliseerida, s.t. väljenda oma emotsioone sõnadega.\nEmotsioone uuritakse ka praegu moes ja kritiseeritud emotsionaalse intelligentsuse teooria raames (J. Mayer, P. Salovey ja D. Caruso ning Golemani teine lähenemine).\nEI teadlased ei näe probleemi mitte ainult võimetuses emotsioone väljendada, vaid ka võimetuses neid tuvastada..\nSee tähendab lihtsate sõnadega "midagi kuhjatud", "midagi rasket", "purustab".\nNeid võimeid soovitatakse kontrollida MSCEIT v 2.0 testi abil (vt pilte, klõpsatav).\nTulemuste arvutamiseks pole juhiseid. "Vastused" ja testi kohta saab järelduse ainult tasu eest. See pole avatud lähtekoodides saadaval. Siinkohal olen viidanud tutvumisele EI teooriaga.\nHakkasin lugema, arvasin, et mul on aleksitüümia, jõudsin märkide juurde ja sain aru, et sobib ainult esimene märk. ilmselt mul pole aleksitüümiat ja mul on lihtsalt raske oma emotsioone sõnadega edasi anda\nSee on oskus, seda arendatakse.\nKa ainult esimene. Pealegi on see võimas: kui psühhoterapeut / ema / sõber / armuke küsib minult, mis see mulle praegu tundub, langen ma tuimusse)))) (kuigi kui ema küsis viimati, kuidas see mulle tundub?)))) "Ma ei tea", öeldakse. Psühhoterapeut palus mõnikord kirjeldada midagi, mis on endiselt selge, mõned võib-olla kehalised "aistingud". Ja ma ripun, ma ei tea, öeldakse, see selleks.\nJa ka need seletamatud ja mõnikord arusaamatud emotsioonid on olukorrale ebapiisavad ja see segab) Nagu inimene ütleb, milline patriarhaat ta on, ja ma viskan ennast nagu haige raadiofeminist, kuigi ma pole seda kunagi kannatanud..\nMuusikapsühhoteraapia töötab suurepäraselt aleksitüümiaga.\n"Kas neile lüüakse nõudluse pärast nina?" või kuidas ma õppisin ebaviisakuse peale naeratama\nTa töötas poes müügiassistendina. Kuid samas on mul mitmeid suhtlusprobleeme. Eriti ei salli ma ebaviisakust vastusena oma algatusele suhtlemisel. Ta solvab mind, teeb haiget, ajab mind vihale. Üldiselt ei paku see üldse positiivseid emotsioone. Ja ühel päeval otsustasin, et mu mõtted peas on ainult minu omad, ma olen nende armuke. Keegi ei näe, ei kuule, ei tea. Ma arvan, mida ma tahan. Ma tahan ja mõtlen selliste juhtumite jaoks välja mõne "legendi". Ja ma usun temasse. Noh, ta mõtles välja: "Siin tuleb klient poodi, väsinud, ärritunud, millegagi rahulolematu, tahab olla üksi, hajutada oma probleemid ja koondada oma mõtted hunnikusse. Ja siis tuleb konsultant, kes üritab midagi peale suruda. Kliendil pole midagi. isiklik selle müüja jaoks. Talle lihtsalt ei meeldi teenuse pealetükkivus ja iseseisva valiku võimaluse puudumine. Ja omaenda väljastpoolt toodud negatiivsete emotsioonide valguses on ta ebaviisakas. Mitte tahtlikult, tahtmata kahju tekitada. Tal on lihtsalt halb kontroll oma emotsioonide üle. "\nProovisin selle "legendiga" töötada. Ja siis oli juhtum, kui klient vastas minu teenusepakkumisele vastuseks midagi karmit ja ebaviisakat. Kuid asendasin oma loo kiiresti olukorraga ja vastuseks tema emotsionaalsele kõnele võisin kergesti naeratada ja öelda: "Olgu, vajate abi - võtke minuga ühendust, ma olen lähedal." 5-10 minuti pärast ostja jahtus, tuli minu juurde ja esitas vabandavalt toote kohta küsimuse. Meil oli hea vestlus, ta ostis, mida tahtis. Ja sellest ajast peale olen oma "legendi" nii palju kui võimalik laiendanud ka teistele suhtlusvaldkondadele. Ta aitab mul endiselt end abstraktseks teha ja mitte võtta ümbritsevate inimeste ebaviisakust isikliku solvanguna..\nPaanikahoog (PA) - tugeva ärevuse, hirmu rünnak, mis esineb sageli ilma nähtava objektiivse põhjuseta, sealhulgas kolm komponenti:\nAffektiivne - emotsioonid (ärevus, hirm);\nKognitiivsed - mõtted (lähen hulluks, suren);\nFüsioloogilised - kehalised aistingud (südamepekslemine, külm higi, hüperventilatsioon).\nKõik kolm komponenti on ühendatud ja igaüks neist võib vallandada ja provotseerida PA tekkimist.\nPärast esimest PA rünnakut käivitab reaktsiooni sageli kognitiivne komponent - inimene hakkab kartma PA esinemist ("hirm hirmu ees") ja siis provotseerib see tegur iseenesest järgnevate PA esinemist.\nInimene hakkab vältima olukordi, mis põhjustavad ärevust või on seotud hirmuga, või tõstab kehalisi aistinguid ja reaktsioone üle, tajub neid ettevaatlikult, mis põhjustab veelgi suuremat stressi ja sellest tulenevalt PA sagedust..\nPsühholoogi nõustamistöö psühhoteraapia alguses on suunatud kognitiivsele komponendile - on vaja katkestada PA käivitav ahel („kui ma lähen välja avatud ruumi, tekib rünnak“). Palju aitab selgitus PA mehhanismide ning nende tekkimise ja jätkumise kohta, et "ma ei lähe hulluks ega sure" - toimuva mõistmine võimaldab teil vähendada ärevuse ja PA esinemise hirmu (ning seeläbi vähendada nende sagedust)..