Pod moravskou orlicí aneb Dějiny moravanství 8 | O Moravě pro Moravany\nPod moravskou orlicí aneb Dějiny moravanství 8\nPosted on 5 dubna, 2008 by dalsimoravak\nVe druhé polovině října 1918 bylo již všem jasné, že tak zvané centrální mocnosti, zejména Německo a Rakousko-Uhersko, které vedly již pátým rokem válku proti takřka celému zbytku světa, stojí na pokraji zhroucení. Neprodyšná blokáda, kterou britské loďstvo dokázalo sevřít starý kontinent, způsobila, že ve střední Evropě panoval hlad a nedostatek i nejzákladnějších potravin. Zejména v habsburské monarchii vyvolával tento stav neklid, projevující se na jedné straně bouřlivými demonstracemi v ulicích průmyslových měst, na druhé straně takřka naprostým rozkladem dynastického a monarchistického smýšlení obyvatel. K tomu přistupovala letitá a dlouhodobě neřešená nespokojenost slovanských národů s jejich postavením v říši, zejména Čechů a Jihoslovanů, jejichž příslušníci bojovali nyní se zbraní v ruce za svůj vlastní stát.\nNárodní rada československá, vedená profesorem Tomášem G. Masarykem, vyvíjela ve státech bojujících proti Rakousko–Uhersku a Německu činnost, směřující k rozbití habsburské monarchie a k vytvoření nezávislého Československa. V září 1918 se s tichým souhlasem dohodových mocností přeměnila v tzv. zatímní československou vládu s Masarykem jako prezidentem, předsedou ministerské rady a ministrem financí, Eduardem Benešem jako ministrem zahraničí a ministrem vnitra a Milanem Rastislavem Štefánikem jako ministrem války. Tato\nvláda, kterou v říjnu až prosinci 1918 dohodové státy uznaly také oficiálně, vystupovala nyní jako jediný legální představitel a mluvčí obyvatel zemí Koruny české a Slovenska.\nV řadách československých legií bojovali svorně bok po boku Češi z Čech, Moravy a Slezska, stejně jako Slováci z tehdejších Horních Uher, a problém identity jejich zemí je netrápil ani v nejmenším: svůj největší problém viděli v porážce Rakousko-Uherska, svržení Habsburků z trůnu a vyhlášení samostatného československého státu. Od splnění těchto základních podmínek totiž závisela samotná možnost jejich návratu domů. V případě, že by se císaři Karlovi podařilo uzavřít separátní mír se západními mocnostmi, byli by jako vlastizrádci odsouzeni k doživotní emigraci.\nTaké doma, v Rakousku, se situace radikalizovala a dozrávala k ráznému řešení. Česká politika na Moravě, jakkoli zpočátku byla opatrná a volila oportunistický postup, se v roce 1917 osvobodila od všech zábran a postavila se zcela jednoznačně na stranu československé zahraniční akce, vedené Masarykem. Usilovala nepokrytě o spojení všech zemí Koruny české v jednom státě a své stanovisko dávala veřejně najevo.\nJiž 30. května 1917, když se po tříletém nuceném přerušení své činnosti znovu sešla říšská rada ve Vídni, vystoupil na jejím zasedání jako první z českých poslanců moravský politik dr. Adolf Stránský. „Jeho fulminantní, historicky památná řeč, nejčeštější duchem, srdcem a vyznáním ze všech řečí, jež byly kdy ve Vídni německy promluveny, přihlásila veřejně před napjatě naslouchajícím světem celý český národ pod prapor zahraniční revoluce a znamenala slavné jaro v myslích milionů českých lidí,“ napsali současníci. Stránský nakonec odmítl práci v ústavním výboru „vzhledem k tomu, že… je řešení české otázky na půdě vídeňské sněmovny bezúspěšné“.1/\nStránský také reprezentoval Moravu při rokováních o sjednocení českých měšťanských stran v jeden silný politický subjekt, který by mohl úspěšně jednat s vídeňskou vládou a který by dokázal účinně vzdorovat jejímu tlaku. Účastnil se 30. srpna 1917 porady českých politiků v Turnově2/ a kladné stanovisko zaujal i k předcházejícím poradám v Luhačovicích. Výsledky těchto\njednání se projevily vznikem České státoprávní demokracie 9. února 1918, k němuž došlo integrací strany mladočeské, pokrokové, státoprávně pokrokové a Moravsko-slezské lidové strany.\nNové politické seskupení působilo jednotně na území všech zemí Koruny české, nedělilo se již na samostatnou stranu českou a na samostatnou stranu moravskou či moravsko-slezskou, jako tomu bylo dříve, například v případě mladočeské strany. Ta pod názvem Národní strana svobodomyslná působila v Čechách od roku 1874, zatímco na Moravě se ustavila až v roce 1891 jako Moravská strana lidová. Moravští předáci sice nejednou veřejně proklamovali, že jejich strana je odnoží strany svobodomyslné, formálně však nikdy nedošlo k organizačnímu sjednocení obou stran v jeden celek. Nyní tedy pokročili čeští politikové z Moravy tak daleko, že se dokázali vzdát i přívlastku „moravský“ v názvu nové strany, neboť byli přesvědčeni, že to nejlépe odpovídá dané situaci. Moravskoslezskou organizaci České státoprávní demokracie však ustavili, neboť ji pokládali za přirozený rámec své práce. Avšak, jak ukázala budoucnost, nebylo ani toto opatření co platné: vývoj vedl k politickému odlišení moravské organizace této strany\na k tomu, že se pod Stránského vedením stala v roce 1925 jádrem nové Národní strany práce.\nDramaticky se zhoršující situace v Rakousku, zejména v oblasti zásobování, vyvolávala v posledních dnech první světové války obranné akce veřejnosti. Na Moravě se možnostmi řešení této krizové situace zabývaly takřka všechny politické strany. Pozornost jí od samého počátku své existence věnoval i moravskoslezský výkonný výbor České státoprávní demokracie. Dne 25. října 1918 se jí zabýval se vší vážností na své schůzi, konané v brněnském hotelu Slavia. Výkladní skříně brněnských obchodů, stejně jako obchody ve všech ostatních městech a dědinách Moravy a Slezska, zely naprostou prázdnotou. Doktor Adolf Stránský a doktor Richard Fischer, kteří schůzi řídili, „vedle velkých otázek politických“, jak je charakterizoval denní tisk,3/ museli věnovat pozornost právě otázce každodenní výživy obyvatel Moravy, otázce však o to palčivější.\nV prvé řadě pokládali za nezbytné vyřešit své zastoupení\nv Národním výboru československém. Ten vznikl 13. července 1917 v Praze v souladu s Masarykovou zahraniční akcí jako vrcholná domácí národní instituce. Celkem v něm zasedalo třicet osm předních českých politiků – z toho devět z nich se přihlásilo k České státoprávní demokracii, mezi nimi za Moravu také Adolf Stránský, který ve výboru zasedal jako člen, a Karel Engliš jako náhradník. Jejich členství v Národním výboru československém i jejich angažovanost vyjadřovaly bezvýhradné ztotožnění se české politiky na Moravě s politikou pražskou, stejně jako uznání jejího vůdčího postavení. Přesto však pokládali za nezbytné posílit moravské pozice v tomto orgánu, a proto vedle Stránského zvolili za člena Národního výboru československého ještě poslance Fischera a vedle Engliše za náhradníky také poslance Jandu a učitele Nohela.\nDruhým stěžejním problémem, jímž se výbor musel zabývat, objektivně snad ještě důležitějším, byly zásobovací obtíže. Moravští politikové již nemohli nevšímavě přehlížet hlasy, žehrající na to, že z Moravy jsou do jiných zemí monarchie vyváženy potraviny a oblečení, a že Moravané pak strádají, zatímco jiní se mají dobře na jejich úkor. V polední přestávce se tedy všichni říšští i zemští poslanci, účastnící se schůze ve Slavii, odebrali pod vedením Adolfa Stránského do budovy moravského místodržitelství. Dr. Karel baron Heinoid, který zastával funkci posledního císařova zástupce na Moravě, je přijal takřka okamžitě. Nečekala jej příjemná rozmluva, musel vyslechnout jejich „nejrozhodnější obražení se… proti soustavnému a očividně úmyslnému drancování země“. Ujistil je však svým pochopením a v závěru audience přislíbil nápravu.\nČeští – a souhlasně s nimi – ani němečtí politikové z Moravy nespoléhali ovšem jen na místodržitelovo zakročení. Členové moravskoslezského zemského výboru České státoprávní demokracie projednávali 25. října 1918 v průběhu své schůze také svépomocná opatření, k nimž zástupci moravských politických stran přikročili. Zásobovací potíže a stále větší nedostatek přispěly k tomu, že si nově uvědomili svoji zemskou identitu a svoji společnou příslušnost k Markrabství moravskému. Hrozba hladu\nzpůsobila, že jejich sobectví zvítězilo nad uvědomělou snahou přispívat k zásobování společného rakousko-uherského státu. Nouze je naopak přiměla ke koordinovanému hájení moravských zemských zájmů proti jiným zemím říše a zejména proti jeho hlavnímu městu – Vídni.\nV neděli 27. října 1918 přinesly Lidové noviny na titulní straně tučně vytištěnou informaci:\n„Zásobování na Moravě a ve Slezsku\nstaví se v těchto dnech na nový základ. České i německé politické strany dosadily do Válečného obilního ústavu a ústředen v Brně (vlastní) ředitelství lidové výživy, složené z důvěrníků lidových, kteří budou řídit a kontrolovat veškeru činnost těchto ústavů. Základem této nové úpravy jsou záruky, že nebude z moravských zásob vyvezeno nic bez povolení těchto důvěrníků do jiných zemí… Rozumí se, že tento krok stal se v plné shodě s Národním výborem československým a samosprávnou hospodářskou radou zemskou.“\nJakkoli dosud panovala snaha všechny zemské instituce dělit na české a německé – a tam, kde to možné nebylo, zakládat alespoň jejich české protějšky (jako příklad uveďme alespoň Moravské zemské muzeum, kdy jako protiváha této zemské, původně nadnárodní instituci, spočívající nyní převážně v německých rukou, vznikl v Olomouci Spolek Vlasteneckého muzeum a v Brně český Muzejní spolek) – zde došlo ke kroku opačnému. Dosavadní Válečný obilní ústav byl přejmenován na Zemský obilní ústav a jeho správa přešla do rukou zástupců jmenovaných moravskými politickými stranami. Lidové noviny spokojeně konstatovaly, že „státní správa rakouská podrobila se úplně požadavkům lidových zástupců a odevzdala obilní ústav i ostatní zásobovací ústředí moravská důvěrníkům demokratických stran…“4/\nHrozba hladu donutila v tomto případě představitele moravských stran českých i německých ke společnému postupu a ke koordinované součinnosti proti státní správě říšské ve prospěch zemské samosprávy a nepochybně šlo o jeden z prvních kroků, směřujících k demontáži monarchie jako celku.\nV okamžicích, kdy čtenáři Lidových novin četli tyto zprávy, v Praze již probíhal spontánní statní převrat a docházelo k vyhlášení samostatného československého státu. Podrobnosti se do Brna však dostaly až se značným zpožděním.\nPrvním, kdo se v Brně o změně politických poměrů v hlavním městě Království českého 28. října 1918 dozvěděl, byl pravděpodobně moravský místodržitel baron Heinold, píše jeden z historiků těchto pohnutých událostí.5/ Ten o nich samozřejmě nenechal do veřejnosti proniknout ani zmínku. Telefonní spojení mezi Prahou a Brnem bylo navíc až do osmnácté hodiny přetíženo tak, že každý hovor byl vyloučen, a teprve večer se podařilo navázat znovu kontakt a získat první informace o tom, že se v hlavním městě Království českého děje něco mimořádného.\nČeskou reprezentaci na Moravě události zaskočily. Pobočka Národního výboru československého pro Moravu nebo pro Brno vůbec neexistovala, převrat v Brně ani jiných moravských městech neměl kdo řídit. Iniciativy se tedy ujala redakce Lidových novin, vedená jejich šéfredaktorem Arnoštem Heinrichem a vydavatelem Adolfem Stránským. „Z pražského ústředí nebylo možno dostat nejmenší pokyn,“ stěžovali si později. „Redakce volala do půlnoci marně pražský Národní výbor, a když dostala konečně spojení a žádala o rozkazy pro Brno, odpověděl jí, tuším, pan Švehla, že nevědí, jak to v Brně vypadá, a abychom tu udělali, co uznáme za dobré.“6/ Praha, stýskali si později, na Brno a na Moravu úplně zapomněla a hleděla si jen svého. Skutečností však je, že činitelé v Praze improvizovali a že pro Brno neměli jinou radu, než aby improvizovalo stejně, jako to dělali oni sami.\nA tak se Stránský s Heinrichem a dalšími spolupracovníky rozhodli urychleně založit moravskou pobočku Národního výboru a ve svých novinách alespoň podrobně informovat veřejnost. Ranní vydání Lidových novin z úterý 29. října 1918 přineslo palcový titulek\nČESKOSLOVENSKÝ STÁT PROHLÁŠEN\na na nejdůležitějším místě zveřejnilo provolání Národního výboru československého v Praze:\nStát československý vstoupil dnešním dnem v řadu samostatných kulturních států světa…“\nPak následoval text prvního zákona vydaného národním výborem, první informace o událostech v Praze, ale i v Moravské Ostravě, kde byl vývoj rychlejší než v Brně, a krátký článek Svobodni! o kapitulaci Rakousko-Uherska.