Důvodem předložení sdělení, které je právně nezávazným aktem Unie, je skutečnost, že trh osobní dopravy na vyžádání prošel v posledních letech výraznými změnami, mj. v důsledku vzniku „jízd na zavolání“ (ride-hailing), tj. objednání jízdy na míru online, obvykle prostřednictvím aplikace pro chytré telefony a s okamžitým zahájením služby. Společnosti poskytující jízdu na zavolání propojují prostřednictvím internetových stránek a mobilních aplikací cestující s řidiči. Sdělení se nevztahuje na pravidla, jimiž se upravuje poskytování jízdy na zavolání jako takové, ani na sdílení automobilů, ale pouze na pravidla týkající se taxislužeb a služeb nájmu vozidla (PHV).\n„Jízda na zavolání“ se označuje také jako „zajištění jízdy“ (ride-sourcing). Sdělení používá pojem „sdílení jízdy“ (ride-sharing), aby nedošlo k záměně s činností řidiče, který vozí osoby do jím určeného místa (sdílené užívání automobilů osobami s podobným cílem cesty), to se označuje také jako „spolujízda“ (car-pooling). „Sdílení automobilů“ (car sharing) označuje krátkodobý pronájem automobilů.\nČlenské státy podle Komise čelí úkolu vypracovat politiky, které zohledňují nové způsoby provozu, nové obchodní modely a nové účastníky trhu v odvětví osobní dopravy na vyžádání. Potýkají se také s otázkami týkajícími se zaměstnaneckého statusu a sociálních práv řidičů, které vyvstaly s nástupem společností poskytujících jízdu na zavolání. Řešení všech těchto otázek má napomoci právě Sdělení Komise, které současně ponechává na jednotlivých členských státech konkrétní regulaci.\nKomise předeslala, že na úrovni Unie v této oblasti neexistují žádné zvláštní právní předpisy. Zatímco zákazníci nové služby obecně vítají, řidiči a provozovatelé taxislužeb se potýkají se zvýšenou konkurencí. Taxislužby se cítí znevýhodněny vzhledem ke konkurenčním výhodám, které mají služby PHV vzhledem k tomu, že nemusí dodržovat stejně přísná pravidla jako taxislužby. Služby PHV se oproti tomu cítí znevýhodněny pravidly, která považují za zastaralá a za pouhé překážky efektivního a udržitelného provozu.\nPrvní výzvou je podle sdělení otázka pracovních podmínek řidičů a zaměstnaneckého statusu osob pracujících prostřednictvím platforem, zejména řidičů PHV pracujících prostřednictvím aplikací pro jízdu na zavolání. Komise se proto bude pomocí další iniciativy EU snažit pracovní podmínky osob pracujících prostřednictvím platforem zlepšit, což má řešit návrh směrnice, který obsahuje opatření k zajištění toho, aby osoby pracující prostřednictvím platforem měly (nebo mohly získat) správné postavení v zaměstnání podle svého skutečného vztahu s platformou a aby získaly přístup k příslušným pracovním právům a právům na sociální ochranu, dále opatření k zajištění spravedlnosti, transparentnosti a odpovědnosti při algoritmickém řízení v kontextu práce prostřednictvím platforem, jakož i opatření ke zvýšení transparentnosti, sledovatelnosti a informovanosti o vývoji práce prostřednictvím platforem a ke zlepšení vymáhání platných pravidel pro všechny osoby pracující prostřednictvím platforem, včetně osob působících přeshraničně.\nSdělení dále zdůraznilo právní nejistotu, neboť členským státům se nepodařilo najít vhodný právní přístup k těmto novým subjektům a novým způsobům poskytování služeb, což odrazuje od podnikání a investic a mate občany. Další otázky pak souvisejí s využíváním veřejného prostoru, bezpečností silničního provozu, odpovědností, pojištěním, bezpečností cestujících a řidičů, jakož i s celkovou integrací různých služeb mobility do ucelené nabídky městské mobility.\nS ohledem na uvedené by podle Komise členské státy měly opětovně posoudit svá stávající pravidla pro místní trhy osobní dopravy na vyžádání, a stanovit regulační rámce, otevřené novým obchodním modelům a nabízející pracovní příležitosti, včetně těch, které mohou využívat flexibilní formy práce. Regulační rámce by měly umožnit, aby služby osobní dopravy na vyžádání byly dostupné všem bez diskriminace, tj. včetně osob bez chytrých telefonů, např. starších osob, negramotných osob, osob bez platební karty i osob se zdravotním postižením nebo sníženou schopností pohybu a orientace. Důležitá je také možnost včasné rezervace dopravy, aby si lidé v případě potřeby mohli předem zajistit jinou dopravu, pokud není osobní doprava na vyžádání v dané chvíli dostupná (např. naplánovaná cesta na letiště, do nemocnice apod.). Regulační rámce by měly rovněž usnadnit přeshraniční místní osobní dopravu na vyžádání mezi sousedními členskými státy.\nS ohledem na uvedené cíle Komise ve sdělení předložila následující doporučení, které uvádějí klíčové prvky regulace osobní dopravy na vyžádání.\nA - Doporučení týkající se přístupu k povolání\nPravidla týkající se přístupu k povolání řidičů taxislužeb (PHV a provozovatelů taxislužeb), jako je potřeba licence a podmínky pro její získání, musí splňovat kritéria odůvodněnosti.\nPožadavky na to, jak se stát řidičem služeb osobní dopravy na vyžádání, by měly být jednoduché a měly by zahrnovat jen to, co je nezbytné. Neměly by klást důraz na znalosti, které byly nezbytné v minulosti, aniž by byla posouzena jejich nezbytnost v současnosti, kdy existují rezervace a navigace podporované aplikacemi (např. rozsáhlé podrobné zeměpisné znalosti). Měly by být spíše přizpůsobeny tomu, co je potřeba v současnosti (např. obsluze aplikací pro správu tras). Tyto požadavky by měly zahrnovat jen to, co je nezbytné pro poskytování kvalitních a bezpečných služeb osobní dopravy, a neměly by být používány k omezování počtu dostupných kvalifikovaných řidičů.\n- Pro provozovatele\nPožadavky na provozovatele služeb osobní dopravy na vyžádání by měly být jednoduché a měly by zahrnovat jen to, co je nezbytné. Požadavky na kvalifikaci provozovatele se mohou týkat např. finanční způsobilosti, bezúhonnosti a dodržování daňových předpisů za předpokladu, že zahrnují jen to, co je nezbytně nutné. Požadavky týkající se velikosti vozového parku, počtu zaměstnanců, počtu licencí, které může provozovatel držet, kancelářských prostor nebo ustanovení, že držitelem licence k provozování taxislužby/PHV mohou být pouze fyzické (nikoli právnické) osoby, může být v této souvislosti složitější odůvodnit, a to vzhledem k požadavku sledování oprávněného cíle a dodržování zásad nezbytnosti a proporcionality.\n- Požadavky na vozidla\nVozový park osobní dopravy na vyžádání by měl být udržitelnější. Měl by zahrnovat více vozidel s nulovými emisemi; nové nebo obnovené licence na provozování taxislužeb a služeb PHV by např. měly být vázány na splnění emisních požadavků na vozidla, že by se zpřístupnily další licence pro vozidla s nulovými emisemi nebo že by se na tato vozidla a jejich dobíjecí nebo tankovací infrastrukturu poskytla finanční podpora. Požadavky na velikost vozidel používaných v osobní dopravě na vyžádání by měly zahrnovat pouze to, co zákazníci potřebují, např. zavazadlový prostor nebo dětské sedačky.\nB. Doporučení týkající se výkonu povolání\nPravidla, která je třeba dodržovat při poskytování služeb místní osobní dopravy na vyžádání, nemohou představovat omezení svobody usazování.\n- Zrušení přísného „pravidla návratu do garáže“\nPokud mají řidiči další objednávku, neměla by jim v pokračování jejich činnosti bránit povinnost vracet se mezi jízdami s jednotlivými klienty do svých provozních prostor. Pro čekací doby mezi objednávkami by města mohla např. vymezit více centrálních míst, kde by řidiči mohli čekat, aby byly co nejvíce omezeny jízdy bez cestujících, které představují neefektivní využití provozní doby vozidla a pracovní doby řidiče a mají negativní vliv na životní prostředí, protože přispívají k dopravním zácpám a produkci emisí.\n- Povolení přepravy cestujících během zpátečních jízd mimo licencované oblasti\nPravidla pro výkon povolání by měla zohlednit potřebu snížit počet jízd bez cestujících. Licence na taxislužby a služby PHV jsou vydávány pro určitou správní oblast. Nejčastějším příkladem jsou jízdy na letiště a z letišť, která se často nacházejí mimo větší metropolitní oblasti. To vede k jízdám bez cestujících, což se odráží na cenách a zvyšuje emise na cestujícího. Povolení přepravy cestujících při zpátečních cestách zpět do oblasti, pro kterou mají licenci, by pomohlo snížit počet kilometrů ujetých bez cestujících.\n- Zvýšení využití kapacity vozidel\nPro snížení počtu jízd se doporučuje „seskupování“ cestujících (passenger pooling). Týká se navzájem neznámých cestujících s podobným nástupním a cílovým místem, kteří sdílejí vyžádanou taxislužbu nebo službu PHV. Zvýšení využití kapacity (tj. zvýšení počtu přepravených osob na kilometr jízdy vozidla) by mohlo vést ke snížení počtu kilometrů ujetých vozidly taxi/PHV.\n- Další provozní podmínky pro řidiče\nMusí být vždy adekvátní a přiměřené sledovaným cílům\ni) Řidiči taxislužeb\nČlenské státy by měly opětovně posoudit pravidla pro řidiče s ohledem na jejich cíle, zejména při oddělování taxislužeb od služeb PHV, a možné důsledky. Příkladem pravidel týkajících se řidičů je povinnost pracovat jako řidič na plný úvazek. Pružné rozvržení pracovní doby, jako je zrušení a/nebo snížení počtu povinných dlouhých směn, nočních a víkendových směn, umožnění částečných úvazků atd., by mohly zvýšit atraktivitu povolání řidiče taxislužby, a to i pro osoby, které koordinují rodinu a práci, pokud by to bylo spojeno s odpovídající úrovní pracovní jistoty a předvídatelnosti.\nii) Řidiči služeb PHV\nŘidiči služeb PHV se potýkají s jinými problémy. Jedná se třeba o zákaz používání chytrých telefonů pro přijímání požadavků od zákazníků, což neumožňuje rezervaci služeb PHV na platformě pro jízdy na zavolání, a zavedení povinné čekací doby mezi rezervací PHV a zahájením služby. Obě pravidla zabraňují tomu, aby služba byla zahájena okamžitě po rezervaci, a znamenají komparativní znevýhodnění služeb PHV. Všechna taková pravidla musí být v souladu s kritérii v právní regulaci.\n- Další provozní podmínky pro provozovatele\nProvozní podmínky pro provozovatele musí být vždy adekvátní a přiměřené sledovaným cílům. Provozovatelé taxislužeb a PHV musí po svém založení splňovat pravidla týkající se organizace jejich činnosti, mezi něž patří: požadavek na minimální nebo maximální počet zaměstnanců, povinnost, že provozovatel musí sám pracovat jako řidič taxislužby, provozovatel může zaměstnávat pouze zaměstnance na plný úvazek, stanovení minimálního/maximálního počtu řidičů na každé vozidlo s licencí, stanovení minimální doby pronájmu za minimální sazbu nebo ustanovení, že odměna za přepravu je povolena až poté, co zákazník obdrží fakturu v místě svého bydliště. Provozní podmínky pro provozovatele PHV/taxislužeb musí být v souladu s právem EU, zejména se svobodou usazování.\nC - Doporučení týkající se propojení s veřejnou dopravou a aktivní mobilitou\nOsobní doprava na vyžádání, ať už se jedná o taxislužby, nebo služby PHV, by měla doplňovat veřejnou dopravu (např. metro, autobusy, tramvaje) i aktivní formy mobility (např. chůzi a jízdu na kole) a nestala se jen jejich náhražkou. V zájmu optimálního propojení by měla být součástí plánu udržitelné místní městské mobility vypracovaného v souladu s evropskými pokyny. Další postup by mohlo představovat přijetí opatření na posílení propojení s veřejnou dopravou, např. podpora řešení v rámci konceptu „Mobilita jako služba“, motivace cestujících a zkoumání možností spolupráce se společnostmi poskytujícími jízdy na zavolání. Poskytovatelé služeb by mohli být vyzváni, aby informovali zákazníky o dostupných alternativních možnostech aktivní mobility.\nPublikováno: 4. 5. 2022 | Počet zobrazení: 161 9