\nTeine vahend, mida saab kasutada psühhoteraapia alguses ja isegi iseseisvalt, on hingamisharjutused. Sageli käivitab PA kopsude hüperventilatsioon (kiire hingamine), mis tekib vastusena ärevusele või häirivatele seepidele. Sellised harjutused aitavad tasakaalustada vere hapniku ja CO2 taset ning seeläbi peatada areneva rünnaku..\nSügavam psühhoterapeutiline töö hõlmab allasurutud kogemuste ja tagasilükatud "isiksuse osade" uurimist ja nende edasist integreerimist, uurimist selle kohta, kuidas inimene oma elu korraldab.\nPA põhjuseks võivad olla taustal olevad sündmused - konfliktid, stressisituatsioonid, liigne emotsionaalne ja füüsiline stress. Mõnikord võib alkoholi või kohvi banaalne liigne joomine põhjustada sellise reaktsiooni (kas teate häbi ja ärevuse kogemust, mis häirib pärast ärevat pidu hommikul und? - see pole paanikahäire, see on pohmell).\nSee tähendab, et selline reaktsioon toimub peamiselt inimestel, kellel on raskusi omaenda "negatiivsete" emotsioonide eristamisega (selles mõttes võib positiivse mõtlemise praktika ebameeldivate kogemuste vältimise ja ignoreerimise kategooriast olla kahjulik), seetõttu on psühhoteraapia efektiivne emotsionaalse intelligentsuse, märkamisvõime arendamise vahendina. ja eristage emotsioone, "elage neid".\nMõnikord täidavad PA vastupanu funktsiooni, kui mõni sisemine osa on alla surutud või tunded alla surutud. Siis on kehal lihtsam "somatiseerida", et saada "objektiivne" põhjus mitte teha seda, mis põhjustab vastupanu. (Näiteks kohtasin kusagil kirjeldust juhtumist, kus naisel tekkis PA alati, kui ta kavatses minna sugulase juurde, keda ta ei sooviks külastada, kuid ei saanud oma kasvatuse tõttu keelduda. Tema ravi oli endale lubamine sellistes "labastes" tundetes sugulase suhtes ja lubage endal neid kogeda, tunnistage endale, et te ei soovi külastada ja mõistate, miks - põhjused legaliseerida. Ja seega kohanege loominguliselt olukorraga.)\nSRÜs kasutavad PA-de kirjeldamiseks mõned arstid endiselt vananenud termineid "sympathoadrenal kriis", "vegetatiivne-vaskulaarne düstoonia (VVD)", "kardioneuroos", "vegetatiivne kriis" - ma tahan juhtida teie tähelepanu, et need mõisted puuduvad rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis ja neid ei aktsepteerita üldiselt. ICD-11-s ilmus "paanikahoog" eraldi sümptomina ja see ei tähenda "paanikahäire" kohustuslikku esinemist (nagu see oli ICD-10-s), kuid võib olla seotud paljude haigustega, mille diagnoosimine ei kuulu psühholoogi pädevusse, seetõttu PA olemasolul / kahtluse korral ei piirdu optimaalne ainult meditsiinilise või ainult psühholoogilise abiga, vaid probleemile igakülgse lähenemisega: kontrollige oma terviseseisundit psühholoog-psühhoterapeudiga töötades..\nPsühhoteraapia on suunatud peamiselt paanikahoogude hirmu väljatöötamisele, nende põhjuste väljaselgitamisele (kui need on psühhogeensed või keskkonnast põhjustatud), emotsionaalse sfääri arendamiseks - oskus märgata ja eristada oma emotsionaalseid reaktsioone ning tõlgendada keha reaktsioone.\nOtto Kernberg "Tõsised isiksushäired"\nPole asjata, et Otto Kernbergi nimetatakse erinevates allikates, koolitusprogrammides elavaks klassikaks. Aastatel 1997–2001 ta juhatas rahvusvahelist psühhoanalüütilist ühendust. Ta oli Cornwelli ülikooli psühhiaatriaprofessor. Audoktor, üle 20 raamatu autor ja kaasautor, paljude rahvusvaheliste aupreemiate, regaliate ja auhindade laureaat. Ta andis suure panuse raskete isiksushäirete ravis kasutatava kaasaegse lähenemisviisi muutmisse ja arengusse [2, lk 201].\nSee on täpselt tema ühe raamatu nimi: "Raske isikuhäire", mille vene keeles andis välja kirjastus "Class" .\nKernberg on sellel keerulisel teemal tunnustatud autoriteet. Ta pööras palju tähelepanu isiksushäirete uurimisele, raskemad kui neuroosid. Ta töötas ise välja uue lähenemisviisi selliste häirete raviks. See võimaldas saada häid püsivaid tulemusi, kus klassikaline analüütiline teraapia ja veelgi enam psühhoanalüüs ei aidanud..\n"... Pole kahtlust, et selle raamatu lugemine on kõigile psühhoteraapias osalejatele lihtsalt vajalik, ja jääb kahetseda, et selle tõlge ilmub alles nüüd. Siiani on tema puudumist venekeelses psühhoanalüütilises ja psühhoterapeutilises kirjanduses tunda omamoodi "tühja kohana".