\nSoučasně se moravští členové Národního výboru československého prohlásili Národním výborem pro Moravu a Slezsko a začali úřadovat v kanceláři zemského přísedícího Kuneše Sonntaga v Zemském domě na Joštově třídě.7/ Národní výbor pracoval podle svědectví současníků „ve dne i v noci, přímo zimničně“.8/ Protože nešlo o orgán volený, podepisoval dokumenty jím vydané jakožto senior dr. Adolf Stránský.9/\nTato výrazná osobnost českého života na Moravě přišla do Brna před bezmála čtyřmi desetiletími také z Čech. Adolf Stránský se narodil 22. dubna 1854 v Habrech na Čáslavsku, kde jeho otec provozoval podomní obchod a povoznictví. Svého nadaného syna však chtěl této nelehké obživy ušetřit, a proto jej poslal na studia. Adolf Stránský absolvoval premonstrátské gymnázium v Německém Brodě a pak práva na univerzitě v Praze. Roku 1880 se definitivně přestěhoval do Brna, zde se oženil a postupem doby si otevřel vlastní advokátní kancelář. Plnou vervou se zapojil do života české národní společnosti, v níž se pokoušel prosadit mladočeský směr, angažoval se ve snaze o zřízení českého divadla v Brně, úzce spolupracoval s dělnickým hnutím. V letech 1884-1885 zkusil vydávat vlastní list, nazvaný Národní noviny, neuspěl však.10/ Znovu se o to pokusil o čtyři roky později: v roce 1889 vydal první číslo Moravských listů, jež roku 1893 přeměnil v Lidové noviny.11/ Tentokrát dosáhl\núspěchu a podařilo se mu založit deník, jenž se stal symbolem úspěšnosti a žurnalistické kvality.\nStejnou houževnatost projevil Adolf Stránský i v politice. Znovu se pokusil založit na Moravě obdobu mladočeské strany v Čechách – a také v tomto případě uspěl. Roku 1891 vznikla\nMoravská lidová strana, jejímž se stal předsedou a za niž byl zvolen jak poslancem na říšskou radu ve Vídni, tak i poslancem sněmu Markrabství moravského. A když se mu roku 1896 podařilo vhodným kompromisem uzavřeným s moravskými staročechy protlačit lidovou stranu na vedoucí místo v moravské politice,12/ stal se jednou z nejvýznamnějších osobností v zemi. A této pověsti a autoritě se těšil i v posledních dnech první světové války.\nOd samého rána 29. října 1918 se brněnské ulice plnily nadšenými zástupy. Před redakcí Lidových novin v Rudolfské (dnes České) ulici se shromáždil hustý dav, jemuž kdosi hlasitě předčítal ranní vydání listu: shromáždění takřka po každé větě propukalo v hlasitý jásot a provolávalo slávu Masarykovi, Wilsonovi a českému státu.13/\nKdyž se zpráva o vzniku Československa rozšířila po městě, proudily na tehdejší Velké náměstí (dnes náměstí Svobody) tisíce a tisíce lidí, provolávajících hanbu Rakousku a slávu vlastnímu samostatnému státu. Na hlavním brněnském náměstí proběhl první tábor lidu, pak se shromáždění přesunulo před Besední dům a ještě později před Zemský dům, kde úřadovali moravští členové Národního výboru.\nVe výkladních skříních českých obchodů se objevily obrazy prezidenta Masaryka a Wilsona, obklopené drapériemi z červenobílých praporů. Lidé se zdobili červenobílými stužkami a vojáci strhávali ze svých čepic císařské kokardy. Avšak vedle těchto projevů uvědomělého češství, jež byly spontánní, nikým neorganizované a nejlépe vypovídaly o pocitech moravského lidu shromážděného v Brně, se můžeme setkat i s projevy moravského zemského vlastenectví: nad Zemským domem, napsaly Lidové noviny 29. října 1918 „vlaje naše stará orlice, jako když zasedá sněm, jí po boku je prapor červenobílý“.14/ A také na soukromých českých domech se objevovaly vedle červenobílých národních také žlutočervené vlajky zemské.15/\nDo ulic vyšly sokolské Národní stráže, které udržovaly pořádek a bezpečí. Krom toho ovšem Národní výbor podnikal opatření k podchycení brněnské vojenské posádky a brněnské policie.16/ Za jeden z nejdůležitějších kroků pokládal ovládnutí,\nreorganizaci a redislokaci zemského vojenského velitelství pro Moravu a Slezsko.\nŘíjnové události roku 1918 v Brně byly o to důležitější, že v nich šlo o převzetí orgánů zemské správy do českých rukou. Obdobný vývoj však probíhal i v ostatních moravských městech, větších i menších, až po malé dědiny. Stejně bouřlivě jako v Brně se čeští obyvatelé Moravy přihlásili k československému státu v Olomouci, Moravské i Polské Ostravě, Kroměříži, Uherském Hradišti, Břeclavi, Holešově a na všech ostatních místech.17/ A také v nich se vedle červenobílých vlajek národních objevovaly i symboly zemské.18/\nNárodní výbor v Brně se energicky pustil do práce. Již 30. října 1918 přinesly Lidové noviny zprávu, že „z příkazu Národního výboru byla u všech úřadů zeměpanských na Moravě zavedena česká úřední řeč; strany mohou ve styku s těmito úřady užívati obou zemských jazyků“.19/ 31. října „za účelem snadnějšího vyřizování prací“ zřídil ze svých členů čtyři odbory – správní, hospodářský, železniční a vojenský, 1. listopadu převzal oficiálně do svých rukou všechny „ústřední úřady v Brně“ a dosadil do jejich čela osvědčené české vlastence a 5. listopadu vzal na vědomí rezignaci obecního zastupitelstva hlavního města Brna, dosud zcela německého, jehož pravomoci na určitou dobu převzal pověřený vládní komisař.20/\nNa Moravě tak – stejně jako v jiných zemích Koruny české – probíhal státní převrat. Lidové noviny sice psaly, že nad Zemským domem „vlaje naše stará orlice, jako když zasedá sněm“, avšak zemský sněm Markrabství moravského nezasedal a o připojení Moravy k novému státu československému ani nejednal, ani nerozhodl. Přičlenění Moravy k Republice československé bylo výsledkem revolučního aktu, který se souhlasem a podporou nejširší české veřejnosti provedli její političtí zástupci – zemští a říšští poslanci, zvolení za české strany na Moravě při posledních předválečných volbách, zasedající v těchto pohnutých dnech v Národním výboru. Jejich gestem a rozhodnutím vyvrcholil vývoj předchozích desetiletí, směřující od odmítnutí snah o konstituování svébytného moravského jazyka, přes ztotožnění\nse slovanských obyvatel Moravy s příslušností k českému národu, až po spojení Moravy a Slezska s Čechami v jednom společném státě, k němuž mělo být navíc připojeno i Slovensko.\nPodoba tohoto nového státu byla zatím nejistá. Nikdo o ní nevěděl nic přesného ani určitého a na Moravě šlo v prvních dnech po převzetí moci Národním výborem československým především o zabránění krveprolití. Je však nepochybné, že všichni pokládali za naprostou samozřejmost, že také v Československé republice budou existovat historické země, byť chápali nutnost nového definování jejich kompetencí. Svědčí o tom mimo jiné i ustavení Národního výboru pro Slezsko se sídlem v Polské Ostravě, který měl dvaatřicet členů, zastupujících čtyři české politické strany, působící ve Slezsku,21/ stejně jako snaha počeštit, avšak uchovat při životě všechny dosavadní zemské orgány a instituce.\nAle právě skutečnost, že revoluce v říjnu 1918 prosadila spojení Čech, Moravy a Slezska v jednom státě silou, bez ohledu na mínění zemských sněmů, které až dosud byly jedinou autoritou oprávněnou rozhodovat o dalších osudech svých zemí, o osobě jejich panovníka a o spojení s jinými zeměmi, měla brzy nést své ovoce. Česká veřejnost se chtěla především rozejít s Rakouskem a Habsburky, chtěla svůj vlastní nezávislý stát, národní myšlenku stavěla nad principy zemské, idea češství zatlačila pocit moravanství kamsi na okraj, a řešit otázku postavení zemí v novém státě bylo předčasné a chtít nějaké záruky jejich další existence snad i nemístné; nikdo alespoň s podobným požadavkem nevystoupil.\nNová republika – poté, co potlačila separatistické pokusy moravských Němců o osamostatnění ve vlastních státech Sudetenland na severu země a Deutschsüdmähren na jihu – však dávala najevo, že další existenci zemského zřízení příliš nakloněna není. Dnem 14. listopadu 1918 zanikla činnost zemských sněmů a jejich zákonodárná kompetence přešla na Národní shromáždění Československé republiky, které se stalo jediným zákonodárným orgánem s působností pro celý stát. Některé správní záležitosti, které dosud vykonávaly zemské sněmy, převzala vláda.\nAby tento přechod nebyl tolik bolestivý, dostalo se v prvních státních orgánech Československé republiky zastoupení také politikům z Moravy: celá řada iniciátorů a realizátorů státního převratu v Brně, provedeného 29. října 1918, se stala členy prvního Národního shromáždění, dr. Adolf Stránský dokonce členem první československé vlády ve funkci ministra obchodu.\nVeřejní činitelé však stále častěji dávali najevo, že s další existencí zemského zřízení nepočítají, stále častěji poukazovali na to, že dosavadní veřejná správa trpí těžkopádností, přežívající dvojí legislativou – zemskou a říšskou, která se od sebe liší v Čechách, na Moravě i ve Slezsku, zatímco na Slovensku se praktikuje naprosto jiný systém.\nNově zřízené ministerstvo vnitra Československé republiky se prakticky od samého začátku své činnosti zabývalo přípravou reformy veřejné správy.22/ Hned po Novém roce 1919 vystoupil v rozhovoru pro Národní listy Antonín Švehla s prvními představami o úkolech, které ministerstvo vnitra v tomto směru čekají. Vyjmenoval nejdůležitější problémy, s nimiž se nový stát bude muset vypořádat; mezi nimi uvedl také nezbytnost nového rozdělení správních obvodů a jejich vztah k dosavadním zemským hranicím. A jen o málo dnů později, v lednu a v únoru 1919, provedlo ministerstvo vnitra anketu, v níž žádalo odpověď na otázky spojené se zavedením krajského zřízení v republice.\nKdo četl pozorně, nemohl v tom nevidět úmysl dosud platné zemské zřízení zrušit. Snaha o novou organizaci státní správy nevyplývala pouze ze změny politické situace, dané vznikem samostatného Československa, ale především úsilím o zabezpečení levnější a pružnější správy, což se od krajů jakožto středně velkých územních celků očekávalo, a zejména nutností co nejrychleji a co nejpevněji začlenit do nového státu Slovensko. V neposlední řadě v tomto úsilí pravděpodobně hrála svoji roli i opakovaně proklamovaná snaha „odrakouštit“ československý veřejný život.\nMyšlenka krajského zřízení se však obecně nesetkala s kladnou odezvou. Nečekaně, ale o to jednoznačněji ji zavrhli představitelé okresní samosprávy v Čechách, kteří se za tím účelem\nsešli šli v dubnu 1919 v Praze na mimořádném sjezdu českých okresů.23/ Ale zatímco zástupci samosprávy v Čechách odmítali tento konkrétní projekt proto, že jim z jistých příčin nevyhovoval, a v podstatě byli ochotni přistoupit na zrušení zemí, odmítali jej zástupci Moravy ze zásadních důvodů a rozhodně na dalším zachování zemského zřízení trvali. V tomto smyslu se vyslovili v březnu 1919 na svém sjezdu v Brně zástupci moravských okresních silničních výborů, pro zachování zemského zřízení se vyslovila Jednota českých samosprávných úředníku, stejně jako Moravský zemský výbor v Brně.24/\nSnaha centrálních úřadů v Praze vyvolala na Moravě i ve Slezsku rozsáhlé hnutí za udržení zemského zřízení. Jedním z důvodů pro zavedení nové formy státní správy byl i fakt, že v některých historických zemích, konkrétně ve Slezsku, měli většinu Němci. „Češi by tvořili při zachování historických hranic Slezska jen značnou menšinu obyvatelstva. Podle toho by byla měřena i jejich práva, není zde vážných důvodů udržet slezskou autonomii,“ psal denní tisk.25/ Podobný argument ovšem zazníval také proti snahám o zavedení krajského či župního systému: správních celků, v nichž by německé obyvatelstvo tvořilo většinu, by tak vzniklo mnohem více, zejména v českém pohraničí.\nStále silněji se vsak ozývaly hlasy, že zemská správa se osvědčila, že má staletou tradici a lid že ji přijímá jako samozřejmost. Na Moravě snahy nahradit zemské zřízení jakoukoli jinou formou odmítaly svorně takřka všechny politické strany a veškeren denní tisk. Nepřekonatelnou překážkou byla obava před rozdělením Moravy na jednotlivé župy či kraje, čímž by vlastně jako samostatný historický útvar s tisíciletou tradicí zanikla. S tím velmi úzce souvisela obava z „podřízenosti Moravy Praze“, v moravské politice již tradiční.