Apple spustil obchod Mac App Store - Grafika.cz - vše o počítačové grafice\nFujifilm připravil nové a inovativní modely kompaktních fotoaparátů – celkem 12 novinek; některé sice představují jen mírně odlišné varianty, avšak na druhou stranu zase nejde jen o různé barevné verze. Po premiéře na výstavě CES´11 budou na trh přicházet postupně od ledna do dubna 2011.\nNejprve vám nabízíme celkový, ale stručný přehled o všech novinkách, a časem si vybrané modely představíme podrobněji, včetně testů a recenzí.\nFujifilm FinePix F500EXR/F550EXR\nje stylový model s 15-násobným optickým zoomem. Fotoaparát mohou používat ti, kdo se chtějí fotografováním a při něm jen bavit, pořídit si snímky a video na památku, mít s sebou na cestu, dovolenou, školní, sportovní nebo kulturní akci hezký kompakt s univerzálním použitím.\nAle uspokojí i náročnější uživatele a nadšené amatéry, kteří ho mohou použít i k zábavní tvorbě. Má inovativní 16-megapixelový obrazový snímač CMOS EXR a umožňuje záznam údajů o zeměpisné poloze díky technologii GPS, což uvítá řada fotografů, kteří rádi cestují. A nechcete-li přístroj se zabudovanou jednotkou GPS, můžete namísto modelu 550 zakoupit 500, který ji nemá. Pravda, má také nižší rychlost souvislého snímání – maximem jsou 3 obr./s, kdežto F550EXR má až 8 obr./s v plném rozlišení.\nnový 16-megapixelový obrazový snímač CMOS EXR\nF550EXR umožňuje pořizovat i soubory RAW\npokročilé funkce proti rozmazání snímků: režim EXR Auto a CMOS Shift IS\n15× optický zoom s rozsahem 24–360 mm po přepočtu na kinofilm 135\nrychlý systém automatického zaostřování\ntřípalcový LCD s rozlišením 460 kpx a vylepšené uživatelské rozhraní\nmožnost výrazně rozšířit dynamický rozsah (až na 1 600 %)\nvysokorychlostní souvislé snímání á 8, resp. 3 obr./s v plném rozlišení\nstereofonní Full HD video s podporou formátu H.264 (MOV)\nnový režim EXR Auto, který nabízí 27 scén\nrežimy simulace filmů, režim Pohyblivé 360˚ panorama\nfunkce GPS (model F550EXR)\nFotoaparáty budou v prodeji od února, FinePix F550EXR v klasickém černém provedení a ve stříbřitě-šampaňském, F500EXR v černé, šampaňské, červené a bílé verzi.\nje výkonný a všestranně použitelný fotoaparát typu „bridge“ – spojující a kombinující prvky kompaktních fotoaparátů a zrcadlovek, kterými jsou inspirovány hlavně tvary, ale i koncepce některých ovládacích prvků. Je vybavený ultrazoomem s extrémním rozsahem volně nastavitelných ohniskových vzdáleností – nabízí až 30-násobné optické přiblížení. Také tento fotoaparát je vybaven senzorem CMOS EXR, je ale mnohem výkonnější, a to díky novému elektronickému obvodu s Triple Core EXR Processor. Umožňuje pořizovat ozvučené Full HD video, je velice dobře vybaven režimy, programy a funkcemi a má velký výklopný displej.\nnově vyvinutý 16-megapixelový senzor CMOS EXR a Triple Core EXR Processor\nobjektiv Fujinon s 30-násobným optickým zoomem s rozsahem 24–720 mm (ekv. kinofilmu)\nfunkce snižující nebezpečí rozmazání snímků včetně optické stabilizace obrazu\nmožnost pořizovat data ve formátu RAW a Full HD video ve formátu H.264 (MOV)\nvysokorychlostní souvislé fotografování rychlostí až 8 snímků za sekundu při plném rozlišení\nvysokorychlostní video až á 320 snímků za sekundu při rozlišení sníženém na 320 × 112 px\nřada režimů a funkcí: EXR Auto s nabídkou 27 scén, možnost zvýšit dynamický rozsah až na 1 600 %, režim simulující film, 360° panorama, Photobook Assist\nvýklopný blesk + aktivní sáňky pro připojení externích zábleskových jednotek\nvysoce kontrastní LCD s úhlopříčkou 3 palce (7,6 cm) a rozlišením 460 kpx\njako zdroj energie slouží čtyři tužkové napájecí články nebo akumulátory (AA)\nFujifilm FinePix HS20 má být v prodeji od dubna 2011.\nFinePix S4000, S3300 a S2950\nTrojice výkonově a výbavou odstupňovaných, univerzálně použitelných kompaktů s ultrazoomy. S4000 má 30-násobné optické přiblížení (objektiv Fujinon má po přepočtu na 35mm formát rozsah 24–720 mm), S3300 26× (ekv. 24–624 mm) a S2950 18× (ekv. 28–504 mm). Používají 14-megapixelový obrazový snímač CCD, který je součástí systému stabilizace obrazu (typ CCD-Shift), a napevno zabudovanou 7,6cm (3“) LCD obrazovku. Umožňují nahrávat HD video (720 p) a nabízejí řadu praktických funkcí, režimů a programů, včetně možnosti ručně nastavit parametry expozice, ale také režim autofokusu pro sledování objektů v pohybu nebo režim Panorama.\nFinePix S4000, S3300 a S2950 – základní údaje:\nobrazový snímač CCD s efektivním rozlišením 14 Mpx\npři snížení rozlišení obrazu na 3 Mpx je dostupná hodnota citlivosti ISO 6400\nduální stabilizace obrazu: CCD-Shift + využití vysoké citlivosti ISO\nmožnost natáčet HD video (720 p) + připojení miniHDMI\nautomatické rozpoznání scény SR Aauto, ale i plně ruční ovládání\nřada režimů a funkcí, např. AF Tracking, 360° panorama nebo asistenční program pro tvorbu fotoknih\nelektronický hledáček má LCD panýlek s rozlišením 200 kpx, LCD panel úhlopříčku 7,6 cm (3 palce) s tím, že u modelu S4000 má rozlišení 460 kpx, kdežto S3300 a S2950 „jen“ 230 kpx\nNejlevnější model, FinePix S2950, je v prodeji od ledna, modely S4000 a S3300 mají být k dostání od března 2011.\nFujifilm FinePix T300/T200\nDvojice „bratrských“, univerzálně použitelných ultrakompaktů s ultrazoomem – s 10-násobným optickým přiblížením, ve zcela nové modelové řadě T. Hlavní rozdíl mezi těmito dvěma modely je velikost LCD panelu: T200 má displej s úhlopříčkou 6,9 cm (2,7 palce) a s rozlišením 230 kpx, kdežto T300 s délkou úhlopříčky 7,6 cm (3 palce) při stejném rozlišení, tedy 230 tisíc obrazových bodů. Oba kompakty umožňují natáčet HD video a nabízejí řadu praktických a hravých funkcí.\nobrazový senzor CCD má rozlišení 14 Mpx a je součástí systému stabilizace obrazu (CCD-Shift)\nobjektiv Fujinon je 10-násobný optický zoom s rozsahem ohniskových vzdáleností 28–280 mm (po přepočtu na 35mm formát)\nřada režimů a funkcí: HD video (720p), Face Recognition a vyhledávač snímků, 360° panorama nebo asistenční program pro tvorbu fotoknih\nOba modely budou v prodeji od března a oba ve dvou barevných variantách – černé a grafitové.\nDrobný, ale robustní a odolný kompakt „na ven“ – pro příznivce adrenalinových sportů a vyznavače aktivního životního stylu. Je vodotěsný do hloubky pěti metrů, což je více než dost pro rekreační potápění, utěsněný proti vnikání prachu, nárazuvzdorný při pádu z výšky až 1,5 m a mrazu vzdoruje až do minus 10 stupňů Celsia. Kromě velké odolnosti umožňuje také záznam údajů o zeměpisné poloze díky zabudovanému modulu GPS – prostě ideální na cesty.\nobrazový snímač CCD s rozlišením 14,2 milionu pixelů, který je součástí systému stabilizace obrazu (CCD-Shift)\nkompaktní objektiv Fujinon periskopového typu s 5× optickým zoomem s rozsahem ohniskových vzdáleností od 28 do 140 mm (ekvivalent kinofilmového formátu)\nnabízí řadu funkcí, např. HD video (720 p), nový režim EXR Auto s 27 scénami, režim Panorama a GPS funkce\nLCD panel má úhlopříčku 6,9 cm (2,7 palce) a rozlišení 230 kpx\nFinePix XP30 má být v prodeji od února v pěti atraktivních barevných variantách: černé, stříbřité, oranžové, modré a bílé.\nPlochý stylový elegán s posuvným čelním krytem a s příjemným, intuitivním ovládáním pomocí dotykového displeje, který umožňuje snadný přístup na webové stránky typu YouTube.\nobrazový snímač CCD s rozlišením 14,2 milionu pixelů\nnabízí řadu funkcí, např. HD video (720 p), automatické rozpoznání scény SR Auto, AF tracking, režim Panorama a snadné nahrávání souborů na webové stránky jako YouTube nebo Facebook\ndotykový LCD panel má délku úhlopříčky 7,6 cm (3 palce) a umožňuje využít funkci Touch-and-shoot\nFinePix Z90 bude v prodeji od února 2011 v pěti barevných verzích: černé, stříbřité, růžové, modré a fialové.\nFujifilm FinePix JX300 a JX400\nTyto stylové kompakty výrobce směřuje na široký okruh spotřebitelů, kteří je mohou snadno a jednoduše používat kdykoli a kdekoli si budou přát. Vyšší model, JX400, je vybaven snímačem s rozlišením 16 Mpx a JX300 má senzor 14-megapixelový, oba tedy umožňují pořizovat podklady pro tisk fotografií velkého formátu, anebo s minimálním omezením pracovat s výřezy.\noba mají CCD snímače, JX300 s rozlišením 14 megapixelů, JX400 16 megapixelů objektiv Fujinon s 5× optickým zoomem odpovídajícím rozsahu od 28 do 140 mm u kinofilmu\nnabízené funkce: např. HD video (720 p), automatické rozpoznání scény SR Auto, AF tracking, inteligentní blesk, režim Panorama, asistenční program pro tvorbu fotoknih a snadné nahrávání souborů na webové stránky\nvyšší model JX400 nabízí navíc funkci Rozpoznávání tváří\nLCD panel má délku úhlopříčky 6,9 cm (2,7 palce)\nFinePix JX300 bude v prodeji od února v černém, stříbřitém a růžovém provedení, FinePix JX400 od dubna a také ve třech barvách s tím, že namísto růžové bude nabízen v červené verzi.


Úvodní stránka Pánské šperky\nV kategorii pánských šperků si jistě vyberete ze široké nabídky určené jen pro muže. Masivní pánské stříbrné nebo zlaté řetízky budou krásným dárkem i pro ty náročnější pány. Naleznete zde i pánské zlaté prsteny, manžetové knoflíky či kravatové spony. Velké oblibě se těší také přívěšky měsiční znamení. Šperky již dávno nejsou jen výsadou žen. Nakupte nad 1000 Kč a poštovné vám uhradíme.\nHladký lesklý stříbrný křížek\nJednoduchý stříbrný řetízek Anker\nPancr stříbrný řetízek\nStříbrný křížek vybrušovaný\nStříbrný křížek s jemnou rytinou\nStříbrný přívěs trumpeta\nRyby stříbrný přívěs\nPanna stříbrný přívěs\nStříbrný přívěs znamení lva\nPřívěsek kozoroha stříbro\nJednoduchý křížek celostříbrný\nJednoduchý hladký stříbrný křížek\nJemný stříbrný řetízek pancr\nPřívěsek stříbrný houslový klíč


O kamenech - Šperky Sypo - zlaté a stříbrné šperky - perly\nKubická zirkonie (zirkon)\nKubická zirkonie (ZrO2) je uměle vytvořený kámen v angličtině nazývaný Cubic zirconia (často používaná zkratka CZ). Bývá pro zjednodušení označována jako zirkon, což je sice chyba, protože zirkon je přírodní kámen (ZrSiO4), ale tento kámen se ve šperkařství téměř nepoužívá, proto jsme se i my v popisech produktů rozhodli pro toto jednodušší pojmenování.\nChemické složení: ZrO2\nTvrdost (ºMohs): 8,5\nHustota: 5,6 - 6\nIndex lomu: 2.15–2.18\nDisperze (C-F): 0.058–0.066\nStabilizace krystalické soustavy : Y nebo Ca\nBarva: Ce – žlutá, oranžová, červená\nNd, Co, Mn – fialová\nCr, Tm, V – zelená\nEr, Eu, Ho – růžová\nTi, Cu, Fe, Ni, Pr – zlatohnědá\nKubická zirkonie byla vyvinuta jako náhražka diamantu v sedmdesátých letech 20. století Lebeděvově fyzikálním institutu v Moskvě za použití speciální tavné metody. Objev byl publikován v roce 1973 a o tři roky později byla kubická zirkonie uvedena na trh šperkových kamenů. Obliba tohoto syntetického kamene prudce vzrůstala pro velmi dobrou disperzi světla, relativně vysoký index lomu a zejména pro nízkou cenu. Nejoblíbenější stále zůstává čirá bezbarvá varianta, ale přidáním oxidů různých kovů (viz. Barva) lze získat širokou škálu barev.\nAmetyst je fialová odrůda krystalovaného křemene. Sytost barvy se může lišit od světle fialové až po sytou tmavě fialovou a velmi záleží na lokalitě naleziště. Největším producentem ametystů je v současné době Zambie, která vyváží až 1000 tun ročně. Dalšími velkými exportéry jsou například Brazílie a Uruguay.\nChemické složení : SiO2\nTvrdost (ºMohs): 7\nHustota: 2.65 - 2.66\nVe špercích můžeme nalézt i tak zvané rekonstruované ametysty, které vynikají rozdrcením a přetavením ametystů, které již nelze použít pro broušení. Další možnost výroby ametystů je například ozařování čirého křemene obohaceného železitými sloučeninami rentgenovým paprskem nebo hydrotermální syntéza (krystalizace z roztoku s obsahem vody). Tímto postupem vzniká syntetický ametyst. Laboratorně vyrobený ametyst a jiné syntetické odrůdy křemene se do klenotnictví dostaly díky svému využití v průmyslu. První hydrotermálně vyrobený křemen byl poprvé laboratorně vytvořený již v 90. letech 19. století.\nRůženín je průsvitná až průhledná odrůda křemene s růžovou barvou. Obvykle netvoří krystaly, vyskytuje v podobě masivních agregátů. Růžové zbarvení dotváří stopy manganu. Průhledný materiál je vzácný. Růženín je obvykle zakalený nebo popraskaný, zčásti proto, že je křehký. Uzavřeniny rutilu v růženínu mohou vytvořit asterický efekt.\nIndex lomu: 1.54 - 1.55\nRůženín se vyskytuje v pegmatitech, hrubozrnných magmatických horninách. Nejlepší růženíny se těží na Madagaskaru, větší množství však produkuje Brazílie. Další naleziště jsou ve Skotsku, zemích bývalého Sovětského svazu, Coloradu (USA) a Španělsku.\nAvanturin je forma křemene, která se vyznačuje průsvitností a přítomností šupinek nerostných uzavřenin (inkluzí), které způsobují třpytivě lesklý vzhled, zvaný avanturescence. Nejčastější barevnou formou je zelená, ale může byt i oranžový, hnědý, žlutý nebo šedý.\nTvrdost (ºMohs): 6,5\nHustota: 2.63 - 2.65\nZelené a modrozelené avanturiny pochází většinou z Indie (zejména z okolí Mysore a Madrasu), kde se jeho zpracováním zabývá mnoho řemeslníků. Většina materiálu je zpracována do formy korálků a figurek a jen menší množství je zasazeno do šperků.\nTopaz je kosočtverečný minerál se zvýšeným obsahem hliníku (Al) a fluoru (F) nacházející se v kyselých magmatitech jako granit a ryolit. Nazván podle ostrova Topasos v Rudém moři, kde byl poprvé objeven. Vyskytuje se jako horninotvorný minerál v cínonosných žulách a na křemenných žilách v jejich okolí, v žulových pegmatitech, méně často i jinde. Odolný proti zvětrávání, valounky je možné najít v náplavech. Tvoří dokonale omezené krystaly a jejich drúzy. Krystaly jsou velmi bohaté na tvary a bývají více či méně sloupcovité, vertikálně rýhované.\nChemické složení: Al2SiO4.(F,OH)2\nTvrdost (ºMohs): 8\nIndex lomu: 1.610 - 1.638\nTopazy mohou mít mnoho barev od bezbarvých přes modré, žluté, červené, růžové, hnědé až několika barevné. Nalézají se téměř na všech kontinentech. V České republice je hned několik nalezišť- Cínovec, Krupka, Horní Slavkov, Písek, Rožná. Modré topazy vysoké kvality pocházejí z naleziště Murzinka na Uralu a ze Sibiře.\nMalachit je neprůhledný minerál měďných ložisek sytě zelené barvy. Jeho název pochází z řeckého slova „malache“ označující sléz a sytě zelenou barvu. Nejčastěji se vyskytuje v podobě práškovitých, zemitých, vrstevnatých, ledvinitých a krápníkovitých agregátů. Příležitostně také ve formě malých sloupcovitých a jehlicovitých krystalů. Vzniká přeměnou sulfidů mědi, např. chalkopyrit.\nTvrdost (ºMohs): 3,5-4\nMalachit byl používán jako minerální pigment v zelených barvách od starověku. Už ve starém Egyptě z něj vyřezávali kameje, amulety a jiné ozdobné předměty. Znali ho i staří Řekové a Římané. Drcený se používal jako barvivo v malířství, nebo jako líčidlo. Nacházen byl na většině mědnatých ložisek, dříve byl nazýván jako skalní zeleň. Mezi naleziště v Česku patří Příbram, Podkrkonoší, Měděnec a vrch Mědník. Ve světě je to pak Rusko (Ural), Demokratická republika Kongo, Namibie, Mexiko, Wales a USA (Arizona)\nLapis lazuli je hornina, obvykle vyskytuje jako složenina z modrého lazuritu, dále z kalcitu, sodalitu, pyritu, augitu a dalších příměsí. Lapis znamená latinsky kámen a slovo lazuli pochází z perského lāžavard, což je jméno místa, kde se tento kámen již ve starověku těžil. Lapis lazuli, známý též jako lazurit, je ve šperkařství velmi oblíbený tmavě modrý kámen. Nejkvalitnější lapis lazuli je tmavě modrý s drobnými zlatavými skvrnkami tvořenými pyritem. Ve 14. století se začal lapis dovážet do Evropy a vyráběl se z něj jeden z nejvzácnějších malířských pigmentů ultramarine neboli pařížská modř.\nChemické složení: (Na,Ca)8[(S,Cl,SO4,OH)2|(Al6Si6O24)\nTvrdost (ºMohs): 5-5,5\nHustota: 2.4 - 2.5\nNejvětším zdrojem lapisu lazuli jsou v současné době doly na severovýchodě Afghánistánu. Další velké naleziště je u jezera Bajkal v Rusku a v chilských Andách. Menší naleziště jsou v Itálii, Mongolsku, USA a Kanadě.