\n"Tahaksin juhtida vene lugeja tähelepanu veel ühele punktile, mis muudab selle raamatu meie jaoks eriti aktuaalseks. Mitte-neurootiliste (s.t häiritumate) patsientide arvu suurenemine psühhoteraapias ja psühhoanalüüsis on iseloomulik kogu maailmale ja sellel on mitmeid põhjuseid, kuid meie riigis on see suundumus veelgi enam väljendunud elanikkonna psühholoogilise kirjaoskamatuse tõttu. Kahjuks pole psühholoogilise abi otsimine endiselt “aktsepteeritud” ja nende juurde tulevad need, kes ei saa enam psühhoterapeutide poole pöörduda. ”\nMaria Timofejeva - psühhoanalüütik, Moskva Psühhoanalüütilise Seltsi täisliige, Rahvusvahelise Psühhoanalüütilise Assotsiatsiooni liige (Eessõnast venekeelse väljaandeni)\nPeatume Kernbergi raamatu kõige olulisematel teemadel\nRaamatus uurib autor väga põhjalikult tõsiste isiksushäirete diagnoosimise küsimusi. Kernberg tutvustab meile oma töös üksikasjalikult struktureeritud lähenemist ja struktureeritud intervjuusid.\nTa kirjeldab ja võrdleb väga hästi piiriteraapia tunnuseid, töö näidustusi ja vastunäidustusi, ülekandega töötamise tehnikat erinevat tüüpi psühhoteraapias..\nKernbergi eriline huvi on alati olnud nartsissistlik isiksus, selle struktuur, kujunemine, iseloomu, mõjutuste ja ajendite analüüs, teraapia eripära ja töö ülekandega. Ta arvestab nartsissismi, normaalse ja patoloogilise nartsissismi uurimisel erinevaid lähenemisviise. Autor eristab nartsissistlikku isiksust erikategoorias, eraldatuna piirjoonest, neurootilisest ja psühhootilisest.\nOma raamatus kirjeldab ta mitmeid muid olulisi teemasid, nagu sügav taandareng, selle diagnoosimine ja teraapia. Uurib teraapias keerulisi olukordi. Diagnoos ja töö enesetapuriskiga patsientidega. Keskendub raskete Super Ego häiretega patsientidele, tegeleb paranoilise regressiooni ja pahaloomulise nartsissismiga.\nKernberg uurib, kuidas teraapia haiglas kulgeb, kuidas ravitakse raskeid patoloogiaid pikaajalise haiglas viibimisega.\nKahtlemata on alguses kõige olulisem küsimus diagnoos. Kas peate määratlema, millega me tegeleme? Isiksushäirete osas pole see nii lihtne ja on kahtlusi piiripatoloogias. Kahjuks on need häired kasvamas, võrreldes intaktsemate neurootiliste tasemetega, mille jaoks analüüs oli kavandatud. Oma töös kirjeldab autor oma erilist lähenemist diagnostikale.\nStruktuuriline lähenemine Kernbergi diagnostikale\nKernberg rõhutab diferentsiaaldiagnostika erilist tähtsust piirihäiretega tegelemisel. Oluline on hästi mõista, millega meil on tegemist, mitte segi ajada piirihäireid kas neurooside või psühhootiliste isiksushäiretega. Varem oli psühhiaatrias levinud kirjeldav lähenemine. Sellel on muidugi oma eelised, kuid see kaotab autori pakutud struktureeritud lähenemisviisile palju. Geneetiline lähenemine on samuti ebapiisav, sest see ei aita kliinilist probleemi lahendada. Struktuurne lähenemine on eriti vajalik raskete juhtumite korral, kui diagnoosi pole võimalik kohe teha..\nAutor tunnistab, et selline lähenemine on keerulisem, meetodil on mitmeid raskusi, selle läbiviijal on vaja rohkem pingutada, paremat ettevalmistust ja pikemat praktikat. Sellel on aga mitmeid kahtlemata eeliseid ja eeliseid, eriti kui tegemist on mitmetähendusliku ja keeruka juhtumiga.\nStruktureeritud lähenemine aitab:\nSaage aru, kuidas on geneetiline vastuvõtlikkus seotud häirega ja häire ilmingutega.\nSelgitage erinevate sümptomite ja häirete suhet ja suhet.\nEnnustage patsiendiga töö edenemist ja seda paremini planeerige.\nMõistke paremini segaseid juhtumeid, kus diagnoosimisega on probleeme.\nMillel põhineb Kernbergi struktuurne lähenemine? See põhineb psühhoanalüüsi klassiku Z. Freudi teooria väljatöötamisel Ego, Superego ja Id struktuuride kohta, ta uurib Ego alamstruktuure, millel on ka keeruline struktuur. Need alamstruktuurid on omakorda moodustatud internaliseeritud objektide suhetest..\nIsiksuse tüübi (neurootiline, piiripealne ja psühhootiline) määramiseks hinnake järgmist:\nIdentiteedi integreerimise tase.\nReaalsuse testimise võime.\nLisaks kasutatakse neurootilise ja piiripealse isiksuse struktuuri eristamiseks järgmist hinnangut:\nego nõrkus või tugevus;\noskus ärevust taluda;\nvõime kontrollida oma impulsse;\nprimaarsete mõtlemisprotsesside olemasolu (puudumine).\nKernbergi töö on aidanud oluliselt edendada raskete isiksusepatoloogiate mõistmist. Tema vaade diagnoosimisele ja ravile lisati tänapäevase psühhoanalüütilise lähenemise õpikutesse ja seda uurivad kõigi riikide spetsialistid. Ta on aidanud teha tohutuid edusamme piiripealsete ja nartsissistlike isiksushäiretega inimeste abistamisel, kes varem ei allunud teraapiale hästi..