\nMoravská orlice zdůrazňovala 3. prosince 1919, že „jedná se nám především o to, aby naše Morava neroztřískala se na několik krajů, které by nebyly ničím jiným, než několika kancelářemi“. A jen o málo později trvala na tom, že „v intencích Moravy je, aby zůstala pokud možno celou. Ať se toto zřízení nazve\nžupou nebo krajem, je lhostejno, ale nelze souhlasit, aby Morava byla zmalomocněna rozdělením…“26/\nVe stejném duchu se vyjádřil i zemský a krajský výbor československé sociální demokracie v Brně, k zásadním odpůrcům likvidace zemského zřízení patřily také moravské organizace Československé strany lidové a národně demokratické strany. „To je historický základ… Je to přirozené, neboť ta autonomie moravská, jakou jsme ji měli a máme, se osvědčila tím, že to, co v českém zápase na Moravě se dělo, dělo se právě pod heslem autonomie zemské,“ zdůrazňovali jejich mluvčí.27/\nPražská vláda a politické kruhy blízké českému centru však neměly v úmyslu ustoupit. Vedle argumentů o efektivnosti a zlevnění krajského či župního zřízení vytáhli také strašáka ohrožení mladého společného státu: „…příšera separatismu je tak blízká, že ji lze viděti z denního tisku. Žije na Slovensku a ohlásila se v Brně, uzákoněna jest na Podkarpatské Rusi. Bylo by liknavostí nečelit těmto snahám rázně institucí župního ústředí,“ napsal agrární Venkov 29. listopadu 1919.28/\nDefinitivní ústava přijatá v únoru 1920 nakonec rozhodla proti zemskému zřízení. Zákonodárnou moc svěřila dvoukomorovému Národnímu shromáždění Republiky československé, složenému z poslanecké sněmovny a senátu a potvrdila neexistenci zemských sněmů. Nový stát byl tzv. župním zákonem č. 126 Sb. zák. a nař. z 29. února 1920 správně rozdělen na župy a na okresy. Na Moravě a ve Slezsku vznikla župa Jihlavská, Brněnská, Olomoucká, Hradišťská a Opavská. Z původní Moravy tak v Československé republice nakonec zůstal jen její znak – stříbrně a červeně šachovaná orlice se zlatými drápy a korunou v modrém poli, která našla čestné umístění na velkém a středním znaku Československé republiky.29/ Zemské vlajky byly zrušeny a jejich užívání zakázáno.\nZákon o župním zřízení měl vstoupit v platnost do tří let, a to v několika etapách. Proti jeho uvedení do praxe – když už se nepodařilo zabránit jeho přijetí – však stále vládl veliký odpor. Zejména Československá strana lidová, která jádro svého členstva rekrutovala právě na Moravě – a to zrušení své země z principu\nodmítalo – a národní demokracie – ta zase z důvodů nacionálních – poukazovaly na jeho nedostatky. Aktivování zákona bylo proto stále odkládáno.\nNakonec sice zákon o župním zřízení z 29. února 1920 skutečně vstoupil od 1. ledna 1923 v platnost, ale pouze na území Slovenska. Československá státní správa se tím ještě více zkomplikovala: v zemích Koruny české přežíval bývalý rakouský systém, byť s jiným označením (okresní hejtmanství byla přejmenována na okresní správy politické a zemské místodržitelství na zemské správy politické v čele s prezidenty, ve Slezsku byla ponechána zemská vláda), na Podkarpatské Rusi (Zakarpatské Ukrajině) platil starý systém uherský, zatímco na Slovensku se zavádělo nové zřízení župní, vyplývající ze zákona. Odpor proti zrušení zemského zřízení a zavedení žup nejen nepolevoval, nýbrž sílil, takže zákon o reorganizaci státní správy nikdy nevstoupil obecně v platnost, naopak, vláda začala promýšlet možnost obnovení původního stavu.30/\nVývoj nakonec v roce 1927 vyústil v přijetí zákona o organizaci politické správy, jenž se vracel zpět k zemskému zřízení. Zatímco na Moravě jej veřejnost přijala se zadostiučiněním, v Čechách se proti němu vzedmula vlna nevole. V čele úsilí o uchování župního zákona v platnosti a o jeho uvedení do praxe stála především Československá strana národněsocialistická. Ta, jakožto vlastenecká strana, důsledně obhajující koncepci čechoslovakismu, od samého začátku vítala zrušení zemí a jejich nahrazení novou formou správy, protože podle jejího názoru přispívalo především k upevnění jednoty československého státu.\nZ těchto důvodů již v květnu 1921 jako jedna z prvních reagovala na nový zákon úpravou své vnitřní organizační struktury a iniciovala založeni Svazu českých žup31/ Československé strany socialistické, který měl být „dozorčím orgánem župních výkonných výborů v oblasti země po stránce organisační“ a který měl kontrolovat „činnost zástupců strany v zemském správním výboru, kteří mu referují o zemském hospodářství, správě zemských ústavů, zemském rozpočtu a pod.“32/ Jeho ustavující schůze se po dlouhých přípravných krocích konala až 29. srpna 1926 v Plzni.\nAvšak právě v této době již vláda podnikala konkrétní kroky k návratu do původního stavu.\nProto v roce 1927 právě Svaz českých žup ČSNS organizoval celou řadu akcí, směřujících k odmítnutí připravované obnovy historických zemí. Dne 5. února 1927 konali jeho členové v Praze schůzi, na níž jednali o vládním návrhu zákona o zemském zřízení, „pokud zprávy o tomto návrhu pronikly na veřejnost“, a přijali usnesení, v němž jej jednoznačně odmítli. „Svaz českých žup trvá na provedení návrhu ze dne 29. února 1920 č. 126 Sb. zák. a nař., který znamenal ‚zcelení celého národa československého, proniknutí jedinou myšlenkou svého vlastního, jediného a jednotného, nerozdílného státu’,“ stálo v něm.\n„Dle důvodové zprávy k zákonu o župním zřízení měl zákon docílit toho, aby se každý občan cítil ‚nejen obyvatelem země české, moravské, slezské nebo slovenské, nýbrž v prvé řadě občanem jednotného státu československého‘. Chystaný návrh připravuje pravý opak: dává znovu vzrůst partikularismu, podporuje odstředivé snahy jednotlivých částí republiky, odstraňuje demokratické volební řády a nahrazuje je právem jmenovacím. Každá reforma veřejné správy musí býti řešena z hledisek celostátních. Hlediska stranicko-politická nemohou a nesmí tu rozhodovati na úkor státní jednoty, nesmí zvítěziti snaha o udržení stranických posic, jak se jeví u luďáků a lidovců. Trváme proto na tom, aby bylo zachováno župní zřízení, aby nebyly rušeny okresy, leč v případech naprosto nutných, a aby země, jako obvody státní správy, byly zrušeny,“ požadoval Svaz českých žup rezolutně.33/\nVe stejném duchu proběhla dne 13. března 1927 Zemská konference Svazu českých žup Československé strany národněsocialistické v Obecním domě v Praze, která konstatovala, že „zájem státu jest prodáván za okamžitý prospěch nynější koalice, z československého státu tvoří se samostatné zemské jednotky, které budou základem útoků proti jednotě a zcelení republiky. Odmítáme proto předloženou osnovu co nejrozhodněji a žádáme, aby byla reforma veřejné správy provedena na podkladě župního zřízení, upraveného — zvláště pokud jde o obvody žup — ve prospěch\nčeskoslovenského živlu.“ Současně národní socialisté požadovali unifikaci státní správy v Československu provedenou takovým způsobem, aby zájmy československého lidu a československého státu byly bezpečně uhájeny.34/\nArgumenty národních socialistů – do značné míry ovlivněné i stranickým bojem a jejich žárlivostí na to, že obnovu zemí si budou zejména na Moravě lidovci a na Slovensku luďáci přičítat jako úspěch své politiky – se však minuly úspěchem. Národní shromáždění v roce 1927 zákon o organizaci politické správy přijalo. Přestože župy zrušilo a země obnovilo, mohli být národní socialisté vlastně spokojeni. Zemské zřízení v té podobě, v jaké vstoupilo 1. prosincem 1928 v platnost, nemohlo v žádném případě umožňovat „vzrůst partikularismu“ či podporovat „odstředivé snahy jednotlivých částí republiky“, jak se ve svých rezolucích obávali. Nový zákon naopak státní správu na celém území republiky sjednocoval, okresní a zemskou samosprávu postátnil, a tím ji de facto zrušil. Tak vzala definitivně za své tolik stěžovaná dvoukolejnost veřejné správy, naopak se posílilo postavení vlády a byrokratismus, a utužila policejní a trestní pravomoc správních úřadů.35/\nV celé republice se politickými úřady s povšechnou působností staly v první instanci okresní úřady a ve druhé instanci zemské úřady. V Brně byl zřízen Zemský úřad pro Zemi moravskoslezskou, která vznikla spojením Moravy a Slezska; zemskou vládu v Opavě zákon zrušil. Funkci komunálních okresních úřadů plnily orgány statutárních měst – na Moravě Brna a Olomouce; v Opavě, patrně pro její německý charakter, byla tato funkce svěřena státnímu orgánu. Ostatní města, která za Rakouska platila za města statutární, své postavení ztratila a musela se řídit platným obecním zřízením. Obvody působnosti okresních úřadů se shodovaly s obvody okresních správ politických; v Zemi moravskoslezské existovalo čtyřicet pět okresních úřadů. Monokratická organizace zemských a okresních úřadů zůstala zachována. Zemský úřad vykonával působnost dřívější zemské správy politické, jejího prezidenta a zemského výboru, okresní úřady\nv Zemi moravskoslezské vykonávaly působnost dosavadních okresních správ politických, jejich přednostů a samosprávných okresních silničních výborů.36/\nFormálně zůstala nejvyšším článkem územní samosprávy i nyní zemská samospráva. Moravský zemský výbor existoval i po vzniku Československa, pouze místo těch členů, kteří odstoupili, jmenovala nové vláda republiky. Ve Slezsku vláda zemský výbor po převratu rozpustila a místo něj jmenovala zemskou správní komisi.\nNejvyšším orgánem postátněné zemské samosprávy v Zemi moravskoslezské bylo šedesátičlenné Zemské zastupitelstvo. Dvě třetiny jeho členů vycházely z přímých voleb, zbývajících dvacet jmenovala vláda z tak zvaných odborníků. Funkční období členů zastupitelstva bylo šestileté, jeho předsedou se automaticky z titulu svého úřadu stal zemský prezident.\nZemské zastupitelstvo volilo ze svých řad Zemský výbor, jenž měl dvanáct členů a dvanáct náhradníků. Také jemu předsedal zemský prezident. Své místo měli v Zemském výboru také úředníci určení prezidentem a jeden z nich, pokud plnil funkci zpravodaje, měl právo hlasovací. Kromě toho existovaly zemské komise, z nichž obligatorní byla pouze Slezská komise, která musela být v Zemi moravskoslezské zřízena pro správu všech ústavů a podniků, které byly k 1. prosinci 1928 ve správě nebo vlastnictví Země slezské, a pro dozor nad nimi. Zemský prezident, kterého vybírala a jmenovala vláda, svolával schůze Zemského zastupitelstva. Zemského výboru i zemských komisí, určoval jejich program, předsedal jim, jejich usnesení realizoval a podával Zemskému zastupitelstvu zprávu, jak jeho usnesení provedl. Zemský prezident zastupoval Moravskoslezskou zemi navenek jako právnickou osobu a podepisoval písemnosti, vydané jejím jménem.\nPůsobnost Zemského zastupitelstva se dělila na činnost hospodářskou a správní, normotvornou, na působnost ve správním soudnictví a na působnost poradní a iniciativní. Některé pravomoci však zůstaly pouze deklarovány – to platí zvláště o normotvorné činnosti a působnosti ve správním soudnictví, které zůstaly\ncentralizovány, neboť pražská vláda se jich nehodlala ve prospěch zemské samosprávy vzdát. V hospodářské a správní oblasti pečovalo Zemské zastupitelstvo zejména o humanitní, zdravotní, sociální, hospodářské, dopravní a kulturní zájmy Země moravskoslezské, pokud se jednalo o úkoly přesahující svým významem pravomoci jednotlivých obcí a okresů, dotýkaly se tak větší části země a neměly přitom celostátní důležitost. Zákon v této souvislosti stanovil, že Zemské zastupitelstvo sice může konat politické rozhovory, nesmí však podávat o politických věcech návrhy a usnášet se o nich. Jeho poradní a iniciativní působnost spočívala v tom, že Zemské zastupitelstvo působilo v některých záležitostech jako poradní sbor státních úřadů. Zemské zastupitelstvo se scházelo nejméně čtyřikrát ročně a jeho schůze byly zpravidla veřejné.\nZemský výbor svolával zemský prezident pokaždé, když to uznal za potřebné, nejméně však jednou za měsíc. Výbor měl za úkol spravovat zemský majetek, připravovat rozpočet Země moravskoslezské, sledovat účty, vést zemské hospodářství a připravovat návrhy projednání Zemského zastupitelstva. Náležela mu také dohlédací působnost nad hospodařením statutárních měst a působnost vyšších dohlédacích orgánů nad obcemi vůbec, pokud bezprostředními dohlédacími výbory byly okresní výbory.37/\nZemské zřízení legalizované v roce 1927 tzv. organizačním zákonem mělo se svým předchůdcem z dob Rakousko-Uherska kromě názvu společného už jen velmi málo. Československo se formovalo jako stát centralistický a unitární, zemská autonomie a samospráva, pro habsburskou monarchii druhé poloviny 19. století tolik typická, vpodstatě neexistovala. Země se staly skutečně pouze administrativními, správními jednotkami, o jakékoliv jejich samostatnosti nemohlo být řeči. Všechny tyto skutečnosti ovšem nahrávaly pražskému centralismu, jehož se celé předchozí generace Moravanů tolik bály; nyní dostal zelenou a uplatňoval se beze všech zábran – ve svých důsledcích samozřejmě ke škodě samotného státu.