Na vždy se zachová, v paměti Buková! | Superior Velsbike MTB Pohár Drahanské vrchoviny 2021\n« Do druhé poloviny…\nNa řadě jsou Doubravy… »\nNa vždy se zachová, v paměti Buková!\n06. Buková – 10.08.2019, Ročník 2019\nÚčast hned pěti úřadujících čerstvých Mistrů české republiky z nedávného národního šampionátu v Hlinsku ozdobila šestý závod MTB Superior Colorprofi Poháru Drahanské vrchoviny, který vzorně pohostila obec Buková! Punc světovosti dodala závodu i dopolední návštěva čtyřčlenné skupiny zástupců z daleké Indie, a když k tomu připočteme i osobní účast prezidenta Českého svazu cyklistiky, pana Petra Marka, jehož premiérová účast na závodě MTB „Vrchoviny“ byla skutečnou „třešničkou na bukovském bikovém dortu“, je jasné, že sobotní MTB akce byla po všech stránkách TOP! Odpovídaly tomu i kvalitní výkony bikerů, když v nejsledovanější kategorii mužů ELITE obhájil letos v Bukové svoje loňské prvenství Michal Kozel (Nutrend Specialized Racing) a mezi ženami se na nejvyšší stupínek dokázala prosadit zkušená Lucie Veselá (GT Opportunity).\nPrávě nejlepší „eliťák“ Michal Kozel (Nutrend Secialized Racing) byl jedním z pěti šampionů z Hlinska, které jsme mohli v Bukové na vlastní oči spatřit. A svým jistým vítězstvím potvrdil, že je titul národního mistra v kategorii muži EXPERT ve správných rukou! Asi nejvíce ale početnou skupinu bikových příznivců zaujal svým výkonem Honza Zatloukal (Nutrend Specialized Racing), Mistr ČR z Hlinska v kategorii juniorů, který se díky úžasnému tempu v průběhu závodu „prokousal“ polem šestnácti „eliťáků“ až za Michala Kozla! Nechal tak vzpomenout na loňský rok, kdy měl závod téměř identický průběh a Honza, podobně jako Michal si zde „do roka a do dne“ zopakovali svoje loňské triumfy!\nBuková potvrdila, že zcela po zásluze jsou Mistryněmi ČR i sestry Anna a Eliška Hanákovy (MORAVEC Team), které před čtrnácti dny – jistě mi dáte za pravdu – svými výkony okouzlily Hlinsko. Mladší žákyně Anna Hanáková (MORAVEC Team) svedla v sobotu napínavý souboj se svojí týmovou kolegyní Amálkou Gottwaldovou (MORAVEC Team – ta je pro změnu úřadující vítězkou Českého poháru), když v cíli rozhodly v prospěch Aničky pouhé 4 vteřiny. To starší žákyně, a starší sestra Anny, Eliška Hanáková (MORAVEC Team) měla cestu k vítězství podstatně snadnější, protože startovala ve své kategorii osamocena. Jak už se letos stalo zvykem, vyrazila do závodu společně se staršími žáky a její souboj se šikovným Josefem Sýkorou (PRO HEAD Team Opava), který byl z kluků nejrychlejší, diváky taky hodně bavil. Že byla Eliška nakonec v cíli před Pepíkem opět jenom dokazuje jednoznačnou oprávněnost titulu národní šampionky. Její forma je stabilně na vysoké úrovni a to je před blížícím se Mistrovství Evropy v italské Pile, kde bude Eliška Hanáková Českou republiku reprezentovat, velmi pozitivní skutečnost, svádějící k opatrnému optimismu… Budeme držet palce!\nJediným šampionem z Hlinska, který v Bukové svůj závod nevyhrál, byl kadet Filip Konečný (Bike Team Nové Město na Moravě). Protože MTB „Vrchovina“ má už po léta v reglementu kategorie juniorů a kadetů spojené, dojel v závodě Filip na druhém místě, za svým starším soupeřem a již výše zmíněným juniorem Honzou Zatloukalem. Z kadetů, kteří v tomto závodě startovali, byl však samozřejmě nejrychlejší a i on svým výkonem potvrdil, že je titul Mistra ČR je ve správných rukou!\nCelkem tři varianty okruhů (950, 2500 a 2700 m), jejichž opět bezchybným velitelem byl Josef Šenk, vedle paní Helenky a ředitele závodu Milana Kolíska třetí vůdčí osobnost bezchybného týmu pořadatelů, byli minulou sobotu „servírovány“ závodů chtivým bikerům, kterých se sešlo po kratší prázdninové pauze a v době vrcholícího období dovolených opět přes dvě stovky! Padla-li v předvečer závodu otázka, zda „odrážedlista“ Martin Hruda (Drahanský Sporttým) a „mastr trojkař“ Ivo Kovařík (DK…) udrží dosavadní neporazitelnost, tak po sobotě známe jednoznačnou odpověď: ano, udrželi a potvrdili, že jsou skutečnými osobnostmi 18. MTB „Vrchoviny“!\nNejpočetněji obsazeným startem dne , byl na okruhu 950 m dopolední závod chlapců kategorie 7-8 let. Mezi 22 bikery byl nejrychlejší Antonín Halás (Cykloteam Kolárna), jenž porazil v zajímavém závodě o 10 vteřin svého tradičního soupeře Matyáše Orsavu (TUFO Cyklozákladna Otrokovice) a s největší pravděpodobností právě tito dva nadějní cyklisté svedou spolu mezi sebou ve zbývajících závodech souboj o vavřín celkového vítěze. Dramatický úvod měl start stejně mladých děvčat. Těch vyrazilo do boje naopak jen 6 a i přesto došlo na startu ke kolizi dvou závodnic, když jednou z nich byla při neúčasti Sáry Škubalové (TUFO Cyklozákladna Otrokovice) hlavní favoritka, Terezka Hrazdilová (Aspire SCM Brno). Byť Terka poměrně rychle na kolo nasedla, odjížděla do terénu s velkou ztrátou na soupeřky. Na dvou okruzích 950 m však předvedla famózní stíhací jízdu, výsledkem které bylo její zasloužilé vítězství s náskokem 12 vteřin! Klobouk dolů před bojovností a odolností Terezky Hrazdilové!\nDruhému bloku startů předcházel první slavností ceremoniál vyhlašování výsledků, při kterém vydatně pomohli s předávání cen řediteli závodu, Milanu Kolískovi naši 4 Indičtí přátelé, kteří byli milými hosty bukovské MTB „Vrchoviny“. Připomenu jejich jména – Mr. Keerthy, Mr. Pavan, Mr. Rakesh a Mr. Adarsha a připomenu také, že za námi přijeli z devítimilionového indického města Bangalore, které naleznete v jihozápadní Indii ve státě Karnataka. Protože museli pokračovat ve svém misi v České republice návštěvou Brna, neviděli už bohužel další dění na bukovských závodištích. Na okruhu 2500 m všechny zaujal všechny hned první start chlapců 9-10 let s hodně dramatickým soubojem o prvenství na cílové čáře mezi Tomášem Raškou (Short Bike Academy Opletal) a Samuelem Muchou (SK Jiří Team). Dramatický spurt vyzněl nakonec takřka o centimetry pro šikovného „Akademika“ Toma Rašku..