\nKernberg Otto Friedmann. Tõsised isiksushäired. Psühhoteraapia strateegiad - Moskva: Klass, 2001. - 464 lk..\nPsühhoanalüüs. Õpik bakalaureuse- ja magistriõppe programmidele. Toimetanud professor M. M. Reshetnikov. - M.: Kirjastus Yurayt, 2015. - 315 s  s.\nAutor: Isaeva Olesya, psühholoog\nToimetaja: Chekardina Elizaveta Yurievna\nEmotsionaalne hügieen. Emotsiooni omaks võtmine\nNagu enamik inimesi sellel planeedil, häirivad meid sageli negatiivsed emotsioonid. Paljud inimesed ei saa üldse aru, mis on "emotsionaalne hügieen". Elame lihtsalt iseendale, reageerides nii, nagu lapsepõlves vanematelt õppisime. Aga lõppude lõpuks õpetati meile lapsepõlves, et peame pesema hommikuti ja õhtuti, pesema hambaid, kõrvu, puhuma nina taskuräti sisse ja pühkima huuled salvrätiga... Aga "kuhu närve panna", või oleks õigem öelda - mida teha ärrituse, viha, pahameelega, süütunne, häbi, emotsionaalne valu, pettumus. Seda meile ei õpetatud. Või õpetasid nad nii imelist sõnumit: "Ole vait!", "Ära aja mind närvi!", "Ei ole midagi õde vallandada!", "Head lapsed ei nuta!" (lisage siia, milliseid muid olulisi juhiseid saite, nii et täiskasvanud ei tundnud lapse ärrituse ja viha nägemisel stressi)...\nNii et alustame emotsionaalse hügieeniga! Parem hilja kui mitte kunagi!\nKõigepealt peate välja mõtlema, millised emotsioonid üldiselt on? Lõppude lõpuks nad on - ja see on fakt! Iga inimene elab nii, et ta kogeb emotsioone, erinevaid emotsioone, nii "häid" kui "mitte väga" (neid pole nii õige hinnata, kuid tavaliselt teeme midagi, mis meile ei meeldi, nimetame seda negatiivseks, kuid mida on meeldiv kogeda - positiivne).\nVaatame siis Vikipeediat:\nEmotsioon (ladina keelest emoveo - šokk, erutus) on keskmise kestusega psüühiline protsess, mis peegeldab subjektiivset hinnangulist suhtumist olemasolevatesse või võimalikesse olukordadesse ja objektiivsesse maailma.\nSiinkohal on oluline mõista, et emotsioon on tõepoolest väga individuaalne reaktsioon mingile stiimulile. Võimalik, et teine inimene, samas olukorras, kogeb meie omast erinevaid emotsioone, muidu ei ole nad nii erksad või tal on sarnane seisund mõne muu emotsiooni varjundiga..\nKui kogemus on väga helge ja intensiivne, siis nimetatakse seda afektiks (ja see on seisund, milles me ei saa ennast kontrollida). Selleks, et mõjutusi meie elus võimalikult vähe juhtuks, on oluline säilitada positiivne emotsionaalne taust. Tehke seda teadlikult, siis saab häireid vältida.!\nEmotsioon ise, nagu selle määratlusest järeldub, on keskmise kestusega protsess. Teadlaste uuringud on näidanud, et pikim on kurbuse emotsioon (120 tundi), vihkamine kestab kuni 60 tundi, häbi ja hirm - umbes 30 minutit, vein 3,5 tundi, igavus 2 tundi. Ja sellised positiivsed emotsioonid nagu rõõm (kuni 35 tundi), rahulolu - 24 tundi, entusiasm võib kesta kuni 6 tundi, imetlus kuni 5 tundi ja me võime kogeda kaastunnet 1 tund ja 20 minutit. Muidugi on ka siin kõik individuaalne ja sõltub sündmuse olulisusest, mille jaoks emotsioon tekkis. Ja reeglina võivad emotsioonid üksteist kiiresti asendada, kuid meeleolu, mida emotsioon võib tekitada, eriti kui me seda tugevdame, võib kesta väga kaua..\nOma mõtete ja isegi tegudega tugevdame teatud tüüpi emotsioone. Kindlaid mõtteid oma peas pidevalt kerides loome emotsionaalse meeleolu, mis võib kesta väga kaua. Seetõttu on nii oluline jälgida oma mõtteid ja neid teadlikult muuta, öelda "peatu" sellele, mis tugevdab meie hirmu, viha või süütunnet..\n"Emotsionaalse hügieeni" valdamiseks peate alustama esimese ja kõige olulisema sammuga - õppima oma emotsioone jälgima. Kuidas seda teha?\nPeatus: hinga sügavalt sisse ja välja (see aitab teil sissepoole lülituda), on kasulik isegi silmad sulgeda, kui see on teie olukorras võimalik;\nJälgige: mis teiega praegu toimub, kus teie kehas tunnete energiat, mõningaid emotsioonide ilminguid (reeglina avalduvad need alati füüsilisel tasandil ja te saate seda tunda ennast jälgides);\nNimetage emotsioon: määratlege ise, mida praegu kogete. Mõnikord tekib siin raskusi, sellisel juhul võite kasutada "emotsioonide sõnastikku" (on väga kasulik õppida eristama erinevaid tahke, on võimalik, et kogete mitte ühte, vaid tervet emotsioonide ringi).\nNõus: las see emotsioon on lihtsalt siin ja praegu! See on emotsiooni kogemise kõige olulisem element, kui me ei püüa seda alla suruda, ajada kuhugi sügavale enda sisse, vaid lihtsalt jälgime ja aktsepteerime, et see on. Pole vaja häbeneda, et olete vihane, haiget teinud või piinlik. See on normaalne! On täiesti normaalne, et iga inimene kogeb negatiivseid emotsioone! Lihtsalt aktsepteerige fakti, et ta on.