\nVětšina českých obyvatel Moravy však novou skutečnost nevnímala jako problém. Zdá se, že dosažená forma existence zemského\nzřízení je uspokojovala a že pro naplnění jejich pocitu moravanství dostačovala. Ostatně lze mít oprávněně za to, že snad všichni Češi z Moravy se okamžitě nebo velmi rychle ztotožnili s ideou Československé republiky a že se během velmi krátké doby začali pokládat spíše za Čechoslováky než za co jiného.\nNový stát také skoro okamžitě splnil všechny základní požadavky, jichž se – ať již oni sami, či generace jejich otců – v Rakousko-Uhersku marně domáhali: stali se státním národem, přestali být ve své zemi druhořadou etnickou skupinou. Správa moravských měst přešla beze zbytku do českých rukou. V Brně byla zřízena druhá česká univerzita, po níž dosud marně po několik desetiletí volali, Brno se stalo sídlem nejvyšších prvorepublikových justičních orgánů – a tím vzrostl význam nejen tohoto města, ale i celé Země moravskoslezské. Léta 1918-1938 byla pro Moravu obdobím všestranného rozvoje.\nPrvní republika se nesporně velmi přičinila o posílení českého vědomí hlavně na moravském venkově a přispěla podstatně k historické, ekonomické, státní a národní integraci české a moravské pospolitosti. Nicméně moravanství ani nyní nezaniklo a nepřestalo existovat. Jeho projevy měly formu méně nápadnou, ale přehlédnout se nedaly. Protože většina Moravanů necítila potřebu jejich politické demonstrace, nacházely své místo v umění, v literatuře, v hudbě i ve výtvarném umění. Za všechny si připomeňme jen Petra Bezruče, který svůj pocit moravanství vyjádřil ve Slezských písních, třeba v básni Valčice, jíž oslavil znovupřipojení starých moravských území k mateřské zemi:\n„Co vás těší nejvíce,\ndržme proti všem;\na moravská zem!“\nK tomu, že moravanství zcela nezmizelo, přispěl nepochybně i pražský centralismus svou necitlivostí a bezohledností. Obecné znechucení jeho projevy výstižně charakterizoval opět Petr Bezruč pod pseudonymem Kuba Stopěruntík v publikaci Moravská zem a moravská řeč, v níž hovoří nejen o autonomii Slovenska – žádal ji i pro Moravu. Svůj radikalismus vyjádřil také v již výše citovaných Slezských písních například v básni Polská Ostrava, v níž se dovolává existence národa moravského. Jakkoli budou mnozí poukazovat na autorovu básnickou licenci a snažit se význam jeho projevů snížit, jsou a zůstávají nepochybným důkazem moravanství, neboť Bezruč se v obavě o osud svého lidu v Ostravě dovolává národa moravského, nikoli českého.\nPocit vlastní odlišnosti obyvatel Moravy v období první Československé republiky je rovněž sledovatelný v činnosti moravských organizací československých politických stran, nikdy se však neprojevil způsobem, hodným programové formulace. Zdálo se, že při splnění té nejzákladnější podmínky – při legalizaci zemského zřízení – pocit moravanství skomírá a omezuje se pouze na projevy zemského patriotismu; vedle uměleckých podob ještě na etnografická studia a národopisné aktivity. Avšak i některé z nich se za mimořádných podmínek mohly realizovat zcela mimořádnými způsoby.\nKonec třicátých let 20. století a zánik Československé republiky znamenaly pohromu pro všechny její obyvatele, byť v něm třeba v prvním okamžení spatřovali vlastní výhru a svým přičiněním se o něj dokonce zasloužili, jako třeba Sudetští Němci či někteří Slováci. Důsledky této tragédie však dolehly na všechny bez rozdílu.\nMezi Čechy z Moravy a z Čech neexistoval v této době žádný rozdíl. Kritické chvíle, které společně prožívali, prověřily jejich soudržnost a sílu národního uvědomění. Společně rukovali v roce 1938 na obranu republiky a nejlepší z nich bojovali bok po boku v řadách zahraničních armád a domácích ilegálních organizací proti smrtelně nebezpečným okupantům. Smrt si mezi bojovníky proti německým okupantům nevybírala a svoji daň na oltář svobody přinášeli i nejvyšší představitelé československého státu.\nDne 14. listopadu 1941 o půl deváté ráno nastoupil třiadvacetiletý příslušník SS-Strážního oddílu Čechy a Morava Adolf Zieman, narozený v Bessarabii, do služby na dvoře Kounicových kolejí v Brně. Společně s druhým strážným, SS-Sturmannem Heinrichem Zöllnerem, měli dbát na dodržování pořádku v této části vězení. Krátce po desáté hodině se otevřelo okno ve druhém poschodí a na jeho parapet vystoupil jakýsi vězeň. Zieman strhl z ramene pušku a namířil na něj.\n„Slezte dolů a zavřete okno!“ zvolal. Vězeň neuposlechl. „Strážný, střílej!“ zavolal na něj naopak sám. Podle vlastní výpovědi opakoval Zieman svoji výzvu ještě dvakrát a když vězeň ani pak nereagoval, vystřelil výstražnou ránu do vzduchu.\n„Strážný, střílej lip,“ vysmíval se mu vězeň. „Možná vy byste dokázal střílet líp,“ zavolal na druhého strážného, který spěchal Ziemanovi na pomoc. Zieman již nečekal a vypálil, vzápětí pak podruhé. Hned napoprvé zasáhl vězně do hlavy, ten se pustil okna a zřítil se na dlažbu dvora. Následné vyšetřování ukázalo, že obětí výstřelu se stal JUDr. Jaroslav Mezník, moravský zemský prezident, zatčený o týden dříve, 7. listopadu 1941. SS lékař dr. Pilný, který na místo neštěstí přispěchal, mohl již konstatovat jen smrt.\nZastřelení tak významného představitele protektorátní správy vyvolalo značný rozruch. O jeho úmrtí dokonce informoval SS-Gruppenführer K. H. Frank protektorátního ministra dr. Krejčího, zastupujícího tehdy předsedu vlády Protektorátu Čechy a Morava. „Žádám Vás, abyste vzal tuto skutečnost na vědomí a\nvyrozuměl o ní Vaši vládu“ napsal mu v dopise. Smrt zemského prezidenta Mezníka označil za sebevraždu.\nČeská společnost, žijící v dusných poměrech nacistické nadvlády, utrpěla zatčením a pak smrtí dr. Mez nika velkou ztrátu. Patřil k rozhodným vlastencům, ochotným obětovat hájení národních práv vše, i život. Samotni okupanti o něm v protokolu napsali, že je „ein fanatischer Tscheche“, který se až do poslední chvíle snažil na Němcích dosáhnout pro Čechy všeho, co bylo možné.\nJUDr. Jaroslav Mezník se narodil 4. dubna 1884 v Křižanově u Velkého Meziříčí na Moravě. Vystudoval právnickou fakultu Karlo-Ferdinandovy univerzity v Praze, kde roku 1907 promoval. Po službě u finančního ředitelství a místodržitelství v Brně byl roku 1913 přeložen do Zábřehu, kde patřil v roce 1918 k iniciátorům státního převratu a organizátorům samostatného československého státu. Významnou měrou se zasloužil o připojení severomoravského pohraničí obydleného německou menšinou k nové republice. V prosinci téhož roku se dobrovolně přihlásil ke službě na Slovensku a byl zařazen jako hlavný služný v Trnavě. Později působil v Bratislavě jako šéf prezídia ministerstva pro správu Slovenska a v roce 1934 se stal viceprezidentem a pak viceguvernérem Podkarpatské Rusi.\nPo zániku Československé republiky, kdy musel z tohoto neobyčejně důležitého úřadu odejít, žil JUDr. Jaroslav Mezník v Brně. Měl již svá léta a docela rád by si už odpočal. Přesto čekal, jak rozhodnou nadřízené orgány: zda jej penzionují, či zda jej pověří novými úkoly. Přestože o to příliš nestál, mimo jiné i ze zdravotních důvodů, přijal disciplinovaně nový úkol a k 1. květnu 1941 nastoupil do funkce zemského prezidenta na Moravě.\nSvého postavení od samého začátku zcela jednoznačně využíval k podpoře české národní věci a k blokování německých, především germanizačních snah. Jeho vyšetřovatelé si to také uvědomovali. Vyšetřovací zpráva brněnské úřadovny Gestapa, datovaná 14. listopadu 1941, výslovně uvádí: „Hodiny trvající výslechy Mezníka, vedené současně více úředníky, přinesly jasné zjištění,\nže by nebyl žádným způsobem loyální vůči Německé říši, a že by svůj úkol viděl v působení k odplatě. Otevřeně přiznal, že by jako uvědomělý Čech musel dbát zájmů svých soukmenovců, aby zabránil dalšímu pronikání německého vlivu v tomto prostoru. Ostře kritizoval velký počet německých opatření, zejména jmenování měst Brno, Olomouc, Mor. Ostrava německými městy, stejně jako zavedení jazykových výnosů v čistě českých krajích.“\nJUDr. Mezník byl zatčen Gestapem na základě udání jednoho ze svých spolupracovníků, člověka, který – sám vyslýchán – uvedl jeho jméno mezi těmi. kdož spolupracovali s ilegální organizací. Gestapáčtí vyšetřovatelé však v okamžiku jeho smrti jednoznačně věděli pouze o jeho odhodlání zasadit se všemi silami o obnovení samostatné Československé republiky; bezpečně říci, zda skutečně v odboji působil nebo ne, dosud nedokázali. Dr. Mezník ještě týden po svém zatčení vypovídal tak, že jim jeho podíl na ilegální činnosti nebyl jasný. Možná i to byl jeden z důvodů, který jej vedl k odhodlání zemřít dříve, než jej krvelačné Gestapo donutí promluvit. Vyšetřovatelé ve svých spisech sice uvádějí, že s dr. Mezníkem jednali korektně, avšak spoluvězňové, obývající sousední cely vzpomínají, že slyšeli po jeho návratech z výslechů přes stěnu sténání.\nDobrovolná smrt moravského zemského prezidenta dr. Mez nika byla statečným činem a český národ na Moravě v něm ztratil velkého syna.\nExtrémní, nenormální situace, která v Čechách a na Moravě po vyhlášení tzv. protektorátu nastala, však na druhé straně umožnila někdy také vznik a existenci nenormálních a extrémních aktivit. Některé z nich měly své kořeny na Moravě. Vedle těch nejvíce hodných opovržení, jako byly pokusy malé skupinky českých fašistů uspokojit s podporou okupantů své mocenské ambice vyhlášením jakési „autonomie“ Moravy v rámci protektorátu38/ existovaly i svým způsobem zajímavé pokusy o využití moravského národopisného hnutí pro odtržení celé nebo části Moravy od zbytku protektorátu a o připojení ke Slovensku. Všechny však stály na hranici kolaborace s okupanty a zdrcující většina Moravanů je rozhodně odmítala.\nU kořenů těchto snah stál národopisný spolek Moravskoslovenská společnost, který existoval již v období první Československé republiky. Společnost tehdy soustřeďovala celou řadu významných osobností, například generála Šnejdárka, papežského preláta ze slovenské Skalice dr. Cabana, hodonínského starostu Dobrovolského a další. Programově usilovala o nejtěsnější spolupráci Čechů se Slováky, jakož i o zachování lidového svérázu na Slovensku i na Moravě, a v tomto období pozitivně přispěla k upevňování jednoty československého státu.39/\nOd samého počátku však činnost Moravskoslovenské společnosti ovlivňovaly protičeské resentimenty Joži Úprky, který v ní zaujímal vedoucí místo, a který stál po dlouhá léta v umělecké a politické opozici vůči Praze.40/ Tyto tendence nakonec převážily, a projevily se dokonce snahou o připojení Slovácka a části Valašska ke Slovenskému státu. Souběžně s tím došlo k přetvoření Moravskoslovácké společnosti na organizaci s názvem Národopisná Morava. Již z jejího názvu je zřejmé, že nové seskupení chtělo mít působnost celomoravskou, a jeho předáci si dokonce dělali ambice středoevropské.\nZaměření Národopisné Moravy však mělo s vlastním národopisem společného jen velmi málo: mnohem více sklouzávalo k politice, která – jak také v období okupace jinak – představovala kolaboraci s nacisty. V její činnosti se začaly projevovat prvky fašismu a uvolňovala prostor nejtemnějším stránkám charakterů. Vedoucí funkcionáři Národopisné Moravy byli také po válce souzeni mimořádnými lidovými soudy za kolaboraci s okupanty a propagaci nacionálního socialismu a po zásluze potrestáni.41/\nKonec druhé světové války v květnu 1945 a obnovení Československé republiky zahájily v novodobých dějinách českého národa novou kapitolu. Její významné části se psaly i na Moravě.\nDoktor Adolf Stránský, který se tak zásadním způsobem zasadil o prosazení české národní myšlenky na Moravě a o připojení Markrabství moravského k Československu, se toho však již nedožil. Po volebním neúspěchu Národní strany práce v roce\n1925, kterou pomáhal založit, odešel do ústraní. Jeho láskou až do smrti zůstaly Lidové noviny, u jejichž zrodu stál a jejichž vývoj bezmála čtyři desetiletí ovlivňoval. Zemřel 18. prosince 1931 v Brně.\n1/ Dr. Adolf Stránský zemřel, Lidové noviny 19. 12. 1931 ráno, str. 1.\n2/ Dyk, Viktor: Vzpomínky a komentáře 1893-1918, 11, Praha 1927, str. 288.\n3/ Moravskoslezský výkonný výbor České státoprávní demokracie, Lidové noviny 26. 10. 1918, str. 3.\n4/ Moravské a české zásobování v rukou lidu, Lidové noviny 28. 10. 1918, str. 1.\n5/ Vašek, Adolf E.: V Brně za převratu. Obrázky a dokumenty, Brno 1934, str. 7.\n6/ Tamtéž, str. 7-8.\n7/ Moravští členové Národního výboru československého, Lidové noviny 29. 