\nV závodě šesti štafet, se z vítězství radovalo letos už podruhé uskupení TUFO Cyklozákladny Otrokovice (sourozence Annu a Jana Hudečkovy doplnil Marek Letev). V napínavé honičce jsme zatleskali také výkonu Adély Šafářové (Nutrend Specilized Racing), která byla členkou týmu „Boskováci“ v sestavě Veronika Šafářová, Adéla Šafářová a Lukáš Sedlák a tato sestava brala v cíli 5. místo. Všechno další dění pak už bylo pod dohledem svazového prezidenta, pana Petra Marka, který dorazil na závodiště krátce po poledni a byl vůdčí osobností jak druhého, tak třetího, odpoledního slavnostního vyhlašování vítězů. Samozřejmě, že Petr Marek stíhal sledovat hlavně závody odpoledního startovního bloku, o jejichž kvalitním obsazení svědčí skutečnost, že na medaile tentokrát nedosáhli například takoví borci, jakými Zdeněk Mlynář (Valtice – 4. místo Masters II) či Emil Hekele (Cyklošvec – Steven – Galaxy -8. místo muži ELITE) beze sporu jsou! Skutečně to letos v Bukové byla „síla“..! A kdo si ji nechal uniknout, přišel opravdu o hodně…\nDvě věci ale přece jen mrzí: vhledem ke skutečnosti, jaká „hvězdná“ sestava se v Bukové sešla, chtělo to zorganizovat autogramiádu pěti čerstvých mladých Mistrů ČR (Anna Hanáková, Eliška Hanáková, Filip Konečný, Honza Zatloukal a Michal Kozel) s prezidentem Petrem Markem včetně. Vždyť všichni účastníci dostali od pozorných pořadatelů diplomy, takže se bylo na co podepisovat… Ani o propisky nebyla nouze… Ach jo! Ten Koudelka… Vždycky na něco zapomene… Druhý „lehký stín“ vydařené race byl ten, že svoji dvojnásobnou stříbrnou „bednu“ propásli manželé Nesetovi: Terezka Nesetová (In-Life Cycling Team) dojela v závodě žen na 2. místě, stejně tak v „eliťácích“ i její manžel Honza Neset (In-Life cycling Team). Ale vzhledem k tomu, že jsou svoji relativně krátce, a že měsíc Lásky ještě není zas tak dávnou minulostí, jejich zpoždění na závěrečném slavnostním ceremoniálu rozumíme a samozřejmě je omlouváme…\nAle netřeba ničeho litovat. V sobotu, 17. srpna „popojede“ „Vrchovina“ sedmým závodem v Boskovicích a i zde se můžete těšit na VIP hosty podobného „kalibru“, jakým byl minulou sobotu v Bukové první muž České cyklistiky, Petr Marek... Takže „autogramiádový reperát“ by mohl proběhnout poměrně brzy! Zde studujte komplet výsledky z Bukové a tady jsou už první dvě fotogalerie díky Lidušce Adámkové a Lence Tlamkové…\n„Tufáci“ (Anna Hudečková, Jan Hudeček a Marek Letev)\n„Borci“ (Barbora Tlamková, Jan Zatloukal, Martin Pospíšil)\nShort Bike Academy – 1 (Lukáš Raška, Barbora Janovská, Vladimír Opletal)\nZ pohledu štafetových medailistů se nepsaným Králem Velké ceny Bukové stal Honza Zatloukal, který kromě stříbra ze štafet vybojoval zlato v závodě juniorů / kadetů. Hned za ním by se umístnili Anna Hudečková (zlato ze štafety, bronz ze závodu jednotlivců) a Lukš Raška (bronz ze štafety a zlato ze závodu jednotlivců). A když už jsem u těch statistických souhrnů: v rámci rodinných týmů byli tou skutečnou „Best Family“ v Bukové sourozenci Raškovi:Lukáš i Tomáš vyhráli svoje starty jednotlivců, navíc „Luke“ bral ještě bronz ze štafety. U Rašků se tedy minulou sobotu večer asi hodně slavilo..! Sestry Hanákovy vybojovaly ze závodů jenotlivkyň „v uvozovkách jen“ dvě zlata…


Ve třetí třetině Black Dogs čtyřikrát inkasovali, na Engineers si tak nepřišli – Black Dogs Budweis\nBlack Dogs Budweis > Aktuality > Výsledky zápasů > Ve třetí třetině Black Dogs čtyřikrát inkasovali, na Engineers si tak nepřišli\nBlack Dogs se fanouškům představili v Budvar aréně. Soupeřem jim byli pražští Engineers. Ti do utkání vstupovali jako favorit, přesto s nimi domácí dlouho drželi krok, a dokonce se dostali i do vedení, které bylo ještě po druhé dvacetiminutovce na jejich straně. Se začátkem třetí periody ale začali Pražané střílet ostrými a soupeři v klíčové části zápasu zasadili rovnou čtyři údery. Jediným úspěšným střelcem Black Dogs byl Lukáš Prášek.\nNehrálo se vůbec dlouho a Pražané se postarali o první rozruch na ledě. Rozjetý Ujfaluši mířil z kruhu na vzdálenější tyč, ovšem Spáčil byl proti. Domácí brankář záhy čelil čtyřminutové soupeřově přesilovce, i tu však přečkal ve spolupráci s obranou bez úhony. Black Dogs měli parádní příležitost, když kapitán Sitter dostal kotouč na branku a o dorážku se pokoušel Tomáš Vochozka. Maštalířský, hostující gólman, ovšem předvedl dobrý zákrok a s výpětím všech sil dostal puk mimo brankovou čáru. O chvíli později hrozili opět Českobudějovičtí. Nebezpečně pálil Rolínek, jehož svižný pokus zůstal někde mezi brankářovou rukou a tělem. Celkový výkon Black Dogs se ke konci periody zvedal, nicméně stejně jako Engineers před prvním odchodem do kabin branku nepřidali.\nNa začátku druhého dějství předvedli maskovaní muži na obou stranách jisté zákroky. O nejvíce pozornosti si říkala Šuhajova akce. Domácí útočník zkoušel štěstí z bezprostřední blízkosti, ovšem nebezpečnou střelu zblokoval poslední obránce Engineers. Po polovině zápasu následovala hra ve čtyřech na obou stranách. Ta opticky více svědčila pražskému celku. Jaroslav Chlouba se ocitl sám před branou, loženou šancí ale pohrdl, když netrefil brankovou konstrukci. Petr Spáčil čelil větší permanenci než jeho protějšek i nadále, paradoxně však radost přišla necelé dvě minuty před koncem třetiny na opačné straně. Black Dogs se dostali do přečíslení, které Lukáš Prášek jistě proměnil doťuknutím kotouče za Maštalířského záda.\nEngineers nastoupili do třetí třetiny a na vyrovnání nečekali dlouho. David Vobořil, i přes Spáčilův úvodní skvělý zákrok, na několikrát dorazil kotouč do brány. A Pražané se radovali i o pár sekund později. Jaroslav Chlouba přebral přihrávku na kruh, odkud vypálil naprosto přesně. Hostující tým se s jednobrankovým vedením nespokojil a pokračoval v přesilové hře. Lukáš Vopat v ní dostal přihrávku přes šíří útočného pásma a do odkryté branky zakončil nekompromisně. Výhru hostujícího celku pak definitivně zpečetil David Vobořil, když v poslední sekundě trefil odkrytou branku.\nBlack Dogs Budweis: Spáčil (Svoboda) – Sitter (C), Hubata, Hrůša, Škopek, Kříž, Grauer, – Masopust, Šafář, Grossmann, Sumerauer, Rolínek, Šesták, Dvořák, Vochozka, Prášek, Bahula, Šuhaj.\nEngineers Prague: Maštalířský (Havel) – Vobořil, Vostracký, Kulich, Klement, Raiterman, Sedliský, Křížek, Janásek (C) – Josefus, Kadlec, Janata (A), Fabiánek, Potocký, Zdvořáček, Vopat, Ujfaluši, Chlouba, Burda, Dudák, Kolář.\nBranky a nahrávky: 39. Prášek (Rolínek) – 43. Vobořil (Fabiánek), 43. Chlouba (Josefus), 50. Vopat (Janata), 60. Vobořil (Fabiánek). Střely na branku: 37:34. Vyloučení: 9:12. Využití: 0:1. V oslabení: 0:1. Rozhodčí: Šperl – Jindra, Zíka. Diváků: 333.