\nReeglina, kui pärast kõigi nende sammude läbimist pole teie hajameelsus, kui lubasite endal seda emotsiooni kogeda, siis see kaotab väga kiiresti oma jõu või möödub täielikult. Tavaliselt piisab mõnest sekundist, mõnikord kuni paarist minutist.\nSeda oskust tuleb teadlikult treenida! Kui soovite õppida oma emotsionaalset seisundit juhtima, siis tuleb see samm kõigepealt selgeks õppida. Nii et hakake oma emotsioone teadlikult jälgima ja aktsepteerima..\nAutor: psühholoog Marina Aleksandrova.\nCharles Darwin: emotsioonid ühendavad inimesi ja loomi\nCharles Darwin ei esitanud maailmale mitte ainult oma revolutsioonilist tööd teemal "Liikide päritolu", vaid temast sai ka kaasaegse emotsiooniteaduse aluspõhi. 1872. aastal kirjutas loodusteadlane raamatu "Emotsioonide väljendus inimeses ja loomades", kus ta selleks ajaks tegi radikaalse avalduse, et inimeste ja imetajate emotsioonid on sarnased.\nTa väitis, et näiteks silmade ümardamine, imetajate hirmu väljendus, aitas suurendada vaate ohu paremaks märkamiseks. Samal ajal inimese jaoks: ümmargune silm, ärge ümardage - parem, kui te seda nagunii ei näeks, tegelikult on see rudiment, mis annab märku vaid sellest, et inimene on hirmul.\nKolmainu aju kontseptsioon\nMiks Darwin võrdles inimesi ja imetajaid, mitte inimesi ja madusid? Täna annab teadus sellele selge vastuse. See on tingitud aju arengust. Inimese ajul on kolm struktuuri.\nEvolutsiooni seisukohalt on kõige primitiivsem ja iidsem struktuur roomajate aju. Sellist aju, nagu nimigi ütleb, valdavad roomajad. Roomaja aju vastutab keha põhifunktsioonide eest: hingamine, toitumine, südamelöögid, tasakaal, kaitse, paljunemine - teisisõnu instinktid. Lühidalt - roomaja aju vastutab ellujäämise eest.\nTeine struktuur on limbiline aju, mis vastutab emotsioonide ja käitumise eest pakis, mis muudab inimese sotsiaalseks loomaks. Limbiline aju võimaldab meil ka õppida: meenutada, mis meile meeldib ja rõõmustab, ning selle nimel pingutada ja see, mis meile ei meeldi ja häirib, ning seda vältida. Õppimise funktsioonis on roomajate ja imetajate vahel oluline erinevus. Roomajad sünnivad kohe teadmisega elust: nad teavad, mis neil on, keda karta, kellega ja millal paarituda, kuhu ja millal rännata - selleks surub neid võimas vaist. Veelgi enam, kui roomajad muudavad oma elupaika, siis ei saa nad kohaneda. Imetajad on vähem arenenud instinktid ja vajavad õppimiseks aega, kuid imetajad ja seega ka inimesed on kohanemisvõimelisemad..\nKolmas ja noorim struktuur on neokorteks ehk ajukoor. Ta vastutab kognitiivsete funktsioonide eest: mõtlemine, abstraktne mõtlemine, kõne, meeleline taju, intellektuaalne areng, eneseteadvus, fantaasia. Nekorteks võimaldab meil mõelda tulevikule, unistada, plaane teha, vastupidiselt limbilisele ajule, mis on teadlik endast ainult praeguses hetkes. Nekortort on kõige paremini arenenud inimestel ja see moodustab 80% kogu ajust.\nInimesi ja imetajaid ühendab jäsemeline aju, mistõttu oli Darwinil üsna loogiline võrrelda emotsioone nende, mitte inimeste ja roomajate vahel, ehkki ta ei teadnud seda tol ajal nii üksikasjalikult..\nNaaseme Darwini raamatu juurde, kus ta töötas esmalt välja emotsioonide väljendamise põhiprintsiibid.\nDarwini emotsioonide väljendamise põhimõtted\n1. Heade seotud harjumuste põhimõte\nEmotsioonid, mida tänapäeva inimesed väljendavad, olid loomadele ülimalt kasulikud, kuid inimestel on need säilinud mineviku säilmena. Näiteks hammustavad koerad raevus, justkui vaenlast hirmutades, hambaid ja see on märk sellest, et meie koeraga esivanemad võitlesid hammastega ja tsiviliseeritud inimesed seda sageli ei tee. Samal ajal võime tugeva raevu korral ka irvitada, mis muidugi ei hirmuta ilmselt kedagi peale väikese lapse.\n2. Antiteesi põhimõte (opositsioon)\nVõtame näite sama koeraga. Oletame, et loom nägi eemalt kedagi ja võttis ta vaenlase jaoks. Sel juhul koer mitte ainult ei muigab, vaid seisab ka hoiakus, tema juuksed võivad harjata, ta üritab paista suurem, uriseb ähvardavalt ja näitab, et see on suur, kohutav ja tugev. Objekti lähenedes saab koer aru, et ta on pereliige. Asukoha ja rõõmu väljendamiseks hakkab koer tegema vastupidist: ta surub ennast maani, püüdes tunduda väiksem, võib lamada selili, väljendades inimese suhtes täielikku usaldust ja möirgamise asemel vingub..