10. 1918, str. 3.\n8/ Bulín, Hynek: Jiskry a plameny. Vzpomínky na dobu zápasů i vítězství, Brno 1930, str. 114.\n9/ Budínský, Jaroslav: Morava za války. Ze vzpomínek na domácí odboj, Brno 1936, str. 357.\n10/ Pernes, Jiří: Mladočeské hnutí v Brně v letech 1884-1885, Časopis Matice moravské roč. XV/1976, str. 235-244.\n11/ Pernes, Jiří: Svět Lidových novin, Praha 1993.\n12/ Pernes, Jiří: Kompromis českých buržoasních stran na Moravě v roce 1896. (Příspěvek k poznání vzájemných vztahů národní strany svobodomyslné a moravské strany lidové počátkem 90. let 19. století), Československý časopis historický roč. XXXIII/1985, str. 713-738.\n13/ Budínský, c. d., str. 382-383.\n14/ Den radosti, Malé Lidové noviny 29. 10. 1918, str. 2.\n15/ Budínský, c. d., str. 384.\n16/ Srov.: Uvíra, Rudolf: Brněnský převrat 1918. Vzpomínky, Brno 1930, dále Sicha, Richard: Český vojín a říjnový převrat v Brně. Příspěvek k dějinám národního odboje domácího, Brno 1933.\n17/ Vláda na Moravě převzata, Lidové noviny 30. 10. 1918, str. 1.\n18/ Například v Hodoníně, viz Čada, Václav: 28. říjen 1918. Skutečnost, sny a iluze, Praha 1988, str. 161.\n19/ Denní zprávy, Lidové noviny 30. 10. 1918, str. 3.\n20/ Češi v brněnské radnici, Malé Lidové noviny 6. 11. 1918, str. 1.\n21/ Ze zemského Národního výboru pro Slezsko, Malé Lidové noviny 15. 11. 1918, str. 3.\n22/ Schelle, Karel: K názorům politických stran na Moravě a ve Slezsku na zákon o župních a okresních úřadech z roku 1920, In: XXH Mikulovské sympozium 7. – 8. října 1992. Politické strany a spolky na jižní Moravě, Brno 1993, str. 103.\n23/ Tamtéž, str. 104.\n24/ Tamtéž, str. 104-105.\n25/ Tamtéž, str. 106.\n26/ Skypala, Otakar: Autonomie Moravy, Moravská orlice 17. 12. 1919, cit. dle Schelle, c.d., str. 106.\n27/ Cit. dle Schelle, c.d., str. 107.\n28/ Tamtéž, str. 106.\n29/ Marečková, Marie: K postavení Moravy v rámci českého státu, Brno 1993, str. 13-14.\n30/ Janák, Jan: Moravská a slezská správa a samospráva v letech 1740-1948, In: Za Moravu. Historická identita Moravy, Brno 1991, str. 53.\n31/ Archiv Liberální strany národně sociální (dále jen ALSNS) Praha, kart. I C 61 – Rok: 1936 a 1937, Čs. strana národně socialistická. Různé zajímavosti z činnosti, tase. Činnost Svazu českých žup 1926-1938, II- S – 51, nepodepsaná kopie dopisu, odeslaného tajemníkem sekretariátu ČSNS.\n32/ Tamtéž, rozmnožený dopis, odeslaný tajemníkem župního výkonného výboru ČSS v Praze K. Slavíčkem bez udání adresy, pravděpodobně rozesílaný všem župním tajemníkům ČSS v Čechách.\n33/ Tamtéž, nepodepsaná kopie dopisu, odeslaného župním tajemníkem ÚV ČSNS, srov. Večerní České slovo, 8. 2. 1927.\n34/ Tamtéž, nepodepsaná kopie dopisu, odeslaného tajemníkem a starostou Svazu českých žup a adresovaného ÚVV ČSNS v Praze, dat. 14. 3. 1927 v Praze.\n35/ Janák, c. d., str. 53.\n36/ Tamtéž, str. 53-54.\n37/ Tamtéž, str. 55-56.\n38/ Němec, Petr: Hnutí českých fašistů na Moravě v letech 1939-1945,\nIn: XXII. Mikulovské sympozium 7. 8. října 1992. Politické strany a spolky na jižní Moravě, Brno 1993, str. 143-148.\n39/ Mezihorák, František: Moravskoslezská společnost a Národopisná Morava, In: XXII. Mikulovské sympozium 7. – 8. října 1992. Politické strany a spolky na jižní Moravě, Brno 1993, str. 149-152.\n40/ Slezák, Lubomír: Separatistické hnutí na jihovýchodní Moravě v letech 1938-1945 z pohledu německých okupantů, In: XXII. Mikulovské sympozium 7. – 8. října 1992. Politické strany a spolky na jižní Moravě, Brno 1993, str. 153-156, srov. Andrys, J.: Soumrak dnů Joži Úprky, Malovaný kraj roč. 1987, čís. 1, str. 8-9.\n41/ Pasák, Tomáš: K problematice moravského extrémně pravicového hnutí v roce 1939, In: Slezský sborník roč. 1968, čís. 1, str. 16-27, srov. Mezihorák, František: Velké Slovensko a Malá Morava: fiasko i jednoho pokusu o anexi, In: Reportér roč. 1990, čís. 19, str. VI-VIII, srov. týž: Moravský extrémní regionalismus a pokus o Velké Slovensko, In: Acta Universitatis Palackianae Olomucensis, Olomouc 1994, srov. Slezák, Lubomír: Národopisná Morava – legenda a skutečnost, In: Dějiny a současnost roč. 1991, čís. 4, str. 33-37.\n2 thoughts on “Pod moravskou orlicí aneb Dějiny moravanství 8”\nPetr on 14 dubna, 2008 (15:06) said:\nSkončila Veřejná diskuse k návrhu zákona o SčítáníTéměř polovinu z podnětů představuje požadavek zřetelnější prezentace moravské národnosti. Většina doporučuje uvést taxativní výčet nejčastějších národností, včetně uvedení národnosti moravské.http://www.czso.cz…kona_o_scitani\ndalšímoravák on 17 dubna, 2008 (18:15) said:\nKe předchozímu komentáři: držte se příště tématu článku. Pokud chcete upozorňovat na aktuální události, můžete si vybrat jiné moravské stránky, kam se to hodí víc (třeba na http://www.blueboard.cz…2aue1jxmd (Fórum Moravských radikálů)).


Proč je želé užitečné? Výhody a poškození plnotučného masa pro tělo - Kolena 2021\nPředzvěst bezprostřední změny. Osteopenie - co to je, jak zacházet?\nProč je želé užitečné? Výhody a poškození plnotučného masa pro tělo\nProč je želé užitečné? Malá část tohoto produktu je prospěšná pro vlasy, nehty a kosti. Je zdrojem mukopolysacharidů a kolagenu. Ty jsou potřebné pro tvorbu pojivových tkání v lidském těle. Aspic se doporučuje těm, kteří mají onemocnění pohybového aparátu a kloubů. Navíc je velmi vhodný pro lidi, kteří mají sníženou chuť k jídlu. Po přečtení článku se dozvíte mnoho o rosolovém mase, výhodách a škodách pro lidské tělo. Budou rovněž uvedeny srovnávací charakteristiky typů tohoto produktu..\nHistorie prázdninového jídla\nDříve ve Francii se vařily bohaté polévky v bohatých rodinách. Po ochlazení se tato mísa stala viskózní a hustou. To vše se odehrálo v XIV století. A tato kvalita polévky byla považována za nevýhodu. Po nějaké době francouzští kuchaři vymysleli trochu jiný recept. Ulovená zvěř byla uvařena a hotové maso bylo zkrouceno do stavu husté zakysané smetany. Poté byla směs přidána zpět do vývaru a ochucena různými kořeními. Poté byla miska poslána na chlad, kde zmrzla. Jmenoval se „Galantine“. Z francouzštiny je toto slovo přeloženo jako „želé“.\nV Rusku se jídlo připravovalo trochu jiným způsobem. A říkali mu „želé“. Zbytky byly vloženy do jednoho hrnce a míchány až do kaše. A pak to na chvíli šlo na chladné místo. Jídlo nevypadalo příliš chutně. Z tohoto důvodu jej používali služebníci.\nPoté se v XIV století francouzská móda dostala do Ruska. Kuchaři vylepšili jednoduchý recept na želé přidáním různých koření, kurkumy a citronové kůry. Díky tomu bude pokrm vypadat sofistikovaněji. Poté se stala velmi populární mezi všemi lidmi..\nUžitečnost rosolového masa lze říci analýzou jeho složek. Takže toto jídlo je bohaté na obsah makro a mikroživin. Ty zahrnují složky, jako je fluor, měď, rubidium.\nPříprava transparentního želé masa zabere hodně času. Vaření tohoto jídla trvá dlouho. Ale navzdory tomu jsou v něm zachovány vitamíny jako C, A a B. 9. O těchto podrobněji pojednáme v další části článku..\nO výhodách komponentů, které tvoří pokrm\nAlifatická aminokyselina v rosolovém mase bojuje proti virům a pomáhá vstřebávání vápníku. A vitamin B ovlivňuje tvorbu hemoglobinu. Složky, jako jsou polynenasycené mastné kyseliny, mají pozitivní vliv na nervový systém lidského těla.\nProč je želé stále užitečné? Obsahuje látku zvanou glycin. Každý ví, že existuje stejná droga. Pomáhá tedy snižovat únavu a zmírňovat podráždění, aktivuje mozkové buňky.\nJak bylo uvedeno výše, miska obsahuje kolagen. Zpožďuje proces eroze chrupavky a také zpomaluje stárnutí. Tato složka činí pokožku pružnou a dodává sílu svalovým tkáním. Jednou z hlavních výhod kolagenu je to, že odstraňuje toxiny z lidského těla..\nŽelatina v misce pomáhá zlepšit funkci kloubů. Je třeba si uvědomit, že rosolovité maso by nemělo být převařené. Vzhledem k tomu, že bílkovina v misce je zničena prodlouženým vařením.\nO výhodách pokrmu bylo řečeno již mnoho. Ale z toho je také poškozena postava. Tento produkt je považován za velmi kalorický. Takže 100 g produktu obsahuje více než 240 kcal. Odborníci doporučují, abyste se tímto pokrmem nenechali často unést. Pokud však při používání tohoto produktu používáte kalkulačku, výhody z ní budou mnohem více než škoda.\nTaké stojí za to vědět, z jakého masa se jídlo připravuje. Na 100 g rosolovitého masa ze stopky tedy připadá asi 170 kcal. Jiné druhy této pochoutky mají nižší nutriční hodnotu..\nTakže krůtí rosolovité maso obsahuje asi 48 kcal az kuřete - o něco více, asi 110 kcal.\nChutné hovězí maso bude mít nutriční hodnotu 78 kcal.\nTento produkt byste neměli kupovat v supermarketu. Raději to udělejte sami. Domácí želé je zásobárnou vitamínů pro lidské tělo..\nJaké jsou příznivé vlastnosti tohoto produktu?\nŘada lidí se vyjádřila k výhodám tohoto produktu. Želé maso má samozřejmě výhody i poškození těla. Tady, stejně jako každé jídlo, existují pozitivní i negativní stránky. Tato část zváží první aspekt.\nObsahuje takovou prospěšnou látku jako kolagen. Jeho zásluhy byly zmíněny výše. Lidé, kteří pili alkohol a jedli rosolovité maso, si také uvědomují, že kocovina je pro ně mnohem snazší než pro ostatní. To je způsobeno přítomností kyseliny aminooctové. Nachází se v glycinu. Tato složka podporuje aktivaci enzymů a pomáhá zbavit se deprese.\nCo jiného je želé užitečné pro člověka? Ukazuje se, že má antivirový účinek. Retinol ve složení tohoto pokrmu má také dobrý účinek na imunitu člověka a zlepšuje vidění. A přírodní želatina, jak již bylo zmíněno, zvyšuje pohyblivost kloubů a obnovuje jejich práci.\nTato pochoutka je nejběžnější. Vaří se hlavně z masa s vysokým obsahem tuku. Patří sem části jako stopka, nohy, uši a ocas. Mísa může být méně kalorická přidáním mrkve a celeru..\nŽelé maso obsahuje velké množství železa a aminokyselin, stejně jako vitamín B 12. Tyto prvky pomáhají bojovat proti nedostatku vitamínů a nedostatku vápníku.\nJednou ze složek vepřového masa je také myoglobin. Pomáhá eliminovat nedostatek kyslíku. To vše pomáhá snižovat riziko kardiovaskulárních onemocnění..\nKromě toho prospěšné látky v mase tohoto zvířete pomáhají předcházet předčasné impotenci a prostatitidě..\nŽelé maso také obsahuje vepřový tuk, který zase pomáhá vyrovnat se s depresí. A přidání černého pepře a česneku k němu dává tomuto pokrmu antibakteriální vlastnosti..\nToto jídlo má kořeněnou vůni. Na rozdíl od vepřového masa nemá hovězí želé ve svém složení žádné škodlivé látky..\nKe zvýšení antibakteriálních vlastností se do pochoutky přidává křen. Obsah tuku v tomto mase je asi 20% a lidské tělo je absorbováno o 76%. Proto jej mohou používat lidé s onemocněním gastrointestinálního traktu..\nHovězí želé je také považováno za užitečné pro ty, kteří mají problémy se zrakem. Miska obsahuje vitamin A, který je obzvláště nezbytný pro oči. Zabraňuje maligním změnám v optických nervech. Tento vitamin je potřebný pro lidi, kteří trpí „noční slepotou“.\nHovězí rosolované maso také obsahuje velké množství živočišných bílkovin. Podporuje opravu tkání. Proto se doporučuje pro sportovce. Pochoutka obsahuje velké množství karotenu, živočišného tuku a železa. Pomáhají předcházet předčasným onemocněním kloubů.\nJe velmi prospěšné jíst tento výrobek před cvičením, protože pomáhá zvyšovat fyzickou aktivitu.\nJak užitečné je kuřecí želé s želatinou? A existuje nějaká zásluha na krůtí pochoutce?\nObě jídla jsou považována za dietní. Ale krůtí želé obsahuje méně kalorií než kuřecí. U druhého kurzu se zpravidla používají drůbeží stehna. Ale většině žen v domácnosti připadá tato část nepředstavitelná. Proto nejčastěji připravují rosolovité kuře s želatinou z prsou. Toto jídlo je co nejlehčí..\nKuřecí stehna tedy obsahují vitamíny jako A, B, C a také draslík, železo a hořčík. Obsahují také cholin. Pomáhá normalizovat metabolismus a zlepšit metabolismus nervových tkání.\nKuřecí nohy navíc obsahují kolagen. Bylo o něm řečeno mnoho pozitivních informací. Je třeba poznamenat, že je to velmi užitečné pro malé děti, jejichž klouby jsou v křehkém stavu..\nO nebezpečích delikatesy\nNěkteří lidé říkají, že rosolovité maso obsahuje cholesterol. Jak víte, je to velmi škodlivé pro lidské tělo. Vědci však dokázali, že tato látka se nachází pouze v tlustém kostním tuku. Správně připravená pochoutka bude obsahovat pouze maso.\nTaké jakýkoli masový vývar obsahuje růstový hormon. Jeho nadměrné množství vede k zánětu tkání a jejich hypertrofii. Proto by se neměl používat, pokud to lidské tělo vnímá bolestivě.