Pathrose | Obľúbené - Filmy | ČSFD.sk\n9 fanúšikov / 7 bodov\nPosledné prihlásenie 22.01.2022 8:09\nPodle mého názoru jeden z nejlepších filmů jaký byl kdy natočen. Po výbornem Batman Začíná jsem čekal jaké bude pokračování, protože ve většině případů je vždy druhý díl horší než první. Nolanovi jsem ale věřil, že mě nezklame už díky tomu, že jsem viděl nějakou jeho předchozí tvorbu (Memento, Dokonalý trik). A nezklamal! Temný rytíř absolutně překonává nasazenou laťku prvního dílu a stal se zatím nejlepším Batmanem jaký byl kdy natočen. Neuvěřitelně zahraný Joker v podání vynikajícího Heatha Ledgera jenž se zařadil na špičku žebříčku filmových padouchů. Výborný scénář bratrů Nolanových a vynikající režie Christophera Nolana dělá z tohoto filmu jedinečný zážitek. Celý film je Joker o krok před vámi a vy si nemůžete být ničím jistí, právě nepředvídatelnost dalšího kroku Jokera dělá tento film tím čím je. Neuvěřitelná mimika Heatha Ledgera, který je za hrozivě napatlaným make-upem poznat jen málokdy je impozantní. EDIT: Po The Dark Knight Rises je jasné, že zůstane nepřekonán.\nGeniální! Film díky kterému se Nolan nadobro zařadil na místo jednoho z nejoriginálnějších a nejlepších režisérů v Hollywoodu. Inception vás pohltí. Nolanova fantazie nezná mezí, vynikající režie spolu s originálním scénářem a velmi dobře vybranými herci nemohla skončit jinak než jeden z nejkrásnějších zážitků co se týče filmového plátna... A opět vás Nolan na konci nechá přemýšlet, co že jste to vlastně viděli a jak to teda bylo. PS: a soundtrack? To je jen další dílek do této geniální skládačky. Všechna čest Hans Zimmerovi, protože to je něco neuvěřitelnýho ta hudba... och ta hudba...\nScorsese i po všech těch letech dokáže pořádně překvapit. Vlk je jedna velká jízda prošpikovaná humorem, prachama, drogama, chlastem, podváděním, nadávkama, děvkama, sexem a vším ostatním, co se ukrývá za kostěnými obroučky a upravenými obleky pánů z Wall Street. Requiem za kapitalismus. Nevzpomínám si, kdy jsem se u filmu tolik bavil. Ani komedie mě nedokáže tak rozesmát. Jonah Hill je skvělej, ale všechno na sebe opět strhává Leonardo a jen potvrzuje, že je vyjímečným hercem. Jeho výkon, kterému nasazuje korunu boží taneček a 'mozková obrna', by si po Zlatém Glóbu zasloužil i zlatou sošku.\nDalší bomba z dílny Martina Scorseseho a v hlavní roli opět Leonardo DiCaprio, který opět předvádí výborný herecký výkon. Skvěle zvládnutý psychologický thriller s velmi ponurou atmosférou v 50. letech. Čekal jsem drama, ale dostal jsem nervydrásající thriller s absolutně odzbroujícím koncem. Opět jeden z filmů, který musíte vidět víckrát, abyste si vše ujasnili. Scorsese nám naservíroval opět výbornou režii s kvalitním příběhem. Ben Kingsley v roli ředitele byl také skvělý, ale kdo mě dostal asi nejvíc a můžu říct, že jsem z ní měl husí kůži byla Michelle Williams.\nPonurá atmosféra, která se s vámi táhne celý film. Vynikající herecké výkony Brada Pitta a Kevina Spaceyho. K tomu připočtěte vynikající scénář a režii Davida Finchera a máte unikátní snímek Se7en, který je jedním z nejlepším výtvorů kinematografie.\nJeden z největších skvostů kinematografie. Vynikající Travolta, Jackson a Willis. Na tohle bych se mohl koukat stále.\nMám takový pocit, že pouze Nolanovy filmy podléhají tak brutální kritice diváků vůči každému záběru, každé scéně, každé nelogičnosti (ty se samozřejmě vyskytují i v jiných filmech a to mnohdy v mnohem větší míře, ale není to Nolan, není cool to hejtovat - tohle v žádném případě nemá být argument na obhajobu nelogičností v Nolanových filmech, pouze konstatuji fakt - zvláště ve sci-fi filmech si musí scénáristé čas od času pomoct a trochu pravidla nášeho /světa/ ohnout), které se propírají do sebemenšího detailu dokud dotyčným nezpůsobí mozkovou mrtvici. Ale, tuším, že tohle už bude úděl jednoho z nejoriginálnějších režisérů a scénáristů v Hollywoodu. Interstellar je jedním slovem monumentální! Nolan se opět vydal za hranici našich představ na místo, kam se dosud žádný filmař před ním nevydal a výsledek je jednoduše dechberoucí. Inspirace Kubrickem je zřejmá a Nolan se ji nesnaží skrývat, naopak ji vyzdvihuje. Málo filmařů se dočká takové pocty, aniž by byli jen bezbřeze kopírováni. Interstellar nebude filmem pro každého, ale to Nolanovy filmy ostatně nebyly nikdy. Jedná se o jedinečný a jeden z nejlepších filmových zážitků, který je nutno vidět v IMAXu. Vizuální stránka filmu je bez sebemenší chybičky a Matthew McConaughey dokazuje, že je právem nejžhavějším zbožím na trhu. Hans Zimmer, jako již tradičně, dodává filmu další, kýžený pátý, rozměr. PS: scéna s přehráváním vzkazů mi vehnala do očí více než pár mužských slz.\nPořádně našlápnutá americká klasika. Bruce Willis jako hláškující policista z New Yorku, Alan Rickman jako charismatický terorista spolu se svými kumpány a rukojmími uzavřeni v mrakodrapu. Tohle je film na který nedám dopustit.\nAbsolutně vynikající film od Martina Scorseseho o životu Howarda Hughese a nemohl si vybrat do hlavní role lépe, než svého oblíbeného Leonarda DiCaprio. Stále nemůžu uvěřit, že za tuhle roli Leo nedostal Oscara, i když je pravda, že ten rok tam byla těžká konkurence a Jammie Foxx zvládl Raye taky dokonale, osobně si ale myslím, že si ho Leo zasloužil. Jelikož mám životopisné filmy rád, tak jsem dostal parádní podívanou s vynikajícím výkonem od Lea a skvělou režií v podání Scorseseho. Některé scény jako na toaletách, když si Leo vydrhne ruce a pak čeká, jsou geniální. Howard Hughes to musel mít v životě těžký s touhle nemocí.


Pelíšky pro psy Barva: černá | MALL.CZ\nTommi 0 Petsy 0 O´ lala Pets 2 Argi 5 Akinu 0\nKRAFTIKA 0 Reedog 0 MALL 10 COBBYS PET 11 ORLIXOR 6\nXS 0 S 6 S-M 0 M 5 L 4\nvšechna 6 velká 4 malá 8 střední 9 malá a střední 1\nbavlna 0 bez rámu 0 duté vlákno 0 fleec 0 imitace dřevo, kámen, kůže 1\nVyužijte dopravu zdarma na 3 měsíce a slevu 10 % na první nákup! Staňte se členem MALL klubu pro mazlíčky a tyto a další výhody jsou vaše. Registrujte se nezávazně a zdarma. Pohodlný pelíšek pro psy v černé barvě, který je vyroben z kvalitního pevného materiálu, má snímatelný potah a velmi dobře se udržuje. Dostupný v pěti velikostech\nDaydream Psí a kočičí pelíšky FURRY\nDaydream Psí pelíšky RIPSTOP PVC\nOdolné psí pelíšky z ripstop materiálu s vnitřní vrstvou PVC pro 100% odolnost vůči vodě.\nStefanplast Sleeper 4 88x62x35,5cm černá


Vápníková baterie: klady a zápory, nabíjení a údržba\nBaterie je nezbytnou součástí každého automobilu. Při práci v náročných podmínkách se zvýšenými vibracemi musí být taková zařízení vyměněna mnohem dříve, než mnoho součástí a sestav stroje. Pro maximální životnost baterie se při výrobě baterií používají nejnovější technologie.\nVápníkové autobaterie jsou výsledkem takových vylepšení, takže použití této technologie může výrazně zjednodušit údržbu a snížit frekvenci výměny.\nCo je to vápníková baterie\nJaký je rozdíl mezi vápníkovými bateriemi a ostatními\nKde se používají vápníkové baterie?\nÚdržba vápníkové baterie\nJak vybrat paměť\nVideo: Jak správně nabít vápníkovou baterii\nJak nabíjet kalciovou baterii\nJak obnovit vápníkovou baterii\nBaterie CA / CA jsou konvenční olověné baterie s deskami s obsahem vápníku. Tento kov je velmi malý, ale i při koncentraci asi 0,1% je možné dosáhnout vyššího výkonu zařízení pro ukládání energie.\nPři výrobě tohoto typu baterií lze kromě vápníku přidat i stříbro. Přes vyšší náklady na vápníkové baterie se stříbrem je možné výrazně snížit proces tvorby síranů na povrchu desek. Tím se výrazně zvyšuje provozní životnost.\nTechnologický postup výroby vápenatých baterií má významné rozdíly od způsobu výroby baterií dotovaných antimonem. Nejprve bylo nutné opustit metodu odlévání při tvorbě olověných desek kvůli spalování vápníku při procesu tavení kovů.\nDestičky dopované vápníkem se vyrábějí lisováním. To vám umožní zcela vyloučit pravděpodobnost odpařování kovu. Princip činnosti se neliší od konvenčního zařízení, jehož desky jsou obohaceny antimonem, ale pro účinné nabíjení baterie bude nutné použít nabíječku s vyšším napětím.\nVápníkové baterie mají kladné vlastnosti i významné nevýhody.\nVýhody tohoto typu ukládání energie zahrnují:\nVýrazně snížila hladinu elektrolýzy vody.\nDesky jsou odolnější vůči mechanickému namáhání.\nNízká úroveň vnitřní koroze.\nUdržujte dlouhé nabíjení.\nVyšší proud za studena.\nVětšina baterií s vápníkem je bezúdržbová.\nPřečtěte si také: Baterie 80 A / h při 12 V\nTechnologie expandovaného kovu Ca / Ca\nNevýhody vápníkových baterií zahrnují:\nPři častém hlubokém vybití baterie v průběhu času zcela selže.\nV důsledku použití složitějšího výrobního procesu jsou maloobchodní náklady na baterie výrazně vyšší než baterie vyráběné tradičním způsobem.\nDlouhá doba prostojů nebo při použití baterií s konstantním nedostatečným nabíjením zkracuje životnost baterie.\nI přes vyšší náklady, s pečlivým provozem, je možné výrazně ušetřit peníze zvýšením životnosti produktu až na 8 - 9 let. Pokud si zakoupíte model bez údržby, čas strávený údržbou baterie se zkrátí pouze na pravidelné nabíjení.\nHlavní rozdíly mezi vápníkovými bateriemi a ostatními modely jsou následující:\nVyšší kapacita baterie se stejnou hmotností.\nVnitřní odpor je snížen, což umožňuje dosáhnout většího vybíjecího výkonu během spouštění motoru.\nOdolávají krátkodobému nárůstu nabíjecího proudu o více než 16 V.\nVe srovnání s gelovými bateriemi jsou levnější.\nJsou dražší než hybridní a antimonové baterie.\nVápníkové baterie se používají jako startovací baterie v osobních a nákladních automobilech. Pokud tento typ baterie nevyžaduje údržbu, lze je použít jako úložné zařízení v výkonných nepřerušitelných zdrojích energie.\nPři použití tohoto typu baterie v domácích instalacích střídačů je bezpodmínečně nutné nainstalovat bezpečnostní systém, který automaticky vypne baterii, pokud dojde k významnému vybití.\nPokud je zakoupena opravená vápníková baterie, bude hlavní péčí o baterie včasné přidání vody. K tomu stačí v servisních zařízeních odstranit kryt nebo odšroubovat plnicí zátky. Je třeba poznamenat, že ve srovnání s konvenčními bateriemi nebude provádění takových akcí vyžadováno tak často. Odpařování vody v tomto typu baterie je velmi pomalé, takže pouze v létě byste měli věnovat zvláštní pozornost kontrole hladiny elektrolytu.\nV případě, že baterie CA / CA nebyla delší dobu používána, bude nutné další dobití baterie pomocí zařízení provozovaného ze sítě. Může být také nutné vyrovnat ztrátu elektřiny, když byl vůz používán v noci při nízkých otáčkách motoru.\nPokud se má včas provést, doplnit destilovanou vodou a řádně dobít baterii tohoto typu, pak taková údržba pozitivně ovlivní životnost výrobku.\nZáruční doba provozu vápníkových baterií je 5 let. Při pečlivé manipulaci, což je především nepřítomnost hlubokého vybití, je možné použít baterii s uloženou úrovní zapínacího proudu po dobu 8 až 10 let.\nV případě nesprávného provozu nesmí životnost od data vydání přesáhnout 1 rok, zatímco v případě, že byla baterie prodána v dobrém stavu v maloobchodní síti, může být kupujícímu odmítnuta náhrada ztrát, pokud se prokáže, že porucha je způsobena porušením provozních předpisů.\nU konvenčních nabíječek nebude možné obnovit kapacitu vápníkové baterie na 100%. Pro kvalitní nabíjení je vyžadováno napětí v rozsahu 16 - 16,5 V. Také pro aktivaci procesu odsíření Doporučujeme zakoupit zařízení, která umožňují v určitém pořadí variabilní nabíjení a vybíjení baterie.\nAutomatické nabíječky pro baterie CA / CA, které nezávisle upravují parametry dodávaného napětí a proudu po celou dobu nabíjení baterie, se osvědčily.\nPokud potřebujete nabít vápníkovou baterii nastavitelným zařízením, musíte nastavit napětí na přibližně 16 V a proud roven 10% kapacity baterie. Po 10 hodinách nabíjení v tomto režimu bude baterie obnovena na plnou kapacitu.\nPokud používáte automatické zařízení, pro nabíjení stačí připojit baterii a dodržovat polaritu. S významným sulfatační desky Doporučuje se zapnout trénovací režim na nabíječce, pokud taková funkce existuje.\nPokud je baterie vybitá více než 50%, může to vést ke značné ztrátě kapacity. V případě podobné situace je nutné baterii okamžitě obnovit. Za tímto účelem připravte nabíječku, jejíž napětí lze regulovat. Jak bylo uvedeno výše, pro nabíjení vápníkových baterií je zařízení s napětím alespoň 16 V.\nBaterie se opravuje v následujícím pořadí:\nNabijte baterii po dobu 24 hodin při proudu 0,1 A.\nPoté pokračujte v nabíjení během dne s proudem 0,05 A.\nPokračujte v nabíjení po dobu 1 až 2 dnů při proudu 1 A.\nJe tedy možné zcela obnovit vápníkovou baterii jediným hlubokým vybitím. Pokud se postup provádí v zimě, měla by být pokojová teplota alespoň +20 stupňů. Je také nutné sledovat teplotu elektrolytu, která by neměla být vyšší než 55 - 60 stupňů Celsia.\nStále máte otázky Vápníkové baterie nebo máte co přidat? Pak nám o tom napište v komentářích, díky tomu bude materiál užitečnější, úplnější a přesnější.\nProvoz strojů a mechanismů vyžaduje zdroj energie. Ve své primární podobě je to zařízení