Dámská tenisová obuv 560 bílá ARTENGO - Decathlon\nDÁMSKÁ OBUV TS 560 BÍLÁ\nKód : 8373010\nDámská tenisová obuv 560 bílá ARTENGO\nPohodlí Měkký svršek se dokonale přizpůsobí tvaru nohy pro maximum pohodlí.\nOdolnost vůči odření Silná gumová podrážka s výztuhami v místech rychlého opotřebení.\nDržení na noze Svršek ze síťoviny a polyuretanu poskytuje dobré zpevnění.\nObuv je bez uvedení značky testována reprezentativním vzorkem tenisových hráčů. Ti na škále od 0 do 20 hodnotí její pohodlí, respektive to, jak obuv padne na nohu a jak je příjemná při prvním nošení.\nTestování výrobku Před uvedením na trh se naše obuv testuje v laboratoři i v praxi. Laboratorní testy prověřují odolnost šněrovacích oček, pásků, lepených částí, toxicita materiálů, odolnost vůči UV záření, odolnost podrážky a svršku vůči oděru a rychlost stárnutí produktu. Testy na tenisovém kurtu ověřují celkovou odolnost obuvi během hry.\nARTENGO NÍZKÉ TENISOVÉ PONOŽKY RS 500 BÍLÉ 3 PÁRY


DOPIS PANU FARÁŘOVI, Z MÍSTA RODÁKOVI (wittgenstein) | Písmák.cz\nDOPIS PANU FARÁŘOVI, Z MÍSTA RODÁKOVI\ndatum / id 06.02.2019 / 493844 Vytisknout |\nDobrý den, jenž byl takovým dán, a dobrý ať námi je,\npane faráři Fučíku,\nděkuji vám, že jste se ozval a dal mi tak možnost se vypsat.\nZejména o tom, že zhruba 2 měsíce se zajímám tématem grot v lurdské ikonografii, abych tak nepřesně řekl – když původně jsem mínil zjistit jejich důvody a příčiny v mém bezprostředním okolí, tedy v Českém Těšíně.\nV němž jsem se dozvěděl o 7 takových, až na jednu zničených, též o jedné, nové, v polské části města.\nNa začátku zájmu byla klukovská vzpomínka na jednu takovou poničenou, ale pořád ještě jsoucí v původním tvaru, na zahradě vilky, konfiskátu po odsunutých Němcích, v níž jsme bydleli.\nTen německý vliv mě zase vedl k memetice, tedy předtuše, že možná tu kdesi byvávalo cosi jako ohnisko nebo místo rozšířujícího se vlivu téhle infekce.\nTak jsem začal sbírat informace o jiných takových grotách, v mnohém rozdílných jejích podobách, až jsem si zajel podívat se do Bohutic na tamtu jejich grotu, báječný pastiš z počátku 30. let, víceméně v účelu a vizuálním kulisovitém vlivu zničený památkáři a národním výborem.\nPak se můj zájem přesunul do Pyšela, kam mě vedla už literatura naopak týmiž památkáři poskytnuta, neboť mi vyplynulo, že tam mají stát zřejmě vůbec tu první sochu Panny Marie Lurdské instalovanou v zemi, takže jedno možné ohnisko nákazy.\nJenomže, poněvadž jsem byl důsledný, v souvislosti se sochou a zničenou její unikátně báječnou kostelní grotou jsem se z literatury dozvěděl, že existuje i tamto vidění Julie Šoukalové – takže jsem se šupem presto začal zajímat její osobou.\nCož mě přivedlo velikým kruhem nazpátek do Těšína, z něhož jsem vyšel, neboť Julie v tamním klášteře boromejek začala trávit svůj noviciát.\nJakoby nástávaly ozvuky 42 roků starého Bernadetina případu...\nA aby nebylo málo, začal se ihned tvořit i malý kruh, poněvadž, když Julie byla uvnitř, po ulici kolem nejméně 2x denně procházela iniciátorka té pozdější groty v zahradě, kterou já jako kluk znal.\nNa tomto místě patrnosti by herečka Meg Ryan určitě vyslovila slovo Znamení!, jak učinila už předtím v jednom jejím filmu...\nTy 2 byly vrstevnice, tu jednu z chamtivosti po vile odsunuli do Němec – ale co bylo s tou druhou?\nNo, a tady musíte (?) přijít na jeviště vy s tou vaší diplomkou, na kterou mě včera hodně škodolibě upozornil kolega.\nJá sám vím, že se o Julii píše v archivu biskupství, možná tuhle korespondenci máte, možná se já k tomuto zdroji dostanu – a to je jeden z důvodů, proč jsem vás oslovil.\nJenomže taky existuje dvojí spis (rozvodový + trestní) v zemském archivu brměnském – na ten první jsem přišel z poznámky v matrikovém zápisu o jejím sňatku, který mi oxeroxoval pan Gregor, ředitel třebíčského archivu. Vlastně ne, ten jsem si našel na internetu sám.\nNa tom panu Gregorovi jsem vyloudil Juliina vysvědčení z obecné, neboť jsem měl už z pouhého toho klášterního nezdaru pocit, že tím prožitkem zjevení musela trpět čímsi jako postraumatickým syndromem.\nVypadá to jako nesmysl, jenomže, bingo, onen trestní spis je o jejích kriminálních deliktech, takže i důvody toho jejího rozvodu mohou být zajímavé.\nKam mě do dovedly, do jakých lidských slují, nitra, dutiny, tamtěch do lurdské podoby stylizovaných jeskyní...\nVždyť stačil třeba větší zájem biskupství (ten víceméně žádný je ovšem zdůvodnitelný), a Julie dneska mohla být stejně svatou jako Bernadetta, přičemž naopak je z ní zatajovaný zločinec.\nA tady jsem podruhé u vaší diplomové práce, pane faráři Fučíku, takhle hned poránu, abych se zeptal, jestli jste se i takovými možnostmi úvah zajímal.\nA tímhletím dotazem bez otazníku mohu skončit, nebo v té poslední větě je obsažen můj celý zájem vůči vám – pokud se ovšem po vaší případné odpovědi nerozjede ještě někam jinam.\nPoněvadž jako v každém dobrém tématu i taková možnost v něm obsažena je.\nTakže vám ještě jednou přeju dobrý den, omlouvám se, pokud jsem rozvláčností leda tak obtěžoval, předpokládám však, že jsem vás neurazil natolik, abyste mi nemohl rozvitěji odpovědět.\n16.06.2019 12:50:07 dát kritice tip dievča z lesa\nuf! ... až teraz som zbadala Tvoju podrobnú informáciu, niečo s tým urobím ... vďaka\n20.05.2019 20:24:57 dát kritice tip wittgenstein\nNapsal: ERNST JÜNGER\nOriginální název: Der Waldgang (1951)\nOikoymenh - 2018\nISBN: 978-80-7298-249-3 / 75 stran\nDetaily o vydání (2)\nTak je to přesně!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n20.05.2019 19:41:20 dát kritice tip dievča z lesa\nvďaka,skúsim ju postretnúť ...\n20.05.2019 19:11:36 dát kritice tip wittgenstein\nExistuje jedna knížka jednoho předválečného německé filozofa, která se jmenuje Cesta lesem. Je tenoučká. Měl jsem ji před očima loni.\n20.05.2019 09:19:46 dát kritice tip dievča z lesa\nmáš pravdu,nebo je k lesu bližšie ... tak či tak les mám hlavne v srdci a tento úkon môže učiniť hocikto ... bohvie, možno do lesa je dnes ďaleko ako do neba ... to je také smutné,ako keby sa nám už nechcelo žiť ...\n20.05.2019 04:54:22 dát kritice tip wittgenstein\nNa nebi ano, v této genocidně zločinné zemi ne. Ostatně, vždyť i ta pisatelka je z lesa, tedy odjinud.\n19.05.2019 11:44:28 dát kritice tip dievča z lesa\nvďaka za živé slovo tvojho grotovského príbehu ... na nebi majú určite dôvod k pousmání ...\n17.03.2019 18:43:44 dát kritice tip wittgenstein\nZdejší domorodci nepotřebují dějiny.\nZatímco já jsem dneska nafotil/zdokumentoval další 3 lurdské groty.\n17.03.2019 18:41:26 dát kritice tip wittgenstein\nNa cosi se zřejmě vymluvil.\nMožná na hodně práce -- ale to by mezi oslovenými faráři nebyl jediný.\nŽádného zdejšího faráře tohle téma geneze a vývoje lurdských grot nezajímá -- jako by jejich obor neměl nějak souviset se svátostností.\nAle stejně tak nezajímá starosty, památkáře, odborné pracovníky muzeí.\nJo, poslední text dotyčného pana faráře zněl takto:\n> Předmět: Re: Dobrý večer, jsem, prosím, na faře,>\nPán Bůh Vám v tom žehnej a pomáhej! +Z\n17.03.2019 04:12:19 dát kritice tip fusky