\nVepřový vývar obsahuje histamin. Tato složka je zdrojem zánětu slepého střeva a rozvoje onemocnění žlučníku. Kromě toho je maso tohoto zvířete obtížně strávitelné a zanechává pocit nepohodlí..\nKoření, jako je česnek, pepř a zázvor, má silnou ránu do žaludku. Proto stojí za to je přidat s mírou..\nJak již bylo zmíněno výše, rosolovité maso je vysoce kalorické jídlo. Nadměrná konzumace tohoto produktu vede k obezitě. Z tohoto důvodu je nejlepší vařit tuto pochoutku z libového telecího masa a kuřete..\nMusíte si připravit rosolovité maso, přesně podle receptu. Nesprávně připravená pochoutka může poškodit vaše zdraví.\nŽelé maso je užitečné nebo škodlivé?\nMnoho našich krajanů si nedokáže ani představit novoroční stůl bez rosolovitého masa. Jedná se o téměř stejně tradiční pokrm jako Olivier a sleď pod kožichem. Nenadarmo se vepřové a hovězí stehýnka, ocasy a uši kupují v odděleních masa. Nebo kuřecí nohy a mušle.\nNěkteří lidé však dávají přednost aspiku - z jazyka, ryb nebo dokonce ze zeleniny.\nJe toto jídlo zdravé? Je pravda, že použití rosolovitého masa a želé pomáhá udržovat pružnost pokožky a zdravé klouby? MedAboutMe se pokusí na tyto otázky odpovědět a během toho rozptýlí některé mylné představy..\nŽelé maso, aspik, želé\nNení to stejné jídlo, i když si mnoho lidí mýlí jména..\nPlnění k nám přišlo z Evropy. Toto jídlo vypadá pravděpodobně nejvíce chutně ze všech: kousky ryb, jazyk, maso, rohlíky, krásně vyložené ve formě, jsou nality průhledným želé, zdobené zelení, mrkví, vařenými vejci atd. vývar přidejte želatinu.\nAspik a želé, správně uvařené, se promění na želé bez želatiny. Je to proto, že pro vaření jsou vybírány řezy bohaté na kolagen. Jedná se o části, které jsou pro jiné účely málo užitečné. Vývar je nejčastěji zakalený a není příliš krásný, proto bylo za starých časů želé považováno za pokrm obyčejných lidí. V bohatých domech se obvykle připravovalo ze zbytků z pánova stolu..\nV želé je hlavní částí právě zmrazený vývar, který je naplněn kousky masa nebo ryb. Pro jeho přípravu vezměte hovězí nebo telecí stehna, uši, nos a ocas a v jižnějších oblastech - stejné části z jatečně upravených těl vepřového masa. Rybí želé se vaří z hlav, ploutví, hřebenů, plaveckých měchýřů velkých ryb nebo z rybích pokut, které se poté filtrují a zlikvidují.\nAspik je více masitý a lze ho vařit z několika druhů masa nebo drůbeže. Mnoho lidí vaří vývar například z kuřecích stehen a pak přidávají kousky atraktivnějšího masa - kuřecí stehna, prsa.\nProč želatinové maso a jeho blízcí „příbuzní“ mají tendenci mrznout v želé?\nKolagen, želatina, bílkoviny, aminokyseliny: to, co získáváme s aspikem\nJe to všechno o kolagenu. Je to protein nacházející se v pojivové tkáni: šlachy a chrupavky, kůže a kosti. Zdá se, že je zkroucený ze tří spirálních molekul a každý z těchto řetězců je spojen s dalšími stejného druhu. Vlákna se „nerozplétají“, protože se zdají být sešita vodíkem a kovalentními vazbami: každé vlákno je spojeno s mnoha sousedními mosty. To dává pojivové tkáni takovou sílu. Čím starší je zvíře, tím více „lepidel“, tím silnější je tkáň.\nPokud je však kolagen podroben delšímu vaření, kovalentní a vodíkové vazby se postupně narušují. Tento proces se nazývá hydrolýza. Částečně hydrolyzovaný kolagen je želatina, která je nám dobře známá. A vstřebává se lépe než kolagen, který ve své „surové“ formě nemá prakticky žádnou nutriční hodnotu. A také biochemickým příbuzným želatiny lze říkat tesařská a masná lepidla, která se získávají také trávením kostí (pro tesařské lepidlo) a kůží (pro maso).\nKdyž je želé maso vařené, začne zmrznout. Molekuly, které tvořily kolagenové spirály, se začínají místy kroužit a místy se spojovat s vodíkovými vazbami. Ve výsledku se vytvoří struktura vázaných proteinových molekul, která zadržuje vodu. Síla kolagenu již samozřejmě nebude, ale želé se stane biologicky dostupnějším, to znamená, že může být konzumováno a tráveno po přijetí proteinů a aminokyselin, které tělo potřebuje (lysin, glycin, prolin, hydroxyprolin a další). Stejně jako další přísady přidané během vaření nebo později.\nMnoho lidí si je jisté, že používání rosolovitého masa nebo želé prospívá pokožce, vazům a kloubům. Protože kolagen z rosolovitého masa jde přímo do těchto částí těla, aby nahradil nedostatek vlastních bílkovin. Díky tomu se pokožka stává pružnou a mladou, obnovuje se chrupavka v kloubech a vazy získávají pružnost a sílu..\nVšechny bílkoviny, včetně želatiny a kolagenu, se během trávení štěpí na své základní části - aminokyseliny. V nestrávené formě nemůže být želatina ani kolagen absorbovány střevní stěnou do krve. Proto se štěpí na menší fragmenty pomocí speciálních enzymů - například želatinázy.\nAno, konzumace želatiny zvyšuje hladinu aminokyselin v krvi. To ale vůbec neznamená, že se všichni pokusí napnout kůži na tvářích nebo obnovit zničenou chrupavku v kloubu. Aminokyseliny mohou být tělem použity na nejrůznějších místech a vazy, kůže a klouby jsou jen některými z možných míst. Některé studie ukazují, že spotřeba hydrolyzovaného kolagenu podporuje syntézu vlastního kolagenu, ale zatím nejsou dostatečné důkazy, a proto vědci pokračují v práci.\nExistuje však jedno použití rosolovitého masa, které je jistě oprávněné: jako svačina. Když se rosolovité maso dostane do žaludku spolu se silnými alkoholickými nápoji, promění se v kapalinu s částečně zachovanou strukturou. Díky své viskozitě vývar obklopuje stěny žaludku a do určité míry zpomaluje vstřebávání alkoholu. Proto je přítomnost rosolovitého masa na slavnostním stole zcela racionální a žádoucí..\nGlycin navíc vstupuje do těla s rosolovitým masem, které je schopné neutralizovat acetaldehyd - produkt rozkladu alkoholu, který ve skutečnosti způsobuje kocovinu. Proto je khash populární jako lék na kocovinu - arménské národní jídlo, které lze považovat za „horké želé“, protože se připravuje velmi podobným způsobem, ale khash se podává horký.\nJe rosolovité maso škodlivé?\nS určitými zdravotními stavy jsou spojena určitá dietní omezení.\nAspik, želé, aspik na dnu jsou kontraindikovány, stejně jako všechny masové a rybí vývary.\nU gastritidy s vysokou kyselostí, cholecystitidy a onemocnění žlučníku je také lepší tyto pokrmy odmítnout.\nPo dlouhou dobu se věřilo, že vysoký obsah cholesterolu v aspiku může negativně ovlivnit stav krevních cév a přispět k rozvoji aterosklerózy. Nyní se názory na tuto věc liší, proto je lepší kontroverzní jídlo nezneužívat..\nPři obezitě byste se měli vyhnout obzvláště mastným a kalorickým vepřovým aspikům, upřednostňovat hovězí, kuřecí nebo rybí.\nŽelatina obsahuje oxaláty, proto se nedoporučuje nechat se unést rosolovým masem pro ty, kteří mají tendenci získávat kameny v žlučníku nebo v ledvinách.\nNedoporučuje se však zneužívat rosolovité maso. Proto je předkrm. Jeden nebo dva kusy jsou dost.\nNavzdory svému jménu jsou želé a rosolovité maso pokrmy chladného období. Protože mají schopnost zahřát, i když jsou studené. To lze částečně vysvětlit skutečností, že rosolovité maso rychle nasycuje a navíc se k rosolovitému masu obvykle podává křen, adjika nebo hořčice, ze které se vám to líbí nebo ne, ale zahřejete se.\nJedná se o velmi ruská jídla. Bylo vhodné je vařit v ruské peci, kde hrnec s vařením mohl dlouho chřadnout. A drsné podnebí umožnilo rychle ochladit rosolovité maso, jednoduše ho vyndat z teplé chýše v baldachýnu. Toto jídlo nebylo připravováno v létě. První želé se vařilo na Den Michajlov - 21. listopadu. A na Vánoce a Nový rok - nutnost.\nPokud se řídíte tradicemi a chystáte se na novoroční stůl vařit rosolovité maso, nezapomeňte, že jeho trvanlivost není delší než pět dní.\nŽelé maso: výhody a poškození těla, příprava, recenze\nVýhody a škody na rosolovém mase jsou naléhavým problémem pro každého, kdo miluje hostinu na želatinovém pokrmu. Je zajímavé pochopit, z čeho je výrobek vyroben a jaké má vlastnosti.\nCo je to rosolovité maso a jak se to objevilo\nVe skutečnosti je želé maso průhledné želatinové želé, které zbylo po vaření hustého vývaru. Miska se poprvé objevila v XIV století ve Francii, kde si bohatí lidé mohli dovolit velmi bohaté polévky z masa. Zpočátku byli francouzští kuchaři skeptičtí ohledně chuti želé, ale postupem času bylo vynalezeno jídlo zvané galantin. Aby se to vytvořilo, zpracované maso bylo zkrouceno do rosolovitého stavu a poté znovu odesláno do vývaru a nějakou dobu drženo v chladu.\nRuské rosolovité maso se objevilo přibližně ve stejnou dobu - i když zpočátku se připravovalo z jednoduchých zbytků masa. Tradice koření želé s kořením a kořením vznikla později a přišla z Evropy.\nMnoho lidí má rád chuť rosolovitého masa - ale oceňují především produkt pro jeho užitečné vlastnosti. Konkrétně obsahuje:\ncenná alifatická aminokyselina;\nvitamíny - C, B9, A.\nI malá část kvalitního želé přináší tělu velké výhody..\nKolik kalorií je v želé\nJelikož je rosolovité maso vyrobeno z různých druhů masa, může se také lišit obsah kalorií..\nNejvíce kalorické je vepřové želé - obsah kalorií je od 340 do 390 kalorií na 100 g produktu.\nNa druhém místě je hovězí želé - obsahuje 130 až 180 kalorií.\nNejméně kalorické želé pochází z libového drůbežího masa - krůtího nebo kuřecího masa. Obsahuje 80 až 200 kalorií.\nDoporučuje se používat vepřový aspik pouze pro velmi zdravé lidi - s mnoha onemocněními bude mastné jídlo škodlivé. Za nejvíce dietní vlastnosti se považují vlastnosti drůbežího a hovězího želé..\nProč je želé užitečné pro zdraví\nMasové želé je nejen výživné, ale také chutná a prospívá tělu. Konkrétní cenné vlastnosti závisí na tom, z jakého masa se jídlo připravuje. Ale každá želé má také několik společných vlastností. Produkt má pozitivní účinek:\nna imunitu - retinol, který je obsažen ve složení misky, úspěšně bojuje proti virům a infekcím;\nna klouby - želatina ve výrobku posiluje kosti a pojivové tkáně;\nna nervový systém - glycin v želé zlepšuje funkci mozku a pomáhá zbavit se deprese;\no metabolických procesech - zejména vlastnosti produktu jsou velmi účinné v případě kocoviny.\nZ užitečných vlastností produktu je zvláště důležitá jedna cenná kvalita - pozitivní účinek na klouby a pojivové tkáně. Faktem je, že jakékoli želé, zejména hovězí maso, obsahuje vysoké procento živočišných bílkovin. Je to protein, který je do značné míry zodpovědný za rychlé zotavení šlach, chrupavek, vazů a kostí..\nSportovcům se velmi doporučuje pravidelná konzumace hovězího nebo vepřového želé. Během tréninku jsou jejich klouby vystaveny obzvláště těžkým břemenům a často jsou zraněny. Bílkoviny, kolagen a karoten ve výrobku mohou chránit kostní tkáň před zničením a navíc dále zvyšují fyzickou odolnost..\nVýhody vepřového aspiku\nPříznivé vlastnosti vepřové stopky, ocasu, uší nebo nohou jsou diktovány cennými vlastnostmi samotného vepřového masa. Zejména obsahuje aminokyseliny a železo, vitamin B12 a myoglobin, živočišný tuk.\nmá příznivý účinek na stav cév a srdce.\nVýhody hovězího rosolového masa\nŽelé vyrobené z hovězího masa je méně tučné než vepřové a je mnohem lépe absorbováno, až 76%. Proto můžete produkt používat i při mnoha gastrointestinálních onemocněních, nepoškodí to.\nHovězí želé obsahuje velké množství vitaminu A, proto je nesmírně prospěšné pro zdraví očí. Výrobek obsahuje karoten, který posiluje svaly, kosti a pojivové tkáně a přispívá k jejich regeneraci. Výhody želé z hovězího stehna budou skvělé zejména pro sportovce, jejichž svaly a klouby jsou vystaveny zvláštnímu stresu..\nProč je kuřecí želé užitečné?\nProdukt vyrobený z kuřecího nebo krůtího masa, nejužitečnější pro ty, kteří sní o ztrátě hmotnosti. Obsah kalorií v želé je velmi nízký a obsahuje mnoho cenných látek. Jedná se o hlavní vitamíny C, A, B, prvky: železo a hořčík, vápník.\nCholin v kuřecím nebo krůtém rosolovém mase pomáhá regulovat metabolismus a příznivě působí na nervový systém. Kolagen obsažený v produktu je vhodný pro vlasy a pokožku. Proto budou výhody rosolovitých kuřecích stehen obzvláště skvělé pro spravedlivý sex..\nJe želatinové maso užitečné při hubnutí\nŽelé z hovězího nebo drůbežího masa, středně kalorická miska s velkým přísunem živin. Proto je rosolovité maso na stravě užitečné, ale pouze v omezeném množství. Samotný produkt samozřejmě nepřispěje k zbavení se nadváhy, ale na druhé straně udrží rovnováhu vitamínů a stopových prvků v těle..