Černé kožené brogue polobotky Selected Homme Latin | ZOOT.cz\nLov končí za 11:22:14\nBoty » polobotky, mokasíny » Černé kožené brogue polobotky Selected Homme Latin\nČerné kožené brogue polobotky Selected Homme Latin\n2 199 Kč1 099 Kč50%\nVyšlapat si cestu k eleganci může dát někomu zabrat. Pokud ale víte kde hledat, není nic ztraceno.\nNejen ženy vědí, jak nezbytné jsou kvalitní a dobře vypadající pánské boty. Mají v jejich pozorování nepopíratelné zkušenosti, o tom není pochyb. Kdo se ale postará o jejich ztvárnění, kvalitní výrobu je schopný výrobce, který má v oku pořádnou jiskru vytříbeného vkusu.\nDánská značka Selected Homme pro vás ušila tyto kožené brogue polobotky, které od teď budou nepostradatelnou součástí vašeho business outfitu.\nO ZNAČCESelected Homme\nUniverzální impregnace na obuv Jack & Jones\n2 939 Kč2 057 Kč\nČerné pánské polobotky s koženými detaily Vagabond Pablo\n4 239 Kč2 119 Kč\nČerné kožené brogue polobotky Selected Homme Baxter


Střelba (08) - Swarp Science fiction\n„Co uděláme s bagrem?“ nadhodil Twllips u snídaně druhého dne.\n„Necháme si ho,“ vyhrkl chvatně Trebwr, až se ostatní urození rozesmáli.\n„Myslím, že by se jeho baterie dala použít jako pomocný zdroj energie pro Modchidecho,“ pravil kapitán. „Co o tom soudíš, Foronepe? Dalo by se hodně ušetřit na našem reaktoru.“\nTechnik se podrbal v zátylku: „No... když nám bude štěstí přát... Hned po jídle se na to podívám, pane kapitáne. Arsio, budeš tak laskav a pomůžeš mi?“ Mladík přikývl a krátce po osmé se celá skupina vydala po louce, tonoucí v nizoučké cloně mlhy, k bagru. Foronep vyšplhal do kabiny, nastartoval a přijel těsně ke korábu. Vyhoupl se na boční lávku, Arxen za ním.\n„Začneme?“ otázal se Arsia, když technik zaváhal. Najednou se zdálo, že neví, co dál.\nChvilku okouněl, než tiše řekl: „Arxene... nevadí ti, že jsem tě poprosil o pomoc?“\nMladíka ta otázka tak zaskočila, že zprvu jen ohromeně koukal.\nUž už se zdálo, že se Foronep zklamaně odvrátí, když Arxen našel řeč. „Blázníš?“ Vzal kosmonauta za ramena: „Co to máš za otázky? Ovšemže ti pomohu, a rád!“\n„Opravdu?“ Foronepovi se očividně velmi ulevilo. „Víš, mně nejdřív ani nenapadlo, že...“\n„Nemluv a jdeme na to,“ drcl do něj Arsia. Otevřeli kryty a odhalili složité útroby bagru. Ostatní přihlíželi, ale nevypadalo to že by chtěli pomoci.\n„Na tyhle klacky to napojíte?“ ukázal Trebwr na mohutné, různými jiskřiči ověšené lesklé svorky.\n„Obávám se, že je to jenom přímý vývod, pane Trebwre,“ rozumoval technik. „My musíme najít výstup měniče. Budeme to muset prozkoumat. Všiml jsem si, že kabely zahýbají doprava, kdežto baterie je někde tady pod tím štítem,“ bouchl rukou do matného pancíře.\nNaštěstí Arxen udělal konec nejistým dohadům, neboť jeho paklíč měl celý bagr dokonale přečtený. Nasměroval Foronepa k jednomu krytu, pod nímž našli co hledali. V izolované vaně tam seděl mohutný transformátor spolu se změtí měničů, násobičů, adaptačních a kompenzačních či vyrovnávacích prvků.\n„To je přesně ono,“ pochvaloval si Foronep. „Tenhle stroj je z nějaké kolonizátorské rakety a je určitě přizpůsoben k přifázování na všechny možné druhy sítí. Ideální by bylo, kdyby se instaloval sám.“ Leč tohle vroucí přání nebylo vyslyšeno.\nTápání trvalo, dokud Arrinci mlčky neukázala na zamaštěný kryt. Když Arxen otřel špínu, objevily se pod vrstvou mastného prachu schematické tabulky, které představovaly návod k použití. Po krátké poradě s paklíčem se technik s Arxenem shodli na řešení, které vypadalo nejpravděpodobněji. Přecvakali prehistorické pákové spínače do požadované konfigurace, aniž se nahoře rozsvítilo varovné červené světlo. To bylo povzbudivé. Přivlekli ze skladu tlusté kabely a propojili svorky zdroje s kontakty na vnějším plášti Modchideche. Tak jako předtím, všichni ostatní zvědavě přihlíželi, ale ruku k dílu nepřidal nikdo z kosmonautů. Urození přece nebudou vykonávat „špinavou“ práci!\n„Bude cucat šťávu, jako kdyby stál na rampě,“ liboval si Foronep. Naposledy - asi poosmé - zkontroloval zapojení a položil ruku na hlavní spínač. Přestože byl přesvědčen, že udělal všechno jak měl, zmocnily se ho náhle pochyby. Znovu a znovu v duchu zkoumal všechny operace, aby našel možnou chybu. Řekl by, že ne. Ale pokud se přece jen spletl...\n„Jdi do toho,“ povzbudil jej Arxen.\nTechnik stiskl spínač. V komoře to temně zabzučelo, zapraskalo a spolu s měkkým zasršením nastalo ticho. Bwan, sledující měřící přístroje ve vchodu do rakety, zamával rukama. „Funguje!“ vykřikl radostně.\n„Uf,“ oddychl si Foronep.\n„To to trvalo,“ pronesl kriticky Trebwr, otočil se na patě a zmizel v korábu. Už se nemohl dočkat, až si zahraje své oblíbené videohry. Arxen pomohl Foronepovi upevnit zpět všechny kryty. Mezitím se Twllips s kapitánem odebrali do energocentrály Modchideche, aby se ujistili o stavu energie. Mohli být naprosto spokojeni. Atomová baterie bagru se ukázala být zdrojem velice tvrdým a udržovala napětí i při velkém rázovém zatížení. Palubní reaktor bylo možné úplně odstavit. Nakonec se rozhodli uvést jej pouze do úsporného vyčkávacího režimu, z něhož mohl být v případě potřeby rychle uveden do stavu plné pohotovosti.\n„Už se těším jak si při mrazech pořádně zatopíme!“ pochvaloval si Surws. Byl v dobrém rozmaru. „Foronepe, teď ti snad i prominu to tvoje svévolné zapnutí laserového děla tehdy!“\n„Jste nesmírně laskav, pane kapitáne,“ zašeptal technik.\n„Budeme také moci experimentovat s navigací!“ liboval si Twllips.\nI Bwan měl radost, i když to nedával najevo - konečně měl v kuchyni dostatek horké vody.\nSpokojeni s vykonaným dílem, usedli trosečníci k obědu, během něhož nemluvili o ničem jiném než o novém zdroji, který mnohonásobně předčil nedávnou bouří stržené solární panely. Jídelnu zalévalo jasné světlo, neboť Surws nechal rozsvítit všechny zářivky. Teď se přece nemuseli omezovat!\n„Zajištění zdroje energie nás zbavilo existenčních problémů,“ uzavřel po jídle Surws. „Takže budeme mít opravdu čas na podrobnější průzkum okolí. Začali jsme velmi úspěšně tohle jaro.“ a tvářil se, jako by to všechno byla hlavně jeho zásluha. Foronep, s hlavou skloněnou nad plechovkou, netečně mlčel a tvářil se, jako by tu vůbec nebyl.\n„Pro mezihvězdný let ale stejně budeme potřebovat solární články,“ připomněl Twllips.\n„Také je jednou najdeme,“ mávl kapitán rukou. „Věřím, že nám v průzkumu naši mladí společníci pomohou,“ zakotvil pak očima na Arrinci. Ta ho ale neuznala hodna odpovědi - fascinovaně se vrtala lžičkou v plechovce zeleninové pomazánky. Kapitán mlčky sám pro sebe zavrtěl hlavou. Co ta holka na těch konzervách pořád vidí?\n„Nejdřív je budeme muset patřičně vyzbrojit,“ připomněl Twllips, který stejně jako ostatní považoval jejich zbraně za elegantní, ale málo výkonné lasery.\n„Myslím, že na zdejší podmínky jsme vyzbrojeni dostatečně,“ podotkl mírně Arxen.\n„Co ty víš o zdejších podmínkách! Vždyť jsi tu pár dní!“ rozesmál se urážlivě Trebwr.\nVíc než vy všichni dohromady, měl chuť říci Arsia, ale jen pokrčil rameny.\n„Tuto otázku můžeme snadno rozřešit,“ chopil se kapitán znovu slova. „Poslední dobou jsme střelecký výcvik zanedbávali, ale protože jsme dokončili v rekordním čase příkop a vyřešili i otázku energie, můžeme zameškané dohonit. Dříve, než se pustíme do průzkumu okolí, musíme se procvičit ve střelbě, abychom si dokázali zajistit vlastní bezpečnost.“\n„Jasně! Jde se střílet!“ zvolal Trebwr rozjařeně a udeřil pěstí do stolu.\nCelá společnost tedy sebrala zbraně, do tašek nacpali krabičky s náboji a poté, co Surws pečlivě zamkl, vydali se na Sluneční Louku. Arxen si za chůze vypůjčil Foronepovu pušku a okouzleně jí pořád dokola rozebíral a zase skládal. Byla to fantastická starožitnost; vždyť to střílelo ještě projektily! V životě neviděl takovouto historickou raritu v činnosti. S vyhrnutými nohavicemi přebrodili široký, ale mělký potok, ohraničující pláň kolem Modchideche a stanuli na střelnici.\nSluneční Louka byla rozlehlá pláň mezi jižním cípem Předního Pobřežního Pralesa, obrovským káldobovým houštím na západě a propastí kaňonu na jihu. Na jejím okraji bylo vybudováno několik mělkých zákopů a kryt pro obsluhu, která vypouštěla létající terče. Po okolí byl rozesety různé trosky, jež sloužily za cíle.\n„Tak do toho!“ pravil nedočkavě Trebwr a začal plnit zásobníky prastarých palných zbraní. Když bylo nabito, postavili se všichni na pomyslnou palebnou čáru. Bwan se skrčil v krytu opodál a když Surws pískl, vyhodil velký kus plechu do vzduchu.\nSurws bleskové zamířil. Prásk! Prásk! Obě rány šly mimo. Prásk! Zase mimo! Kovový úlomek sebou pleskl do trávy. Kapitán si odkašlal a dělal jako že nic. Na řadě byl Trebwr. Celý se třásl nedočkavostí.\nTrojice ran práskla jako hromobití, ale teprve třetí výstřel zasáhl plát. Trebwr pohodil hlavou. „To byl jen začátek!“\n„Skvělé, mladý pane!“ kýval hlavou Foronep.\nPak pískl Twllips. Arxen ho po očku pozoroval. Jediný navigátor byl klidný, soustředěný a z toho, jak vyrovnaně stál na palebné čáře, Arxen usoudil, že bude dobrý střelec. Plech vylétl zpoza zákopu. Twllips chladnokrevné zamířil. Má ho první ranou, pomyslel si Arsia, v duchu sledující směr navigátorovy zbraně.\nAni jeden zásah!\n„Ne vždycky se zadaří,“ pokrčil Twllips rameny, pohled zavrtaný někam do trávy. Upřímně řečeno, nejvíc překvapený byl Arxen. Jak jsem se v něm mohl tak splést?! žasl v duchu. Kam se poděl můj smysl pro definici bojové situace?! Ale okouzlení z celé akce ho přimělo přenést pozornost na technika. Arxen si neustále připadal jak na vystoupení nějaké umělecké skupiny historického umění.\nTo už hvízdl Foronep a vypálil své tři rány. Ani on netrefil.\n„Jste na řadě,“ vybídl Trebwr mladou dvojici.\n„Cože?“ vypadlo mimoděk z Arxena udiveně. Nechápal, jak si někdo může myslet, že takovou dětinskou střelbu nezvládne. Vyhozený plech by přece dokázal strefit i se zavřenýma očima, jen podle svého telepatického citu!\nTrebwr si jeho otázku vyložil po svém. „Snad sis nemyslel, že se budeš ulejvat? Jen se pochlub, co je v tobě!“\nArxen pískl a plech vzlétl k obloze. Celou věčnost mladík úplně nevšímavě čekal a teprve když cíl už-už dopadl do trávy, jediným nedbalým výstřelem ho spálil na obláček kovových sazí. Nechtěl zase tak moc zahanbovat Mangwaxellany, ale prostě se nedokázal do tak lehkého cíle nestrefit.\n„To bylo skvělé, Arxene,“ reagoval okamžitě Twllips; měl z toho nepokrytou radost. Zato Trebwr se tvářil velmi kysele. „Náhoda,“ bručel si pro sebe.\n„A Arrinci!“ velel Suwrs a hvízdl. Další kovový plát se zaleskl pod nafialovělou oblohou. Princezna se ani nenamáhala tasit zbraň a nechala ho volně padnout na zem.\n„Měla jsi střílet!“ zvolal se smíchem Trebwr. „Hej! Nespíš náhodou?!“\n„Co to mělo znamenat?!“ přistoupil k mladým kapitán.\nArrinci ho ani neuznala hodna pohledu. Slova se ujal Arsia.\n„Princezna tím chtěla dát najevo, že se distancuje od střílení, zabíjení a jakéhokoliv techničanského násilí, které je naprosto neslučitelné s jejím původem, postavením a přesvědčením,“ zadeklamoval pevným hlasem Arsia. „Na takovou práci má Její Výsost mě.“ Řekl to velmi rozhodně a kategoricky, měl chuť uštědřit kastovně nadutým Mangwaxellanům lekci.\n„Nebezpečí, číhající v pralesích,“ zamračil se Surws, „se nebude tak řečené Její Výsosti ptát, zda je urozená či ne! Její postoj je hloupou ignorancí a na Mangwaxelle byl mohl být brán jako urážka!“\n„Jenže kolem nás je Swarp,“ usmál se Arsia, ale jeho pohled byl ocel a led. Surws se vzpamatoval a rozhodl se, ač nerad, zařadit zpátečku. „Druhé kolo,“ vyhlásil nabručeně. „Vyzývám, aby se zúčastnili všichni. Jde o kolektivní bezpečnost, a nestrpím výjimky. Pozor - písk!“\nTentokrát se strefil už na druhý pokus. Bylo vidět, jak se mu ulevilo. Jeho reputace byla zachráněna.\nJeho výkon zopakoval i Twllips, ale Arxen se stále nemohl zbavit neodbytného dojmu, že tu něco nehraje. Zato Trebwrovi se druhý pokus nepovedl ani trochu - minul všemi třemi výstřely.\n„To neplatí!“ rozčiloval se. „Bwan vyhodil plech naplocho, takže jsem měl proti sobě jen jeho hranu!“\nAle vždyť to nebyla pravda, chtěl říci Arxen, ale když viděl, jak nikdo nic neříká, jen užasle zadržel dech. Což nemohu věřit ani svým očím? myslel si.\n„Házej znovu!“ poručil kluk a při tomto pokusu tečoval útržek plechu opravdu hned první ranou.\n„Tak se to dělá!“ povykoval nafoukaně. Foronep mezitím pískl a pak střílel jen tak pánubohu do oken. Arsia vyloženě znuděně pískl, ledabylým pohybem ruky zamířil a jedinou ranou poslal kovový úlomek do neexistence.\n„Arrinci, jsi na řadě,“ vyzval Surws princeznu, jenže ta s nezájmem bloudila pohledem kdesi po obzoru. Kapitán se už-už nadechoval, aby zopakoval příkaz v důraznějším tónu, když ho předešel Trebwr.\n„Nesmíme být tak neomalení,“ prohlásil a přišel k Arrinci. „Je pochopitelné, že princezna neumí střílet. To bývá u princezen zvykem. Nemyslím, že by bylo moudré Její Výsost nutit, aby se tu ztrapňovala, co, otče? Mám nápad: vezmu si Aranii stranou a pomalu, v klidu, jí naučím aspoň základy střelby. Souhlasíš?“\n„Dobrý nápad,“ přitakal Surws a bylo vidět, že je na syna hrdý. „Udělejte to tak! My zatím budeme pokračovat ve výcviku!“\nArrinci se střetla pohledem s Arsiou, ale ten se mezitím přitočil k Twllipsovi.\n„Proč jsi střílel vedle?“ zeptal se ho tiše.\nNavigátor sebou trhl. „Co? Nemáš pravdu. Nevyšlo to. Toť vše.“\n„Jsi špatný lhář a dobrý střelec. Tak co mi povíš?“\nTwllips si zhluboka povzdychl. Podíval se po kapitánovi, zda není v doslechu, a pak rychle, neochotně kývl. „Nechápeš? Nesmím být lepší než kapitán nebo jeho syn. Takový je na Mangwaxelle zákon. Oni jsou urozenější. A už dost o tom.“ Otočil se a přebíjel zásobník, jako by to byla nejdůležitější věc na světě.\n„Tak pojď, princezno,“ vyzýval mezitím už asi potřetí Trebwr Aranii. „Ať to nezdržujeme!“\nArxen se rozhodl opět zasáhnout. „Její Výsost půjde tam, kam bude sama chtít, a s tím, s kým se jí zachce,“ prohlásil. „Není povinna akceptovat ničí návrhy.“\n„To by ale Její Výsost musela být doopravdová!“ vycenil Trebwr zuby. „Co?! Že byste se už konečně přiznali co jste za zločince!?“\n„Zmlkni,“ postavil se Arxen mezi princeznu a nasupeného mladíka. Nikdo si nevšiml osmi mihotavých stínů, které střelhbitá Arxenova myšlenka okamžitě zahnala zpět do mimoprostoru. Ne, teď vůbec není garda potřeba.\n„Nebo co, ty ostrostřelče-?!“ Trebwr vyboulil svoje mohutné svaly.\n„Nebo si to můžeme vyříkat hned tady,“ sekal Arxen slova jak úlomky ledu. „Máš v ruce nabitou zbraň. Proč jí nepoužiješ?!“ To bylo řečeno velmi vyzývavě a všem přihlížejícím se sevřelo srdce.\n„Neříkej to dvakrát!“ procedil Trebwr výhrůžně mezi zuby a pozdvihl pušku.\nPak se něco stalo a najednou Trebwr ležel na zemi a Arxen stál vedle něj s jeho puškou ležérně přehozenou přes rameno. Zavládlo hluboké ticho.\n„Zaražte! Stát!“ vzkřikl konečně kapitán. „Zbláznili jste se?! Chcete se snad střílet!? Hned toho nechte!“ Rozzlobeně k nim rázoval. Trebwr se zmateně hrabal na nohy; vůbec nechápal, jak se mu to stalo.\n„Co to má znamenat!“ dorazil k nim kapitán.\n„Upadlo mu tělo,“ usmál se mírně Arxen. „Tak jsem mu podržel pušku, než se zvedne.“\nSurws se mocně nadechl, ale tváří v tvář Arxenově klidu ho opustila odvaha. Zlostně sevřel rty a chvilku přemýšlel, co dál. „Pokračujeme!“ zvolal nakonec, a dodal: „Pokud takzvaná princezna nebude chtít, nemusí se zúčastňovat... ne že bych uznával ehm... neprokázanou urozenost, ale nebudu ženu nutit bojovat.“ Našel elegantní východisko z trapné situace. „A žádné další roztržky! Jasné!“ Mávl rukou: „Trebwre! Sem ke mně půjdeš!“\nNasupený mladík se velmi neochotně odloudal ke kapitánovi. Arxen ho mlčky sledoval. Necítil zlost, jen znechucení. Arrinci jeho pocity sdílela.\nZbytek odpoledne pak trosečníci věnovali plýtvání střelivem. Byla to fraška k popukání. Ale když se večer vraceli do korábu, chtěl Trebwr ve vstupu Arxena velmi neomaleně udeřit loktem. I když byl útok veden zezadu, Arxen ho včas zpozoroval a uhnul se - výrostkův loket zaduněl na pancíři rakety.\n„Nemůžeš se vejít do dveří?“ pousmál se Arxen.\n„My dva si to jednou spolu vyřídíme,“ sykl Trebwr vztekle, ale útok nechtěl zopakovat. Bylo však jasné, že dnešní potupu nedokáže zapomenout.\nPříští den se kosmonauté rozhodli ukázat mladé dvojici hnízdo robotů v předhoří Černých Skal. Dobře vyzbrojeni se vydali východním směrem. Překonali Malý Les docela jinou cestou, než která vedla k troskám, a po čtyřech hodinách s největší ostražitostí zalehli do vysoké trávy na kraji lesa.\n„Támhle!“ ukázal Surws Arsiovi a podal mu dalekohled. Údolí, do kterého hleděli, končilo vpravo skalním svahem, kdežto v levé části vedlo průsmykem kamsi za pohoří. Na svahu, asi sedm kilometrů daleko, bylo možno spatřit podivné, přičaplé konstrukce a neforemné stavby z narezlých plátů. Tam bylo hnízdo robotů. Bylo zvoleno opravdu výhodně - umožňovalo přehled o celém okolí a samo nebylo snadno napadnutelné. Nic převratného však tento pohled nepřinesl.\nTwllips ukazoval Arsiovi stopy střelby, kterou na ně roboti nedávno vedli, když tu byli na průzkumu. Jen tak tak se jim podařilo uprchnout. Arsia byl sice toho mínění, že není být na co pyšný, když se vyzvědač prozradí, ale nechal si to pro sebe.\nSpolečně prošli ještě kus okraje lesa až k invazní cestě, po které roboti vedli útok na Modchidecho. Souběžně s ní se pak vraceli zpět do korábu. Jedině Arxen, kterému nikdy nic neuniklo, si všiml nejasných stop, které po cestě potkali. Nepatřily robotům a nebyly nikterak staré. Arxen neviděl důvod, proč by se o svůj objev měl s někým dělit.\nVrátili se bez problémů, akorát Surws chvíli marně hledal klíč. Už se začal obávat, že ho vytrousil někde v pralese, když ho konečně našel v jedné z kapes.\n„To jsem blázen! Do téhle kapsy ho přece nikdy nedávám!“ vrtěl nechápavě hlavou. Arxen střelil okem po princezně. Vsadil by krk, že tohle bylo její drobné teleportační šibalství.\nZbytek dne strávil Foronep čištěním a údržbou zbraní. Arxen mu nadšeně pomáhal.


