Железният светилник by Димитър Талев — Reviews, Discussion, Bookclubs, Lists\nStart by marking “Железният светилник” as Want to Read:\nЖелезният светилник by Димитър Талев.\nPreview — Железният светилник\n(Железният светилник #1)\nТомът съдържа “Железният светилник”, редове от биографията на Димитър Талев и статии от М. Куманов, Св. Игов и Панко Анчев.\nЖелезният светилник #1 Characters\nСултана Глаушева, Стоян Глаушев, Лазар Глаушев, Рафе Клинче, Катерина Глаушева\nBe the first to ask a question about Железният светилник\nНай-човешката книга,която съм чела някога...\nЕдна от любимите ми книги. Написана с много доброта и разбиране. Дълги години си мислех защо Султана постъпи така с любимото си дете. Не можех да разбера, дори преди самата аз да имам дете. Та какво може да е по-силно от любовта на майката? Защо Султана не се изправи и не защити живота на Катерина, защо се огъна? Не я разбирах, но Талев я е разбирал. Не я осъди, само й съчуства.Просветна ми много години по-късно, след още много прочетени книги. Не можем да мерим с нашия аршин хората, които са жи\nЕдна от любимите ми книги. Написана с много доброта и разбиране. Дълги години си мислех защо Султана постъпи така с любимото си дете. Не можех да разбера, дори преди самата аз да имам дете. Та какво може да е по-силно от любовта на майката? Защо Султана не се изправи и не защити живота на Катерина, защо се огъна? Не я разбирах, но Талев я е разбирал. Не я осъди, само й съчуства.Просветна ми много години по-късно, след още много прочетени книги. Не можем да мерим с нашия аршин хората, които са живели тогава. Нашите мерки не стават за тях. Не говоря за някакви възвишени ценности и борби, а за простите неща от живота. По онова време човек не може да оцелее сам, всеки е част от групата. Ако не спазваш правилата на групата, тя ще те отхвърли и оцеляването е под голям въпрос. Така че Султана е направила избора си според морала на нейното общество, за да не бъде отхвърлена тя и близките й. И не би се поколебала пак да направи същия избор. Такива са силните хора - във времена на криза не седят да чупят пръсти, а действат. Трудно ми е да приема действията й, но както казах - моите мерки са други. Дано Бог я прости и костите й да почиват в мир.\nНе бих дала висока оценка на книга само защото е българска или родолюбива.За втори път чета "Железният светилник", преди бях почти ученичка. Допадна ми, но само толкова. А сега, сега ми харесва много повече."Железният светилник" е роман с изключителни качества. Написан е увлекателно, стегнато. Каквито описания има са кратки и изразни, красиви, просто ти се иска да спреш и да ги усетиш. "Наместникът не беше много приказлив, но се виждаше, че не бе дошъл у приятеля си от празнично безделие. Сините\nНе бих дала висока оценка на книга само защото е българска или родолюбива.За втори път чета "Железният светилник", преди бях почти ученичка. Допадна ми, но само толкова. А сега, сега ми харесва много повече."Железният светилник" е роман с изключителни качества. Написан е увлекателно, стегнато. Каквито описания има са кратки и изразни, красиви, просто ти се иска да спреш и да ги усетиш. "Наместникът не беше много приказлив, но се виждаше, че не бе дошъл у приятеля си от празнично безделие. Сините му зеници бяха избелели, изглеждаше, че нищо не забелязва наоколо — цял беше обърнат навътре в себе си.""Вън го пресрещна синя януарска вечер, обхвана с ледени длани лицето му."Героите са живи, истински. Определено Талев има предпочитание към силните женски образи. Строгата майка Султана, нежната, руса Божана, Ния, като спотаен жълт пламък, дяволитата Катерина, а мъжете хем са там, хем в личния аспект на историята сякаш не са движеща сила. Добро и лошо с мяра, всеки с човешките си страсти и грешки. Четеш, и хем не ти харесва героя, хем не си съгласен с това, което прави, но можеш да го разбереш, защо постъпва така, какво го мотивира.Тонът на романа не допада на някои. Струва им се мрачен, дразнят се какъв послушен и безволев народ сме били. Огледайте се наоколо. Тази травма още стои, този страх, покорство, тревога. Има за какво да си помисли човек, има още защо да се чете тази книга.\nОпределено мога да оценя максимално тази книга, защото от отдавна не бях чела толкова добра и увлекателна книга, която да ме вълнува през цялото време докато я чета. Преди да почнеш да четеш книгата си мислиш...."Уф... поредната книга от списъка, която ще е безинтересна и ще заспа няколко пъти докато я изчета", но този роман определено опроверга очакванията ми! Едновременното комбиниране на исторически роман и любовна история като героите са достатъчно комплексно изградени, а не както до преди с\nОпределено мога да оценя максимално тази книга, защото от отдавна не бях чела толкова добра и увлекателна книга, която да ме вълнува през цялото време докато я чета. Преди да почнеш да четеш книгата си мислиш...."Уф... поредната книга от списъка, която ще е безинтересна и ще заспа няколко пъти докато я изчета", но този роман определено опроверга очакванията ми! Едновременното комбиниране на исторически роман и любовна история като героите са достатъчно комплексно изградени, а не както до преди сме чели от български автори (Добрият - има само хубави черти; Лошият - само ужасни)е неповторимо . Освен това романа завършва с очакван, но и необичаен край; край, който те кара да искаш да прочетеш следващия роман от четирилогията. Ще чакам с нетърпение да разбера дали и останалите ще ми харесат толкова много колкото "Железният светилник". А на онези, които се чудят дали да седнат да прочетат книгата, или изобщо не искат да я четат ще кажа: ТОЗИ РОМАН СИ ЗАСЛУЖАВА ДА ГО ИЗЧЕТЕТЕ, не случайно е в списъка за матурата и съм сигурна, че ще ви хареса! Ако го изчетете и не ви хареса.... добре, обвинете мен; въпрос на личен вкус, но сте чули моето мнение. С пожелание за прекрасно четене на тази невероятна книга. :)\nЩом за едно лято подхванах да прочета и четирите книги, при все че само първата ми беше задължителна, излишно е да казвам, че ме е впечатлила. Не бях много запозната с българската литература тогава и това беше едно от малкото неща, които ме заинтригувахa. Сега от дистанцията на времето знам, че за Талев е било много по-лесно да пише за онова минало време - няма политически конфликти. Тази отдалеченост обикновено би резнала крилцата на увлечението, но Талев се справя майсторски в увличането, та ч\nЩом за едно лято подхванах да прочета и четирите книги, при все че само първата ми беше задължителна, излишно е да казвам, че ме е впечатлила. Не бях много запозната с българската литература тогава и това беше едно от малкото неща, които ме заинтригувахa. Сега от дистанцията на времето знам, че за Талев е било много по-лесно да пише за онова минало време - няма политически конфликти. Тази отдалеченост обикновено би резнала крилцата на увлечението, но Талев се справя майсторски в увличането, та чак до... последната книга, ако прескочим третата. :) И ако останем с мекото впечатление на четвъртата, която макар и най-мъничка, е най-философска и различна от останалите, тя много повече се доближава до едно модерно писане, което е било лукс тогава. ...more\n"Стоян подигна рамена: ето такава една чудна и толкова хубава бъркотия е животът!"За разлика от живота, Железният светилник не е бъркотия, но все пак си е хубав. Бая неща мога да кажа за тази книжка като колко мила и сърцестопляща е (въпреки че на моменти е точно обратното на една мила и сърцестопляща история), но тъй като е роман, който е част от задължителните четения за училище само една дума може да опише колко необикновен и неподхождащ към групата от произведения, към които принадлежи е, и\n"Стоян подигна рамена: ето такава една чудна и толкова хубава бъркотия е животът!"За разлика от живота, Железният светилник не е бъркотия, но все пак си е хубав. Бая неща мога да кажа за тази книжка като колко мила и сърцестопляща е (въпреки че на моменти е точно обратното на една мила и сърцестопляща история), но тъй като е роман, който е част от задължителните четения за училище само една дума може да опише колко необикновен и неподхождащ към групата от произведения, към които принадлежи е, и тя е: интересен. ...more\nНаскоро прочетох първата книга от тетралогията на Димитър Талев, а именно ,,Железният светилник“. Трябва да кажа, че за пръв път от доста време насам изпитах особени емоции. Последно това се случи с ,,Въглен в пепелта“ . Гняв, болка, мъка, радост, щастие и най-вече – привързаност към героите.За тези, които не са чели ,,Железния светилник“- препоръчвам го горещо. Невероятна книга. Едно е да го знаеш на теория, друго е да го почувстваш с душата си и да го разбереш напълно...,,Едва-що бе преминала\nНаскоро прочетох първата книга от тетралогията на Димитър Талев, а именно ,,Железният светилник“. Трябва да кажа, че за пръв път от доста време насам изпитах особени емоции. Последно това се случи с ,,Въглен в пепелта“ . Гняв, болка, мъка, радост, щастие и най-вече – привързаност към героите.За тези, които не са чели ,,Железния светилник“- препоръчвам го горещо. Невероятна книга. Едно е да го знаеш на теория, друго е да го почувстваш с душата си и да го разбереш напълно...,,Едва-що бе преминала голямата чума в лето 1833, която лежа дълго, като тъмна, отровна мъгла над цялата страна. По това време Стоян Глаушев забягна от родното си село Гранче, което беше на около три часа път от град Преспа…“Това е първият абзац, началото на всичко. Авторът започва разказа си със Стоян Глаушев, мъките и волята, надеждите и копнежите му... След бягането си от село Гранче и отиването на Стоян в Преспа всичко започва да добива смисъл и волята на Стоян се засилва още повече и повече... Той се среща със Султана и скоро след това се жени за нея...Обикнах героите, защото те не са идеализирани, а дори напротив- в някои моменти чернилката в душите им е толкова жива, че те не могат да я овладеят. Султана е на пръв поглед строга, горда, умна жена, не особено емоционална... Но и тя има душа. Майчиното й сърце и нейната прикрита, покорна мъка проличават...Стоян Глаушев е прост като дете. Чист, покорен, той е способен да се разплаче, а след това веднага да се засмее. Способен е да зарадва всеки, да обикне всеки, но омразата за него е неестествена, не я притежава...А семейството, което те създават, техните деца... Всяко със своите добри и лоши страни. Един буден, друг- мълчалив, а трети-мирен не може да стои...ПРЕПОРЪЧВАМ книгата да се прочете. Винаги е трудно четящия да разкаже историята, а е напълно невъзможно да я представи такава каквато е. Та затова и няма да се мъча да правя опити. Само ще спомена, че обикнах някои герои, за други плаках, а нравът и държанието на някои ме хвърляха в огън. И радост и тъга изпитах и... не съжалявам. Книгата е невероятна, историята е завладяваща и кара човек да се замисли и да обикне...Определено е най-добрият български роман, който съм чела.\nАз не помня дълго сюжети, образи и т.н. литературни работи... помня емоциите и изводите от книгата... и от тази ще запомня доста неща. През цялото време си мислех, че това е Под игото от друго място, друга гледна точка. По едно време си мислех и че както и там всички ще изпозагинат... Ама тук краят все пак е добър. Султана ми беше омразна почти през цялото време, въпреки че от всичко личи, че нейното поведение е най-правилното. А най-добре приех постъпката й, за която може би наистина другите би\nАз не помня дълго сюжети, образи и т.н. литературни работи... помня емоциите и изводите от книгата... и от тази ще запомня доста неща. През цялото време си мислех, че това е Под игото от друго място, друга гледна точка. По едно време си мислех и че както и там всички ще изпозагинат... Ама тук краят все пак е добър. Султана ми беше омразна почти през цялото време, въпреки че от всичко личи, че нейното поведение е най-правилното. А най-добре приех постъпката й, за която може би наистина другите биха я намразили.. това са различията в мисленето... Мислех си и за приликите между тогавашното и сегашното време... които като се замислиш са повече от разликите и това ме плаши в някаква степен... И още много, много разсъждения се събудиха в мене... но не е ли точно това ценното на книгите, а не похватите, тропите, фигурите и всичките там литературни термини, които може да допринасят за качеството на произведението, но истината е в смисъла зад думите, който всеки намира сам! ..иии много философско стана :Д\nЗащо са толкова малко хората които не оценят колко уникална по своему е българската култура.Тежко е...