\n3. Närvisüsteemi struktuurist tulenev toimimispõhimõte\nSilmatorkav näide on juhtum Darwini enda elust. Oma reisidel kogus ta loomaproove ja üks neist loomadest oli madu purgis. Ühel päeval pöördus teadlane panga poole madu jälgima, samal ajal kui naine teda ründas. Selle tulemusel taandus Darwin, hoolimata sellest, et ta teadis suurepäraselt, et temaga midagi ei juhtu. Darwin viis selle katse läbi mitu korda, kuid tulemus ei muutunud - tema närvisüsteem ja inimese loomupärane hirm madude vastu töötasid instinktiivselt.\nJa Darwini sõnul pole meie emotsioonide väljendamine esimese ja teise põhimõtte kontekstis midagi muud kui kasutud evolutsiooni jäänused, mis ei aita meid kriitilistes olukordades kuidagi, vaid ainult illustreerivad meie praegust olukorda.\nKõlab kuidagi masendavalt? Ilmselt sai teadlane sellest ise aru ja esitas küsimuse, miks me peame oma seisundit näitama? Darwin märkis, et aja jooksul saab emotsioonide väljendust kasutada suhtlusvahendina ka ilma hetkeseisundit väljendamata..\nHiljem jagunesid emotsioone uurinud teadlased kahte leeri: keegi toetas darwini bioloogilist lähenemist, keegi kinnitas, et emotsioone on vaja ainult suhtlemiseks ja need on sotsiaalsed või kultuurilised signaalid..\nKuid sõda lõpeb varem või hiljem. Täna ei peeta emotsioonide väljenduseks "puhaste" emotsioonide ja olekute või "puhaste" suhtlussignaalide väljendust, vaid ühendab mõlemad need tähendused.\n1. Inimeste emotsioonid ja elusloomade emotsioonid on sarnased, neid ühendab limbiline aju.\n2. Inimeste emotsioonid võivad olla evolutsiooni reliikvia, mis on osa mõne antidiluvilise ahvi harjumusest.\n3. Füsioloogiliselt vastupidise emotsiooni väljendamiseks teeme lihtsalt vastupidist..\n4. Instinktid saavad kontrollida meie emotsioone.\n5. Emotsioonid pole mitte ainult füsioloogia, vaid ka suhtlusvahendid!\nJärgmises osas räägime põhilistest emotsioonidest..\nÄrge kunagi osalege vaidlustes, eriti väikeste asjade pärast.\nSelgub, et neuronaalsel tasandil tajub aju sinu omast erinevaid arvamusi samamoodi kui ohtu elule või surmavat ohtu. Miks?\nNeuronid on spetsiaalsed närvirakud, millel on keeruline struktuur ja palju klassifikatsioone vastavalt erinevatele omadustele. Üks neuron ei tähenda midagi, see töötab ainult koos teistega. Aju, nagu ka teadvus, puudub keskne tuum ja kõik neuronid on "võrdsed", kuigi kumbki neist osaleb rangelt määratletud funktsioonides ja rangelt määratletud ühendustes. Näiteks peegelneuronid "mäletavad" seda, mida näeme, eristamata iseennast teistest, justkui teeksime seda, mida näeme, omandades praktilise oskuse. Neuronid toodavad spetsiaalseid valke, mida nimetatakse neurotransmitteriteks (premeerivad neuronid - dopamiin ja serotoniin ning kaitsvad neuronid - norepinefriin, mis vastutab raevu ja stressi eest). Neurokeemiliste reaktsioonide ahel, kus neuronid toodavad vastavaid valke ja aju annab käsu hormoone tootvatele näärmetele, lõpeb vastavate emotsioonidega kogu nende hiilguses (südamelöök, suurenenud vererõhk, värisemine, pisarad jne)..\nVaidluste käigus aktiveeruvad samad närviühendused kui eluohtlikkusega, seetõttu vabanevad samad hormoonid ja keha mitte ainult ei raiska energiat, vaid saab ka tõsist stressi. Isegi kui õnnestub vaidluses oma süütust tõestada ja kaitsta, kaotate ikkagi, sest kulutate palju energiat ja tunnete end hävitatuna. Hoidu vaidlemisest ja hoia oma energia enda teada..\nPS: Kui hakkate taas oma aju pisiasjadeks välja võtma, piiluge vaikselt "nende vastasolevate silmade poole" ja kujutage ette vastase neuronite ahelat (uusaastatuled), muigake ja ärge laske tal oma keha võitlusse tirida.\nMinu ütlemine oleks vale, kuid unustasin, kuhu see meelde jäi, tõenäoliselt siit: https://m.vk.com/video-40650291_456241083?list=84fc5247b6e87.\nVirtuaalse armastuse nähtus\n"Õhtud neile, kes on üle 30-aastased" - sellist teadet kohati 40 aastat tagasi väga sageli. Ja see oli tolle aja progressiivne ettepanek vallalistele. Usuti, et "kui olete veidi üle 30...." ja olete vallaline, siis vajate abi suhete loomisel. Nüüd tundub see kohtumisvõimaluste rohkuse keskel pisut naiivne. Lõppude lõpuks on meil nüüd Internet. Kõik ja kõik saavad seal olla! Ja neile, kes on üle 15-aastased ja üle 70-aastased.... Mis see siis on - virtuaalne suhe? Kas virtuaalne armastus on tõesti olemas??