\nPři používání produktu během stravy je nutné pečlivě vypočítat denní kalorie, aby nedošlo k překročení povolené rychlosti..\nJe želatinové maso možné pro těhotné a kojící ženy\nBěhem období nošení dítěte může želé přinést výhody i újmu. Hlavní nebezpečí spočívá ve skutečnosti, že produkt může zvýšit hladinu cholesterolu v krvi a přibrat na váze.\nProdukt však obsahuje i výhody pro těhotné ženy. Aspic zlepšuje produkci hemoglobinu, pomáhá vstřebávat vápník, odstraňuje toxiny a posiluje imunitní systém. Proto je stále možné přípravek užívat během těhotenství - jen v malém množství a po konzultaci s lékařem.\nAspik s kojením je také schválen pro použití. Nemá nepříznivý vliv na zdraví dítěte. Musíte však produkt používat bez koření a bylin, abyste předešli alergiím a kolice u dítěte.\nV jakém věku lze dětem dát želé\nKlasické želé je pro tělo dítěte příliš „těžké“ jídlo. Ale prospěšné vlastnosti produktu jsou stále důležité pro rostoucí děti. Proto se dětem ve věku od 6 do 7 měsíců doporučuje nabídnout dětem speciální domácí želé - z kuřecího masa, bez soli a jiných koření a koření. Výhodou kuřecího aspiku bude, že produkt posílí imunitu dítěte a přispěje k rozvoji kostí a svalů.\nDoplňkové potraviny by měly být zahájeny s přihlédnutím k množství nejvýše čtvrtiny čajové lžičky. Pokud nenastane negativní reakce, pak postupně, v době, kdy je dítěti rok, lze množství želé snížit na 50 g denně.\nJak vařit rosolovité maso doma\nKlasické želé nemusíte kupovat v obchodě - pamlsky si můžete připravit sami doma. Protože výhody hovězího rosolového masa jsou největší a škoda je minimální, doporučuje se ho vařit. Budete si muset vzít následující produkty:\noloupané hovězí stehno nebo fetlock - 1,3 kg;\ntrochu česneku - asi 40 g;\nkořen petrželky - 250 g.\nNakrájejte hovězí stehno a nalijte 2–3 litry vody a poté ho vařte 8 hodin na mírném ohni, nezapomeňte odstranit pěnu.\nAsi 4 hodiny po zahájení vaření se ku slepici přidá kuřecí a hovězí maso.\nKdyž jsou součásti budoucího želé vařeny, maso se po odstranění všech žil a kostí ochladí na teplou teplotu, naseká se na malé kousky nebo se nechá projít mlýnkem na maso. Výsledné mleté maso se znovu vloží do napjatého vývaru, osolí se, vaří dalších 20 minut a poté se přidá česnek.\nHotové rosolovité maso je rozloženo do tvarů a ponecháno několik hodin v chladničce, aby želé řádně ztvrdlo.\nŠkody a kontraindikace rosolovitého masa\nBez ohledu na to, jaké vysoké jsou výhody produktu, někdy může způsobit škodu. Hlavní rizika souvisejí se skutečností, že:\ntučné husté rosolovité maso obsahuje poměrně hodně cholesterolu, takže může negativně ovlivnit cévy, játra a srdce;\nvýrobek obsahuje růstový hormon - je škodlivý ve velkém množství nebo v případě alergií;\nvepřové želé obsahuje látku zvanou histamin, která je škodlivá pro lidi se sníženou produkcí žluči;\nželé má vysoký obsah kalorií a může přispívat k přírůstku hmotnosti, pokud je konzumováno bez omezení.\nJe tedy možné zdůraznit seznam nemocí a stavů, ve kterých je želé maso kontraindikováno. Konkrétně jeho vlastnosti poškodí:\nse sklonem k obezitě;\nv případě individuální nesnášenlivosti vůči jakýmkoli složkám;\ns onemocněními žlučníku;\nse závažnými cévními a srdečními onemocněními;\nv případě střevních poruch - rosolovité maso, zejména vepřové, je obtížně strávitelné.\nOdborníci na výživu doporučují jíst produkt maximálně 2krát týdně v malých porcích. Pak budou vyváženy zdravotní výhody a poškození želé masa..\nVýhody a poškození rosolového masa závisí na tom, zda má osoba přísné kontraindikace při užívání produktu. Pokud se nenecháte unést vysokokalorickým želé, budou zdravotní výhody bezpodmínečné..\nVýhody a poškození aspiku - jak je želé užitečné\nŽelé maso je želé s masem, které je zahrnuto nejen v denním menu, ale také zdobí slavnostní stůl. Ale co víme o výhodách a nebezpečích aspiku? Jaké vlastnosti má tento produkt??\nKromě toho má takový produkt mnoho užitečných vlastností. I malá část má pozitivní vliv na kosti, nehtové ploténky a vlasy. To je jen malá část výhod, které želé maso může přinést. Pro jeho použití však existují určitá omezení..\nHistorie výskytu rosolovitého masa\nKořeny rosolovitého masa se dají vysledovat do Francie. Právě tam se poprvé objevil jako samostatná mísa ve 14. století. Pozadí spočívá v tom, že bohatí lidé často vařili masité polévky. Ukázalo se, že jsou viskózní a husté. Zpočátku to kuchaři považovali za velkou nevýhodu..\nPoté na základě bohatého vývaru vymysleli nové jídlo - galantinu (želé). Zkroucené maso bylo přidáno zpět do bohaté tekutiny, ochuceno kořením a ponecháno v chladu, dokud neztuhlo. V Rusku se podobné jídlo připravovalo, ale říkalo se mu želé a pro jeho přípravu vzali kousky masa, takže ho jedli pouze služebníci.\nPoté se recept na francouzský galantin dostal do Ruska a byl poněkud vylepšen. Přidávalo se do něj nejen koření, ale také kurkuma, citronová kůra, vejce, česnek, mrkev atd., Míchalo se různé maso. Hotové jídlo dostalo název „rosolovité maso“.\nSložení produktu a obsah kalorií\nObsahuje mnoho užitečných prvků, minerálů a vitamínů. Želé obsahuje:\nvitamíny A, C a B9;\nHlavní část užitečných prvků zahrnovala síru, fosfor a vápník. Díky této odrůdě i ta nejmenší část přináší tělu významné výhody. Obsah kalorií závisí na masu, které se používá k vaření. Držitelem rekordu se stalo vepřové maso. Přibližný obsah kalorií je uveden v tabulce..\nHlavní složka Kcal na 100 g\nVepřové stehna, koleno 380, 170\nUkazuje se, že rosolovité maso s nižším obsahem kalorií pochází z krůt a kuřete. Telecí maso je však vhodné i jako dietní jídlo. V tomto případě obsahuje 100 g produktu pouze 92 kcal a malé množství tuku. Nejvíce kalorické je vepřové želé, bez ohledu na to, které části jatečně upraveného těla budou vařeny.\nCelkové výhody aspiku\nJednou z hlavních vlastností je - příznivý účinek na kosti, zlepšení metabolických procesů. Existují obecné dobré vlastnosti rosolového masa, které nezávisí na druhu masa, které se používá k vaření:\nKolagen doplňuje mezikloubní nedostatek tekutin a zabraňuje deformaci chrupavky. Zároveň zajišťuje správnou (a bezbolestnou) práci kloubů, zejména pánve a kolen, která jsou vystavena největšímu namáhání. Při častém používání želé se předchází artritidě a vymizí na začátku vývoje nemoci.\nKolagen má také dobrý účinek na pokožku, takže je elastická, brání vzniku vrásek a stárnutí dermis. Posiluje svalovou tkáň.\nVitamin B pomáhá zvyšovat hemoglobin. V podmínkách, kdy je zaznamenána anémie, se často zvyšuje riziko hypoxie a otravy těla. Maso, které je hlavní složkou rosolovitého masa, předchází mnoha patologiím a zvyšuje koncentraci krevních buněk.\nLysin je velmi důležitý pro krevní cévy a posílení imunitního systému. Prvek se dobře vyrovnává s viry, zejména při propuknutí dýchacích cest.\nPolynenasycené tuky jsou důležité pro centrální nervový systém, pomáhají snižovat stres, úzkost, podrážděnost. Normalizujte spánek, soustředění a úspěšně bojujte proti stresu.\nDíky vláknině a vláknině ze stravy se zlepšuje práce trávicího traktu (zejména střev). Tělo je očištěno od hromadění toxinů a toxických látek.\nRetinol se dobře vyrovná s infekcemi a viry a současně zlepšuje vidění.\nŽelatina posiluje pojivové tkáně a kostní struktury.\nAlifatická aminokyselina zlepšuje absorpci vápníku.\nGlycin aktivuje mozek, bojuje s podrážděností a chronickou únavou, nadměrnou únavou.\nV případě zlomenin se doporučuje používat rosolovité maso, protože jídlo podporuje rychlé hojení kostí. Je také žádoucí zahrnout jej do nabídky pro depresivní stavy. Aspic zvyšuje odolnost těla vůči mnoha patologiím.\nDíky svému pozitivnímu účinku na kosti se želé maso používá jako adjuvans při léčbě kloubů. Želé, zejména hovězí želé, obsahuje hodně živočišných bílkovin, které jsou důležité pro vazy, chrupavky a šlachy. Proto je želé obvykle zahrnuto do povinné nabídky sportovců. Miska dále zvyšuje fyzickou aktivitu.\nPoužití vepřového želé\nVepřové želé obsahuje hodně aminokyselin, „ferrum“, B12 a zinek. Bojují s nízkým hemoglobinem, nedostatkem vitamínů, zvyšují koncentraci vápníku. Myoglobin je hlavní „prasečí“ složkou podílející se na pohybu kyslíku. Díky tomuto prvku se snižuje riziko srdečních a cévních patologií.\nJídlo musí jíst muži. Tím se zabrání vzniku impotence, infekčních procesů urogenitálního systému, prostatitidy. Pomáhá zlepšovat náladu, obnovovat energetické zásoby. Vepřový tuk je potřebný jako antidepresivum a díky koření má také antibakteriální účinek.\nVýhody hovězího želé\nHovězí želé je velmi jemné a aromatické. Obvykle se vaří s křenem a hořčicí, což zvyšuje antibakteriální účinek pokrmu. Maso se vstřebává ze 75 procent a kvůli nízkému obsahu tuku se doporučuje pro gastrointestinální patologie.\nHovězí želé je užitečné při očních onemocněních, protože obsahuje velké množství retinolu (vitamin A). Miska pomáhá předcházet rakovině sítnice a nervových buněk zrakových nervů. Lidé se slepotou potřebují zejména rosolovité maso.\nVzhledem k velkému množství živočišných bílkovin se jídlo doporučuje sportovcům s velkou fyzickou aktivitou a pro prevenci opotřebení chrupavek a obratlů. Tento druh želé je z 50 procent vybaven plnou zásobou živočišných tuků, „ferrum“ a karotenu.\nVýhody kuřecího želé\nKuřecí aspik (stejně jako z krůt) se často vaří z nohou a má vysokou koncentraci vitamínů, fosforu, ferrumu, draslíku a hořčíku a vápníku. Cholin má velkou výhodu, protože normalizuje metabolické a metabolické procesy..\nŽelé z tlapek snižuje krevní tlak, protože jídlo obsahuje antihypertenzivní protein. Kolagen zlepšuje pohyblivost kloubů, vytváří ochranu před jejich deformací. Vzhledem k vysoké koncentraci tohoto prvku se jídlo doporučuje zejména ženám.\nAspik zvyšuje hemoglobin, odstraňuje škodlivé a toxické látky, posiluje imunitní systém - to vše je důležité během těhotenství. Doporučuje se však užívat jej v malém množství, aby nedošlo ke zvýšení koncentrace cholesterolu a přibývání na váze. Miska je také užitečná během laktace, ale je připravena bez bylin a koření..\nVýhody rosolovitého masa pro děti\nŽelé maso může být zahrnuto do dětské stravy pouze od 7 měsíců, protože je těžkým jídlem pro křehké tělo. Aby se nezatížilo zažívací trakt, želé se vaří na kuřecím masu, bez koření, bylin a soli. Takové jídlo dobře posiluje imunitní systém, kosti a svaly a přispívá k jejich správnému vývoji..\nZačněte dávat rosolovité maso s lžičkou. Po jednom roce se dávka postupně zvyšuje na 50 g denně. Můžete však zavést jídlo do stravy pouze po konzultaci s pediatrem..\nJe nějaká škoda z rosolovitého masa?\nPokud je ve stravě zahrnuto rosolovité maso, pak musí být nízkokalorické, jinak bude mít opačný účinek. V tukové želé je hodně cholesterolu, což negativně ovlivňuje srdce, játra, tepny a malé cévy.\nV želé je růstový hormon, takže nebude prospěšné, pokud je konzumováno ve velkém množství. Lidé s gastrointestinálními patologiemi nemohou jíst jídlo s pepřem, česnekem, zázvorem..\nV želé je také histamin, který je kontraindikován u lidí, kteří mají sníženou sekreci žluči. Želé je také vysoce kalorické, takže není vhodné pro dietní výživu. Aspic je kontraindikován v případě střevní poruchy, protože je obtížně strávitelný.\nNedoporučuje se pro dnu, alergie na určité složky misky. Používá se opatrně při onemocněních kardiovaskulárního systému. V minimálním množství nemá rosolovité maso negativní účinek. Nedoporučuje se jíst želé více než dvakrát týdně..\nTajemství toho, jak udržet zdraví produktu během vaření\nAbyste získali dobré želé, je důležité umět si vybrat správné maso. Jídlo se vaří hlavně z kostí končetin - nohy, chodidla, vepřová kopyta. Poskytují správné množství přírodní želatiny. Pokud je rosolovité maso vařené z kuřecího masa, je vhodné hodit polovinu jatečně upraveného těla najednou do vody.\nPokud si vezmete jen hrudník pro želé, pak se jídlo ukáže jako štíhlé a bez chuti. Toto pravidlo platí pro jakékoli vybrané maso. Během vaření je také vhodné vhazovat vodu a pokožku (pokud jídlo není plánováno dietně). Miska se vaří na mírném ohni. Ve více- nebo tlakovém hrnci se ztrácí nejméně všech živin.\nKoření se přidává pouze 30 minut před úplným vařením. Vařené maso je důkladně očištěno od žil, chrupavek a kostí. Před nalitím je vhodné přefiltrovat hotový vývar přes síto. Aby se zabránilo nepříjemné pachuti, hovězí maso se nemíchá s jinými druhy masa.