\nРодното винаги е най-сладко. Талев сътворява история за семейството, за борбата за утвърждаване на идентичност и вяра, за грешките, през които майката минава, защитавайки децата си, пазейки честта им вечно. "Железният светилник" озари мирогледа ми, показа ми как във времена на безгласие и покорно ежедневие, лишено от толкова присъщите ни прищевки, едно семейство може да запази доверието между членовете си. Една майка остава силна, защото не така е нужно, а защото бива призована от цялата си съ\nРодното винаги е най-сладко. Талев сътворява история за семейството, за борбата за утвърждаване на идентичност и вяра, за грешките, през които майката минава, защитавайки децата си, пазейки честта им вечно. "Железният светилник" озари мирогледа ми, показа ми как във времена на безгласие и покорно ежедневие, лишено от толкова присъщите ни прищевки, едно семейство може да запази доверието между членовете си. Една майка остава силна, защото не така е нужно, а защото бива призована от цялата си същност да закриля своя род, своята кръв. Един баща, направил непростимото - да посегне над законите на раята, намира щастието си с майката - Султана, чрез своите селски, преспански качества, но толкова очевидно липсващи зад покварата и лицемерието на града. Децата, така важни за едно семейство, сътворяват и изпъстрят истински черно-бялата картина на Хаджи Серафимовата внука. Всеки строго индувидуален, но така открояващи проблясват двама- патриотът и буден младеж - Лазар, и винаги жизнена и дива - Катерина. Не винаги семейството остава щастливо - разпри за утвърждаване на народна църква, народното училище, злите очи срещу патриотизма на Лазар, трудните решения и тежко поетите отговорности , но рода Глаушев винаги остава здраво закрепен, колкото и трудности да бъдат изпречили се на пътя му. Талев детонира бомбата в мен, така невярваща на родното, така подценяваща я. Но нашето си е наше, оставяйки толкова близо до сърцето.\nНай-хубавата българска книга, която съм чела до сега.Всеки българин и не само трябва да я прочете.Бях чела нейни цитати из интернет, който отведнъж ме грабнаха.Супер много се зарадвах щом намерих книжчицата из библиотеката на майка ми, както и останалите части, които нямам търпения да прочета.Щом отворих книгата и не можах да откъсна очи от нея.Описанията са много увлекателни, както и самото действие се развива бързо, а не като в повечето книги или само описания, или само действие.Всички герои в\nНай-хубавата българска книга, която съм чела до сега.Всеки българин и не само трябва да я прочете.Бях чела нейни цитати из интернет, който отведнъж ме грабнаха.Супер много се зарадвах щом намерих книжчицата из библиотеката на майка ми, както и останалите части, които нямам търпения да прочета.Щом отворих книгата и не можах да откъсна очи от нея.Описанията са много увлекателни, както и самото действие се развива бързо, а не като в повечето книги или само описания, или само действие.Всички герои в книгата са силни личности - не само мъжете, но и жените, което е изключително за времето, в което се развива действието.Понякога постъпките на Султана ме дразниха, особено когато хорското мнение и беше по-важно, от колкото живота на собствената и дъщеря Катерина, но това са били разбиранията за онова време. Добродушността на Стоян в началото на романа прави огромно впечатление как човек, който няма нищо разделя залъга си хляб с едно куче.Хареса ми целеустремеността на Лазар, който се бори с цената на всичко да осъществи идеалите на народа - църква, в която се говори на разбираем за хората език и един вид да пробуди заспалия преспански народ.С една дума самата книгата е просто прекрасна.\nbulgarian, for-school, recommended-by-fr, got-a-paperback, all-time-fav\nКолкото и непатриотично да звучи, по принцип не си падам особено по българската литература, особено по тази, която се изучава в училище. Но ето, че се реших да дам шанс на няколко романа като Железният Светилник, Време Разделно и Тютюн. Майка ми ме посъветва да започна с ЖС. Очакванията ми бяха всичко друго, но не и високи, предвид, че примерно Под Игото не ми хареса особено.НО противно на очакванията ми, това се превърна в любимия ми български роман! Впрочем нашите са ме кръстили именно на Ния,\nКолкото и непатриотично да звучи, по принцип не си падам особено по българската литература, особено по тази, която се изучава в училище. Но ето, че се реших да дам шанс на няколко романа като Железният Светилник, Време Разделно и Тютюн. Майка ми ме посъветва да започна с ЖС. Очакванията ми бяха всичко друго, но не и високи, предвид, че примерно Под Игото не ми хареса особено.НО противно на очакванията ми, това се превърна в любимия ми български роман! Впрочем нашите са ме кръстили именно на Ния, която и, заедно с Лазар, беше мой любим герой от самото начало. Привързах се много към всички герои. И наравно с историята на рода Глаушеви и цяла Преспа, беше много интересно да прочета роман, описващ така добре нравите на българина и проблемите му, повечето от които, породени от турското владичество. Борбата за запазване на народното съзнание... Brilliant!Оценявайки красотата на Железният Светилник, мисля, че просто няма как да не стане една от любимите ми книги! ...more\n2:09 ам, малко жертва на съня, за да довърша "Железният светилник", който доста ме измъчи! Попринцип и дебелите книги ги чета за 2, макс 3 дена, но тази ми вървеше много бавно, труден език лично за мен, труден изказ, a на места i супер зацикляща с липса на действие. Черногледа книга, влачи се, като пияна жаба на събитията с нещастие, а препуска като див кон на щастливите мигове. Много скучно начало, в средата стана много вълнуваща, но после пак заби и взе да става само кой и колко тежко ще умре.\n2:09 ам, малко жертва на съня, за да довърша "Железният светилник", който доста ме измъчи! Попринцип и дебелите книги ги чета за 2, макс 3 дена, но тази ми вървеше много бавно, труден език лично за мен, труден изказ, a на места i супер зацикляща с липса на действие. Черногледа книга, влачи се, като пияна жаба на събитията с нещастие, а препуска като див кон на щастливите мигове. Много скучно начало, в средата стана много вълнуваща, но после пак заби и взе да става само кой и колко тежко ще умре.Божана ми стана много мила и на сърце, не случайно авторът я кръстил с това име, ангел човек! Ей такова момиче да си намериш, само доброто да ти мисли и със сърце чисто и голямо! :) ...more\nЧетох я като част от задължителната програма по литература за десети клас и беше поредната книга, която нямах нерви да довърша. Много драма, беее. Като гледам българина по улиците какъв е оклюмал и се е начумерил, как да искам да живея в такава среда? Ми той се храни с болка и мъка, само трагедии, кланета и драми. Ега ти и действителността! Хареса ми майсторския начин, по който Талев е описал действителността - повярвах му, потопих се в нея, затова и не пожелах да оставам там дълго. flag\nСтрахотна книга!Малко бавна сякаш,но толкова увлекателна!Действието определено се развива бавно,но всичко е така хубаво описано!Докато четеш и си представяш всичко!После изведнъж се случва нещо и действието поема в друга посока - още по-интересно и те кара да се чудиш какво ще се случи накрая!Определено е книга на която да се насладиш.Само краят ме озадачи още повече и се чудя какво ще стане в другите книги!Препоръчвам на всеки,който цени добре написани,детайлни произведения!\nотдавна, bnt-top-100, favorites\nБеше време, когато четях Карл Май, а филмите за Индиана Джоунс ми бяха любими. Там някъде прочетох и "Железният светилник", най-вече по задължение заради училището. Още тогава бях силно впечатлен. Сега го препрочитам, този път с идеята да пребродя цялата тетралогия. Хубаво е, че макар и да са минали толкова години и Винету отдавна вече е изпаднал от личната ми класация, "Железният светилник" си остава все така вълнуващ и увлекателен.\nОчаквах книгата да не ме впечатли особено, но всъщност бях приятно изненадана. Говори за обикновените неща от живота на хората по онова време и все пак всичко е представено увлекателно. Имаше части, които бяха изключително вълнуващи за мен, както и един-два въпроса (след като ги е имало, значи ми е харесало), на които исках отговори и ги получих. Като цяло може би най-интересната българска книга от задължителната литература, която съм чела до момента.\nСтрахотна книга ! Първата българска книга, която да ми хареса изцяло, нямам търпение да прочета и другите :) flag\nЗадължително четиво! flag\nМеко казано съм разочарована. Викам си, писано е 1952г., нищо, че действието се развива един век по-рано, стилът ще е съвременен, героите ще са по-добре развити... Нищо подобно. Все едно четох "Под игото", само дето действието се развиваше малко по-рано, малко по на запад и сюжетът не беше като да е лежал два века в прашасала ниша и да са го прояли молците (ака нямаше дупки или поне аз не ги усетих). Имаше може би някакъв опит за дълбочина на персонажите, но не особено сполучлив. Като се каже, ч\nМеко казано съм разочарована. Викам си, писано е 1952г., нищо, че действието се развива един век по-рано, стилът ще е съвременен, героите ще са по-добре развити... Нищо подобно. Все едно четох "Под игото", само дето действието се развиваше малко по-рано, малко по на запад и сюжетът не беше като да е лежал два века в прашасала ниша и да са го прояли молците (ака нямаше дупки или поне аз не ги усетих). Имаше може би някакъв опит за дълбочина на персонажите, но не особено сполучлив. Като се каже, че Катерина е луда, че Лазар Глаушев е герой или че Аврам Немтур е зъл родоотстъпник - край.От време на време се появяваха лирични отклонения, които стояха като някаква кръпка, изваждаха читателя от контекста и звучаха по-скоро поучително и проповеднически. Най мразя, когато авторът се държи снизходително с читателя. И за да не речете, че съм анти-патриот и критикувам само защото е български роман - не е така, в "На изток от рая" беше същото и така и не разбрах защо всички се превъзнасят по този "шедьовър на американската литература" - единственото хубаво нещо беше стилът на писане и от четирите творби, които съм чела на Стайнбек, тази ми допадна най-малко. Та. Да се върна на "Железният светилник". Ако не ми трябваше за матурата, щях да съжалявам, че съм я започнала. А, още нещо! Не можах да разбера защо единственият интересен персонаж - Рафе Клинче, беше оставен толкова на заден план, а Стоян Глаушев, който пък беше най-плоският, безличен и малодушен от всичките, беше обект на толкова много внимание. Както и Лазар, който пък си беше абсолютният традиционен герой, който едва ли не ходи с ореол на главата си. Единствено в последната част имаше някакво раздвижване... Всъщност не, раздвижване си имаше през цялото време, даже беше прекалено много. Това прескачане на дълги периоди от време и бързото, надве-натри обясняване на събитията разваляха допълнително романа. Само от първата част можеше да се напише книга от 300 страници - не е като да нямаше какво да се разкаже. И мисля, че точно това е същинският проблем. Това прескачане от събитие на събитие създава впечатлението, че авторът едва ли не е искал по-набързо да приключи, пък майната им на пропуснатите възможности за задълбочаване на персонажите. Вярно, целта е да се разкаже история някаква, ама едно събитие няма никакво значение и смисъл без човекът, който стои зад него, или хората, които то повлиява.\nЕдна от първите книги, която прочетох на един дъх."Лазар неочаквано видя Ния. Той не се помръдна от мястото си между развеселената тълпа, побутваха го, блъскаха се в него, някой и като че ли му заговори нещо, а той виждаше само нея и чуваше как се блъска сърцето му, кънтеше сякаш цялото му тяло при всеки удар. Тя също го гледаше и очите й говореха с нечут глас. Лицето й беше поувехнало, като да е боледувала наскоро. В погледа й нямаше нито сянка от нейната макар и сдържана надменност, очите й мо\nЕдна от първите книги, която прочетох на един дъх."