\n“Kirjavahetasime temaga kuus aastat. Mis tähed need olid! Iga kiri on nagu ülestunnistus! Tema elus pole ühtegi minutit, millest ma ei teaks. Tunnen tema hinge ja see on peamine. Olen temas kindel nagu endas! " Need on 30 aastat täiesti täiskasvanud ja iseseisva naise sõnad, kes uppusid virtuaalsesse suhtesse. Küsimusele: "Miks ei muutu virtuaalsuhted nii pikaks ajaks reaalseks?" Vastus oli väga lihtne: „Katsetasime üksteist. Ja nüüd oleme valmis oma ülejäänud elu koos veetma. " Ütlematagi selge, milline julm pettumus juhtus selle naisega pärast tõelist kohtumist tema virtuaalse väljavalituga. "See oli tema ja mitte tema samal ajal!" - hüüdis šokeeritud ja kaine naine - “ta rääkis samade sõnadega, kuid täiesti erineva intonatsiooniga, samal ajal huuli laksutades ja norskades. Ta pole nii pikk ja nägus kui fotol. See ei lõhna minu unistuste mehe järgi! ".\nMis saak on? Miks lasi kuus aastat üksteise katsetamist seda Assoli alt vedada?\nInimene tajub teavet teise inimese kohta erineval viisil: nägemine, kuulmine, puudutamine, lõhn ja maitse. Ainult sel juhul saab ta soovitud objektist täieliku pildi. Inimesed ei märka, millal ja kuidas seda kõike teadvus loeb. Tavaliselt mäletavad nad oma välimust: riided, soeng, näoilmed, mõnikord tema hääle tämber, naer ja liikumine. Kuid on olemas nn kuues meel, kui kõik see kokku ühendada, lisatakse varasemad kogemused, valitsevad stereotüübid ja teie jaoks ideaalse inimese kujutised. Mõnikord võib esineda tajumoonutusi. Näiteks väliselt mitte eriti atraktiivne inimene, räägib mitte nii ja lõhnab ebameeldivalt, liigub naljakalt, kuid saate aru, et see on teie isik ja teil on temaga lihtne koos olla. Ja kõik miinused muutuvad kohe plussideks. St inimese vastuvõtmiseks või tagasilükkamiseks tuleb paljudest väikestest osadest moodustada terve mõistatus.\nMis Internetis toimub? Sa õpid inimest tundma, arvutimonitori kaudu saad kasutada ainult osa oma meeltest: nägemist ja kuulmist. Kuid teadvus vajab tervet pilti, nii et kompenseerimismehhanism on aktiveeritud. Mida tegelikult pole, pakub teie kujutlusvõime. "Ma pimestasin selle selle eest, mis oli" - populaarse laulu sõnad kajastavad rohkem kui kunagi varem täpselt virtuaalse printsi kuvandi kujundamise protsessi. Edasi, nagu lumepall, kasvavad illusioonid ja enesepettus. Isegi kui teie suhtlus toimub Skype'i kaudu, on seda inimest võimatu 3D-s ette kujutada. Kuidas ta liigub, häält muudab, kui telefoniga räägib, kuidas ta magab, vaikib, kõnnib...\nAutor: Kulakova Marina Gennadievna\nTere. Kõik siin kirjutavad depressioonist, kuid ma tahtsin jagada oma probleemi ja võib-olla leida sarnase olukorraga inimesi ja saada nõu ning annust mõistmist ja tuge.\nPikka aega märkasin, et mul on raske oma tundeid ja emotsioone väljendada. See tähendab, et ma pole täiesti emotsioonitu, kuid kuidagi raske oli mul neid alati sõnades kirjeldada või väljendada. Seest teadsin, mida tunnen (või arvasin, et tean), kuid väga tihti ei suutnud ma lihtsalt õigeid sõnu leida. Emotsioonid olid kohal, ma naersin, kui see oli lõbus, nutsin, kui oli kurb, vihastasin, kui keegi mind häiris. Kuid sellest rääkimine on olnud minu jaoks alati väljakutse..\nSellegipoolest ütlesid inimesed mulle sageli, et ma olen "liiga tõsine", ütlesid, et mul on vaja sagedamini naeratada, ütlesin, mida ma arvan, kuid pidasin ennast lihtsalt väga vaoshoituks ja pidasin seda oma iseloomu tunnuseks, mis kui mitte normaalne, siis ei kandnud ta endas midagi eriti halba.\nKuid mu suhtumine muutus, kui sõbranna ütles mulle, et tal on uskumatult raske minuga suhelda, sest ma ei mõistnud teda ega suutnud teda tema jaoks raskes olukorras toetada. Püüdsin teda alati julgustada, et ta oleks minu vastu siiras, kuid mõne aja pärast sulgus ta, kuna ta jagas minuga oma tundeid ja ma olin selline "emotsionaalne logi", mis oskas öelda vaid "ära muretse, kõik saab korda" või isegi ei märka üldse, et nad mu hinge valasid.\nLoomulikult hakkasin pärast sellist laksutamist mõtlema, mis mul viga on, ja tahtsin selle kuidagi ära parandada. Hakanud otsima mõnda selleteemalist raamatut, sattusin terminile "alexithymia", mis kreeka keelest tõlgituna tähendab "ilma tunnete sõnadeta". Selle seisundi kirjeldamisel hakkasin ennast osaliselt ära tundma:\n- raskused enda ja teiste inimeste emotsioonide määratlemisel ja kirjeldamisel (verbaliseerimisel);\n- emotsioonide ja kehaliste aistingute eristamise raskused\n- vähenenud võime sümboliseerida, eriti fantaasia jaoks.\n- keskendumine peamiselt välistele sündmustele, kahjustades sisemisi kogemusi;\n- kalduvus spetsiifilisele, utilitaristlikule, loogilisele mõtlemisele koos emotsionaalsete reaktsioonide defitsiidiga.\nKõik see loetelu ei ilmnenud minu jaoks, kuid mul on kindlasti raskusi oma emotsioonide kirjeldamisega, keskendumisega välistele sündmustele ja utilitaarsele mõtlemisele. Kuigi ma oskan eristada teiste inimeste emotsioone, on mul probleeme empaatia ja empaatiaga, ei suuda ma tavaliselt leida õigeid sõnu oma toetuse näitamiseks, kuigi seestpoolt suudan ette kujutada, mida inimene läbi elas.