Severní Afrika, Hizballáh a Mali - Vojsko.net\nZveřejněno: 9. 2. 2013 17:59 Napsal Tomáš Peszyński\nSeverní Afrika, Hizballáh a Mali\nMáme tady druhé Arabské jaro. EU jako ochránce teroristů. Češi pujdou do Mali a co tam budou dělat.\nNepokoje v Egyptě pokračují. Vypukly nepokoje v Tunisku - kolébce onoho Arabského jara, které někdo vítá a jiný ho vidí jako Velkou islamistickou revoluci. Jenže teď se lidé bouří proti islamistům. Chtějí demokracii a nechtějí islamisty. My přece taky chceme demokracii a nechceme islamisty. Nebo že bychom snad demokracii nechtěli? Nebo ji chceme tady a nechceme ji tam? Proč? Proč politici podporovali první Arabské jaro, které vyneslo k moci islamisty? A proč nepodporují arabskou opozici teď, když je proti islamistům? Proč kritici téhle politiky nepodporují opozici, která je proti islamistům? Copak se všichni nebojíme islamistů? Je to snad s toho důvodů, že s dalšími násilnými demonstracemi nikdo nepočítal? Že nám další a další nepokoje připadají jako chaos, na který nemáme žaludek? Něco jako nekonečná válka v Afghánistánu? Prostě ten "jejich bordel"? Nebo prostě proto, že jsme zvyklí něco řešit pár měsíců a když to trvá déle, tak jdeme od toho? Ale takhle může uvažovat jenom ignorant. Ignorace toho, co se děje nebo paušalizování toho jen jako "bordelu" se nám vymstí. V Tunisku a Egyptě probíhá to druhé Arabské jaro. Neříkám to poprvé. Podpořme ho. Ti lidé chtějí to samé, co my. Je to šance vymotat se z bludného kruhu mezi islamismem a diktaturou. Včera někdo říkal, že arabská revoluce ztratila směr. To je ta největší kravina. Arabská revoluce má směr. Teď ten správný. Proč to nikdo nevidí? To jsme opravdu tak hloupí? Pak si náš osud zasloužíme.\nO tom, že EU chrání Hizballáh, jsem už tady před několika měsíci psal. Teď se do díky zveřejnění výsledků vyšetřování útoku v bulharském Burgasu dostalo do povědomí médií. Připomínám, že Hizballáh je teroristická šíitská libanonská organizace, která je podporována Iránem a Sýrii. Hizballáh podporuje Asada v boji proti opozici a ohrožuje a hrozí Izraeli. A nejen hrozí. Jak připomíná Gita Zbavitelová, v Libanonu provedl 36 sebevražedných atentátů, kdy zabíjel americké, francouzské a izraelské vojáky a civilisty, celkem 659 lidí. V Argentině provedl 2 útoky, kde zabil 114 lidí. Další útoky se pokoušel provést v Singapuru, Egyptě a na Kypru, Thajsku, Keni, Azerbajdžánu, Indii a Gruzii. To všechno EU nestačí. Podle EU je Hizballáh dobročinná organizace. Ovšem není to dílo nějakého anonymního "Bruselského úředníka". Je to dílo Francie a Německa, kteří si zákaz Hizballáhu nepřejí. Dokonce vyvíjeli nátlak na Bulharsko, ať neoznačuje viníka jako Hizballáh. Pro mě je to stejně nepochopitelné, jako nepodpora demokratických sil na Blízkém východě.\nZapomněl jsem se zmínit o tom, že Češi jedou do Mali. Nebudou bojovat, ale cvičit místní vojáky. Je dobře, že se do toho Česko zapojilo. Tentokrát snad nevadí, že se držíme zpátky, Francouzi to zatím neberou jako zbabělost. Ale mají právo žádat víc a my máme povinnost to splnit. Ale zatím je to v pořádku takhle.


Dárek měsíce - Prosinec 2013\n1. Pánská peněženka LAMBORGHINI 457 bodů.\n2. Hrnek se jménem 312 bodů.\n3. Staňte se skotským lordem 309 bodů.\n4. Polarity - magnetická hra třetího tisíciletí 306 bodů.\n5. Puzzle - antická mapa 302 bodů.\n500 dílkové puzzle o celkových rozměrech 44 x 37 cm.\n6. Mini-notebooky Asus Eee PC 901 302 bodů.\nNetbook Eee PC je malý, levný, dobře přenosný přístroj s výkonem pro standardní práci s PC a především prohlížení internetu. Ideální dárek pro všechny věkové kategorie a hlavně pro děti, protože ty vlastní počítač potěší snad ze všeho nejvíce :).\n7. Autorádio 301 bodů.\n8. Hrnek s potiskem 300 bodů.\nHrnek s oblíbeným obrázek či fotkou\n9. Kávový set pro dva s motivem srdíčka 300 bodů.\n10. Sada her Tantrix Game Pack 298 bodů.\nHra Tantrix je společenská hra a sada hlavolamů v jednom. Je to zábava pro celou rodinu.