Лазар неочаквано видя Ния. Той не се помръдна от мястото си между развеселената тълпа, побутваха го, блъскаха се в него, някой и като че ли му заговори нещо, а той виждаше само нея и чуваше как се блъска сърцето му, кънтеше сякаш цялото му тяло при всеки удар. Тя също го гледаше и очите й говореха с нечут глас. Лицето й беше поувехнало, като да е боледувала наскоро. В погледа й нямаше нито сянка от нейната макар и сдържана надменност, очите й молеха с тъга, но бяха открити, избистрени от непоколебима решителност в молбата и в тъгата й. В тия няколко дълги мигове, докато погледите им бяха се слели един в друг, Лазар я обичаше с цялото си същество, забравил бе всичко друго, виждаше само нея. Сега тя можеше да изтръгне, да вземе от сърцето му всяко обещание, всяка клетва. Не бе я виждал отдавна, от дълги месеци, струваше му се понякога, че я забравя, че бе потиснал и надвил слабостта си към нея, сладостното учудване и възхищение от хубостта й; че бе пречупил замайващата сила, която се излъчваше от нея и държеше като с ръка сърцето му, топла и нежна ръка, но непреодолимо силна. Той бе се лъгал. Едва бе успял да покрие, да потисне всичко това под някаква тънка, крехка покривка, чуплива като тъничък ледец през тревожните предпролетни нощи, който се стопява още под първите слънчеви лъчи, както сега под нейния открит, бистър поглед.""Знаеше колко много го обича тя, но неговата обич към нея стигаше само дотам: да я утеши, да я успокои в мъката й, в страха й, да й помогне и с най-голяма жертва от своя страна. Той вярваше, че тя наистина ще му бъде мила невеста, обичаше я, желаеше я, нежна и хубава, и все пак не беше това обич, която да изпълва сърцето догоре. Имаше едно кътче в неговото сърце. заето от другата, и той не можеше да я прогони оттам. Едно кътче, но то като болка обхващаше, владееше цялото му същество. Не бе я виждал отдавна, а не можеше да я забрави."\nЕдин от любимите ми български романи. Прочетох го докато бях ученичка, защото трябваше в часа по литература да направя анализ на един от героите - Стоян. Когато получих задачата от учителката си никак не останах доволна, но нямах избор. Взех книгата от библиотеката и като я видях колко е дебела чак не ми се искаше да започвам. Имах една седмица да се подготвя, чудех се какво да правя и дали ще ми стигне времето, но като седнах и за три дни прочетох цялата книга. Останах изненадана колко много м\nЕдин от любимите ми български романи. Прочетох го докато бях ученичка, защото трябваше в часа по литература да направя анализ на един от героите - Стоян. Когато получих задачата от учителката си никак не останах доволна, но нямах избор. Взех книгата от библиотеката и като я видях колко е дебела чак не ми се искаше да започвам. Имах една седмица да се подготвя, чудех се какво да правя и дали ще ми стигне времето, но като седнах и за три дни прочетох цялата книга. Останах изненадана колко много ми хареса още от самото начало и не я довърших само, защото трябваше и щяха да ми пишат оценка, а защото ми беше интересно и исках да разбера какво ще стане по-нататък с героите. Историята е добре разказана и изпълнена с много събития. Героите имат както полужителни, така и отрицателни черти. Никой от тях не е безгрешен и идеален. Всеки читатател може да избере на кого от тях да симпатизира. На мен най-силно впечатление ми направи Султана. Тя не ми е любимката, дори не я харесвам като характер и човек, но сещайки се за романа тя първо ми изниква в съзнанието. Описанията на историческия период, на бита, културата спомагат да се докоснем до света на героите и да ги разберем по-добре. "Железният светилник" е прекрасна книга и аз ви препоръчвам да я прочетете.\nЛитературата за училище можела да бъде интересна.. Най-после! Много хубав роман, изпълнен с различни, но истински истории - за неволите, за неправдите, за любовта.. Талев е създал изкусно всеки персонаж включен в романа, откроявайки повечето душата му, отколкото външността, което въпреки това създава образ у читателя. Където може, Талев не изпуска да спомене красотата на девойките - Ния, Божана и Катерина, станали важни за сюжета на това произведение, всяка с своя история, свои проблеми и свои л\nЛитературата за училище можела да бъде интересна.. Най-после! Много хубав роман, изпълнен с различни, но истински истории - за неволите, за неправдите, за любовта.. Талев е създал изкусно всеки персонаж включен в романа, откроявайки повечето душата му, отколкото външността, което въпреки това създава образ у читателя. Където може, Талев не изпуска да спомене красотата на девойките - Ния, Божана и Катерина, станали важни за сюжета на това произведение, всяка с своя история, свои проблеми и свои любовни трепети. Сдържаността и решителността на Султана ми напомни на Фий от "Птиците умират сами" - две напълно различни по националност и принадлежност героини, но с толкова общо помежду си. Лазар, като основен персонаж в произведението заедно с всичките си качества - начетеност и всеотдайност, смелост и остър ум, обаче не ми остана сред любимите герои, заради нерешителността в борбата му между сърце и разум. Общественото мнение е много важно за българина - и тогава, и днес. Колко възможности изпуснаха героите и колко сърца останаха неразбрани именно заради него - и в романа, и в реалността..\nПарадоксално, но когато бях в гимназията стигнах до средата на книгата и се върнах към нея две години по-късно. Естествено започнах от началото, въпреки че имах доста добра идея какво се случва. Откровено казано не съм чел по-хубава българска книга. Талев има някаква уникална способност да хване една на пръв поглед обикновена история и да ти разкаже по такъв начин да се захласнеш от първата страница и с всяка следваща, да си мислиш "Боже и сега какво..." Повечето главни герои бяха изключително д\nПарадоксално, но когато бях в гимназията стигнах до средата на книгата и се върнах към нея две години по-късно. Естествено започнах от началото, въпреки че имах доста добра идея какво се случва. Откровено казано не съм чел по-хубава българска книга. Талев има някаква уникална способност да хване една на пръв поглед обикновена история и да ти разкаже по такъв начин да се захласнеш от първата страница и с всяка следваща, да си мислиш "Боже и сега какво..." Повечето главни герои бяха изключително добре изградени с огромното изключение и разочарование Лазар Глаушев. Въпреки че в момента съм зает с друга литература с удоволствие ще се върне скоро към тетралогията с намерението да я прочета цялата.\nЗапочва малко мудно,без да загава в каква посока ще се развие действието. В последствие обаче увлича много силно.Редуват се описания на обикновения битов живот като фон на събитията със разгръщането на големата идея : Църковната борба и усилия за идентичност.Полагат се образите на главните герои , които се доразгръщат в следващите книги - много реалистични и пълнокръвни между другото.Усещаш как авторът сам живее в собствения си свят. Книгата е задължителна като прелюдия към следващите от тетрало\nЗапочва малко мудно,без да загава в каква посока ще се развие действието. В последствие обаче увлича много силно.Редуват се описания на обикновения битов живот като фон на събитията със разгръщането на големата идея : Църковната борба и усилия за идентичност.Полагат се образите на главните герои , които се доразгръщат в следващите книги - много реалистични и пълнокръвни между другото.Усещаш как авторът сам живее в собствения си свят. Книгата е задължителна като прелюдия към следващите от тетралогията.Аз лично до момента на коментара съм прочел и Преспанските камбани и съм убеден в гениалността на автора !\nНе разбирам хората, които са неспособни да оценят красотата в този роман. Независимо дали е бил част от задължителната програма по литература или не, "Железният светилник" е изключително съдържателна творба. Съдбите на героите, историческите събития, българщината - така са преплетени, че на читателят не му се иска страниците да свършат. Най-силният от тетралогията.\nФантастична! Няма как да не се привържеш към всеки един от героите ( Глаушевци) и няма как да не оплакваш смъртните им случаи, радостите и неволите. Нямам думи! Нямам никакви думи да я опиша! Съвършена е! flag\nДимитър Талев Петров-Палисламов е изтъкнат български писател и журналист, автор на тетралогията „Железният светилник“, „Преспанските камбани“, „Илинден“ и „Гласовете ви чувам“.Димитър Талев е роден в град Прилеп, Македония, на 1 септември 1898 година. Расте в семейството на майстор железар и ковач, в чийто дом владее дух на патриархална сърдечност и възрожденски патриотизъм. На 9 г. остава без бащ\nДимитър Талев Петров-Палисламов е изтъкнат български писател и журналист, автор на тетралогията „Железният светилник“, „Преспанските камбани“, „Илинден“ и „Гласовете ви чувам“.Димитър Талев е роден в град Прилеп, Македония, на 1 септември 1898 година. Расте в семейството на майстор железар и ковач, в чийто дом владее дух на патриархална сърдечност и възрожденски патриотизъм. На 9 г. остава без баща. Балканската война, Междусъюзническата война и Първата световна война определят безсистемното му образование - учи с прекъсвания в Прилеп, Солун, Скопие, Стара Загора, завършва гимназия в Битоля през 1920 година. След гимназията Талев посещава лекции в чужбина по медицина и философия. Следва по 1 семестър в Загреб и Виена през 1920–1921 г. Разбира, че това не го вълнува и точно в деня, в който умира Иван Вазов, той се връща от Австрия. После изучава и завършва българска филология в Софийския университет през 1925 година. Талев издава книгата „Сълзите на мама“ — увлекателни и интересни разказчета за деца. „В тях има нещо много меко и нравствено“, споделя брат му Братислав Талев, „ за отношението към дома, към майка, към Бог.“ Талев не е бил много религиозен, но е споделял напълно моралните принципи на християнството. През 1927 година той е привлечен като коректор във в. „Македония“, който се оформя постепенно като орган на дясното крило на македонското движение. През 1929 година поема поста редактор към изданието, а още на следващата година става главен редактор. Когато убиват директора на вестника през 1933 година, постът се заема от Димитър Талев. През 1944 г. новият режим променя политиката на България по Македонския въпрос изцяло и започва активна македонизация на Пиринския край. Талев е обявен за националист и е изключен от Съюза на българските писатели. През октомври 1944 той е арестуван, без официално обвинение, без съд и присъда, с упреци за „прояви на великобългарски шовинизъм“. Задържан е в Софийския централен затвор до края на марат 1945 година. По-късно е изпратен в „трудово-изправително селище“ в Бобовдол. Димитър Талев отново е арестуван през октомври 1947 година. След тази случка здравословното му състояние се влошава и той получава тежка язва.\nMore about Димитър Талев...\nЖелезният светилникGoodreads rating: 4.39 (4234 ratings)\n[url=http://www.goodreads.com/book/show/7847447?utm_medium=api&utm_source=blog_book]Железният светилник by Димитър Талев[/url]\nTrivia About Железният светилник\nQuotes from Железният светилник


Искаш ли да знаеш повече за Solesties? Mненията за продукта\nстелки за обувки Solesties мнения, отзиви, форум, цена, състав, аптека, OLX\nстелки за обувки Solesties – действие, как работи. Как действа? Как се използва?\nSolesties съставки, композиция. Какво съдържа?\nстелки Solesties мнения, отзиви. Какво казват потребителите? Forum бг мама\nстелки за обувки Solesties цена, производител, състав, аптека. Къде да купя? OLX, бг мама, официален сайт\nЗатлъстяването и наднорменото тегло са сред най-честите заболявания на цивилизацията в съвременния свят. За щастие, все повече и повече хора осъзнават, че наднорменото тегло представлява сериозна заплаха за здравето и предприемат стъпки за намаляване на телесното тегло. Но как да отслабнете ефективно и безопасно?\nНа пазара има редица продукти, предназначени да подкрепят хората, които се борят с наднорменото тегло. Някои са по-ефективни, други са по-малко.\nЕдин от най-интересните продукти за отслабване, които се появиха напоследък, са магнитните стелки Solesties.\nSolesties магнитните стелки са иновативен подход за отслабване. Много експерти уверено предполагат, че употребата им може да допринесе за значително намаляване на наднорменото тегло. Имайте предвид, че колкото повече наднормено тегло печелите, толкова по-голям е рискът от много сериозни заболявания. Ето защо е важно да действате бързо.\nПодходящата мощност на магнитите и точността на масажа са ключови характеристики, които доказват високата ефективност на стелките. Стелките съдържат 12 магнита, работещи с различна сила.\nВажното е, че използването на Solesties помага не само за разграждането на мастната тъкан. Принципът на действие на стелките се основава на елиминирането на мастната тъкан при липса на изгаряне на мускулите. Това е много важно, защото при много диети или тренировъчни планове е много лесно да загубиш мускул заедно с телесното тегло, което често е от решаващо значение за ефективността и силата. Освен това, поддържането на мускулна маса помага да се поддържа здравина и добро състояние.