\nOlles läbinud testi, mida kasutatakse aleksitüümia määramiseks kõige sagedamini, sain tulemuseks, et olen "ohus". Ja ma otsustasin kindlalt, et sellega tuleb midagi ette võtta. Praegu proovin teha samast raamatust nii emotsionaalse intelligentsuse suurendamiseks erinevaid harjutusi kui ka mõningaid empaatiavõimalusi Internetist. Kuid saan aru, et sellest ei piisa.\nHiljuti otsustasin minna psühhoterapeudi vastuvõtule, et saada oma probleemist põhjalikumat abi. Ma saan aru, et see võtab tõenäoliselt kaua aega, kuid olen kindel, et tulemus aitab mul saada terviklikumaks inimeseks ja elada õnnelikumat elu..\nTahtsin ka küsida, kas kellelgi Pikabushnikutest on (või on) sarnaseid probleeme, kuidas te temaga hakkama saite??\n15 parimat psüühikatesti\nNoortekriis 17-21 - see on see, mida, kuidas ületada, lühike kirjeldus omadustest\nPaljud meist elavad viimastel kuudel kõrgepinge režiimis. Enesekindlus, kriis, raskused tööga ja vajadus veeta palju aega neljas seinas ilma võimaluseta üksi olla - see kõik tõstab maksimaalselt stressi ja närvipinge taset.


Tõenditel põhinev meditsiin (tõenduspõhine meditsiin - tõenduspõhine meditsiin) on lähenemine meditsiinipraktikale, kus võetakse vastu otsuseid ennetavate, diagnostiliste ja terapeutiliste meetmete kohta, võttes aluseks olemasolevad tõendid nende tõhususe ja ohutuse kohta, ning neid tõendeid otsitakse, võrreldes, koostamine ja laialdane kasutamine patsientide huvides (Evidence Based Medicine, töörühm, 1993).\nJäta kommentaar 331Parema külje valulikud aistingud on tavaliselt seotud võimalike maksaprobleemidega, rasvade toitude või alkoholiga. Kuid asjaolu, et põhjus on maksa Giardia, arvab keskmine inimene vähemalt, kuigi see probleem esineb üsna tihti.\n1 sügeluse põhjusedMõnikord hakkab maksa ja sapiteede süsteemi mitte-obstruktiivsete haiguste ilmnemine esile kutsuma sügelust. Kollatõvega patsientidel on naha sügelus, mis on põhjustatud sapiteede obstruktsioonist, ligikaudu 20-25% -l patsientidest.\nSageli võivad lihtsate haiguste tagajärjed olla palju ohtlikumad. Näiteks fibroos võib olla tõsine põletiku tüsistus. Mis haigus võib peita? See on nähtus, mis võib esineda mitmel põhjusel ja mis võib mõjutada mõnda organit.


Kuidas patenti tühistada - 2021\nKui teie äri on ähvardatud patendiõiguse rikkumisega või on takistatud patenditud protsessi või leiutise kasutamist blokeerimiskorraldusega, võite proovida patendi tühistada. Patenti võib tühistada, kui leiutis ei ole uus ja te arvate, et Ameerika Ühendriikide patendi- ja kaubamärgiamet või USPTO ei oleks pidanud patenti andma. Samuti võib selle tühistada, kui patent rikub teie ettevõttes juba olevat patenti.\nPatendi tühistamiseks võite pöörduda USPTO poole, et see uuesti läbi vaadata. Selleks, et patent uuesti läbi vaadata, peate esitama tõendeid tehnika taseme kujul, et tõstatada oluline uus küsimus või SNQ patentsuse kohta. Tehnika tase on teave, mis on avalikkusele kättesaadav enne leiutise patenteerimist, mis võib olla leiutise originaalsuse seisukohast oluline.\nToetuse andmise järgsed ülevaated\nAmeerika sissetungijate seadus võeti vastu 2011. aastal. Selles seaduses kehtestati toetuse andmise järelkontrolli menetlus või PGR, mis annab patendi vaidlustanud poolele laiendatud alused, millele patendi uuesti läbivaatamist taotleda. Lisaks tehnika tasemele ja originaalsusele võib patendi vaidlustada ka kirjaliku kirjelduse puudumise ja puudumise tõttu - eriala asjatundja võime leiutist tegelikult kasutada.\nTaotluse uuesti läbivaatamiseks võite esitada patendi kehtivusaja jooksul. Taotlus tuleb esitada USPTO-le. Taotlusega peab kaasnema märkimisväärne tasu, praegu 6000 dollarit, kui patendiomanik on väike üksus. Kaasa tuleb lisada SNQ selgitus, samuti koopiad mis tahes asjakohasest tehnika tasemest. Samuti peate andma patendi omanikule teada, et te taotlete oma patendi uuesti läbivaatamist.\nKui USPTO on uuesti läbivaatamise taotluse vastu võtnud, määratakse juhtumile uus eksamineerija. Patenti vaadatakse uuesti läbi nii, et see sarnaneks esialgse läbivaatamisega, võttes samas arvesse uut teavet ja tehnika taset, mida olete esitanud patendi tühistamiseks. Kui eksamineerija sõlmib patendi, mida ei oleks pidanud andma, lükatakse patendi taotlus tagasi ja patent tühistatakse. Patendiomanik võib selle otsuse edasi kaevata föderaalkohtusse.