Proč končí Tereza s Davidem v Ulici? Je za tím zasnoubení, nebo těhotenství? | Pro ženy | Blesk.cz\nPro ženy > Seriál Ulice > Proč končí Tereza s Davidem v Ulici? Je za tím zasnoubení, nebo těhotenství?\nTereza s Davidem odchází z Ulice\nJe to neuvěřitelné, a to především pro všechny fanoušky seriálu Ulice. Patricie Solaříková (30) po třinácti letech končí. S Matějem Rumlem (33) ji dějová linka odvede do Rakouska a kdo ví, jestli se do seriálu opět vrátí. V životě obou herců totiž přijdou další novinky.\nV kuloárech se šušká, že herečka Patricie Solaříková, představitelka Terezy z Ulice, se čerstvě zasnoubila se svým přítelem. Maličko se spekuluje, jestli náhodou za jejím odchodem ze seriálu nestojí také tento životní krok. Patricie ale vysvětluje, proč tato pro mnohé šokující událost nastala.\n„Přiznám se, že už se trochu těším, že si od Terezy po třinácti letech na chvíli odpočinu, protože mám pocit, že už jsem jí dala všechno, co jsem mohla, a taky jsem si s ní odžila všechno možné. Ale zároveň se mi bude ukrutně stýskat, to vím už teď. Obrečela jsem to, bylo to pro mě emotivní a smutné, ale cítila jsem, že si potřebuju odpočinout. Třináct let je dlouho. Jsem za Ulici moc ráda a vždycky to bude součást mého života, moc bych si ale přála, aby si v souvislosti se mnou lidé vzpomněli i na něco jiného. Nechci se jí zbavovat, mám ji ráda, ale chtěla bych, aby můj rejstřík byl širší.“\nPatricie nezmizí ani z obrazovek televize Nova, svůj moderátorský talent bude uplatňovat v novém pořadu Jak to vidí MasterChef na novaplus.cz. Společně s Patricií odchází i její seriálový manžel Matouš Ruml, který na sebe prozradil v on-line chatu velkou novinku. Stane se totiž trojnásobným otcem, s manželkou Terezou čeká dalšího potomka. Jestli to bude kluk, nebo holka, se ještě neví.\nKlíčová slova: seriál ulice, co se děje v ulici, porod, zasnoubení, láska, vztahy, odchod, konec, zklamání, slzy, smutek, rozloučení, žádost o ruku, Patricie Solaříková, matouš ruml


Vojta Kotek hraje ve filmu potetovaného muzikanta: I ve skutečnosti má kapelu, kérky ale zatím ne - Super.cz\n22. září 2016 10:15\nPro film Prázdniny v Provence si nechával Vojta Kotek (31) lepit od maskérek obrovská tetování. "Teď už je to dávno smyté, ale sám jsem si vymyslel, že tam budu takhle pokérovaný, tak jsem si vůbec nemohl stěžovat, že to trvá každý den šest hodin," svěřil herec.\nVojta má sám svoji kapelu a k muzikantům tetování tak nějak patří. I on o něm přemýšlel. "Docela dlouho jsem řešil, kam a jaké tetování bych si dal. Ale pořád jsem na to nepřišel. A pak už se stalo to, že byli potetovaní všichni a já si říkal, že je super, že jsem čistý. S kapelou hrajeme tvrdý rock´n´roll, drsnější než ve filmu. Takový neprogresivní, ničím nový, vrací se tak trochu do 70. let, protože to je muzika, která nás vždycky bavila," upřesnil Vojta, který hraje ve skupině na basovou kytaru.\nTendenci k tomu, aby svoji muziku nabídl i do filmu, prý neměl. "Natáčelo se už někdy před třemi lety a tou dobou jsme s kapelou teprve začínali dělat vlastní věci, do té doby jsme hráli hlavně převzaté. A nejen že jsme neměli dost materiálu, ale taky jsem si říkal, že když se má naše muzika někde objevit, musí to být za nás," mínil.\nKdyž mají s kapelou soustředění, vypadá to prý trochu podobně jako u té filmové. "S Jakubem Prachařem (35) jsme byli ve výhodě, protože víme, jak to v kapele chodí a co se tam řeší. Režisér Vladimír Michálek nám nechával docela velký prostor situace dokořeňovat, domýšlet a třeba je tam i přidávat. Bylo to strašně zábavné. V tomhle filmu byl problém, že kapelu tvořily tři strašně velké individuality, což my nemáme a jsem rád," uzavřel Vojta, jehož kromě zmíněného filmu můžeme pravidelně vídat i na televizní obrazovce v seriálu Mordparta. ■\nKotek na tiskovce k filmu Prázdniny v Provence ■\nTakhle je ve filmu potetovaný. ■\nVe skutečnosti ale žádnou kérku nemá. ■\nS kapelou má v reálu zkušenosti on i Jakub Prachař. ■