\nЗащо е полезно да използвате магнитни стелки, за да поддържате загуба на тегло? Solesties са продукт с много предимства, но най-важните от тях са:\nбързо, автоматично изгаряне на мазнини – в много случаи първите резултати са видими след няколко дни редовна употреба на стелки;\nпочистване на тялото от токсини – Solesties – това са стелки, които не само разграждат мастната тъкан, но и пречистват тялото от излишните натрупани токсини. Това подобрява не само силуета, но и комфорта на съня и цялостното ежедневно благосъстояние;\nнамаляването на риска от йо-йо ефект Solesties предотвратява йо-йо ефекта, като се използва фактът, че липидната памет се елиминира по време на разграждането на мастната тъкан в организма. В този случай също е от полза, че при такъв ефект и ускоряване на метаболизма няма нужда от ограничителни диети за постигане на желаната цел.\nМагнитните стелки са много удобни за използване и често тяхното присъствие е почти незабележимо, въпреки факта, че те показват висока ефективност на действие.\nЗа да се постигне целта с тях, е необходимо да се използват стелки стриктно в съответствие с препоръките на техния производител. Тогава стелките ще имат положителен ефект не само върху загубата на тегло, но и върху цялостното здраве. Магнитите не реагират на никакви лекарства и следователно стелките могат да се използват от всеки, който се нуждае от тях.\nОт какво се състоят Solesties магнитни стелки?\nSolesties магнитните стелки се състоят от 12 магнита, разположени на подходящо разстояние един от друг, които осигуряват целенасочен и точен масаж. Той е безопасен за употреба и не само насърчава загуба на тегло, но и има много други предимства. Това е напълно безопасно решение, дори когато се използват каквито и да било лекарства.\nИзползването на Solesties по предназначение и в съответствие с препоръките на производителя не води до никакви странични ефекти.\nМожете да прочетете повече за дизайна и принципа на работа Solesties на официалния сайт на производителя.\nНяколко потребители описаха този продукт като пробив в медицината, което поставя Solesties в много положителна светлина.\nSolesties е идеално решение за всички взискателни потребители.\nПоради факта, че магнитните стелки, които поддържат загуба на тегло, са иновативно решение, което е от голям интерес, все повече и повече подобни продукти се появяват на пазара, които, за съжаление, често нямат нищо общо с оригинала.\nСтрува си да се помни, че само пълноправен продукт ще работи не само ефективно, но преди всичко безопасно. Ето защо, всеки, който иска да получи продукт, който отговаря на очакванията, трябва да направи поръчка чрез официалния сайт на производителя – това е най-добрият начин да бъдете сигурни, че получените стелки ще бъдат продукт с най-високо качество.\nШампоан Chevelo Shampoo състав, OLX, цена, отзиви, форум, аптека, мнения


Коментари за: Анализатор: Пазарът на биткойн е балон\nОще от този автор Средствата за наука да се увеличат в пъти, препоръча експерт\nВ краткосрочен план еврото ще коригира ръста, който записа през последните няколко месеца, твърди Георги Иванов\nс нищо, да ти отговоря аз че оня незнае ...само хамериканци му в главата празна !\nКакво се чудите? Ако печатате пари - веднага ви арестуват.\nАнглосаксонските банкстери, които създават пари от въздуха (рисуват ги в зелено) са измислили виртуалните валути, поне повечето. И затова ги налагат по света - хартията и зелената боя са скъпи. Зер излишен харч, па тъй клиента плаща тока!\nползваш тафтология щото си проcт :):) а на мизeрник като теб трудно може да му обясня защо не искам да се замесвам в прирамиди, ако ще утре и 20К да стане биткоина, лични принципи!\nАз пък си умирам от любопитство, защо след като Дyржавата (и ЦБ) има очевиден интерес, да не изпуска от контрол монопола върху средството за разплащане и при това има всички законови и практически средства, да преследва и възпрепятства обръщението на каквито се сетиш алтернативни валути, изведнъж се появяват подобни, не-досегаеми „изключения” ?\ndeant до: julian12\nвъпроса не е какво са спечелили спекулантите! ок за тях лично това е въпроса, но тък за мен е по-важно с какво е полезно, за да оправдае високата цена. Отговора е с нищо. Убеден съм, че проповедниците, които хвалят измисленито му предимства откровено заблуждават потребителите, особено тези, които не са наясно с IT света. Това обаче не пречи тези заблудени да са инвеститори с много пари, явно или са тотално заблудени или преднамерено рискуват, бидейки наясно, че това няма да продължи дълго. Явно апетита е по-силен от страха.\nИ понеже си пр-ост. Като ти светна и се изкара от схемата. Сега биткоина е 5К и понеже си пр-ост не си спечелил нищо. Не си спечелил щото си про-ст. А! Много тафтология, но какво да се прави нали това е хамеришкия подход дето ти боготвориш. Едно нещо се повтаря 10000 пъти докато про-стия го осъзнае.\nМежду другото за кой биткойн става въпрос, щот нали го сцепихте на две. Ся, няма да Ви чета пасквилите, та да съм наясно!\nДаааа, биткойна е балон, но Стоенчакойна неее! Стоенчакойна, ююююю'бре куууурорте!!!\nЗа да има устойчивост цената на който и да е актив, тя следва да бъде равна на себестойността за производството/доставянето на този продукт плюс някаква нормална норма на печалба (макс 20-25% и до 40-50%, ако говорим за някакъв монополист или квази такъв). Всяка по-висока цена може да се счита за спекулация.\n... които казват: "За Бога, братя, не купувайте!"\nей като започнете с тия клишета като няма кво да кажете.... :):) аз да съм ти казал да не купуваш, даже обратното на няколко пъти ти казвам взимай с шепи. Само казвам че това е пирамида и понци схема.... от пирамиди и друг вид спекула също може да се спечели.\nи разбира се че няма как да знаеш дъното :) щото спекулативен актив няма как да се измери, той има мерни еденици само в главите на набуталите се. :) Въпроса ми беше подвеждащ, да те накарам да се замислиш, а ти ми изстреля някво безсмислено клише на Д.Попов.


qBittorrent - P2P - BulForum.com\nИнтересно, този торент клиент си няма тема.\nСлед като смених рутера оня ден и вече той не е ботълнек, пак се "заех" с торент клиентите, че ми беше сърбеж да видя трицифрени скорости в торент .\nСлед "подсказка от приятел" отново обърнах внимание на qBittorrent, уж последните версии били ъпдейтнали библиотеки, и се оказа, че наистина с него най-добре са нещата, бях с uTorrent 2.2.1 като поне дотогава той се справяше най-добре.\nЦЪК 5 торента (110МБ/с). Скоростите играят, но средно се въртяха около 103-108. В рутера интерфейсите също показваха стабилни ~900-930 МБит.\nЗасега оставам с него. Пробвах и последния Tixati, той пък явно се влошава, 70-80МБ/с макс на същите торенти. уТорент около 90-95.\nПроцесора почти всички ядра се товареха почти поравно, общо около 10-15%.\nАз също ползвам qBit от доста време. uTorrent просто ме подлуди с тъпите си реклами, а и ми правеше проблем с определени торенти.\nqBit също си има бъгове обаче. Един много досаден бъг, с който се сблъсках е следния.\nСлагаш лимит на торентите, примерно като стигнат 100 коефициент да спират да се сийдват. Всичко си вървеше окей. В един момент обаче след ъпдейт, настройката за автоматичното лимитиране нещо се прецака и всичките торенти просто спираха да се сийдват, без значение дали бяха на 100 коефициент. Пускаш го и точно след 10-15 секунди - изписва COMPLETE, сякаш си е стигнал лимита или изобщо не си го пуснал да се сийдва.\nИма предложения за решаване на проблема, но нито едно от тях не работи при мен. Единственият начин е да FORCE START-на торенти, които са за сийд. Тогава си вървят. Пробвах да им сложа "No limit" на всичките ръчно и уж става, но пак спират малко след като ги пусна.\nМного досадно. И става при смяна на версиите.\nТа ако слагаш лимит за сийд на торентите, моето предложение е да го махаш преди ъпдейт, за да се запише настройката и после след ъпдейта, да си го пускаш пак. Така не ми трябвало да има проблем.\nАз също го ползвам от известно време, но и той както uTorrent заема почти цялата рам след няколко часа сийд.\nw00x, кофти, но пък аз никога не съм активирал подобна опция в клиентите, сийдва се всичко свалено, просто по някое време като реша, спирам и екситвам програмата. Или просто стандартните опции, които ограничават бройката едновременно сийдвани торенти, там upload slots и т.н. А и последните години съм повече hit-and-run, достя рядко свалям, натрупал съм големи позитивни коефициенти отпреди години навсякъде по наште тракери и така . Сийдвам по няколко часа и спирам.\nГледам, че опциите се пазят в обикновен ini файл в профилната директория, сигурен ли си, че там е проблема, и че не може просто в тоя файл да се бръкне ако нещо не мине както трябва при ъпдейта..\nАз ъпдейтнах като преди това деинсталирах старата версия, някъде четох, че е по-добре така. Но ще имам предвид.\nДаже може би няма да ъпдейтвам дълго време докато работи, и само ако има фикснато нещо критично.\nDanzki, изключил ли си опцията Enable OS cache? Може да пробвам някой торент да сийдва 1-2 дена да видя дали ще има проблем с рама.\nВсичко е изключено. Пробвах какво ли не, но изяжда брутално рамта. Без значение с колко ГБ разполагаш. Единственияте плюсове, който виждам е, че постигам по-добри скорости на даунлоуд и намира пиъри доста по-бързо в сравнение с uTorrent.\nГоре каза "както уторент".... - уТорент никога не ми е изяждал рам памет, т.е. не съм имал проблеми с него и ram.\nОпределено ще заредя 2-3 торента в qBit-a и ще го оставя няколко часа да видя.\nEDIT: Вече 2 часа сийдва, не е мръднало от 647МБ рам . Диск кешът е 512МБ. Не знам кои показания точно гледаш и какви опции са включени, но според мен е нещо от кеш в Windows или подобно.\nEdited April 30, 2019 by tedy\nКеширането в ОС е изключено още след инсталацията. Може да ми пратиш скрийн с настройките при теб, когато ти е удобно.\nПредполагам говорим за същата опция за OS cache в qBittorrent.\nЕто моите опции, хем да си ги запазя в случай на нужда.\nИнтересно, че и при мен показва около 600 мб използвана рам. В task manager-a показва, че използваната памет е над 90 %. След като изключа торент клиента, всичко се нормализира.\nКъде и какво точно гледаш в task manager?\ntask manager (след 3 часа сийдване). Стои си около 5.3 от тогава.\nТочно там. При мен запълва наличната свободна памет. В Processes показва, че използва 630 мб. Изключа ли го, веднага паметта се освобождава.\nПреди време се бях зачел из разни форуми извън бг и явно е доста често срещан проблем.\nЕми не знам, освен да е проблем от друго естество, нещо покрай видео драйвери и акселерация и да няма общо с кешове. Вероятно си под Вин10. Аз съм с Server 2016, може да има връзка.\nНо щом и с uTorrent си имал същия проблем, значи е от друго. Някакво кеширане. В task manager можеш да пуснеш всичките 3-4 колони за паметта и да се види, там трябва да лъсне къде се губи паметта.\nИли с Process Explorer. Аз бих инвестигирал тоя казус, щото си е кофти.\nПри мен няма проблем с РАМ-та. Имам 350-400 торента на сийд.\nProcess Explorer показва, че заема 640 мб, а като го спрях се освободиха почти 2 гб. Това е след 10 минути сийд.\nКакъв Уиндоус ползваш?\nДовечера ще проверя моя как се държи.\nТези 2, които се освобождават, да не са в Cached и затова да не ги виждаш в Process Explorer?\nДа, по принцип се гледа Available, но ако и графиката отгоре му се пълни, нещо няма да е наред. Някой кеш на Виндовс обикновено пълни когато няма "обяснение" от памет-стойностите на процесите.\nПри мен се вижда, че имам близо 10ГБ кеширани.\nЕдит: ако си с SSD и ти е пуснат сървиза Superfetch, направо го спирай.\nSuperfetch съм го спрял още с инсталацията на Уин-а. Бях оставил няколко часа да сийдва и паметта беше заета на 94%. Сега спрях торентите и падна на 30.\nИмаш ли активни анти-вирусни?\nНямам допълнително инсталирани антивирусни.\nПробвал съм различни настройки и дори с изключен Defender, но няма никаква разлика.\nEdited April 30, 2019 by Danzki\nЕ, щом и при уторент се случва, явно е Виндовс проблем някакъв.\nПробвай и с други клиенти, Tixati и др., но е вероятно ако си ръчкал нещо в миналото или си пускал някакви оптимизатори или подобни, нещо да се омазало.\nЕто го моя qBit.\nКато го изключих, меморито падна на 45%.\nИнсталирах по-стара версия (3.3.15). От няколко часа сийдва, а паметта е свободна. Ще следя няколко дни дали ще се задържи така.\nТова е странно, пък и в последните версии са вкарали разните там оптимизации уж, не бих държал толкова стара версия, особено пък ако не може да развие добри скорости. То аз щях да стоя с uTorrent 2.2.1 до безкрай ако бях на до 100-500 мбит интернет, дотолкова се справяше.