WELEDA Měsíčkový kojenecký olej 200 ml - Dětský olej | Alza.cz\nDětský olej WELEDA Měsíčkový kojenecký olej je speciální kosmetický přípravek, který je určen k šetrné péči o jemnou kůži novorozenců, kojenců nebo starších dětí s citlivou pokožkou.\nDětský olej WELEDA Měsíčkový kojenecký olej je speciální kosmetický přípravek, který je určen k šetrné péči o jemnou kůži novorozenců, kojenců nebo starších dětí s citlivou pokožkou. Tento uklidňující, vyživující a hojící olej chrání citlivou pleť před škodlivými vlivy okolního prostředí. Olej má velmi jemnou konzistenci, která se dobře nanáší a je vhodný k péči o pokožku celého těla. Nanáší se na čisté tělíčko po koupeli nebo se může použít pro šetrné čištění v oblasti plenek. Je vhodný i pro jemné masáže kojenců a každodenní ochrannou péči. Jemné přírodní složení je vhodné i pro velmi citlivou pokožku.\nChrání a vyživuje přirozeným způsobem jemnou kůži novorozenců, kojenců i starších dětí\nPro extrémně citlivou pokožkou\nMěsíčkový kojenecký olej má složení, které pleť zklidňuje a dodává jí potřebnou hydrataci. Sezamový olej dodává pokožce potřebnou intenzivní péči, zjemňuje jí a zklidňuje. Tato nová řada péče o pokožku od Weledy byla speciálně navržena tak, aby povzbuzovala a posilovala přirozené schopnosti pokožky. Hýčkejte pleť svých nejmenších luxusním přípravkem, aby byla zdravá, krásná a přirozeně hebká!\nSezamový olej - v BIO kvalitě, chrání před vysušením.\nVýtažek z ekologicky pěstovaného měsíčku lékařského - má zklidňující a antibakteriální účinky\nÚčinné látky Sezamový olej, Měsíček lékařský\nPříslušenství k WELEDA Měsíčkový kojenecký olej 200 ml\nAlternativy k WELEDA Měsíčkový kojenecký olej 200 ml\nNATURA SIBERICA Little Siberica Baby Soothing Oil 250 ml\nProd. číslo: 4001638096560


DREAMCANTADORA: července 2017\nNávrat z Ithaky byl radostný. Těšila jsem se domů. Cíl cesty splněn. Výběr místa dovolené souvisel s mýtem o Odysseovi. Ve vesnici Stavros je jeho malá busta a maketa paláce, jak vypadal v původním stavu. To vše na malém vesnickém náměstí. Taxikářka z Anglie, která mi velmi stručně na otázku, co jí přivedlo na Ithaku dělat řidičku, odpověděla "osud". Tak ta paní cestou do Stavrosu řekla, ať zapomenu na muzeum a vyjdu si do kopců, po vyznačené stezce, tam najdu zbytky, spíš trosky památky Odysseova domu. Byl to dobrý tip, kolem památky žádný ruch a zmizel rychle můj pocit školačky, která si doplňuje vzdělání... Náladu jsem měla sváteční, v tichu a samotě si vychutnala představu, že se dívám z místa, kde žil bájný hrdina. Vidím zátoku tyrkysového moře, z které možná vyplouval do Trojské války a dlouho trvalo než znovu uviděl svůj rodný ostrov. Odysseus je muž, který domov opustil kvůli válce, ale ještě víc ho proslavila jeho touha po domově. Jeho cesta domů je už opěvována Homérem, to nikdo nepřekoná. Ale kolik z nás hledá svůj domov a žádná překážka nás neodradí, abychom našli to místo, kde můžeme říct: tady jsem doma. Někdo ho má spojené s domem, někdo s místem, někdo s rodinou, láskou, lidmi a někdo si nosí domov v srdci. A ty naše odysseovy cesty jsou neméně odvážné, plné touhy a víry v dobré konce.\nDobou noc a hezké sny. Cantadora\nVystavil Dreamcantadora v 7/07/2017


Špatný dech může zhoršovat mezilidské vztahy. Způsobit ho může i dieta - OKO24\nHomeE – MAGAZÍNŠpatný dech může zhoršovat mezilidské vztahy. Způsobit ho může i dieta\nŠpatný dech může zhoršovat mezilidské vztahy. Způsobit ho může i dieta\n29.8.2019 MC E – MAGAZÍN\nLetošní již 16. reprezentační ples Plzeňského kraje se nesl v duchu proslulých vídeňských plesů v Opeře. Společenská událost se konala v sobotu 2. února na již tradičním místě – v plzeňském …


HC ŠKODA PLZEÒ | Miroslav Svoboda #32: Sezóna je dlouhá, jedeme dál!\nMiroslav Svoboda #32: Sezóna je dlouhá, jedeme dál!\n22.10.2017 - Vojtìch Honzík\nPlzeò – Indiáni po tøinácti duelech nebodovali, vaz ji zlomilo ètvrté venkovní utkání v øadì, kdy modrobílí v Olomouci navíc poprvé v sezónì neskórovali.\nMíro, asi nyní po zápase špatné myšlenky, že?\nTo asi jo. Ale my to musíme rychle hodit za hlavu, v úterý totiž již jedeme na Spartu a tam to také nebude vùbec jednoduché. Nyní nás èeká dlouhá cesta domù, budeme to ještì mít v hlavách. Zítra je však trénink, musíme se dobøe pøipravit. Sezóna je dlouhá, jedeme dál.\nDá se øíci, èím to, že jste dnes utkání takto nezvládli?\nByl to ètvrtý zápas venku, je to velice tìžké. Mimo náš led se nám navíc nehraje dobøe, nevíme, èím to je. Ètyøikrát je hodnì, teï bude ještì pátý. Musíme se podívat na video, ale nemá cenu se v tom moc hòácat. Prostì jsme dostali laciné góly. V podstatì všechny, domácím navíc dobøe zachytal Konrád a my byli naopak trochu bezzubí.\nJe hodnì znát, že se nyní hraje tøikrát v týdnu, vy navíc stále venku?\nTo je druhá vìc. Hráli jsme tìžká utkání. Ohromnì tìžká. S Libercem, ve Zlínì, v Litvínovì, v pátek v Tøinci… Nevyšly nám výsledky v prodlouženích, tak možná i to je trochu v hlavách. Samozøejmì únava se totiž po vítìzství vstøebává úplnì jinak. Ale jak øíkám, nedá se nic dìlat, jedeme dál.\nMìli jste tlak zejména ve druhé èásti. Tam se zápas lámal?\nVždycky ta šance je. My napøíklad vedli nad Brnem 3:0 a oni nám to otoèili… Bohužel nám to dnes nevyšlo. Ale dali jsme do toho všechno. Na Spartì k tomu musíme pøistoupit ještì lépe.\nV èem mìl dnes soupeø navrch?\nTím, že dali góly. Podaøilo se jim se prosadit hned dvakrát v první èásti, do poloviny utkání pøidali tøetí. Byli produktivní, o nièem jiném to nebylo.\nVraceli jste se nìjak k desetigólovém utkání ze zaèátku soutìže?\nNe, vùbec ne. To už je strašnì dlouho. K tomu vùbec nemá cenu se vracet. Nyní hrají úplnì jinak než ve tøetím kole, takže nás to ani nenapadlo.\nKdyž se vrátíme o zápas zpìt. Jak se vám hrálo proti Tøinci, kde jste øadu let pùsobil?\nOni mají dobrý manèaft, hodnì nebezpeèné hráèe. Navíc speciálnì ve Werk arenì se pøíliš nevyhrává. Od té doby, co jí postavili, tam mnoho zápasù neztratili. Takže tam se hraje opravdu tìžko.\nProdlouží indiáni v Olomouci svojí bodovou sérii?\nOLO - PLZ 5:0 - Tøináct a dost! Plzeò nebodovala poprvé od zaèátku záøí


Sea of Spa Essential Dead Sea Treatment krém proti celulitidě s minerály z Mrtvého moře | notino.cz\nKód: SOS0162 | Toto zboží není momentálně k dispozici\nTělový krém na celulitidu Sea of Spa je kosmetický přípravek obohacený o minerály z Mrtvého moře, který vám pomůže formovat postavu a udržet pokožku vašeho těla v dobré kondici. Bohaté a velmi účinné složení tohoto tělového krému zvyšuje prokrvení pokožky a podporuje štěpení tuků. Účinky Mrtvého moře jsou velmi dobře známy. Mezi jeho jedinečné schopnosti patří mimo jiné i náprava problému kůže, konkrétně celulitidy. Anticelulitidní krém Sea of Spa dopřeje vaší pokožce neodolatelnou hebkost a vyhlazený vzhled. Krém je speciálně určen pro péči o pokožku postiženou celulitidou, většinou na problematických místech jako jsou stehna, boky a zadeček. Díky příjemné vůni přináší tento přípravek pocit svěžesti a lehkosti, a vám radost z používání a viditelných výsledků. Bojujte s celulitidou jednoduchým a účinným způsobem!\nzanechává pokožku výjimečně hladkou\nzhutňuje vzhled kůže a dodává ji sametovou hebkost\nminerály z Mrtvého moře - vyživují a ošetřují pokožku\nmořské řasy, mentol a kafr - zvyšují prokrvení pokožky a podporují štěpení tuků\npanthenol – dodává pokožce hydrataci\nkofein – zabraňuje zadržování vody\nRozetřete dostatečné množství krému na postižená místa a vtírejte pomocí masáže směrem k srdci tak dlouho, než dojde k absorpci krému do pokožky. Krém používejte na čistou pokožku 1-2x denně. Nejlepších výsledků dosáhnete pravidelným používáním, a také tehdy, pokud před aplikaci použijete tělový peeling.