Sólo - Kapitola první románu (Edvin1) | Písmák.cz\nSólo - Kapitola první románu\ndatum / id 15.11.2011 / 396766 Vytisknout |\nDíky za zájem o kapitolu Svatej Štěpán. Několik čtenářů mne vyzvalo, abych zde uveřejnil všecky části. Tady je ta první.\nRomán není psán v časové posloupnosti. Každá kapitola je samostatným příběhem, buď vyprávěním nebo povídkou. Je tedy možno číst na přeskáčku.\nKapitoly navazují na sebe pouze určitou myšlenkou - vždy jednu vyzdviženou myšlenku kapitoly předešlé rozvíjí kapitola následující.\nSamozřejmě chci čtenáři celým románem zprostředkovat jeden motiv. Jaký ten motiv bude, záleží nejen na mně - budete-li číst všecko, nebo aspoň podstatnou část, dojdete sami k nějakému závěru, podle toho, kým jste, jak smýšlíte, jaké životní zkušenosti máte, co Vám napovídá Vaše fantazie či svědomí atd.\nBudu vděčný za jakoukoliv kritiku, a na tomto místě děkuji za kritiky již napsané pod Svatým Štěpánem - pomohly mi zbavit text několika nedostatků.\nP.S. Tento text se zde již objevil - jako samostatná povídka, testoval jsem ji. Tato verze je podstatně změněná a zkrácená.\n(Povídka dle vyprávění pana Marka)\nKdyž jsem na kole vyjel z lesíka, málem jsem tomu chlapovi přejel nohy. Seděl na lavičce hned vedle hřiště pro děti, zpola zakryt křovím, nohy natažené před sebe. Nedalo se to ubrzdit - kolo klouzalo po jehličí. V poslední chvíli jsem seskočil na zem, ale předním kolem jsem do něho přece jenom žduchnul. Škubnul sebou a koš šedivých vlasů mu poskočil. Vycenil nažloutlé zuby s početnými mezerami, ukázal na mne holí a zavrčel:\n„Vy taky,“ odsekl jsem.\nZ košíku za sedadlem jsem vytáhl láhev s vodou a přiložil ji k ústům. Ale ruce se mi třásly, voda stékala po bradě a promáčela mi tričko na prsou.\nStařík mne se zájmem pozoroval. „Sedněte si!“ řekl a ukázal na místo vedle sebe. Přisedl jsem si.\nPo chvíli se uchechtl. „Spal jsem,“ řekl.\n„A já jsem zpíval,“ odpověděl jsem.\n„Když zpívaj ptáci, tak to jsou námluvy nebo co. Ale proč zpívaj lidi?“\n„Když takhle jedu lesem, prostě to na mne přijde a já musím zpívat.“\n„Moje máma taky moc ráda zpívala a lidi u nás v kostele ji přesvědčovali, že má dar od Boha a že by ho tím hlasem měla chválit. Jenže ona za nic na světě nechtěla veřejně vystupovat.“\nCítil jsem, jak mi chvění ve svalech mizí. Chtěl jsem vstát, ale stařík mi položil dlaň na paži a začal vyprávět:\n„I mně se mámin hlas líbil. Naši pocházeli z Polska, takže mi máma zpívala polský ukolíbavky, třeba takhle: ‚Aa, kotki dwa, szare bure obydwa.‘\nDíval jsem se jí do pusy a snažil jsem se přijít na to, odkud ty hebký tóny přicházej.\nNikdo, koho jsem znal, ani táta takhle zpívat nedoved. On když táta zved hlas, tak to nebyl ani mámin teplej alt, ani chlapskej tenor nebo bas, táta nadával fistulí.\nTřeba jak mě seřezal důtkama. Víte, já přišel domů hodně pozdě a měl jsem strach, co z toho bude, protože bylo nad slunce jasný, že mi táta jednoho dne ty pozdní příchody spočítá, protože já se toulal s klukama, co kradli po obchodech. Oni to dělali takhle: Vešli do obchodu a poprosili prodavačku, jestli by jim nedala krabice od zboží, že jsou pionýři a maj zrovna soutěž ve sběru starýho papíru. Ta ženská, co sama měla doma děcka a věděla, že na starým papíru jsou závislý i známky z nějakýho předmětu, jim plná pochopení zašla něco pohledat do skladu. Oni mezitím desetníkem zvedli sklo na pultě, co byly pod ním vyložený vzácný věci, třeba zavírací nožíky, a když se vrátila, vzali si od ní ten papír, hezky poděkovali, a ona jim popřála, aby vyhráli.\nMně nic ze svýho lupu nedávali - já o něm ani nevěděl. Byl jsem nejmenší a oni mě vždycky postavili před obchod, abych dával pozor, jestli někdo nejde, a já nevěděl, proč nikdo nesmí jít. Ale stál jsem tam a dával bacha. A taky jsem se divil, proč mi vždycky dávali všecky svoje krabice, co je tam dostali. Myslel jsem si, že to dělaj proto, že mě maj rádi, a já jim tu lásku oplácel a dopustit bych na ně nedal. Odnášel jsem ten papír do sběrny, kde byl za kilo dvacetník a tak jsem měl za deset kil lístek do kina. Nebo na moje první knížky. Jednou jsem si za korunu koupil v antikvariátě Zlatej ostrov, vydání ze začátku minulýho století, podle starobylýho jazyka soudě. Tu knížku do dneska mám a každej rok si ji jednou přečtu. Prohlížím si obrázky, hladím ty zežloutlý stránky - jsou krásně hladký a ještě dneska tak nějak voněj.\nTy kluky nakonec zabásli a poslali do polepšovny, jen já tam nemusel, protože jsem byl moc malej a vlastně jsem nevěděl, co se děje, ale jeden příslušník přišel k nám domů a našim to nahlásil, on seděl u nás v kuchyni a čekal na mě. Já nepřicházel, tak on zase šel, a táta byl strašně naštvanej. Když jsem se konečně vrátil, táta seděl v kuchyni a jako klidně si povídal s mojí nejstarší sestrou a při tom nožem vyráběl z hadice důtky. On tu hadici z jedný strany rozřezal na proužky a v tý chvíli, co jsem nakouk do kuchyně, zrovna řezal poslední proužek a pak zkoušel, jestli mu to sedne do dlaně - švihal si tím přes nohavici. Ta moje nejstarší sestra od těch důtek nedovedla odtrhnout oči a radši šla pryč, asi aby si to nevyzkoušel na ní.\nKdyž sestra odešla, táta přišel ke mně do pokoje a tou svojí fistulí mi vysvětloval, co jako dělám špatně, a systematicky mě tím obuškem bil, a já si chránil hlavu, ale tam mě netrefoval, on mě mlátil po měkkejch částech těla, a těch bylo dost, protože já byl malinko otylej. Jeho fistule se mi zařezávala do uší jako nůž, já nevěděl, co chtěl říct, on když byl rozčilenej, tak nadával polsky. Choulil jsem se do kouta a přísahal jsem, že ho zabiju. Ale to jenom tehdá, protože kdyby mě táta neseřezal jako koňa, tak jsem skončil v pasťáku, a to by byl konec, protože z těch kluků, co tam šli, už nikdy nic pořádnýho nebylo. Jen se mi zdá, že se měl naučit líp česky, to bych mu rozuměl, a možná by mě nemusel řezat tak moc.\nJá se tomu hlasu z mámina hrdla divil, a když jsem byl ještě moc malej, pokoušel se jí hrábnout do pusy a na ten hlas si sáhnout. Ale ona vždycky uhejbala a zpívala dál, až jednou nedala pozor a já ji chňapl za zuby a ony mi zůstaly v ruce. Zíral jsem na to celej vyjevenej, protože jsem nevěděl, že člověk může bejt rozkládací, jako třeba hadrový panenky těch mejch sester, co jich bylo šest. Máma přestala zpívat svoji polskou nebo německou ukolíbavku, vzala mi tu čelist a zaplakala, protože chtěla bejt vcelku a hezká.\nKvůli tý protéze nechtěla zpívat v našem kostele, co byla vlastně modlitebna, protože se tam hlavně modlilo. Dokonce se pořádaly dlouhý modlitební hodiny, a jednou do roka i celej modlitební tejden, kdy se nakonec skládaly velký dary, ze kterejch šla druhá polovička do státní kasy, což nám nikdo neřek, protože bychom dávali jen tu první polovičku. Teda v tý modlitebně měla před lidma strach zpívat, i když věděla, že se při tom jejím zpěvu rozdrnčí kdejaký sklo a zaslzí nejedno oko. Jo - ona věděla moc dobře, jak hezky se ji poslouchá. Ale ona se bála, že jí ta horní čelist tak trochu upadne, že bude vypadat jako Frankenštajn, a to by bylo nedůstojný dámy, vždyť do fabriky jejího tatínka před první světovou zajížděl vlak, tak byla ohromná. To by byl trapas nad trapasy a ona by to hanbou nepřežila.\nMáma se často styděla, na stud vlastně zapomínala, jen když jí bylo moc zle, jako tehdá, když se jí z nosu náhle spustila červená a ona proseděla v kuchyni půl dne nad hrncem a ta krev, taková hodně tmavá, do něj kapala kap a kap a kap, až ten hrnec skoro naplnila. My děti jsme stály kolem ní a hrůzou jsme nedutaly, a když táta konečně přišel z práce a zavolal sanitku, to už se nestyděla a nebránila, nechala si do nosu nacpat vatu a odnýst na nosítkách. Odváželi ji s houkačkou a já se dmul pýchou, že to kvůli nám přijela ta sanitka. Všichni sousedi se dívali z oken, a když viděli, že vynášej jedinou mámu tolika děcek a jak vedle stojí zkroušenej a vystrašenej živitel, tak těm sousedům nás bylo líto a pár ženskejch vyšlo ven a jalo se nás utěšovat. Hlavně mě, protože jsem byl takovej kulatej drobeček. Na tátu se mračily, toho považovaly za násilníka, i když táta křičel tou svojí fistulí, jen když mi dával zaslouženej vejprask a ono to vypadalo, jako by si prozpěvoval nějakou polskou lidovou, třeba ‚Góralu, czy ci nie żal?‘ - tu on zpíval tak krásně teskně. Ony ho považovaly za tyrana, protože každá z nich si odrodila jedno, nanejvýš dvě děti, ale moje máma před sebou věčně strkala buď břicho nebo kočárek, ale většinou obojí."\nVzal z tašky bandasku, postavil ji vedle sebe, odšrouboval víčko a nalil si čaj. „Nedáte si taky?“ zeptal se. Vonělo to malinami a trošku po fenyklu. Pozvedl jsem svou láhev.\nUsrkl čaje a pravil:\n„Nakonec mámu přesvědčili. Máma si toho rána oblíkla zelený šaty, co si je sama spíchla z manšestru, takový hodně praktický a s ramínkama, a pod ně bílou halenku jako všecky tety v naší modlitebně. Byla sobota a my jsme byli adventisti sedmýho dne a světili jsme sobotu, i když to byl tehdá pracovní den. Rodiče nás vodili do modlitebny v sobotu ráno těsně po osmý, abysme tam byli na rozpočetí bohoslužeb přesně v devět. Těch pár minut bylo důležitejch, teda že jsme šli až po osmý, protože když jsme jednou šli dřív, potkávali jsme děcka, co šly do školy, a ty na nás pokřikovaly ‚sabaťoři‘ a ještě horší věci. Máma si sčísla vlasy do drdolu - měla je vždycky delší a blond jako písek - zastrčila si do vlasů z každý strany po hřebenu - což prý bylo kdysi elegantní, ale hlavně to drželo vlasy pohromadě - na nohách měla dost pohodlný tmavý lodičky, protože už nic jinýho nesnášela, a šlo se. Husím pochodem nahoru dolní alejí, pod kamennej most, co jsem pod ním kdysi našel ve smetí ukrytou bambitku, kterou jsem s jedním z amantů nejstarší sestry směnil za dřevěnou pistolku a gumičky a pytlík hrachu, ale nikdy nic nedostal. Pak přes horní alej až na její konec, k naší modlitebně, co ji komunisti dvakrát zavírali a pak zase povolovali. Tam po schodech do přízemí, kde všecko vonělo novotou a rozlitou hasicí pěnou z minimaxu, co jim přes tejden bouchnul.\nV tý naší modlitebně bejvá vždycky při pobožnosti nejdřív sobotní škola. To je taková diskuze o tom, co je v Bibli a jakej to má pro nás praktickej význam. Tu měl můj táta moc rád, protože se tam moh vykecat. Ale já měl zase rád tu druhou část, co bylo kázání, před kterým bejval někdy malej kulturní program. To někdo přednes básničku nebo zazpíval. Měli jsme tam i pěveckej sbor - ten když něco nacvičil, tak to byla šou, to se židle vyprázdnily, protože půlka členstva stála na pódiu a zpívala.\nTu sobotu pěveckej sbor zpíval Jeruzalém, ale pak dal místo máti, a máma otevřela ústa a třaslavým hlasem zapěla Jerůůůzaléééém, Jerůůůzaléééém, otéévři bráááánýý svééééé. Nejdřív zpívala dost potichu, a mě polilo horko, že ji není slyšet a že se jí budou smát. Ale nikdo ani nedutal a dirigent dal pokyn, snad aby sbor ten svůj doprovod přitišil, nebo jen máv rukou mámě pro povzbuzení, že se jako nemusí bát, že oni jsou všichni proti ní žabaři, a co teprve ti, co do pěveckýho sboru nepatřej a jen seděj v lavicích, ti že jsou úplný nuly. Máma pomalu zvedala zrak, nejdřív ho přesouvala z podlahy na kolena lidí v prvních lavicích, na jejich ruce na klínech, ještě výš, až hleděla do našich tváří. Tu, jako by se polekala, uhnula očima a ve mně zase hrklo, protože já ji znal, zachytil jsem slabý zachvění, ne, nezpívala falešně, jen jí hlas malinko škobrtl, jako by ptáček přešel na jiný trylek. Ale pak se hluboce nadýchla, pohlídla dirigentovi na ruce a zapěla tak, jak jsem to znal z jejích nejlepších chvil; očima se držela rukou dirigenta a zpívala tím svým mohutným sametovým altem až do posledního tónu.\nJejí hlas byl stejnej, jako když mi předzpívávala tu polskou ukolíbavku, jenže silnější, byl to takovej hlas, že bych při něm určitě neusnul, a okna zadrnčely.\nLidi na ni hleděli jako uhranutí, ale já sledoval jen tu máminu protézu, já mámě držel palce, až mě bolely, protože jsem se bál, že jí horní zuby upadnou a bude po vší tý slávě a lidi se možná ušklíbnou, ne moc, protože to by byl hřích, zvláště v sobotu, a ještě víc v modlitebně, kde je přítomen sám Bůh, nebo aspoň Ježíš Kristus, jeho syn. Teda Syn.\nU nás se v modlitebně netleská, abyste věděl, to není jako někde v Texasu, kde se v kostele třeba i tancuje. Jen ticho po tý písni bylo o něco delší než obvykle. A pár tet se k nám otočilo; dívaly se na nás velkýma očima.\nNeušklíbla se ani jedna, to vím určitě, moc dobře jsem se jim díval na ústa. Ani ta teta, co měla moc silnej soprán a pořád chtěla zpívat sólo. Tu táta jednou pekelně naštval a způsobil jí málem infarkt, jak řek, že by si tím hlasem mohla vydělávat na živobytí. Ona tátu musela znát a vědět, že on hudbě vůbec nerozumí, a tudíž má něco nekalýho za lubem. Ale ta její ješitnost ji úplně zaslepila a ona se nadmula jako krocan a řekla: ‚Opravdu si to myslíš, bratře?‘ A táta přikývnul, že ano, a vážně dodal: ‚Jako siréna u hasičů,‘ a ona celá zrudla. Táta se chechtal, protože asi zapomněl, kde to řek; že v modlitebně každej hřích platí dvakrát.\nTa teta mámu objala, na děcka se mile podívala, mně jako nejmenšímu vlepila mlaskavou pusu, ale tátu ignorovala. On se na ni stejně nedíval - hrozivě na mě vykuloval oči, protože jsem si po tý puse utíral tvář kapesníkem.“\nMuž dovyprávěl a otočil se k jinému staršímu pánovi, který se k nám přibližoval pěšinkou od lázeňských budov. Ten člověk nespěchal, jeho kulaťoučká postava se houpala na silných nohou, pod lesklou plešinou zářila rozesmátá tvář. Zamával na nás.\n„To je pan Józef, on je jako já ze Slezska. Já jsem se tam nenarodil, ale on je pravej, nefalšovanej Ślunzok,” řekl můj společník a ukázal na něj holí.\n„Kohopak to tady máte, pane Marku?” otázal se příchozí a svýma dobráckýma očima se díval na mne.\n„To je...” řekl pan Marek a obrátil se ke mně.\n„...Slávek,” přidal jsem i já své křestní jméno.\n„O čem si tu povídáte?” řekl pan Józef a přisedl si.\n„Zrovna jsem tady Slávkovi vykládal o mý mámě, jak zpívala v našem kostele to sólo,” řekl pan Marek, „to samý jako vám včera.”\n„To bylo docela zajímavé,” řekl pan Józef.\nPan Marek se zamračil a zabrblal před sebe:\n"To já znám lidi, co ti nikdy neřeknou pravdu. Buď je pro ně něco 'výborný', nebo 'zajímavý'. Žádný jiný přídavný jméno neznaj.”\nPan Józef chtěl nejdříve něco namítnout, ale pak se zatvářil poťouchle a řekl:\n„Měl jsem ve Varšavě přítele, profesora polské a ruské literatury. On vystupoval v televizi v různých diskuzích s literáty, a jelikož si Poláci svých spisovatelů dost váží, na tyto programy se dívali a poznávali toho mého kamaráda i na ulici. On si jednoho dne zajel se svým žigulíkem do autoopravny a byl udiven, když mu bez čekání vyhověli a do toho jeho auta se ihned pustili. I kávu mu přinesli, protože se rozhodl počkat na výsledek prohlídky. Teprve když k němu přispěchal mistr se složkou v ruce, začal chápat, proč jsou tak ochotní: On pan mistr byl básníkem-amatérem, jako snad každý druhý Polák. Předal mu k posouzení celý štůsek svých výtvorů.\nNo řekněte, co mu měl ten chudák profesor říct, když to auto potřeboval mít opravené do zítřka? On měl takový divný zvyk: Když přemýšlel, hladil si svou holou lebku. Neměl na ní ani vlásek, ani obočí nebo řasy, o vousech nemluvě. Tvářil se při tom vážně a vraštil kůži na čele. Když si popotáhl za jeden lalůček, a potom za druhý, všichni věděli, že se rozhoduje, neboť to takhle dělal v televizi mnohokrát. Mistr ani nedutal, a když pan profesor konečně řekl: „Zajímavé!’, bylo slyšet, jak si oddechl.\nPan mistr sliboval mnohými slovy a potvrzoval úklonami, že kdykoliv k němu pan profesor přijede, jeho vůz bude přednostně opraven. Navíc za přijatelnou cenu.\nKomu tím ten profesor ublížil? Potěšil chlapa, a sobě pomohl také. Měl mu snad říct to, co mně? Že to byly samé plagiáty z Mickiewicze?”\n„Vždycky lepší než shodit nadějnou sopranistku, jak to udělal můj táta,” řekl pan Marek.\n„Víte, já si myslím,” poznamenal po krátkém zamyšlení pan Józef, „že každý člověk má právo, aby se mu aspoň na chviličku splnilo jeho nejtajnější přání. Jako vaší paní matce, pane Marku.”\n„No jo, moji mámu člověk k tomu jejímu štěstíčku musel popostrčit, že,” řekl pan Marek.\n„Já vám měl donedávna v rodině jednoho strýce, Františka, a on měl o hodně mladší sestřičku Vendulu. Když byla Vendula malá, strašně chtěla hrát na housle.”\nPan Józef se odmlčel.\n„A vyšlo jí to?” řekl jsem.\nPan Józef zvážněl.\n„To bylo tak,” řekl. „Strýc František měl kocoura. Říkal mu Sam.”\n(Povídka dle vyprávění pana Józefa příště)\n11.09.2012 14:53:12 Zordon\nEde, mě se tvůj text samozřejmě líbil, jen jsem si po jeho přečtení to slůvko jaksi nemohl odpustit. Vzpomněl jsem si na jednoho faráře, který po obědě u jedné z farnic, nechtěl urazit, ale ani nechtěl lhát, proto oběd s úsměvem zhodnotil "bylo to opravdu zajímavé, nic takového jsem dosud nejedl"\n11.09.2012 14:22:44 Edvin1\nSlovem "zajímavé" označují redaktoři v průvodních dopisech zamítnuté a vracené rukopisy. :-O\nI tak díky za návštěvu.\n11.09.2012 14:19:06 Zordon\nzajímavé ;) *\n18.11.2011 20:55:24 Janina6\nUrčitě se kouknu na další pokračování, ale teď mizím na 2 dny pryč, takže si počtu až po návratu, chci na to mít dost času a klidu. Hezký víkend přeju!\n18.11.2011 20:48:04 avox\nPřečetla jsem jedním dechem. Souvětí bych nechala, je přece zvykem starších lidí, rozkošatit řeč, (až se občas i původní téma vytratí, ale to se tady neděje) a vypravěč je už starý pán, tak mu to sluší. A dík za pro mne velmi příjemnou velikost písmenek :-) */\n18.11.2011 14:11:09 Edvin1\nRášek - vždycky mi nejvíc daly rady "obyčejných čtenářů". Tvé mi sedí tak moc, že jsem se dokonce dal svést a polkl jsem Ti "jen, když". i když mi v tomto případě něco nesedělo. Na dvou místech jsem to opravil, ale snad najdu i třetí a čtvrté a páté. Tohle už nezapomenu.\nV hovorové češtině toho regionu, kde jsem ji poznal, se říkalo i "do dneska" i "do dneška", přičemž ta druhá verze mi zní spisověji. Mně sedí "do dneska".\nTa verze věty s tím lupem, kterou Ty navrhuješ, se mi zdá o malinko lepší. Už jsem Tvou radu uplatnil.\nJo, k té poznámce o člověku, jehož obor je "na opačném konci spektra": Myslím, že Elia Kazan ve svém jediném románu psal o uklízečce, jež pracovala v nakladatelství. Ředitel jí dával romány, teprve přpravované k tisku. Ona je přes víkend slupla a v pondělí řediteli s kýblem u nohy a metlou v ruce povídala, co si o nich myslí. Pro ředitele byla spolehlivějším ukazatelem čtivosti nebo nečtivosti daného textu než jakýkoliv kritik, editor atp. Spoléhal na ni více než na vlastní úsudek. Podle ní se po léta rozhodoval, a nikdy jej nezklamala. A ona se ani nedivila, proč vydělává jako uklízečka tak moc peněz - byla tak naivní, že si myslela, že tohle je normální plat uklízečky.\nTvé poznámky svědčí o značné sečtělosti a inteligenci a každá z nich má něco do sebe. Budu Ti velice vděčný, budeš-li pokračovat.\n18.11.2011 13:30:34 Edvin1\nPatrik: Jsem rád, že se ti líbilo. S ukázkou začátku následující kapitoly máš recht - už mi to řekl i někdo jiný, takže jsem odstranil. Moc děkuji za tuto poznámku.\nDneska přijde příběh druhého vypravěče, pana Józefa ze Slezska. O jeho strýci Františkovi a tetě Vendule. Tak se mrkni! Je to má nejoblíbenější povídka.\n18.11.2011 13:26:39 Edvin1\nFajn, Janino, že máš zájem. Prosím, kritizuj dál. Kvůli kritikám tohoto typu to sem dávám.\nK "hrdinství": Nikdy jsem z tátových úst ani z jeho chování nevyčetl nic, co by svědčilo o jakési snaze hrát si na hrdinu, "zachovat si tvář za tyranie" či něco podobného. Táta prostě věřil v Pánaboha a jeho zákony a měl strach se jim zpronevěřit. Komunisti, stejně jako před nimi nacisté, byli pro něho vzduch. Když se s nimi hádal, tak to byl spíš sport, než nějaký vážný a hrdinný boj. Ale Bůh byl pro něj věčný.\nJak se zdá, měl spíše recht.\nDneska přidám vyprávění o jiném muži - strýci dalšího z členů Elderly Gentelmen Social Clubu, pana Józefa ze Slezska. Ten příběh už vyšel v Literárkách, takže by nejvážnější chyby měly být vychytány. Stejně jsem zvědav na Vaše názory. Moc zvědav.\n17.11.2011 18:19:59 Janina6\nDík za povzbudivá slova, Edvine, zrovna jsem si říkala, jestli těmi svými připomínkami spíš autorům neubližuju, než že bych pomáhala. Takže jsi mě moc potěšil.\nJen k tomu "hrdinství" - myslím, že Lady de Winter, a potažmo i já, jsme měly na mysli ne tu zpívající ženu, ale Štěpána z prvního příběhu. Asi to nebylo jasné proto, že jsem připomínky k oběma částem shrnula tady, pod touhle kapitolou. A není to vlastně, aspoň ode mě, žádná výtka, spíš konstatování, že o podobných hrdinech se teď hodně psalo a píše. Mně se Štěpán líbil, a máma s vyndavacíma zubama a andělským hlasem ještě víc. Určitě si ráda přečtu i další pokračování.\n17.11.2011 17:35:18 Patrik von Oberklee\nOpäť sa mi to veľmi páčilo.\nJediné, čo by som asi zmenil je vynechanie začiatku poviedky Zvuk houslí. Keby si to tam nedal, myslím, že by si čitateľa udržal viac v napätí. V románe by som dal ten začiatok Józefovej poviedky do nasledujúcej kapitoly a v tejto by som spomenul len názov.\nInak ten popis spevu maminky v kostole na záver je úžasný! Teším sa na pokračovanie


brigády Zahradník (76)\nÚřad práce (67)\nSady Životice spol. s r.o. (1)\nVladislav Schmidt (1)\nbrigády Bystřice (2)\nTraktoristé a obsluha zemědělských strojů, řidič nákladního automobilu\nSady Životice spol. s r.o. hledají traktoristu na HPP....\n-Vybíráte si směny dle Vaší potřeby, v nabídce směny celodenní, dopolední a odpolední po celý týden -Počet odpracovaných hodin za měsíc od 0 do 200 dle Vašich možností -Možnost záloh 3x týdně v hotovo...\nMísto výkonu práce: Pozemky obhospodařované firmou Předměřická a.s. v okrese Mladá Boleslav Předměřice nad Jizerou č.p. 250 294 74 Předměřice nad Jizerou Prvotní kontakt: tel.: 326 374 058, e-mail: ...\nÚdržba zahrad, sekání trávy, stříhání keřů, údržba o soukromé zahrady, veřejný prostor, firemní areály, sázení rostlin....\nMísto výkonu práce: Boseň č.p. 124 295 01 Mnichovo Hradiště Prvotní kontakt: telefonicky: 724 919 991 Pomocné práce - pletí, sázení rostlin....\n16300 - 20000 Kč/měs.\nZahradník - arborista s certifikátem a ŘP sk. B\nPožadujeme: vyučení v oboru zahradník, ŘP sk. B Pracovní náplň: zahradnické a arboristické práce dle pokynů vedoucího střediska - veřejná zeleň Nabízíme: prémie, stravenky v hodnotě 60,- Kč, přísp...