DYMATIZE L-Carnitine Liquid - течен л-карнитин с витамин B5 | ZoomShape\nDYMATIZE L-Carnitine Liquid - течен л-карнитин с витамин B5.\nDYMATIZE L-CARNITINE LIQUID е хранителна добавка, която работи срещу мазнините в тялото. Л-карнитинът ( L-carnitine ) е непротеинова аминокиселина, която спомага за транспортирането на мазнините до митохондриите, където те се изгарят и се превръщат в енергия.\nТази хранителна добавка от Dymatize съдържа чист L-карнитин и витамин B5, които подпомагат изгарянето на мазнините в тялото и го зареждат с мощна енергия.\nDymatize Liquid L-Carnitine ви ocигypявa изyмитeлнитe 32 дoзи зa eднa бyтилĸa, ĸaтo cнaбдявa opгaнизмa c 1100 мг. L-ĸapнитин с вceĸи пpиeм.\nL-ĸapнитинът e aминoĸиceлинaта, която е извecтнa cъc cвoйcтвoтo cи дa cтимyлиpa мycĸyлния pacтeж и paзвитиe, дa пoдпoмaгa изгapянeтo нa мaзнини, дa пoвишaвa драстично тoнyca и дa пpeдпaзвa oт мycĸyлнa пpeyмopa.\nL-ĸapнитинът имa много вaжнa poля в мeтaбoлитния пpoцec, защото пoдпoмaгa регулирането нa тeглoтo чpeз пpeнoca нa мaзнинитe дo митoxoндpиитe, ĸъдeтo тe ce трансформират в eнepгия.\nКлинично доказано е, че Л-карнитинът подпомага работата и издръжливостта. Dymatize Liquid L-carnitine ще ви помогне да се отървете тялото си от излишните мазнини и да се заредите с енергия. Блaгoдapeниe нa eнepгиятa oт мaзнинитe, тялoтo може да нaмaли зaгyбaтa нa глиĸoгeн в мycĸyлитe. B ĸoмбинaция c нaмaлявaнeтo нa млeчнaтa ĸиceлинa, нaтpyпaнa в мycĸyлитe, ще мoжeте дa yдължите вpeмeтo нa тpeниpoвĸaтa си, бeз дa ce да пpeдизвиĸвaте пpeyмopa. Dymatize Liquid L-Carnitine e нaй-пoдxoдящият и пoлeзeн нaчин дa cнaбдитe тялото си c нeoбxoдимото зa вac количество L-ĸapнитин. Heзaвиcимo дaли гo пpиeмaтe зa пo-гoлямa издpъжливocт пo вpeмe нa тpeниpoвĸa или зa нaмaлявaнe нa тeглoтo, бъдeтe cигypни, чe ĸaчecтвoтo и cтoйнocттa нa пpoдyĸтa e гapaнтиpaнo oт Dymatize! С употребата на тази хранителна добавка, несъмнено ще постигнете резултатите, към които се стремите.\nLiquid L-Carnitine от Dymatize е уникален продукт, който ще ви зареди с нужното за вас количество чиста и мощна енергия и ще изгори излишните мазнини в тялото ви.\nБез никакви калории;\nПерфектният избор за изгаряне на мазнините.\nРазклатете добре бутилката преди всеки прием;\nКато хранителна добавка, следва да приемате една супена лъжица, два пъти дневно;\nДозата може да бъде увеличена или намалена по предписание на лекар или диетолог;\nПри желание, можете да смесите със сок или друга ваша любима напитка;\n№ на продукта: 1484048970\nДози --- Моля, изберете ---32 бр.\nВкусове --- Моля, изберете ---ЛимонадаЯгодаКъпинаПортокал


Наполи спечелиха последните си два мача срещу силни противници (Лацио за купата и Ювентус в първенството), така че може да се твърди, че поне временно излизат от кризата, която ги следва през почти целия сезон. Все още е рано да се твърди, че Наполи отново е сред топ отборите, но има добри наченки, а и сега за тях се завръщат важни футболисти като Кулибали, Алан и Мертенс. Сампдория ще бъде с важни отсъстващи в защитата и полузащитата. Березински, Ферари и Депаоли са контузени, а под съмнение е Роналдо Виейра. Наполи е очевиден фаворит в тази ситуация. Прогноза 2.\nПолитехника Яши – Виторул Констанца\nАко Политехника Яши започнат новата година по начина, по който завършиха миналата, нищо добро не ги чака. Домакините влязоха в зимната почивка с пет поредни загуби. Виторул Констанца спечели предпоследното си гостуване, а на стадиона на Политехника имат победи в последните 3 години и още толкова години без загуба. Прогноза 2.\nДенизлиспор – Гьозтепе\nТекущата форма на двата тима изглежда несравнима. Гьозтепе надви Бешикташ в последния кръг, а преди това се справи с Анталияспор с категоричното 0:3 като гост. В последния кръг Денизлиспор бе домакин на Анталияспор, но те загубиха със същия резултат 0:3. Преди това нямат победа в още 6 поредни мача. Прогноза 2 Равен Няма Залог.\nВъпреки че за последните 3 мача между Бохум и Хамбургер общо има 1 гол, сега очакваме доста по-различен мач. Очакванията ни са на база на представянето на двата отбора напоследък, които често вкарват, но и също често допускат голове. Само в 1 мач на Хамбургер от последните 10 кръга нямаше попадения и в двете врати. При Бохум това са само 2 мача от последните 17. Статистиката е красноречива. Прогноза Двата отбора да отбележат – Да.\nПрогнози за 04.02.2020 г.


Юлиан Вергов: Цената на... - Новини - woman.bg\nЮлиан Вергов: Цената на...\n01 април 2010 | 15:34\n„В един грозен и злочест свят и най-богатият човек не може да си купи друго освен грозота и злочестина.”\nЕто такива късмети могат да ти донесат с кафето или поне такъв се падна на Юлиан Вергов, когато се срещнахме. Не случайно, може би. Всъщност този цитат от Бърнард Шоу лепва идеално като кола маска за мото на телевизионната мол-сага „Стъклен дом” и за игралния синдром на българския абсурд, наречен „Мисия Лондон”. Това са двата филма с участието на Юлиан, които ще покажат през април дали две птички правят пролет на ТВ и киноекрана.\nТака или иначе, април ще бъде юли или поне това ще бъде месецът на Юлиан, защото е много вероятно да виждаш лицето му навсякъде по-често, отколкото своето собствено в огледалото. На каква цена обаче...\nКак прекара тази събота, Денят на театъра?\nЧудна събота беше. Цял ден бях на снимки за сериала, след което ми стана много лошо и ходих до Военна болница, в спешното отделение. Включиха ми системи, попреляха ми малко акъл и ме пуснаха да си ходя. Нищо сериозно, просто нещо бях сдал багажа.\nПрибрах се вкъщи и дори не ходих на мача между ЦСКА и Левски, а имах билет.\nСъщата вечер Михаил Билалов, с когото участвате в „Козата или коя е Силвия”, получи Икар за главна мъжка роля...\nДа, знам. Другата седмица имаме представление на „Козата...”, ще се видим, ще го поздравя...\nДраматично – ти в болница, той получава награда. Може ли такива неща да пораждат завист между актьорите?\nДали ще дадат на мен някаква награда или на някой друг от шепата хора, които са в театъра и които познавам – няма никакво значение. Може и да има завист, ама мен не ме вълнуват особено тия неща.\nКакво значение тогава имат подобни награди за теб?\nЦялата тази работа с наградите е много трудоемка. Трябва да си обличаш костюм, което аз не понасям. Една суета, едно чудо. Трябва да седиш там, да обръщаш внимание на всички, особено ако си спечелил награда.\nВиж, да отпразнуваш някъде след това с приятели деня на театъра – това да, но иначе избягвам по принцип цялата тази суета.\nВажна е публиката, нейната оценка и признание, а най-много от всичко ме вълнува аз как се чувствам на сцената. Ако се е получило добро предстваление, после под душа в театъра усещането е несравнимо... може би нещо като оргазъм. Всичко останало е субективно и излишно.\n„Мисия Лондон” и сериалът „Стъклен дом” са от едни и същи продуценти. Така естествено ли се случи от едната роля да ти дадат и другата?\nНе, ходих си на кастинги и за двата. Продуцентите може и да са едни и същи, обаче хората, с които работих по двата проекта, са различни. Дори за сериала снимаме не с един, а с два екипа, с двама режисьори – Виктор Божинов и Петър Русев.\nКъде ти беше по-интересно – във филма или в сериала?\n„Мисия Лондон” е по-завършеният проект. Една история с начало и край. Определено предпочитам този вариант пред работата в телевизията.\nРоден си през юли, а точно по това време миналата година снимахте „Мисия Лондон”. Как празнува рождения си ден?\nПразнувах е силно казано. В 5-6 часа сутринта се прибрахме от снимки в хотела. Извадих едно уиски да пийнем и така. Тогава много ме трогна Томас Арана, който изнамери отнякъде едно сладкишче и свещичка, запя и Happy Birthday… Беше много мило.\nИначе нямах време да организирам каквото и да било празненство, защото снимахме много усилено и колкото се може по-бързо. Общо взето когато не работехме – спяхме. Така имах само един свободен ден в Лондон.\nСнимка: Яна Блажева/СИА\nС какво ще запомниш снимките на филма?\nС адски много неща – най-вече с работата с британските актьори Томас Арана и Алън Форд.\nСъс снимките в българското посолство, което се оказа в една къща, която е била част от административните сгради на кралицата.\nС комични моменти като този, в който Ролс-Ройса, използван във филма не запали.\nС това, че за разлика от повечето филми, които съм снимал, се работеше много последователно, конкретно и организирано. Въобще, този така наречен "дебют" на Димитър Митовски се оказа много професионално изпълнен.\nБеше му пределно ясно какво иска и как да го направи. Изненада ме много приятно. Струваше ми се много егоцентричен човек, а се оказа че въобще не е такъв, напротив. Изслушваше всички, приемаше понякога предложения и никога не викна на снимачната площадка. Ядоса се по едно време, де, но никога не повиши тон.\nВсяваше едно такова спокойствие, така че какъвто и проблем да изникне да знаеш, че ще се реши. Много странен човек, много приятно ми беше да работя с него. Като го гледах как работи имах чувството, че той в главата си е снимал много филми досега. Определено киното му е ясно, беше готов за този филм.\nА на теб ясна ли ти е работата на посланика, какъвто е твоят персонаж във филма? Можеш ли да бъдеш такъв?\nО, не. Костюми, срещи с хиляди хора, уговорки, убеждаване на някого в нещо, пък и цялостно поведение, подчинено на дипломацията... Не е за мен тая работа.\nФилмът се лансира като комедия на абсурда. Кой е най-големият абсурд в твоя живот?\nВсеки ден се сблъсквам с разни дребни абсурди. Хора, които режат крака на кучета, други, които си крещят, трети злоупотребяват с личното пространство на човек.\nАз вече категорично отказвам заради това да говоря за личния живот и за семейството си. Абсурд е жълти вестници да са с най-големи тиражи, Биг Брадър да е сред най-гледаните предавания...\nЗатънали сме в толкова долни истории, че направо се чудя как не им писва на хората.\nКато цяло има толкова много отвратителни неща, които не ме радват в тая държава, но аз въпреки всичко много си я обичам България и най-вече моя град. Не ми се ходи другаде да живея. Роден съм и съм израснал в София, и ако на ден не се разходя за 1-2 часа по улиците в центъра сигурно ще откача.\nИма ли някаква връзка между героя ти от „Мисия Лондон” и този от „Стъклен дом” – Николай Жеков?\nНикаква, освен това, че и двамата ходят изтупани в костюми. По-скоро има драстична разлика между тях. Посланикът Варадин е възпитан, ерудиран мъж. Абе, свестен пич, на който обаче все нещо не му върви, а другият – Николай, той е отвратителна свиня.\nВ сериала всичко се върти около три семейства, които са собственици на мол. Това ли е символа на съвременния начин на живот в България – молът?\nСериалът е за живота на хората, които го притежават. Иначе аз съм против всички тези молове.