ŽENA-IN - Plesová sezona\nNastal čas provětrat volány plesových rób, vyhnat moly z maturitních či svatebních obleků a vyrazit do víru tance. Nastal čas praskajících zipů, nedopnutých sak a těsných bot.\nNastal čas provětrat volány plesových rób, vyhnat moly z maturitních či svatebních obleků a vyrazit do víru tance.\nNastal čas praskajících zipů, nedopnutých sak a těsných bot.\nJako bych to měla před sebou.\nMaminka stojí v natáčkách a kombiné před otevřenou skříní a zkouší jedny šaty za druhými.\nStále to není ono.\nNa posteli a všude okolo jsou rozloženy žoržetové, taftové, krajkové... s rukávky i bez.\nJedny už nejsou moderní, druhé mají flek od červeného vína, třetí jsou na její věk už moc odvážné a u čtvrtých nedopne zip po vánočním hodování.\nOblékne si páté a obrátí se na tatínka: “Co tomu říkáš?“\n“Mně se stejně nejvíc líbíš v těch modrých,“ odpoví taťka, aniž zvedne oči a pokračuje ve zkoumání nepatrné dírečky na klopě vlněného saka.\n“Ale, prosím tě, ty už jsem měla třikrát, co by tomu řekla Varcholka.“\nTenkrát mí rodiče žili bohatým společenským životem.\nNevynechali snad jediný ples v místě a okolí.\nObčas přinesli i nějakou obskurní výhru z tomboly.\nNěkdy to byly plastové kalíšky věrně napodobující broušený křišťál, jindy kouřem nasáklý máslový dort, a jednou dokonce zajíc z venkovského honu, který visel zcepenělý za oknem.\nChuť broků, které jsme plivali při nedělním obědě, mi zůstane v paměti stejně živě jako maminčiny plesové šaty.\nVybavuji si tu zvláštně archaickou, mýdlově levandulovou vůni její skříně.\nKdyž nebyla doma, s oblibou jsem se v jejím šatníku přehrabovala.\nNejradši jsem měla její svatební šaty, které byly tak rafinovaně střižené, že by se za ně nemusel stydět ani vyhlášený módní salon.\nTenkrát, v padesátých letech, je šila její sestra a dodnes mě fascinuje nápaditost a fantazie, se kterou dokázala tvořit.\nŠila jí i některé koktejlky, ve kterých maminka vždycky perlila mezi šedými myškami.\nJedny byly z fuchsiově růžového taftu, potažené černou krajkou.\nTatínkovy oblíbené byly tmavě modré, vyšívané sekanými korálky.\nA ty nejkrásnější, z indického zlatavého brokátu, vidím na mamince, jako by to bylo včera. Moc jí slušely.\nBohužel, zálibu v tanci a plesech jsem po ní nezdědila.\nTaneční jsem kategoricky zavrhla, neboť představa mých do O tvarovaných nohou v šatech mi naháněla hrůzu.\nJediný ples, který jsem byla ochotna absolvovat, byl maturitní.\nNechala jsem si ušít dlouhé, zářivě červené šaty, do kterých jsem schovala křivé nohy, nejistý valčíkový krok i plachou introvertní duši.\nCítila jsem se sebevědomě, proplouvala sálem jak ohnivá střela a kochala se obdivnými pohledy spolužáků, kteří mě po celé čtyři roky vídali jen v kalhotách.\nTím začala a slavně skončila má plesová a taneční kariéra a já jenom doufám, že mé dcery nepůjdou v mých šlépějích.\nZatím to vypadá nadějně.\nNohy po mně nezdědily a příští rok jdou do tanečních.\nahoj, na www.dianthe.cz mají široký výběr a vybrala jsem si i já, která nemám zrovna konfekční postavu . Jarca\nMně se líbí plesy s lidovkou.Takový Valdauf či Vacek, srdíčko zaplesá.Jsem odchovaná na Moravance a spol.A ač mi je teprve 40, líbí se mi pořád.Na plesy chodíme pořád, letos i se zlomenou rukou.Líbí se mi dlouhé plesové šaty, a já si je šiju sama.A že chodím už 5 sezon v jedněch, svět se nezboří!\nNo pro mě po sobotním plesu jsou víc podstatné nohy než šaty nějak je to období od plesové sezony do plesové sezony dělší nebo co, že tak vycházejí z kondice ale bylo to SUPER!!!! Za čtrnáct dnů jdeme zas, náš starý plesový výbor zasedá už od Vánoc a pečlivě vybírá\nChodíme na plesy už několik let se společností známých ve věku od 50. do 65 let. Vždy se dobře bavíme (pokud je hudba opravdu dobrá, tak to nemá chybu)a je nám celkem jedno, že šaty nejsou každý rok nové a postava už tady není to co bývala. Prostě je to fajn a dokud chodíme, tak žijeme!!! (Šaty mám za 490,- ze slev a honím v nich vodu)\npaviocko: fakt? super, díky\nEsťa: Kupovala jsem si krásné plesové šaty v síti Ráj kostýmů (Spálená ul., Anděl, Jindřišská, Národní tř., Kaprova...) Mají víc prodejen a momentálně 50% slevy :o)) Doporučuju!\nspcxxx: spatne ses vyspala?\nEsťa: jo a myslím, že moje šestnáctka koupila nějakéve VERO mODA, to je taky tam, zkrátka Metropole to jistí. Přeju hezký tanec\nEsťa: Camaieu v Metropoli na Zličíně, mají teď slevy, včera jsem tam zrvona slintala nad výběrem. Jdu na ples příští sobotu a přece si nevezmu loňský model\nJá dostala od maminky na "ježicha" náááádhernou látku na plesové šaty .\nUž je mám nastřižené, ale nevím, jestli to do 28.1. stihnu , budu si muset přes víkend máknout.\nAle také mám zkušenost, že se na plese objevily i rifle, svetr ... to pak zkazí náladu ...\nŤapina: taky jsem do tanečních chodila a bavilo mě to, ačkoli jsem dřevo dubové a vidět mě na parketu muselo být buď k smíchu nebo k pláči podle založení pozorovatele. Ovšem s těmi partnery to bylo podobné, netančili buď vůbec nebo z donucení, takže dnes neumím nic, a plesy pomalu nevím, co to je. Škoda.\nJá se chystám na maturiťák své starší dcery (17.3.) a potřebuji pro ni šaty. Nevíte děvčata o nějakém slušném (cenově dostupném)krámku v Praze?\nV našem městě-Blansko,začala minulý týden plesová sezona.Vždy ji zahajuje myslivecký ples,bývá narváno..letos prý slabých 200lidí.Tento týden je policejní a situace je prý stejná.Omladina chodit nebude a navíc to pěkně leze do peněz.Když vezmu lístek pro 2osoby,nějaké pití,tombola...1000Kč žádná láce..\nprávě se mi šijí nové šatičky...budeme plesat 21.1.!\nPlesy nesnáším. Taky nesnáším plesové šaty. Minule mě můj drahý na ples vytáhnul, sál k prasknutí, tančit se nedalo, protože do nás stále někdo narážel. Tak se manžel rozhodl, že musí vběhnout na parket hned po nějaké pauze, kdy tam ještě nikdo nebude, ale bohužel mě o tom neinformoval předem a najednou se mnou škubnul a chtěl se vřítit doprostřed sálu, jenže mu podjely nohy, mě švihnul mezi židle a rozsekl mi tím obočí. Od té doby s ním netančím.\nDo tanečních jsem chodila a bavilo mě to, jenomže pak jsem neměla štěstí na tanečně založené partnery (a dodneška nemám ) a dneska už si z tanečních nic nepamatuju, takže ani nevím, že nějaká plesová sezóna je. Škoda\nTaft je jako hodně tuhé hedvábí, ano, šila z něj babička, hodně šila, byť amatérsky.\nNyotaimori: to druh látky,hodně se z něho šilo v dřívějších dobách.Jsi asi hodně mladá,já stará nejsem,ale dost pamatuji