Mezi světy knih*: března 2011\nČtvrteční meme pořádá Stormy.\nNázev: série Nástroje smrti\nTyp lásky: Ze začátku nevinná, nepoznaná, pravá, dále se splétají rodinné vztahy a z lásky se stává silně zakázaná a zmatená, ale přetrvávající.\nProč jsem si tento pár vybrala: Protože mě fascinují jejich pocity spjaté s minulostí (kterou mají oba úplně odlišnou), obzvláště Jace, který poznává sám sebe úplně z jiné strany. Oba jsou do sebe opravdu zamilovaní, například i když jsou na sebe hodně naštvaní, nikdy se nezapomenou o sebe vzájemně strachovat každou sekundu jejich odloučení...\nMůj názor a pocity: Postava Jace, který je na povrch drsňák, ale v hloubi duše taky člověk, mě naprosto uchvátila. Jeho nutkání ochraňovat Clary co to stojí, i když ho to dostane do špatné pozice...je romantická:). Vůbec mu nezáleží na sobě, pouze preferuje dobro Clary, jak moc ji miluje. Ona, i když nemá bojové schopnosti, se vždy snaží pomoc a Jacee by rozhodně nikdy nenechala na pospas osudu. Jejich láska, kterou se oba snaží potlačit, ale přesto každý vidí jak to mezi nimi jiskří, je kouzelná. A miluji jejich láskyplné scény, kdy Jace otevře srdce Clary, tak krásným způsobem, že by se z toho každé holce podlomila kolena...:)\nVystavil Anne* v 23:31 Žádné komentáře:\nŠtítky: Fall in love...\nCover české knihy- na tuto stránku jsem dala originální obal\nČeský obal - ZDE !\nNevím, jestli je nutné se o tom zmiňovat, protože každý kdo se kdy zajímal o tuto knihu, musel zjistit názor ostatních bloggerek, které s politováním (vlastně ani ne :D) musím sdílet taky. S obalem opravdu výrobci šlápli vedle. Nemá žádný náznaky obalů, u kterých se čtenářka v knihkupectví zastaví a zjistí o co se jedná. Tuhle knihu vidět v regále, tak ji bez povšimnutí přejdu (což by byla veelká chyba)...\nKluk na obálce má asi znázorňovat Jace, ehm,,taky se ptáte jestli myslím toho Jace Waylanda, toho sexy svalnatého bojovníky? Jo, tak přesně toho :D a ten zkázonoš..no, nevím, nevím...ale musím uznat, že to město za Jacem vypadá zajímavě a taky knížka zastrčená do poličky pěkně vyniká a ani není tak poznat, že vlastně první s ostatníma vypadá úplně jinak...Takže závěr toho všeho? Milí výrobci, prosím vás, nechávejte nám originální obaly. Děkujeme :)\nObsah knihy v mém zkráceném provedení :D --POZOR OBSAHUJE SPOILERY!!!--\n1.díl : Město z kostí Mladá hrdinka Clary Frayová jde se svým nejlepším kamarádem Simonem do klubu, kde se ale ocitne ve velmi komplikované situaci, když vidí vraždu, kterou nikdo jiný neviděl. Jak se, ale ukázalo, tři –Lovci stínů- pouze zbavovali života jednoho z mnoha démonů. Otázkou, ale je jak je možná, že věci, které jsou civilům neviditelné Clary viděla? Poté co s panikou uteče domů, najde rozházený byt bez její matky Jocelyn, bez jakékoliv stopy. Jasný, ale je, že to není práce obyčejných lidí. A tak se Clary opět setkává se třemi lovci stínů: okouzlujícím Jacem, nebojácnou Isabelou a jejím bratrem Alekem. Následující den je Clary vtažena do života lovců stínů, aby mohla zachránit svoji matku. Život lovců stínů ji nejen zpraví o jejich světě, ale také odhalí spousta zatím neobjevených tajemství její vlastní rodiny… Clary o světě nephilim za pouhý den zjistí:\n• svět je rozdělený na Nephilip (lovci stínů-kříženci mezi anděli a lidmi), bytostmi z podsvětí (víly, upíři, vlkodlaci, čarodějové- kříženci mezi lidmi a démony) a jako poslední samostatnými démony a taky samozřejmě obyčejnými lidmi, kteří tady, ale nehrají velkou roli.\n• V poslání lovců stínů jim pomáhá Bratrstvo Ticha, které střeží 3 posvátné Nástroje smrti - pohár, meč a zrcadlo (které vlastně nestřeží, protože nikdo neví, kde se zrcadlo může nacházet). Tyto posvátné předměty dal anděl Raziel prvním z Nephilimů.\n• Jelikož lovci stínů nemají žádnou magickou moc, s kterou by se mohly ubránit před démony, kreslí si na těla chvilkové runy tzv. stélou a ty jim umožňují být např.: nebojácný, rychle se uzdravující…\n• Existují určité Dohody („mírová smlouva“) mezi lidmi z podsvětí a nephilip.\n• Jeden z nejlepších lovců stínů- Valentýn, kdysi velel skupině nazývaný Kruh a zorganizoval povstání proti podsvěťanům, válka skoro celý svět nephilim zničila a došlo by to i dál, kdyby Valentýn té noci záhadně nezmizel a boužel i z jedním ze posvátných nástrojů smrti – pohárem, který dokáže vytvářet nový nephilip bez toho, aby se tak nerodili.\nA jak už to tak bývá Clary, ke své nemalé radosti zjistí, že Jocelyn byla Valentýnova žena, tudíž taky lovec stínů a tudíž on je její „mrtvý“ otec. Jednu část knihy se Clary vyrovnává s matčinou celoživotní lží o jejím životě, s tím, že ji nikdy neřekla, že ona sama je lovec stínů, nikdy ji nenaučila se o sebe postarat, lhala ji o otci, o celé rodině a o tom, že měla bratra. Ano, měla. Tenhle fakt hraje v knížce důležitou roli, protože právě proto Jocelyn utekla s dcerou od světa nephilim, poté co se Valentýn ztratil (a všichni úzkostlivě věří, že je mrtví) a nechal za sebou jen malý kosti jejího čerstvě narozeného dítěte Jonathana Christophera …\nPo spousta objevování nového, Clary zjistí, že legendární pohár měla u sebe její matka Jocelyn a ukryla ho do tarotové karty pomocí kouzla. A rozhodne se ho získat, s čímž jí běží na pomoc Jace, s kterým se začíná sbližovat a poznávat co se skrývá za maskou frajírka. Společně ho najdou a vrátí do původní ho stavu. Náhle má knížka rychlý spád, když lovci stínů zjistí, že se Valentýn ukrývá na Renwicovovym „ostrovu“, a tak tam Clary spěchá s nephilim a dokonce i s místní smečkou vedenou Lukem, což je nejlepší kamarád zase samotný Jocelyn, a co stane tam? Odhalí se tajemství samotného Valentýna? Je snad možné, že by Jace a Clary nepoutala jenom vzájemná náklonost?\nOoo, Bože, Bože, Bože,,,Jaci-- tak přesně takhle jsem se cítila po přečtení posledních řádků knihy. Knížka mě velmi uchvátila a překvapila svou kvalitou a pestro-barevnoustí i v charakterech, například Jacova povaha byla úúúúžasná ( TEAM JACE :) a navíc nikdy jsem nevěděla co mě čeká na druhé stránce a to mě neustále udržovalo při bdění, i když ručička na hodinek již ukazovala půl jedné ráno ;) Jen po přečtení pár kapitol, se mi knížka posunula na první a druhý místo mého imaginárního seznamu knih :D)\nNejen, že je knížka plná napětí, romantiky, ale dokonce vtipu a tím Cassandra rozhodně nešetřila :D, jestli milujete sarkastické vtipy ( jako já :) doporučuji vám tuhle knihu hned dvakrát. Cassandra vtipy trousila všude kam se dalo - hlavně z úst Jace, ale i Simona a já jsem se u knížky nesmírně pobavila, až se za mnou lidi otáčeli o přestávkách ve škole ( jo, až tak jsem se nedokázala od knihy odtrhnou :)...takže tím to přidávám knize další sto bodů ;)\n---Omlouvám se jestli jsem vám způsobila trochu zmatek mojí prací, ale nevěděla jsem co mám psát jako první, protože v prvním díle se toho vyskytuje opravdu hodně. Ale snad jsem vás dokázala aspoň trochu nalákat na přečtení této série, protože je opravdu SKVĚLÁ! A věřim, že nebudete litovat (taky, kdo by si nemohl oblíbit Jace? :D) Takže vřele všem doporučuju a doufám, že vy pak budete zas doporučovat dál a dál a přibila tak oblíbenost této série :D\nPS: Tuto sérii může vidět na plátnech knih počínající tímto dílem již v roce 2012 - aspoň tedy na ten rok je to plánované...\nNikam neodcházejte :) doufám, že se tu ještě stavíte ;) Have a nice day! Anča ;)\nVystavil Anne* v 23:31 1 komentář:\nŠtítky: Clare Cassandra, Oblíbené knihy\nUff...tak konečně :) Už dlouho jsem přemýšlela, jestli si mám založit blog, protože jsem hrozný flákač a nechtěla jsem, abych svoje potencionální fanoušky naštvala, tím že tu nebudu mít tak často příspěvky. Jenže když vidim svoje kamarádky jak to mají úžasně zařízený, toužebně se mi zachvěje srdce (=promiňte to bylo přehnaný :D). Každopádně jsem vzala svůj čas do svých rukou a vložila ho na tyto stránky. Teda doufám, že to tak bude ;) . Vim, že nějakou dobu bude trvat než se tu objeví nějaký ten človíček, snad teda, to by byl jinak fakt propadák :D. Uuu...nesmim se rozepisovat, mám teď plno práce s tím jak to tady vlastně chodí, protože když srovnám vzhled s jinými, na který chodim, tak jsem na bodu mrazu.\nZatím zdravim...jestli tohle teď čtete, tak musíte být na mojí stránce ( Jupijé), takže doufám, že sem zas někdy zavítáte, pokusim se to teda co nejrychleji "rozjet" , takže tady nebude taková nuda jako teď - teda doufám :D\nMějte se pěkně!! Anča*\nVystavil Anne* v 17:44 4 komentáře:


Životní prostředí se zhoršilo. Podle většiny Čechů je však dobré | Týden.cz\nStav životního prostředí v Česku na konci loňského roku považovalo za dobrý 57 procent občanů, což je v porovnání s rokem 2017 o osm procentních bodů méně. Vyplynulo to ze zveřejněného průzkumu agentury STEM. Podle ní se počet pozitivních hodnocení životního prostředí v ČR tak vrátil k úrovni z roku 2007, kdy názor na něj veřejnost rozděloval do dvou zhruba vyrovnaných skupin. O deset let dříve převažoval mezi občany názor, že ekologie v ČR není dobrá.


Pánské parfémy Essens | Parfémy Essens\nCeny parfémů Essens - pánské vůně\nSeznam parfémů je možné si koupit jak v objemu 50 ml tak i v 15ml a to: m001, m002, m003, m007, m008\nK některým vůním je možné si dokoupit ve stejné vůni i sprchový gel\nZáklad: libanonský cedr, borovice\nStejně jako ostatní vůně linie Hugo se i Hugo XY nebojí porušovat zavedená pravidla, a činí tak s větší grácií a sofistikovaností než její předchůdkyně. Bazalka s mátou vytvářejí nezaměnitelný zelený akord podtržený mrazivým dotekem ledu. Představuje nové vyjádření svěžesti, které nestaví na tónech levandule a geránia používaných tradičně v pánských vůních.\nCitrusově-dřevitá vůně, která je plná energie a vitality. Pro muže, kteří žijí troufale a otevřeně. Vášnivá a lahodně osvěžující kompozice se otevírá jiskřivým sicilským citronem. Cedr, v základu vůně, evokuje mužnost a elegantně ukotvuje celou vůni.\nZáklad: cedrové dřevo, pačuli, dubový mech\nZáklad: dřevité nóty, ambra, pačuli\nZáklad: vetiver, kumarin\nVečer je určitě ten správný čas pro elegantní a smyslnou vůni, zejména pokud jde o tajemnou vůni, jako je YSL La Nuit De L ´Homme. Nóty bergamotu, kardamonu a cedru propůjčují vůni bohatou mužskou intenzitu, zatímco tóny levandule a vetiveru přináší do vůně smyslnost. Je to sexy vůně, která je ideální na lákavé večery.\nMírně nasládlá a exotická vůně stvořená pro odvážné muže milující dobrodružství a svobodný život\nHlava: květ pomerančovníku, rozmarýn, citrusy\nZáklad: vetiver, cedr, kůže\nSportovně laděná pánská vůně ztělesňující sílu, neutuchající energii, dynamiku a svěžest\nHlava: evandule, citron, máta, zázvor\nSrdce: jalovec, kardamom, jablko, geránium\nZáklad: tonka fazole, haitský vetiver, ambrové dřevo\nHlava: mučenka, zázvor, pepř, limeta, kaviár\nSrdce: máta, gin, koření, vodka\nZáklad: ambra, kůže, dřevité tóny\ncena 830 Kč = 50 ml