\nХората водят децата си да играят там, което е пълна свинщина, а те по магазините вършеят, разхождат се с колички, все едно са отишли в друг град. Немислимо е за мен.\nПредпочитам да се разхождам по разни малки улички, с магазинчета, пълни с всякакви джунджурийки или дори по някоя голяма търговска улица. Много по-приятно е отколкото да се забиеш в стерилитета на някой мол. Задушаващо е някак.\nА и аз по принцип не обичам да пазарувам. Много бързо си купувам всякакви неща, дори и кола така си взех. Ходя си сам, избирам си, без много да му мисля. Влизам в магазин, обличам се и си излизам. Плюс това и дрехите, които нося са такива небрежни – гледам да ми е удобно, да не ми стяга и да не ме притеснява. Такива дрешки за неглижари – O’Neill, Billabong, любима ми е Animal – една британска марка. Много ми харесва дизайна им.\nОпределено нямаш предразсъдъци към нещата, които обличаш – носил си кринолини, рокли на представления...\nАко си актьор и имаш предразсъдъци, то тогава по-добре си подавай оставката, ставай и си заминавай. Аз и до ден днешен играя женски роли и това никак не ме притеснява.\nКоя е най-удобната женска дреха?\nИмам една рокля, с която играя в „Отело”. Супер удобна, мяташ си я отгоре, проветряваш си всичко. Дето се вика, ако ти се припикае, може да си я навиеш... въобще, идеална работа.\nНапример, на премиерата на филма „Прогноза” отидох с шотландска поличка и ми беше страшно приятно и удобно.\nСнимка: Булгар Бийтс\nИма ли тогава нещо, което никога не би облякъл?\nЛъскави анцузи, с които някои ходят и на сватби.\nНе бих облякъл всички тия тесни, впити по тялото тениски, с печат отзад Е&A – Emporio Armani. Като се връщах от Лондон, след снимките на филма, целия самолет беше в Emporio Armani. Ужас.\nВсеки иска да е много модерен и в същото време крайно се унифицират всички. С едни потни петна под мишниците на впитите им тениски, с малки чантички през рамо. Пълна свинщина. Що го правят това хората със себе си, не мога да разбера!?\nВсички неща в живота ли си ги купуваме?\nИма някои, които не могат да се купят – чисто човешките чувства и взаимоотношения. Ако си ги купиш, то те няма да бъдат истински.\nТакива ли са взаимоотношенията в „Стъклен дом” – като стока от мола?\nДоста голяма част от тях са такива, да – купени.\nКаква е цената, която са платили героите?\nРазлична. Целта е материалното облагодетелстване. Това е основната движеща сила на по-голямата част от героите в сериала.\nКаква цена никога не би платил, за да притежаваш нещо?\nЗа секс не бих платил. Никога това не ми е било интересно през всички тези години.\nИграеш женски роли, значи трябва да познаваш жените – какво ти харесва в тях?\nХаресва ми когато една жена се държи без превземки, без чисто женски капризи. Това обаче не означава да го играе мъжки. Нека си има своя женски чар, но без лигавщини, без лъжи и без да маже всякакви идиотщини по лицето си. Колкото по-естествена, толкова по-добре. Недай си боже да има хирургически намеси по тялото. Излишно е просто.\nВ „Тя и Той” със Стефания Колева разигравахте ситуации с всякакви клишета и митове за отношенията между мъжа и жената, как ги виждаш ти нещата?\nВъобще не обръщам внимание на митове, постулати и тем подобни, и то не само що се отнася до отношенията между мъжа и жената.\nИма неща, които трябва да се спазват, но като цяло да вкараш човешките взаимоотношения в рамките на „трябва да бъде така” е доста глупаво. Нищо „не трябва”. Нека бъде така, както на нас ни харесва, за да живеем добре и да ни е интересно. „Трябва” убива всичко.\nВ кое са по-добри жените?\nЗависи от ситуацията и от човека. С малко чар, с малко флирт една жена винаги може да постигне това, което иска. Но и обратното може да важи. Балансирани са нещата. Отдавна са изчезнали патриархата и матриархата. Това, дето мъжът носи парите в къщата, а жената готви и чисти са пълни глупости.\nА и не е интересно така. Когато двама души са равнопоставени тогава е по-интересно. Балансът идва, когато двамата си разменят ролите постоянно, защото така искат, а не защото го правят по задължение.\n02 април 2011 | 12:39 отговор\nKato na4in na mislene e unikalen ili po-skoro normalen.Drugite ,koito se obi4at,noseiki "E&A" i mislqt 4e patriarhatut e suvremenna cennost sa ludite...\n01 април 2010 | 22:21 отговор\ns udovolstvie 4akam da pusnat po kinata misiq london :P:P:):P:)\n01 април 2010 | 19:27 отговор


(Психо)логично – AlexPsy\nBrowsing category (Психо)логично\nЗабелязваш ли как науката не спира да се развива в дълбочина, а паралелно с това, мозъкът на обикновения човек не спира да мисли на повърхността? Гладко излъсканата, блестяща повърхност, чиято простота и красота, инжектира в него ударна доза мързел и незаинтересованост да копае до сърцевината. Какво правиш, когато си най-отгоре и виждаш само видимото? Съдиш!\nЛюбов F 63.9\nЛюбов – копнеж, желание, упорство. Любов – варираща от безгранична радост до дълбоко безпокойство. Любов – желаеш да превземеш, но и да дадеш своето покорство. …така наподобяваща на психично разстройство. Да снемеш анамнеза на влюбен е по-трудно от това да го направиш на психотичен. Цялата човешка структура из основи се променя, базовото спокойствие е\nСпоред психолозите съществуват два много важни момента в човешкото развитие: кризите, които го съпътстват и т.нар. сензитивни периоди. Възрастовите кризи са познати почти на всеки човек, дори и той да не е тесен специалист в областта. Това са кризата на 3-годишната възраст, кризата на пубертета, кризата на средната възраст и т.н. Възрастовите кризи, както всяко


Отново женски баскетбол в Самоков? | Вестник Приятел - новини от град Самоков\nСлед едногодишно прекъсване “Рилски спортист” може би ще се завърне на картата на женския баскетбол в България. Става въпрос обаче не за елитната дивизия, а за участие в евентуален втори ешелон в женското направление на родния баскетбол. Новината за евентуално появяване на втора група при жените разкри специализираният сайт www.bgbasket.com.\nКомпания на нашите момичета в такъв случай биха правили съставите на “Тони 7” /Сл/, НСА, “Берое” /втори отбор/, “Асеновец”, “Левски”, “Монтана” /втори отбор/, “Славия” и “Черно море”. Очаква се тимовете да участват изцяло със състезателки в девическа възраст.\nПрез миналия сезон в шампионата взеха участие 8 отбора в една група. Последният път, когато имаше второ ниво при жените, бе през сезон 2012-2013. За последно пък дамите на “Рилски”се пуснаха в елита през 2014-2015 г. Тогава момичетата на Даниел Клечков финишираха 5-и от 6 състава.\nTags: Асеновец Берое БК Рилски спортист жени Даниел Клечков Левски Монтана НСА Славия Сливен Тони 7 Черно море


Теми „Искам да знам“\nСпестяване на пари с помощта на светодиодни крушки\n•Светодиодните крушки спестяват повече от 10 € на година за всяка крушка, която замените*\n•Спестявате до 400 € годишно чрез светодиодните крушки Philips*\nСветодиодните светлинни източници издържат повече\n•Светодиодните светлинни източници издържат повече, като избягват неприятностите от често сменяне на крушки. Това значително намалява отпадъците и също така спестява пари в дългосрочен план на енергоспестяване.\nСветодиодното осветление е много ефективно в енергийно отношение\n•Светодиодното осветление е много ефективно в енергийно отношение в сравнение с традиционното осветление, защото използва по-малко енергия за създаване на еднаква светлинна емисия. Знаете ли, че животът на светодиодните крушки е до 10 пъти по-дълъг?\nСветодиодната светлина спестява до 90% енергия\n•Светодиодната светлина спестява до 90% енергия в сравнение с традиционната крушка при еднаква светлинна емисия.\n•Има две неща, които правят светодиодните крушки най-ефективните в енергийно отношение: много нисък разход на енергия и много дълъг живот. Това са добри новини – не само за околната среда, но и за вас. Дълъг живот\nСветодиодните крушки издържат 20-25 пъти повече\n•Светодиодните крушки издържат 20-25 пъти повече с 25 000 часа живот.\n•Светодиодните крушки, подобно на спотовите крушки GU10, издържат 20 пъти по-дълго от традиционните крушки*


Начало > Често задавани въпроси > Често задавани въпроси\nДа. Разопакованите продукти се ползват от правото за гаранция съгласно издадения сертификат за гаранция от Спайбор. Гаранцията не покрива същия период, както опакования чисто нов продукт.\nДа. Разопакованите продукти се ползват от правото на връщане в 30 дневен срок съгласно информацията в сайта.\nДа. Разопакованите продукти се ползват със същите условия за връщане, както и новите не разопаковани.\nПровери дали е валиден сертификатът за гаранция, който е с времетраене 1 година. Ако си получил Сертификат за гаранция от Спайбор, трябва да попълниш Формуляра за поправка на продукт , за да бъде взет от куриер и доставен в нашия сервиз.\nОбадете се на някой от посочените телефони в сайта, като се свържете с наш сътрудник. Той ще провери вашите данни и фактурата ще бъде изпратена на посочен от вас адрес.\nАко след като си регистрирал своята поръчка си установил, че въведените данни не са коректни и желаеш да се променят по някакъв начин (на фирма, смяна на телефон или име) е необходимо само да се свържеш с нас на посочения телефон или на формуляра за връзка с нас.\nTags:често задавани въпроси