Lodníci na tlapkách. | Brabouk\nBlog.cz\t> Brabouk\t> Archiv\t> Září 2013\t> Lodníci na tlapkách.\nLodníci na tlapkách.\n9. září 2013 v 18:28\t| Brabouk.\t| Vzpomínky lodního kapitána.\n"Ahoj Luboši, jdeš na jedno zrzaví", povídá starej Čunky místo pozdravu, když se dědci potkali, na hlavách staré odrbané šífácké čepice, bez kterých by nedali ani ránu. "To víš, žízeň veliká a taky tam budou chlapi, tak si taky chci trochu pokecat. To víš u nás doma je to samá ženská a jak člověk otevře hubu, hned začnou repetit a tak radši mlčím a pokecat si chodím do Ouplavu". "Víš že u nás je to némlich to samý, tak to já se k tobě přidám. Budou tam nějaký kluci"? "Ále, to víš, že jo. Je přeci středa a omladina tam chodí většinou až s večerem, odpoledne je pro dědky jako jsme my". Tak srovnali krok a za chvíli už vcházeli do Ouplavu. Bylo nedlouho po poledni a kromě několika starých dědků u jednoho stolu, byl lokál prázdný. Pozdravili se s kluky, kteří už nosili sedm křížků na svých zádech a zasedli mezi kamarády. Po pár uvítacích větách se zábava zase rozjela.\nStarej John Stehno, ukecanej jako vždycky vedl slovo. "To vám bylo teprve dva roky po válce, všechno bylo na lístky a všeho bylo málo. Napakovali jsme se Seržantem na staré Ústí, kde se sešla dobrá parta. My dva lodníci, druhej kormidelník a čtyři topiči jsme byli všechno kluci před vojnou a pořád hladoví. Když jsme prožrali celej příděl co byl na lístky, zachraňovali nás kostky hrachových polívek, které se dali sehnat bez lístků. Pamatujete se na ně"? Dědci pokývali hlavou,že jo, že pamatují. A John pokračoval.\n"Dědci, kapitán, kormidelník a mistr strojník se na to už někdy nemohli koukat a sem tam něco nám taky šoupli. Ale to bylo jako když plivneš do moře. Pořád jsme koukali kde co sežrat. Nejvíc kluci topiči, věčně hladoví a cháska nezvedená. Však to taky bylo lopat uhlí co museli naládovat do kotlů. A tak se mezi nimi zrodil nápad, no nápad, došlo k tomu spíš náhodou. Zastavili jsme na nákup a jen jsme vyhodili lávku kde se vzal, tu se vzal pes jako tele, který se rozhodl, že nás nepustí na břeh. Čas utíkal, kapitán nadával, tak Venca drapnul handšpégu a jednu psovy ubalil mezi voči. Pes kviknul, lehnul a bylo po něm. "Hoďte ho do Labe, ať z toho není malér", zavelel kapitán. "Né do Labe né", zakvílel topič Lojza, "hodíme ho do zadní kotelny, dyť je na něm nejmíň dvacet kilo masa". Drapli psa za kožich a šup s ním do zadní kotelny. Kapitán zakroutil hlavou, odplivl si a šel na nákup.\nZato Lojza, ten pověřil svým nákupem kamarády a zůstal na parníku. Než se posádka za dvě hodiny sešla k další plavbě, už viselo naporcované maso na hácích, pod větracími mřížemi zadní kotelny. No a druhý den, měla celá posádka hody, jen kapitán ani neochutnal.\nOd té doby chodili topiči na nákup se šlupkami od salámu po kapsách a někdy, ne pokaždé, to druhý den po nákupu vonělo v příďových kajutách pečeným masem.\nAž jednou, přilákána vůní, přiťapkala na palubu za Vencou čubička, jako za groš kudla. "Kluci, tu musíme nejdřív vykrmit", rozhodl Lojzík. Vykrmovali, vykrmovali a než se nadáli, byla Zrzavá miláček celé posádky, každý ji sem, tam hodil nějaký mlsek. Jo, dali ji troubové, topiči jméno Zrzavá, protože neznali starou vesnickou moudrost, že pojmenované zvíře nezabíjíme a když už ho zabít musíme, nejíme ho.\nZrzavá potvrdila starou zkušenost všech pejskařů, že naši pejskové nejen,že rozumí tomu co říkáme, ale oni rozumí i tomu, co si myslíme. Tak asi po čtvrt roce, Zrzavá, to už byla pěkně zakulacená, začala chodit s topiči na nákup. Ale jen co přešli lávku se od nich odpoutala a odpelášila. Věděla už, že parník na nákupu déle než dvě hodiny nestojí a vždycky se stihla včas vrátit, s nějakým psem v závěsu. Každý ten chudák, než se rozkoukal, už byl ve psím nebi. Zrzavá nás přesvědčila, že pověra, že pes nežere psí maso, je jenom blud. Když bylo pěkně propečené, pochutnávala si na něm jako každý z nás.\nAsi po roce jsme o ni hloupou náhodou přišli. Vyrazili jsme v Schönebecku na nákup a ještě jsme se ani pořádně nerozešli, ale Zrzavá už odpelášila. Vtom přifrčelo auto z Magdeburgu a inspektor Vocílka nás hnal zpátky na parník. "V Áknu nasedla samotíž a voda padá, odvěste vlek a hned tam jeďte, snad se vám podaří, ji ještě strhnout a přišlepovat ji do Magdeburgu. Pak se vrátíte k vleku a po nákupu, budete pokračovat v cestě".\nMarně jsme volali "Zrzavá, Zrzavá", byla pryč, neslyšela nás. Když jsme se druhý den odpoledne vrátili k vleku, tak nám posádka prvního člunu vyprávěla, jak nás Zrzavá až do večera hledala, k nim na člun, ji však nenalákali. Když se začalo šeřit, odpelášila pryč. Ani jsme si pořádně nenakoupili. Lítali jsme po Schönebecku a pořád volali "Zrzavá, Zrzavá", ale co naplat, kdo ví kde ji byl konec. Kdopak může vědět, kdo se ji ujal, ale už jistě nikdy neměla deset pánů, kteří ji všichni rozmazlovali a házeli ji mlsky.\nVidíte to, už je to šedesát let pryč a já tu Zrzavou, vidím před sebou jako živou, jako by se ztratila teprve včera a pořád mě to mrzí a štve, že jsme ji tak zklamali a ujeli jsme ji. Chudák malá, nemohla vědět, že jsme museli, že to jinak nešlo. Snad by jsme se pokusili tu hodinku počkat, ale inspektor Vocílka stál na břehu a tak se nedalo nic dělat.\nAle to všechno ten pejsek nemohl vědět a řeknu vám, i když jsem tenkrát byl jen lodník a o ničem jsem nerozhodoval, výčitky svědomí mně hryžou dodnes a pokaždé když si na Zrzavou vzpomenu ji v duchu poprosím za odpuštění. Nedlouho po ztrátě Zrzavé jsme staré Ústí vezli v Děčíně do šrotu. Ústí houkalo na obě píšťaly, a všechny parníky, co jich stálo u nábřeží mu na tu poslední cestu odpovídaly. Posádka se rozběhla na jiné parníky, Seržant a já jsme přepakovali na Duchcov, ale to už by bylo jiné povídání.\n"Když už jsme u těch lodníků na tlapkách, taky na jednoho vzpomínám", ujal se slova Luboš, upil piva a pokračoval. "To jsem právě začínal jezdit jako kapitán, snad druhou nebo třetí cestu, jsem přivezl do Hamburgu náklad železa. Vykládalo se to v Indiahafenu u Afrikakai, do šupny, do šest a padesátky. Když jsem si po skončení vykládky došel do kanceláře pro papíry, cestou zpátky na loď, se ke mně přidalo kotě, no kotě, po čase jsme zjistili, že je to spíš zakrnělej kocourek. Ale abych nepředbíhal. Jak víte, na hamburských šupnách jsou služební kočky, a noční hlídači pro ně dokonce fasují mlíčko a krmení, protože tyhle služební kočky chytají myši i krysy, ale nežerou je. Pěkně je přinesou před nočního hlídače, už zakousnuté a nechají se pochválit. Ve dne je na šupně nikdo ani neuvidí.\nNo a tenhle kocourek, byl nějaký odstrkánek, kterého staří kocouři a kočky nepustili k pořádnému žrádlu a proto asi zakrněl. Tak už toho jednoho dne měl plné zuby a přidal se k prvnímu cizinci, který se mu na šupně namanul a pustil se za ním do světa. Čirou náhodou, jsem byl ten cizinec já. Přišel za mnou na tři a sedmu a hned jsme si padli do oka. Naservíroval jsem mu, na jeden talířek trošku mlíka a na druhej zbytky od oběda a odpluli jsme i s kocourkem na Köhlbrand, do Neuhofu do nakládky. Naložili jsme něco přes čtyři sta tun sojového šrotu, jako ostatně skoro každou cestu a vyrazili na trať. Každý víte, že když se veze obilí, nebo šrot, vezou se i myši a potkani, které vám na loď nasypou i s nákladem. Však víte jaké možné, i nemožné, pasti jsme na ně líčili, v předem prohraném boji.\nKocourka jsem dál krmil, ale teprve třetí den, se ode mne nechal pohladit. Od té doby, začal chodit ve dne, spát do kormidelny. Oblíbil si místečko v rohu, na faulenci a tam celý den prospal. Když ho občas někdo pohladil, otevřel jedno oko a vystrčil drápy. Prostě neměl to rád, tak jsme si to časem odvykli. Začali jsme mu říkat Šupák, protože k nám přivandroval ze šupny. Byl to sice zakrslík a za celou tu dobu, co byl u nás nepovyrostl ani o píď. Jak jsem říkal, jako větší kotě, ale pracky, ty měl jako dítě ruku a drápy jako háky, za ty by se nemusel stydět ani velký kocour.