\nŽelé maso je jedinečné jídlo, které má vynikající chuť a může poskytnout významné zdravotní výhody. S pravidelným, ale s mírou se zvyšuje používání želé, fyzická vytrvalost, čistota mysli, předchází se mnoha chorobám (zejména pohybovému ústrojí).\nAspic je již dlouho spojován s vánočním stolem mezi Rusy. Je to proto, že v zimě je nejvhodnějším pokrmem studené maso. Zachová si svůj tvar a neroztaví se, pokud zůstane na stole po dlouhou dobu..\nStudená se tradičně připravuje v masovém vývaru, pro který se želatina uvolňuje velmi dlouho. Pro někoho je rostlinné nachlazení zvláštní - vyrábí se z rostlinných potravin s vysokým obsahem přírodní želatiny, jako jsou rajčata. Vaří se také velmi dlouho na hustou konzistenci a poté se dlouho uloží na chladné místo..\nPokrok však nezastaví a aby se snížila časová náročnost, mnoho lidí používá hotovou želatinu - stačí ji přidat do horkého vývaru a za pár minut bez pomoci stárne. Ale bude to podle definice studená mísa? Pro zodpovězení této otázky stojí za zvážení hlavní rozdíly mezi studeným vývarem a všemi ostatními vývary..\nJaký je rozdíl mezi rosolovým masem\nMnoho lidí nazývá chladnou osobu mladší a jednoduše nevidí rozdíl mezi nimi. A je těžké jim to vyčítat, protože rozdíly jsou opravdu malé. Želé se tradičně vyrábí z hovězího masa bez přidání jiných druhů masa. Mohou to být hovězí tyčinky, žíly, jazyk a další části těla jatečně upraveného těla. Použití takového masa způsobí ztmavnutí pokrmu a libové hovězí maso neposkytuje potřebnou hustotu želé, jako například studené hovězí maso. Všechno kvůli stejnému hovězímu - želé vývaru, vaření trvá o několik hodin déle, protože tento druh masa trvá dlouho.\nStrmý vývar lze připravit z několika druhů masa - hovězího, vepřového a kuřecího masa. Jeho želé je lehčí a hustší.\nDalším důležitým rozdílem je fáze vaření. V želé se všechny ingredience vaří současně - želatina a maso, a nakonec získáme jakousi „mashu“ z želé a kousků masa. V klobásách se všechno děje po etapách - nejprve jeden druh suroviny, pak další atd..\nNa rozdíl od původního ruského nachlazení a želé k nám záliv přišel z Francie a nejasně připomíná galantinu. Vývar je vyroben z libového masa - kuřecího, krůtího a rybího masa. Takové maso není bohaté na želatinu, takže je třeba pro záliv připravit zahušťovadla. Želé je tak průhledné, že v něm vidíte kousky masa. Do zálivu můžete přidat světlé přísady - vejce, hrášek, kukuřici atd..\nZáliv má ve srovnání s národními protějšky nízkou výhřevnost, mírně svěží chuť a nižší nutriční hodnotu.\nSeltzer se od chladírny liší masitou strukturou. Želé v něm funguje spíše jako pojivo. Hlavový sýr se obvykle vyrábí z nevyužitých částí jatečně upraveného těla, jako je kůže, blána, uši, které jsou plněné přírodní skořápkou. Výsledkem je klobásový výrobek s malým množstvím želé..\nNutriční a energetická hodnota chladu závisí hlavně na jednom faktoru - jaké přísady a v jakém poměru budou použity pro jeho přípravu. Obsah hovězího, vepřového a kuřecího masa se velmi liší, proto by si každý měl zvolit „svoji“ masovou přísadu pro sebe, s přihlédnutím ke svému tělu a zdravotním charakteristikám. Zvažte obsah kalorií u jakéhokoli druhu nachlazení.\nStudené hovězí maso\nMůže se to zdát překvapivé, ale chladné Masné a hovězí vedlejší produkty mají nižší obsah kalorií než vepřové a kuřecí maso - pouze 80 kcal na 100 g vařeného za studena. Hovězí maso. K ukojení hladu nemusíte příliš jíst. To však nepoškozuje postavu a není to kontraindikováno pro lidi s nadváhou..\nPři přípravě kuřete za studena zvažte tepelnou hodnotu téměř každé části jatečně upraveného těla. Nejvíce dietní je studené kuřecí stehno, protože vůbec neobsahuje maso - jeho obsah kalorií je 110 kcal na 100 g. Pokud se v masném receptu používá šunka (nebo stehenní řízek), získáme produkt s výhřevností 230-240 kcal na 100 g. Takové nachlazení také nepřidá kila navíc, pokud se konzumuje v rozumném množství..\nChlad jatečně upravených těl vepřového masa je rekordní výhřevností. Může obsahovat až 350 kcal na 100 g.\nJak dobré je želé\nMasová klobása absorbuje blahodárné vlastnosti surovin, ať už kuřecího nebo vepřového. Látky nezbytné pro tělo se nacházejí jak v mase, tak v želé. Přidání různých koření může pouze doplnit pozitivní účinek. Podívejme se blíže.\nPravděpodobně každá žena dříve či později pomyslí na snahu o mládí. Při hledání nejlepšího léku můžeme zapomenout, že na pokožku působí vnitřní faktory. Jsme to, co jíme. Proto by jídlo, které jíme, mělo obsahovat co nejvíce živin..\nHlavní užitečnou složkou nachlazení je jeho proteinová složka, tj. Kolagen. Každý ví o jeho výhodách pro pokožku - posiluje a vyhlazuje vrásky. Není divu, že se zvířecí kolagen tak aktivně používá při výrobě krémů.\nObsah kolagenu v těle klesá s věkem. Co nejhloupější je to, že si to tělo samo rozloží pomocí enzymu kolagenázy a pak pracuje na obnovení tohoto proteinu. Čím starší je člověk, tím nižší je schopnost obnovovat kolagen, takže je velmi důležité mu dodávat jídlo..\nChlad podporuje růst svalů prostřednictvím kolagenu. Několik polévkových lžic nachlazení tak bude na vašem těle fungovat lépe než proteinová tyčinka nebo nápoj..\nChlazení prasat zmírňuje problém prostatitidy a přítomnost zinku v něm zvyšuje jeho účinnost.\nVšechny masné výrobky mají schopnost zvyšovat hemoglobin, jehož normalizace je důležitá v každé životní fázi, zejména během těhotenství. Pokles hladiny hemoglobinu v krvi může způsobit anémii. Určené matky jsou obzvláště náchylné k tomuto onemocnění, proto je důležité pomoci tělu. Hemoglobin se také podílí na odstraňování škodlivých látek z těla, čímž pomáhá zvyšovat imunitu.\nBěhem porodu a porodu je ženské tělo ve velkém stresu, takže výživa matky by měla být velmi užitečná, aby jí pomohla zotavit se. Nakonec stojí za to pamatovat, že všechny živiny, které vstupují do těla matky během kojení, se předávají jejich dětem v mléce. Proč tedy do své stravy nezahrnout chlad, který je díky masovému základu bohatý na živiny.\nOslabené tělo je náchylné k virovým útokům a lysin v chladu jim může pomoci se vyhnout, protože má antivirové účinky. Pomůže také tělu lépe vstřebávat vápník..\nGlycin pomůže posílit imunitní systém, blahodárně působí na nervy, uklidní a zbaví stresu. Glycin také pomáhá zlepšit funkci mozku.\nKolagen regeneruje pokožku, zlepšuje vlasy a nehty a polysacharidy posilují kostní tkáň.\nNachlazení, které obsahuje kolagen, je pro děti velmi prospěšné, ale přesto stojí za to jej pečlivě zahrnout do své stravy. Je třeba si uvědomit, že zima je pro žaludek tvrdým jídlem, takže dítě by mělo vařit kuře z nízkokalorických částí jatečně upraveného těla a během vaření nepřidávat koření a sůl. Produkt by měl být co nejrychlejší.\nMůžete jíst studené kuře při hubnutí\nMnoho lidí, kteří se rozhodnou dobře najíst a dívat se na svou postavu, takové jídlo jako nachlazení odmítají. A v žádném případě. Koneckonců, pokud si vyberete správné přísady pro nachlazení, můžete je téměř získat jako dietní produkt. Samozřejmě nemluvíme o studeném vepřovém masu. Ale můžete si užít zimu. kuře nebo krůta a nebojí se, že to ovlivní postavu.\nUžitečné vlastnosti různých druhů rosolovitého masa\nVepřové maso obsahuje užitečné aminokyseliny, vitamíny skupiny B, makro- a mikroelementy (zejména železo) a myoglobin. Nejcennější věcí ve vepřové ledničce je vysoký obsah živočišných tuků, který nasycuje tělo rychleji než většina ostatních potravin..\nStudené hovězí maso lze použít na některá onemocnění trávicího traktu, protože je snáze stravitelné než prasata (téměř 80%). Hovězí maso obsahuje vitamín A a karoten, které jsou velmi prospěšné pro vidění a posílení pohybového aparátu tkání.\nStudené kuře má vysoký obsah bílkovin a zdravých vitamínů, jako jsou A, B a C. Obsahuje také hořčík a vápník. Obsah kolagenu se liší v závislosti na použité dávce kuřete, z nichž většina se nachází v kuřecích stehnech. Konzumace tohoto nachlazení nezvyšuje hladinu cholesterolu a reguluje hladinu glukózy v krvi. Na rozdíl od studeného krůtího kuřete obsahuje kuře více selenu, což je dobré pro štítnou žlázu.\nStudené krůtí maso je nejnižší z výše uvedených kalorií. Jeho kalorická hodnota je pouze 50 kcal na 100 g. Pokud jde o vitamíny a živiny, krůta se neliší od kuřecího masa, kromě toho, že v mase je mnohem více krocana. Například krůtí maso obsahuje více tryptofanu než kuře, které pomáhá zmírnit nespavost, a železo, které se podílí na tvorbě hemoglobinu..\nŽelé maso v medicíně\nNachlazení při cukrovce není kontraindikováno (zejména v přítomnosti 1 a 2 skupin onemocnění), pokud je připraveno z libového masa (nejlépe z kuřecích stehen a libového hovězího masa). Vepřové maso není povoleno.\nDůležité: glykemický index chladu je mezi 10 a 40 jednotkami.\nV případě pankreatitidy\nPři pankreatitidě lékaři doporučují jíst teplá jídla - toto jídlo se tělu snáze vstřebává. Proto je použití studeného nachlazení kontraindikováno, protože trávení bude vyžadovat více energie z orgánů podílejících se na trávení.\nco můžete a nemůžete jíst:\nv případě kolitidy\nVzhledem k tomu, že běžné nachlazení činí trávení aktivnějším, mohou ho užívat pouze lidé se stavem spojeným s nízkou kyselostí. Za zmínku stojí také několik pravidel: rosolovité maso by mělo být vyrobeno z libového masa a bez přidání koření..\nPoužití nachlazení je kontraindikováno u gastritidy s vysokou kyselostí.\nNachlazení se nedoporučuje u lidí s dnou. Toto onemocnění je způsobeno přítomností kyseliny močové v krvi a porušením výměny jejich derivátů - purinu. Masný vývar, který je ve skutečnosti studený, je může uvolnit, což zhoršuje situaci..\nNachlazení s hemoroidy není kontraindikováno. Jedinou podmínkou je, že se přidá více mletého masa než při běžném vaření..\nV případě cholecystitidy také stojí za to vzdát se nachlazení. Kontraindikace nadále ztěžují trávení produktu v případech, kdy orgány nemohou plně fungovat.\nKromě funkčních vlastností má každý produkt svou vlastní nevýhodu. Nachlazení s vysokým obsahem cholesterolu, zvláště pokud používáte silný vývar. Cholesterol se může hromadit v cévách a blokovat je, což negativně ovlivňuje krevní oběh a kardiovaskulární systém.\nKontraindikací zvýšené spotřeby trhaného masa je jeho schopnost zpomalit metabolismus kvůli velké zátěži jater, která vede k přírůstku hmotnosti.\nPokud se vyskytnou problémy s trávicím systémem, je nejlepší zdržet se nachlazení, protože je obtížné je strávit..\nJak správně skladovat želé maso\nChlazení závisí na několika faktorech, z nichž první je složení samotného pokrmu. Chlazené maso, včetně masa, vývaru a soli, lze skladovat v chladničce až 5 dní.\nČím více chudých ingrediencí (např. Hrášek, kukuřice) v misce, tím kratší je trvanlivost. V takovém případě lze nachlazení uchovávat v chladničce po dobu 3 dnů..\nByla prodloužena trvanlivost přísad, jako je česnek, křen a černý pepř. Mají baktericidní a antioxidační účinek na potraviny. Přidejte tyto koření do receptu na maso a želatinu a poté je nechejte dlouho v chladničce.\nStudený recept je docela jednoduchý. K tomu potřebujete následující přísady:\nkonzervované vepřové maso na kostech - 1 kg;\nkusy hovězího masa, 1 kg;\nmrkev střední velikosti - 2 ks.;\nčesnek (čerstvý nebo sušený) - 50 g;\nvoňavý vavřín - 2 ks.;\ncibule (pouze zlatá, nepoužívejte červenou odrůdu) - 1 ks.;\nsladký hrášek s pepřem;\nVaření: Počáteční fáze se neliší od normy - moje maso je vloženo do hrnce. Naplňte ji polovinou předem připravené vody a pošlete ji do trouby. Tommy, dokud na povrchu bubliny nevře. Tento krok je nezbytný pro zkrácení masa..\nVývar nepotřebujete, takže ho usušíme. Vložte maso do misky pro multivark, přidejte zbývající vodu a přidejte stejné koření, mrkev a cibuli.\nObsah svazku v multivarku pro režim „Stew“ na několik hodin.\nPo několika hodinách vyjmeme veškerý obsah z mísy. Nakrájejte maso na požadovanou velikost, nakrájejte mrkev na kousky o tloušťce ne více než 5 mm a rozprostřete se po dně formy.\nProjděte vývar přes plátno a nalijte na něj maso.\nBudoucnost nechejte dlouhou dobu chladnou v chladničce, dokud...\nPředchozí Článek Movalis - návod k použití\nNásledující Článek Bolest pod pravou lopatkou zezadu zezadu - příčiny, léčba\nDna v rukou: příznaky, diagnostika a léčba\nJaké je nebezpečí cervikální osteochondrózy a jaké jsou její důsledky?\nProč je v krku hrudka s osteochondrózou?Samotný pocit hrudky v krku je již nepříjemný. Aby se toho zbavili, mnoho pacientů volí stejnou standardní a ne zcela správnou metodu.