Доверие в науката, политиците и между хората или защо Австралия се справи с ковид и как спаси хиляди животи - Danybon.com\nЗащо Австралия се справи успешно с пандемията, а САЩ - не?\n900 000 живота на американци щяха да бъдат спасени, ако Съединените щати имаха същата смъртност от ковид като тази на Австралия, пише Ню Йорк Таймс. За много американци такова сравнение е болезнено, но показва какво биха могли да направят американците по по-различен начин и какво все още трябва да се промени.\nАвстралия е най-доброто сравнение при съпоставка със САЩ. И двете страни са англоезични демокрации със сходни демографски профили. В Австралия и Съединените щати средната възраст е 38 години. Приблизително 86 процента от австралийците живеят в градски райони, в сравнение с 83 процента от американците.\nИ все пак смъртността от ковид в Австралия е една десета от тази в Америка. Държавата, в която живеят 25 милиона души и е с около 7500 смъртни случая, е близо до върха в световната класация по защита на живота по време на пандемията.\nМестоположението на Австралия в далечния Тихи океан често се посочва като причина за успеха срещу ковид. Това обаче не обяснява напълно разликата в резултатите между двете страни, тъй като Австралия отдавна, подобно на Съединените щати, е силно свързана със света чрез търговия, туризъм и имиграция. През 2019 г. 9,5 милиона международни туристи са посетили Австралия. Сидни и Мелбърн можеха също толкова лесно да бъдат препълнени с ковид, колкото Ню Йорк или всеки друг американски град.\nКакво направи правилно Австралия и какво не направиха добре Съединените щати?\nЗа стандартната презентация на слайдшоу всичко изглежда ясно:\nАвстралия ограничи пътуването и взаимодействието между хората докато ваксините не станаха широко достъпни, след това провежда масова ваксинация като дава приоритет на хората, които са най-уязвими. Това са важните стъпки преди постепенно отваряне на страната отново.\nАвстралийският опит с ковид даде резултати поради нещо, което е по-лесно да се усети, смятат обаче анализатори. Сериозни изследвания сочат, че австралийците притежават една много важна черта, която липсва при американците. Австралийците имат доверие в науката, институциите и си вярват един на друг.\nКогато пандемията започва, 76 процента от австралийците заявяват, че се доверяват на здравната система (в сравнение с около 34 процента от американците), а 93 процента от австралийците съобщават, че могат да получат подкрепа по време на криза от хора, живеещи извън домакинството им.\nВ глобалните проучвания австралийците са по-склонни от американците да се съгласят, че „на повечето хора може да се вярва“. Това е основен фактор, установяват изследователите, за да се накарат хората да променят поведението си за общото благо в борбата с ковид като намаляват придвижването си, носят маски и се ваксинират. Отчасти поради спазването на тези правила, вирусът беше държан под контрол, а икономиката на Австралия расте по-бързо от американската по време на пандемията.\nОт още по-голямо значение е и междуличностното доверие. Вярата, че другите ще направят това, което е правилно не само за индивида, но и за общността. Това спасява много животи.\nДоверие между политици и медици – всички действат заедно\nГрег Хънт, министър на здравеопазването на Австралия тогава, споделя как телефонът му е звъннал на20 януари 2020 г. Обаждането е било от д-р Брендън Мърфи, главен медицински директор на Австралия. Казал е, че иска да поговорят за нов коронавирус в Китай.\nД-р Мърфи, скромен лекар и бивш директор на болница, обяснява, че има тревожни признаци този коронавирус лесно да се предаване от човек на човек.\n„Какъв е твоят честен, обмислен съвет?“, пита Хънт.\n„Мисля, че този вирус има потенциал да надхвърли всичко, което сме виждали през живота си“, открито заявява д-р Мърфи. „Трябва да действаме бързо.“\nНа следващия ден Австралия добавя коронавируса като заплаха с „пандемичен потенциал“ към своя списък за биосигурност, като официално задейства спешната реакция на страната. Хънт информира премиера Скот Морисън, преглежда запасите от лични предпазни средства в страната и започва да призовава независими експерти за препоръки.\nД-р Шарън Люин, директорът на Института за инфекции и имунитет Питър Дохърти, една от водещите организации за медицински изследвания в Австралия, получава няколко от тези обаждания. Тя споделя:\n„Имаше много сериозно ниво на ангажираност на политици и учени точно в тази ранна фаза през януари“.\nПървият положителен случай се появи в Австралия на 25 януари. Пет дни по-късно и в САЩ е потвърден първият случай, но президентът Доналд Тръмп омаловажава риска.\n„Смятаме, че ще има много добър край за нас“, казва той.\nСъщия ден Хънт действа много по-практично.\n„В Австралия вече има механизми за контрол на границата, изолация, наблюдение и проследяване на случаите“, обявява той.\nНа 1 февруари Австралия затвори границата си с Китай, най-големия им търговски партньор. На 3 февруари 241 австралийци са евакуирани от Китай и поставени под правителствена карантина за 14 дни. Докато американците се забавят във всичко това, австралийската система за ограничаване на ковид вече започва да работи.\nПоследва пълно затваряне на границата. Хотелите бяха договорени да се ползват за поставяне под карантина на потока от пристигащи от чужбина. Започва да действа система за безплатно тестване и проследяване на контакти. Има и федерална програма, която плаща на служителите, засегнати от ковид, да си останат вкъщи.\nКакво показва всичко, което се случва в Австралия?\nПремиерът Морисън се доверя на близкия си приятел Хънт. А Хънт, тогава здравен министър, вярва в преценките на д-р Люин и д-р Мърфи.\nВ интервю Хънт споделя, че се е водил от историята – неуспехите на Австралия по време на грипната пандемия от 1918 г. , когато непоследователните съвети и липсата на споделяне на информация водят до голяма смъртност.\nПрез февруари 2020 г. Хънт разказва за този исторически неуспех и предупреждава.\nВсички австралийски политически лидери избират да загърбят партийността. Правителството на Морисън, опозиционната Лейбъристка партия и държавните лидери от двете партии се застават заедно в пандемията зад подхода „един глас“, воден от медицински служители.\nОбществото: Спазване на правилата и грижа за другите\n„Просто бих се мразил да съм този, който разочарова всички.“\nКогато австралийците са попитани защо са приели многото локдауни на страната, затварянето на границите, правилата за карантина и след това задължителната ваксинация за определени професии, те отговарят отговорно:\nВсичко това е не само за мен.\nИдеята, че нечии действия засягат и другите, не е уникална за Австралия и понякога правилата за ковид предизвикват възмущение.\n„Това беше донякъде авторитарен подход“, казва д-р Грег Дор, експерт по инфекциозни болести от Университета на Нов Южен Уелс в Сидни. „Имаше много задължителни неща, много глоби за нарушаване на ограниченията, доста тежък контрол, включително мерки, които бяха доста безполезни, като полицейския контрол за носене на маски на открито. Но пакетът от мерки е ефективен, защото по-голямата част от австралийците така или иначе се придържат към него.“\nПроучванията показват, че неравенството в доходите е тясно свързано с ниските нива на междуличностно доверие. А в Австралия разликата между богати и бедни, макар и да се разширява, е доста по-малка, отколкото в Съединените щати.\nПо време на най-трудните времена на ковид австралийците показват, че националната черта на „братството“ – дефинирана като връзката между равни партньори или близки приятели – все още е жива и здрава. Те виждат, че ковид излиза извън контрол в Съединените щати и Великобритания и избират различен път.\nСтепента на спазване на насоките за социално дистанциране, заедно с тестване на ковид, проследяване на контактите и изолацията, се задържат стабилни на около 90 процента по време на най-лошите ранни огнища, според моделиране от университета в Сидни. В Съединените щати намаляването на мобилността – ключова мярка за социално дистанциране – е по-малко категорична, по-кратка и по-непоследователна, отчасти въз основа на местоположението, политическата идентичност или богатството.\nВ Австралия спазването на правилата е социална норма.\nМик Фанинг, суперзвезда в сърфирането, не поставя под въпрос необходимостта да остане с американската си съпруга и бебето им в малка хотелска стая за 14 дни под карантина след пътуване до Калифорния. Граничните служители анулират визата на Новак Джокович, най-добрият тенисист в света, заради неспазването на правилото за ваксинация, което доведе до депортирането му.\nСъщо така всички австралийци се редят на опашки, за да се тестват, носят задължително маски, инсталират в телефоноте си проследяващи приложения за следене във връзка с ковид, доставят храна на стари, немощни или бедни.\nЦъркви и джамии се включват да помагат на властите, за да обясняват колко е важно да се спазват правилата и хората да се ваксинират. Много аборигени, които имат безброй причини да не се доверяват на властите, също правят всичко възможно, за да накарат своите да се ваксинират.\nПовече от 95 процента от възрастните в Австралия са напълно ваксинирани. 85 процента от общото население на страната е с две дози. В Съединените щати са само 66 процента.\nКовид вече не притеснява австралийците. Пандемията се е оказава за всички в Австралия в чудесен тест, за да се уверят, че взаимно си имат доверие.\nTags: Австралияанализидовериковидковид анализСАЩ\nПариж, Берлин и Рим запяха нова песен: "Ами ако Украйна спечели и Путин бъде унижен"


Дневен хороскоп за зодия Близнаци - 03 Ноември 2020 година -\nДневен хороскоп - Близнаци - 03.11.2020 - Проблеми\nХарактеристиката на периода, през който преминавате, е благоприятна като етап, но отделните дни имат специфичен отенък и са детерминирани според дневното влияние, което за този ден определя сблъсъци с противници, безсрамни лъжи и за някои неудобства от здравословно естество.\nБлагоразположението на някого към вас ще ви предразположи към нуждите му и на свой ред ще го подкрепите. С добро настроение и с желание за промяна ще пристъпите към поредното предизвикателство. За някои то е свързано с кариерата, за други с бизнеса или в житейски план. Изразете обичта си към близките, като направите нещо специално за тях. Правилен подход към сложните задачи ще ви подскаже натрупания към момента опит. За обичайните рутинни занимания разчитайте на интуицията си. При тях дори да допуснете някакви грешки, няма да са свързани с материални загуби, а само с преразпределяне на времето, с което разполагате.


България :: Учители от 51-во СУ на протест, баща на ученик ги тормози :: Monitor.bg\nПедагогическият колектив на столичното 51 СУ „Елисавета Багряна” излезе на протест заради отправени към тях заплашителни бележки и плакати от баща на техен възпитаник. Родителят настоявал за уволнението на учителката от занималнята на сина си и обвинявал школото в тормоз над детето, обясни пред „Монитор“ директорът Асен Александров.\nТой обясни, че в училището са постъпили повече от 20 писма с оплаквания и заплахи от бащата, а проблемите с него започват още преди детето да бъде прието в училище. Миналата година в писмо родителят заплашва с палатков лагер, ако синът му не бъде приет в първи клас. Той обяснил, че е от квартала (б.а. - от миналата година уседналостта е водещ критерий за прием в първи клас), но тогава за класиране важен бил адресът на майката, която се водела на друго място. „За да няма проблеми и да може детето да учи в кварталното училище, поисках допълнително място за него от Регионалния инспекторат на образованието“, обясни директорът на 51 СУ.\nПрез ноември бащата се оплакал от преподавателката в занималнята. Изпратил писма с настояване детето му да бъде преместено, а педагожката уволнена. Александров обясни, че тогава била извършена проверка от образователния инспекторат и била отправена препоръка за работа на момчето с психолог, която била отказана от родителите. От два месеца пък първолакът бил в друга група от занималнята, а бащата обещал да спре.\nМиналата седмица обаче той отново изпратил писма със заплахи, с които настоявал за уволнението на учителката, пред входната врата на училището имало запалени свещи, а по дърветата некролози“.