\nSotva se smráklo, otevřel oči a odpochodoval ke dveřím. Ani mňoukat nemusel, vždycky byl někdo u kormidla, kdo ho pustil do služby. Celou noc procházel poctivě celé plavidlo a své úlovky nosil, na kryt, před kormidelnu. Někteří potkani, co tam mrtví leželi, byli skoro tak velcí, jako náš Šupák. Jak byl drobnej, neměli šanci se mu někam schovat. Neexistoval žádný prostor na lodi, který by teď už náš, kocourek nezkontroloval. Po kotevních řetězech, slezl i do kolizních prostorů, prostě celá loď byla pod kontrolou. Pastičky a pasti jsme uložili k ledu.\nJednou, už na podzim, kdy se smrákalo brzy a v jízdě se pokračovalo i za tmy, nám kocourek přišel ukázat svoje umění. Poznal, že se v kormidelně sešla celá posádka a tak na kryt před kormidelnu, přivlekl ještě živého potkana. Potkana pustil, zavřeštěl, to snad, abychom se všichni dívali. Potkan se pokusil utéct, Šupák po něm skočil, zubama ho rafnul za hřbet a vyhodil ho do vzduchu, postavil se na zadní, předníma nohama zasekl do potkana drápy a švihnul s ním o zem. Když to udělal třikrát, bylo po potkanovi. To všechno probíhalo tak rychle, že potkan neměl čas se bránit a Šupáka na oplátku kousnout. Když potkan zůstal ležet, ještě chvíli ho pozoroval, jestli to není finta a pak hrdě odkráčel a do kormidelny na nás, se ani neohlédl. Každé ráno jsem Šupáka pochválil, dostal mlíčko a něco k snědku, pak lodník smetl jeho lovecké trofeje na lopatu a hodil je do Labe.\nŠupák absolutně nesnášel, zůstat sám na lodi. Hned napoprvé když jsme šli nakupovat a loď měla zůstat na tu hodinku bez hlídky, vyšlapal si to přes lávku za mnou. Třikrát jsem ho odnesl zpět na loď a pak jsem to vzdal. Vzal jsem malou kabelu, která od té doby byla jenom pro kocoura, šoupnul jsem ho do ní a šli jsme. Šupák byl spokojený, sem a tam povystrčil hlavu, ale z kabely se nedral a většinou podřimoval. Jednou, za malé vody, to na lávku nebylo a tak jsme jeli na nákup lodičkou. Není lávka, nechám kocoura na lodi, řekl jsem si. No a ten moula, skočil z bortu do vody a připlaval za mnou. Myslel jsem, že mně trefí šlak. Kluci šli nakupovat, já lodičkou s kocourem zpátky na loď, mizeru vyfrotýrovat, šoupnout ho do kabely, a fofrem za ostatními nakoupit nějaký kus žvance.\nTak s námi jezdil dva roky. Pak jsme, na nějaký čas, přešli na jinou relaci. Několik cest za sebou, jsme po proudu, nakládali síran v Neratovicích a proti proudu, sůl do Neštěmic. Myši z lodě jako když sfoukneš. Kde se vzali, tu se vzali, byli pryč. Šupák z toho celej znervózněl a zesmutněl. I když mlíčka a žrádla bylo, co hrdlo ráčí, chyběl mu ten adrealin, z nočních lovů. Pochopil jsem to pozdě. V Magdeburgu, u kanceláře, jsem se postavil vedle jedenáctistovky s nákladem sojových bobů. No to víte, pro potkany prostřený stůl. Šupák neodolal a opustil nás. Lovecký pud ho zavolal.\nOd té doby začal trampovat z lodě na loď. Když na jedné lodi tu havěť vybil, přešel na jinou. Už se to o něm vědělo a všude ho rádi viděli a podstrojovali mu. Občas na nás při potkávání někdo zavolal: "Máme u nás, vašeho kocoura". Ale pak volání přestalo. Buď Šupák přepakoval na německou, či polskou loď a tam, pochopitelně, nevěděli kde byl původně doma a nebo se v Hamburgu vrátil na svou, či jinou šupnu, ke služebním kočkám, nadělal jim spoustu koťat a všem vyprávěl, jak to chodí v širém světě. Ale ať tak, či tak, dneska už ho hlava nebolí, jen já na něj pořád s láskou vzpomínám.\nSotva Luboš skončil, ujmul se slova mladý Hačunda. No mladý, jak se to vezme, taky už mu táhne na sedumdesátku. Ale všichni kolem stolu, si pamatují na starého Hačundu, takže jejich kamarád, zůstane mladým Hačundou až do smrti. Však taky, jak by jinak při vzpomínkách od sebe rozlišili, ty dvě rázovité postavy. Starej Hačunda byl kormidelník na tisícáku a mnozí z dědků, u něho jako plavčíci začínali. Byl to starej mrzout, prolezlý reumatismem a ve své době to byl plavčíků postrach.\nAle zachraňovala to jeho žena, říkali jí Ferbaska, protože byla prvorepublikové filmové divě moc podobná. Ferbaska byla ženská jako břitva, celá posádka ji poslouchala, i se starým Hačundou. Řeku i plavbu měla v malíku a co ta neznala, nestálo za to, se to učit. Bejt chlap, stal ba se z ní kapitán, na to tata. Ale v té době, to byla jen kormidelníkova paní a respektovaná máma posádky. Každou neděli lodníkům a plavčíkům navařila nějakou dobrotu, kterou by sami nesvedli. K nedělní snídani i buchty napekla.\nChlapi by za ní šli kraj světa a tak kvůli ní, rádi snášeli dědkovo hartusení. Však si také o ní a o dědkovi vyprávěli příhod, co za svá mladá léta nasbírali, nepočítaně. To bylo pořád dokola, "starej Hačunda řek a Ferbaska poručila a já jsem" a už to jelo. No uznejte, může v tomhle pádě být mladý Hačunda jen Hačunda. I kdepak, to by se to pletlo.\nTak tedy, mladý Hačunda povídá: "Víte, že i já rád vzpomínám na podobný příběh. To už jsem jezdil jako kapitán na sedum a sedmě a přijížděl jsem na jaře s nákladem plechů do Braunschveigu. To bylo ten rok co končila modernizace Mittellandkanálu a celé břehy průplavu kolem přístavu osadili larsenama. Jak na to divá zvěř nebyla zviklá, skočila do průplavu jako jiné roky, ale ouha, na druhém břehu se nedostala ven. To by jste nevěřili, co tam ten rok plavalo mrtvolek.\nUviděl jsem tam plavat lasičku kolčavu, ještě živou a zdálo se mi, že už mele z posledního. "Tak tebe holka, zachráním", řek jsem si. Vzal jsem háček, že ji podeberu a vytáhnu na kryt. No to jsem si pěkně naběh. Sotva se ji háček dotkl, vyběhla po něm, pak po moji ruce a přes rameno skočila mezi kryty a byla pryč. Ani jsem se nestačil leknout. Však ona si cestu na břeh najde říkal jsem si, když jsme se uvázali k hrázi.Když jsem se vrátil z přístavní kanceláře, nedalo mi to a trochu jsem ji začal hledat. Taky, že jsem ji našel.\nPod jednou podlážkou, pod lano, jsem zahlédl, dvě očička jako korálky a čumáček. Zdálo se mi, že se ani moc nebojí, ani se moc neschovávala. Nakrájel jsem do misky kousek masa, co mi zbyl od obědaa kousek od podlážky, jsem misku postavil. Do večera byla miska prázdná. No abych to zkrátil, žádný kamarádšofty s náma nevedla, ale misku vyjídala tři cesty, a myší na lodi ubylo, dá se říct, že nadobro zmizely. Dva měsíce s námi kolčava vydržela a pak najednou, už zůstávala miska nevyjedená. Možná, že to bylo jako s kocourkem Šupákem, "nejsou myši, není zábava, jde se o loď dál". Nebo příroda zavolala a ona odešla na břeh, založit rodinu. Kdopak ví, ale pořád jsem rád, že jsem ji tenkrát zachránil.\n"No já to vemu jenom zkrátka", chyt se slova Komodore, který měl před sebou v půl litru jen vodu z vodovodu, nic jiného mu felčaři nepovolili, dokonce i chlapi, se mu už kvůli tomu přestali pošklebovat."Ale bude to trošku z jiného soudku. Všichni víme, že při přepravách obilí, jsou na lodích naši největší nepřátelé potkani. Však taky Šupák a Lasice při jejich likvidaci zdatně pomáhali, jak jsme právě slyšeli. No vidíte a přes to jsme si na jedenáct šest set čtyřce jednoho prevíta docela oblíbili.\nNa člunech jsou s nimi potíže, nejen v nákladních prostorách, ale i v kajutách. U nás na motorácích, kde kajuty smrdí naftou ze strojovny, jsme od nich měli pokoj. Ale jeden vypasený macek, si dodal odvahy. Nastěhoval se, ne sice do kajut, ale někam do zadních navijáků. Co jsme se ho ze začátku nahledali. Chtěli jsme sním udělat krátký proces, ale marná sláva, byl na nás moc fikaný, nelapli jsme ho. Hřídel zadních navijáků je, jak víte, asi dvacet centimetrů za zadním okénkem společné kuchyně a vlastně, i jídelny a společenské místnosti.\nKdyž jsme se tam, po fajruntě už za tmy, na kus řeči sesedli, tak se ten prevít posadil na hřídeli a čučel na nás. Však víte v létě, to nešlo mít okna zavřená a tak jsme ho všelijak plašili, i pantofle po něm házeli ale málo platné, uhnul, na chvilinku zmizel a než jsme se nadáli, seděl tam znovu. No časem jsme si na něj zvykli. Dokonce jsme mu začali říkat Fousatej, a sem tam někdo položil na hřídel ohryzek, nebo jinou dobrotku. Došlo to už tak daleko, že když se někdo z posádky přiblížil k oknu, tak Fousatej neutekl, ale v poklidu odkráčel stranou a vrátil se, jen co nebezpečí pominulo.\nV klidu nás pozoroval, ba dalo by se říci,že nás přímo studoval. Dalo by se říci, že jsme si na sebe pomalu zvykli. Samozřejmě, proti jeho soukmenovcům, v nákladních prostorách, jsme bojovali dál. Ale Fousatej, už byl skoro kamarád. Léto, podzim i zimu, to s námi táhl, až na jaře náhle zmizel, nejspíš nějaká potkanice někde na vedlejší lodi, začala být zajímavější než ta divná společnost za oknem".\nVečer se už nachýlil, pouliční lampy už se rozsvítily, byl čas sedánek rozpustit a jít domů na večeři. A tak kluci, šedovlasí kamarádi, zaplatili a šli.\nÚstí a Duchcov, stranokolesové vlečné parníky, dva komíny, dva kotle, dvě kotelny, 500 a 800 koní, 10 lidí posádky.\nTisícák, člun o nosnosti 1000 tun, labská míra. Kanálák, člun o nosnosti 700 tun, kanálová míra.\nTři a sedma, MNL 7301-, motorová nákladní loď, nosnost 700 tun, výkon 300 kW.\nSedm a sedma, MNL 7701-, motorová nákladní loď, nosnost 700 tun, výkon 700 kW.\nJedenáctistovka, MNL 11601-, motorová nákladní loď, nosnost 1100 tun, výkon 600 kW.\nŠupna, rozlehlé, přízemní, námořní skladiště, kopírující přístavní molo v hamburských přístavech, vícepatrová námořní\nse v hamburských přístavech nazývají špejchary.


Nadčlověk Kalousek: jak hrál ministr poker • RESPEKT\nNadčlověk Kalousek: jak hrál ministr poker\n3. 8. 2010 | aktualizace 3. 8. 2010 12:23\nStaronový ministr financí Miroslav Kalousek se v pátečním rozhovoru pro Hospodářské noviny vyjádřil k prodeji státního podílu ve firmě ČEZ, který on sám na základě pověření vlády připravoval před třemi lety. Kalousek tehdy směl prodávat až sedm procent akcií ČEZ, prodal nakonec necelých pět procent. Stát získal 35 miliard korun.\nKalousek řekl: „Je to operace, kterou jsem provedl a tvrdím, že patří do učebnic. Poprvé v historii obehrál český stát profesionály z finančních trhů. Odhaduji, že jsem státu vyhrál 10 miliard korun. Protože tehdy jsem opravdu hrál poker. Vzal jsem na sebe plnou odpovědnost a v té hře zvítězil. S tím se mi bude skvěle umírat v domově důchodců. To je pro mě největší rozkoš, kterou jsem tady zažil.“\nTo je pozoruhodné prohlášení. Za prvé je samozřejmě nesmysl, že jeden hráč může „obehrát“ celý kapitálový trh i kdyby jen ten malý český. To si může myslet jen jedinec s poněkud vyvinutým egem a nebo člověk v jakémsi rauši, jehož podstatu raději nerozvádět.\nDruhý moment je závažnější. Kapitálový trh je místo, kde firmy poptávají potřebný kapitál a na kterém lidé investují a pokouší se zhodnotit své volné prostředky. Primárně tedy nejde o to, že na tomto trhu má někdo někoho obehrávat, na někoho vyzrát a někoho přechytračit (i když se to může stát). Pokud o kapitálovém trhu takto mluví ministr financí, nelze se potom divit, že se český kapitálový trh pořád nachází v jakémsi „postkupónovém limbu“ z hlediska likvidity i nových emisí. Pár hráčů si přehazuje vidlemi stále menší balíky akcií. Kdo by sem také chodil, když tu ministr financí hraje „poker“?\nStát v roce 2007 postupoval nestandardně. Během několika měsíců prodával za tržní ceny, ale mimo kursotvorný trh, relativně velké balíky akcií ČEZ. Kdyby totiž prodával přes hlavní trh, při nízké likviditě by musel pět procent akcií prodávat tři až pět let, aby si nezkazil cenu.\nStát se také rozhodl nejít metodou tzv. book building, tedy svého druhu aukce, kterou se běžně ve světě privatizují státní podíly v síťových odvětvích (nyní se tak například privatizují podíly v energetikách v Polsku). Jenže stát své akcie vůbec aktivně nenabízel, ale tiše je v příhodnou chvíli (když byla cena nahoře) prodával tomu, s kým byl předem domluven.\nA kdo byl na druhé straně? ČEZ, který byl tehdy překapitalizován a proto jeho vlastníci rozhodli o zpětném odkupu 10 procent vlastních akcií. Takže s kým hrál Kalousek poker? Koho obehrál? Představme si to tak, že na jedné straně hráčského stolu sedí Kalousek, který prodává státní podíl v ČEZ a na druhé straně stolu sedí také Kalousek, jako 70% akcionář ČEZ. Kalousek hraje poker sám se sebou a ještě si sám na obou stranách stolu kouká do karet. Aby mohl na jedné straně pro stát výhodně prodávat, musí na druhé straně ČEZ nakupovat vlastní akcie. V letošním Euru č.30 Kalousek dokonce přiznává, že věděl o koordinaci prodeje státního podílu se zpětným odkupem. O tom samozřejmě před lety mlčel.\nBylo to nakonec tak výhodné pro stát? ČEZ utratil za nákup vlastních akcií necelých 68 mld. Kč (průměrná cena 1160 Kč). Kdyby tyto peníze vyplatil na dividendách (to je druhý legální způsob jak odlehčit překapitalizované firmě), získal by stát minimálně 46 ale spíše až 50 mld. Kč (dividenda + příjem na dani z dividend). Z prodeje necelých 5% akcií získal stát 35 mld. Kč (1250,58 Kč za akcii). Pokud odkup vlastních akcií sloužil k podpoře prodeje státního podílu, rozdíl ve výnosu pro stát je značný. Dividenda ve výši 68 miliard korun by přinesla státu o 10 až 15 mld. Kč více (a ČEZ by utratil stejně). Ano – stát během celé operace zvýšil svůj podíl v ČEZ z 67% na necelých 70%, nicméně vlastní dnes menší počet akcií než původně. Za normálních okolností by snížení základního kapitálu mělo vést k růstu tržní kapitalizace, jenže tržní kapitalizace státního podílu v ČEZ klesla od doby odkupu z 500 miliard korun na dnešních 330 miliard korun. Tady už hrají skutečný „poker“ tržní síly, tedy posun v tzv. fundamentech: finanční a ekonomická krize, ceny energií apod., s kterými Kalousek – i kdyby byl nadčlověk - nic nezmůže.\nPřed třemi lety jsem se tázal, co by na tenhle nestandardní způsob prodeje státního podílu řekli regulátoři na nějakém vyspělém trhu? Dnes víme, že nic, protože by se to nikde na světě nemohlo stát. Obehrávat sám sebe – to lze pouze v zemi Franze Kafky a Jaroslava Haška. Do učebnic to patří, ale až se budou děti učit o Švejkovi.