Кои са най-добрите филми на 2020? – Prozekcia\nянуари 5, 2021 януари 5, 2021 Lubomir Класация\nВирусната корона е тежка за света. Смърт, паника, безработица, бедност. Тържество за авторитарната бюрокрация, ад за микромениджърите по душа.\nНо през 2020 се случиха и хубави неща. Потреблението на петрол се срина. Качеството на въздуха се подобри – глобално. Автомобилните инциденти паднаха. Намаля използването на хартия. Никой не закъсня за работа. Родителите обърнаха внимание на децата си. Подобри се хигиената. Образователните системи се събудиха и видяха, че не е 19 век.\nКадри от PR видео, актьори спират вируса, като пеят фалшиво / 2020 бе пълна с нарцистични, неадекватни опити на знаменитости да решават проблеми като напомнят за себе си\nПредходната 2019 бе най-печелившата в историята на кино индустрията, която се оценява на $138 милиарда. Само Холивуд дава работа на над 2 милиона души в мрежа от 400 000 бизнеса. Вирусът прецака доста от тях.\nНо от друга страна… кризите, а не комфортът стимулират творчеството. През 2021 студията – тези, които искат да оцелеят, ще се избиват за качество. Знаменитости ще сгънат перки, имаме доказателства, че персоните им са без значение. Време е за скромност и смирение. Ключовата дума ще е трансформация и тя ще за добро.\nТази година в класацията ни гостува Даниел Ненчев, журналистът, който започва с култура, живее в мултимедия, пише в популярен дневник, разчита на културен капитал… Благодарим му!\n5-те на ДАНИЕЛ НЕНЧЕВ\nКиноновината на 2020 е, че премиерите на филмите ще са едновременно в киносалоните и в стрийминг платформите. Дали от това киното като социална дейност ще умре, ще зависи както от пандемията, така и от изборите на всеки от нас. В годината, в която бяхме извънредно на дивана, киното се установи във формата „сериал“. По HBO видяхме безупречен трилър в 6 епизода – The Undoing 2020 (Отмяната) с Никол Кидман и Хю Грант. И Доналд Съдърланд, който пък е глас в анимацията на Теодор Ушев „Физика на тъгата“, която спечели куп награди, включително върха в този бизнес – Анеси.\nДруг подобен пример е сериала на Netflix – The Queen’s Gambit 2020 (Дамски гамбит), който се превърна в поп-културен феномен и възроди масовия интерес (особено сред момичетата) към прекрасната игра шахмат. Отвъд тези тенденции, ето моя топ 5 на филмите през 2020.\nAnother Round 2020 (Още по едно) – Можем ли да подобрим живота си, ако поддържаме постоянно ниво на алкохол в кръвта си? Този въпрос под формата на експеримент задават четирима приятели и учители в гимназия. Филмът обра последните награди на Европейската филмова академия. Вълнуващо датско-шведско-холандско кино, съвременно проявление на философията на движението Догма 95 за опростяване на филмовата продукция, в центъра на която са човешките взаимоотношения и безупречната актьорска игра.\nParasite 2019 (Паразит) – Изследване на пропастта между богатите и бедните – основен конфликт в света и вечен сюжет. Ето защо е още по-трудно да се направи оригинален киноразказ, който едновременно с това да функционира и като въздействаща социална сатира. Parasite 2019 имаше шест номинации за Оскар, включително спечели за „Най-добър филм“, изключително постижение за филм, който не е на английски език. Успех за южнокорейското кино, в годината, в която светът загуби великия Ким Ки Дук.\nSoul 2020 – Две риби си говорят. Малката казва на голямата – „Мечтая като порасна като теб да видя океана! Как ли изглежда той!?“, а другата ѝ отвръща – „Океанът, това е всичко около теб“. Това е едно от посланията на тази приятна анимация на Дисни и Пиксар.\nУчителят по музика Джо Гарднър се разделя със своята душа. От това произтичат редица събития, въпроси и отговори – свързани с живота, смъртта, идентичността, смисъла на живота и неговата цел. Soul 2020 идва от майсторството и въображението на Пийт Доктър, който е автор на едни от най-хубавите анимации на 21 век – Inside Out 2015 (Отвътре навън), Up 2009 (В небето), WALL·E 2008 (УОЛ-Е).\nBorat Subsequent Moviefilm 2020 (Борат 2) – Филм с хумор, който прекрачва границите и то с двата крака, а и между тях. Отличавам го не заради художествените му свойства, които са проблематични, а заради резултата от него.\nНеконформистки, политически некоректен, отвъд добрия вкус, с често отблъскващи сцени. Смехът идва в резултат на заснетата смелост на Саша Барон Коен да изобличава, сатиризира и скандализира, докато извършва обществени експерименти. Този път, заедно и с младата българска актриса Мария Бакалова. Освен чрез слагането на пръст в раните на лицемерието, предразсъдъците и невежеството на съвременното общество, филмът предизвика и политическа буря с конкретни ефекти. Адвокатът на Доналд Тръмп и бивш кмет на Ню Йорк – Руди Джулиани попадна в окото на тази буря. А последствията за него и кампанията на Тръмп бяха осезаеми.\nTenet 2020 (Тенет) – Кристофър Нолан интерпретира изводите на Айнщайн и Стивън Хокинг свързани с времето, пространството и ентропията. Ще може ли човек в бъдеще да пътува във времето и да си взаимодейства с пространството, така че да променя живота? Основният въпрос, с който си играе зрителят и след филма, и пуканките – е свързан с „парадокса на дядото“. Ако имаш възможност да се върнеш в миналото и да убиеш дядо си, преди да се е срещнал с баба ти – какво ще стане? Всяка възможност съдържа и своето отрицание.\nEternal Beauty 2019 – Шизофренията не е привлекателна. Сали Хокинс я прави да изглежда такава. Освен с играта на актрисата, ще запомня тази черна комедия с изпипаната синьо-червена визия.\nWolfwalkers 2020 – Анимационно ми откритие тази година и спомен за една позабравена стилистика…\nThe Gentlemen 2019 (Джентълмените) – Добавям този типичен „Гай Ричи“ филм заради усетa на режисьора към модата и умението на Кристофър Бенстед да композира хитове. Колин Фарел и момчетата му носят най-стилните анцузи, а музиката е маркетинг продукт, който успешно стреля в онлайн платформите.\nEnola Holmes 2020 (Енола Холмс) – Тук срещнах безличен Шерлок, истеричен Майкрофт и една симпатично необуздана тяхна сестра. Приятен и добре скроен филм, стига да не си ревностен почитател на класическите герои и историческата коректност.\nInvisible Life 2019 (Невидим живот) – Класическите за латиноамериканското кино теми любов и смърт са разиграни между две сестри, които цял живот се търсят. Срещата е възможна чак през едно поколение. Тъга, копнеж и благородство от улиците на Рио де Жанейро.\nРазочарование на годината: Beanpole 2019 (Дългуч) – Ленинград по време на Втората световна война. Две жени в сложни отношения. Едната убива детето на другата, която всъщност е истинската майка. Простете, но не можах повече от 40 минути. Въпреки амбицията на „новия Тарковски“ и въпреки наградите в Кан.\nМоите 5 филма са посветени на нещастието и как човек се бори с него. Споделят общ симптом – остра интровертност. При някои първоначалният тест е отрицателен, но накрая се оказва, че вирусът е налице. Случайно или не, и 5-те са в пълен синхрон с клаустрофобичната харизма на 2020 с локдауните, хоум офиса и социалната дистанция.\n1917 / 2019 – Първият филм, който гледах на кино през 2020 и един от последните. Помните, че кината затвориха през март. Сам Мендес прави силен разказ за Първата Световна Война, базиран на спомените на дядо му. Операторското майсторство на Роджър Дийкинс е извънземно и неслучайно заслужи Оскар. Музиката на Томас Нюман е покъртително добра.\nThe Painted Bird 2019 (Боядисаната птица) – Още един филм за война, само че Втората Световна. Безпощаден чернобял разказ за Злото в древния му старозаветен смисъл. Чешкият режисьор Вацлав Мархоул ослепява зрителя с кадри на кристална жестокост, шокира го с безсрамна демонстрация на най-отвратителните човешки грехове.\nSystem Crasher 2019 – Най-добрият немски филм, който съм гледала от години. Разказ за 9-годишната Бени – агресивно и тежко травмирано дете. 12-годишната актриса Хелена Зенгел прави изпълнение, което е достойно за Оскар. Като енергия и излъчване напомня на Шарлиз Тeрон в Monster 2003 (Чудовище), но е още по-въздействаща заради невръстната си възраст.\nAnother Round 2020 (Още по едно) – Томас Винтерберг няма слаб филм. Този не прави изключение. Четирима приятели, гимназиални учители на средна възраст, решават да напуснат досадната инерция на рутината и да проведат експеримент. Какво ще стане ако пият по малко алкохол през деня за отскок? А дали изобщо е възможно да се пие малко? Мадс Микелсен е безапелационен. Останалите му партнират достойно.\nNomadland 2020 – Една изчезваща постиндустриална Америка и едни хора, за които караваната е дом, а пътят спасение. Поетичен, красив и скромен филм, в който талантът на Франсис Макдорманд е толкова ярък, че направо боли. Темпото е бавно, камерата редува интровертна с екстровертна гледна точка. Сюжетът е истински – няма художествена измислица. И филмът го предава без излишна сантименталност. Поетично документален и камерен разказ. Макдорманд заслужава Оскар.\nРазочарование на годината: Tenet 2020 (Тенет) – Това наистина ли е филм на Кристофър Нолън?! Не ми се вярва. Прилича на нещо, режисирано от изкуствен интелект.\nAnother Round 2020 (Още по едно) – Как пият хората и ЗАЩО пият хората? Опияняваща роля на Мадс Микелсен във филм-прозрение за човешката душа на Томас Винтерберг. Аплодисменти!\nMinari 2020 – Красив, деликатен и тих, изпълва ви с покой и щастие в края си. Филмът изпъква със своя хуманизъм в една година на кризи, скандали, експанзивна агресивност и противопоставяне.\n1917 / 2019 – Изживяване, което ви поглъща напълно.\nThe Painted Bird 2019 (Боядисаната птица) – Вой на вълк в бездната на нощта – самотен и страшен, невъзможен да бъде забравен.\nBad Education 2019 – Нещо леко? Майсторска черна комедия, която извлича максимума от актьорите и сценария.\nРазочарование на годината: Кристофър Нолан ме изуми. Tenet 2020 (Тенет) е нарцистично себезадоволяване, оплетено в кълбо от интелектуална суета и грандоманщина. Пренебрежение към героите, емоциите, мотивите в името на интересна, но хаотична концепция.\nА това са останалите филми, които си заслужават.\nТри отлични малки филма с голямо сърце. Driveways 2019 се развива в микроскопичен свят – алеята между две къщи. В едната живее ветеран, който е в залеза на живота си, а в другата 8-годишно момче. Останалото е прекрасна актьорска игра и човеколюбие.\nАлфри Удард достига зенита на актьорското майсторство в Clemency 2019 (Милост). Риз Ахмед също вдига летвата в Sound of Metal 2019. Той е Рубен, барабанист, който бързо и неочаквано оглушава. Начинът, по който филмът използва звука и липсата му превръща изживяването от аудио-визуално в осезателно-висцерално.\nАлбански, полски и руски звучат в тези три драми. Галина е права, че Beanpole 2019 (Дългуч) е труден за гледане, но според мен си заслужава да опитате. Corpus Christi 2019 (Тяло Христово) – на Ян Комaса, спечели номинация за Оскар 2020.\nThe Vast of Night 2019 е любимият ми филм с микробюджет. Направен е в стилистиката на научната фантастика от ’50-те и ’60-те. Rozix препоръчва The Truth (Истината), филм изтънчено европейски, но от японският режисьор Хирокадзу Корееда. Обяснение в любов към Катрин Деньов. А тя просто е прекрасна.\nКъм хубавите анимации ще добавя Away 2019 – любимият ми анимационен филм от миналата година. Избира минимализма и се отказва от диалога. Напомни ми за The Red Turtle 2016 (Червената костенурка).\nАко искате нещо смешно, препоръчвам анимационния Sci-Fi комедиен сериал Solar Opposites 2020-.\nЕвропа отсрами Америка с няколко камерни – даже театрални, филма, които предлагат добро съотношение цена-качество.\nНе знаех как да групирам тези филми. Нека ги наречем „странни“.\nКато концепция холандският Boy Meets Gun 2019 е брат близнак с френския Deerskin 2019. И двата излязоха по едно и също време и са сюрреализъм. Холандският филм е тук, защото кинематографично и типографично е по-красив. Only the Animals 2019 е нелинеарно разказана история, която подобно на Babel 2006 (Вавилон) на Иняриту, свързва няколко колоритни характера в една мрежа.\nBlack Bear 2020 (Черна мечка)\nТакаши Миике се върна във форма с First Love 2019. Extreme Job 2019 е динамична екшън-комедия от Южна Корея, която стана вторият комерсиално най-успешен корейски филм.\nЗавършваме с групата на „гледаемите“ филми. Общото между тях, че и петте са по истински случай.\nRichard Jewell 2019 (Случаят „Ричард Джуъл“)\nазиатско кино анимация Драма европейско кино Черна комедия\n2 thoughts to “Кои са най-добрите филми на 2020?”\nянуари 5, 2021 в 3:42 pm\nПърво, благодаря, отново съм пропуснал няколко заглавия. 🙂 Второ, не знам от къде го извади този ентусиазъм, за качеството, в следващата година. 2020 беше ужасно слаба година, както за киното, така и за телевизията. Сигурен съм, че това което предстои ще бъде от същото. Причината е тоталното (И малоумно) затъване на почти всички от тоя бизнес, в малоумната либерастия, и страхът да не обидиш някой от всичките 40 вида пола. А да не забравяме и бляк лайв мятърс шит. Всички почнаха да потъмняват, пожълтяват и т.н., нам си колко процента требе да присъстват в тях, за да имат шанс за еврейския празник. Цялата тая индустрия е изтрещяла тотално, и копа яко дъното. А хора, които се занимават с култура се възхищават на шитни, като Тенет и Борат. Дават за пример посредствени напъни, като Ъндуинг и Гамбита(който е изтъкан по новата формула за полит коректност) за добра телевизия. За съжаление, не ни чака нищо добро. Добре, че има книги за четене, колкото си щеш.\nянуари 5, 2021 в 5:11 pm\nКнигите (почти винаги) са по-добри от филмите. Както казваше една от любимите ми тениски: Movies: Ruining the Book Since 1920