Романської називається архітектура західноєвропейських країн у період з XI по XIII століття. В основі її розвитку лежали традиц античного Рима, що продовжували розвиватися з урахуванням культури цих країн.\nТрадиц романського стилю виникли не на порожнім місці. Їм передував період розвитку архітектури раннього Середньовіччя, що продовжувався протягом п'яти сторіч — з V по Х століття. Але виділяти його в окрему главу не має змісту, тому що цей час характеризувався застоєм у всіх напрямках громадського життя. Народи країн Західної Європи поступово забули правила будівництва римлян, різко знизилася загальна якість зведених будинків. Наприклад, при зведенні гробниці короля Теодориха в місті Равенне в 530 році будівельники не змогли правильно розрахувати і звести купол. Замість цього вони знайшли величезний камінь, видовбали його на зразок купола і використовували для перекриття. Чогось говорити про те, що зовнішній вигляд такої будівлі залишав бажати кращого.\nОпори, що підтримують перекриття, являли собою аркади з плоскими перекриттями. На місці розташування вівтаря влаштовувалася апсида трансепт (поперечний неф) — додатковий простір, що призначався для священиків. Перед входом у храм досить часто влаштовувався атрій (двір, оточений галереями), у центрі якого знаходилася чаша, що використовується при проведенн обряду водохрещення.\nВхід розташовувався в західній частині храму. По обидва боки від нього знаходилися вежі, що є не тільки декоративною прикрасою, але зміцненням — багато храмів раннього Середньовіччя одночасно були самими захищеними будинками, тому при нападі на місто в них ховалися жінки, діти старі.\nТакі храми будувалися в країнах Західної Європи протягом п'яти сторіч. Вони повторювали один одного по плануванню, оформление фасаду й нтер'єра також не особливо відрізнялося. У XI столітті почався розквіт зодчества, приведший до появи всіляких архітектурних шкіл, будівництву монастирських ансамблів і закладці нових міст.\nОсобливо багато було побудовано монастирських ансамблів у період правління Карла Великого (768-814 роки). У центральній частині територ монастиря знаходилася базиліка з ризницею (приміщенням для збереження риз церковного начиння), поруч розташовувалася бібліотека зі скрипторием (майстерні, у якій створювалися рукописні книги).\nЧерез перехід до зводів циліндричної форми масив стін сильно збільшилися, тому зодчі прагнули змінити конструкції таким чином, щоб рівномірно розподілити тиск. Для цього споруджувалися хрестові зводи подпружные арки. У стінах, у місцях найбільшої дії розпірних конструкцій установлювалися контрфорси.\nПізніше, у XII столітті, сталі споруджуватися зводи, у яких гладка внутрішня поверхня сполучалася з гуртами — арками, що зміцнюють ребра зводу. Звичайно гурти продовжувалися уздовж несущих опор, утворюючи тонк напівколони з базами і капітелями.\nЯк будівельний матеріал застосовувалися гірські породи, що вдавалося добути в безпосередній близькості від самого будівництва, найчастіше це був вапняк. У деяких районах Франції використовувалися породи вулканічного походження, в Італії — мармур, у Нормандії — граніт. Там, де не було родовищ яких-небудь порід (на півночі Франції, у Нідерландах, Німеччині), використовували обпалену цеглу.\nПеред початком кладки камінь обтесували з боків і лицьово сторони (внутрішня частина стіни залишалася неопрацьованої). Різьблення на камені також наносили заздалегідь.\nНезважаючи на те що романські зодчі багато в чому спиралися на традиції античного Рима, вони цілком відмовилися від кладки цегли насухо від бетонної кладки шарами, що мають горизонтальну довжину. У Середні століття зводили стіни, що включають до трьох шарів чи каменю цегли, із забуткой з розчину і кам'яного баласту. Потім укладали зовнішній ряд, найчастіше з тесаных кам'яних блоків, скріплених розчином.\nДля виконання зводів використовувалися дерев'яні кружала камені, яким штучно придавалась клинчатая форма. Для скріплення каменів застосовувався розчин. Камені могли бути неоднаковими по довжині і висоті, звичайно рівну висоту мали тільки камені одного рівня, а самі ряди могли мати різну висоту. Однак стіни не штукатурилися, тому сама кладка повинна була бути акуратної, декоративної. Іноді стіни декорувалися плитками різних відтінків.\nЗастосовувалися й інші елементи, що додають зовнішнім стінам декоративність. Насамперед це були арки, що прикрашали дверні і віконн прорізи. Самі прорізи на ранніх етапах розвитку романського стилю мали напівциркульне, а пізніше — склепінне завершення. Масиви зовнішніх стін декорувалися аркатурами, що часто доповнювалися скульптурними фризами.\nВхід у храм розташовувався в західній частині фасаду являв собою один чи три портали, виконані у виді декількох рядів колон, перекритих напівциркульними чи стрілчастими архівольтами.\nПочаток II тисячоріччя ознаменувалося тим, що в цей період у странах Західної Європи одночасно закінчилися війни, усілякі нещастя природні катаклізми, що продовжувалися тут на протязі 150 років. Почався черговий період розквіту архітектури. У Франції, Німеччини й інших країн стали створюватися школи, причому усі вони, незважаючи на деякі розходження, розвивалися приблизно в одному напрямку.\nПізніше, у XII столітті, феодал з родиною переселявся у вежу тільки під час воєнних дій, а в інший час проживав у будинку, який розташовувався в стін донжона, але не був так добре укріплений. Крім донжона будинку феодала, на території замка, як правило, розташовувалася капела (невелика каплиця). На внутрішньому дворі малися різні господарські і підсобн приміщення.\nВдома інших жителів розташовувалися, у залежності від професій, у відведених для цього місцях. Так, існували вулиці і навіть ціл квартали зброярів, ювелірів, ткачів, кравців, булочників, аптекарів і інших. У містах Середньовіччя був дуже низький рівень упорядженості: вони не мали водопроводу і каналізації. Бруківки місцями були викладені каменем, але через те, що помиї виливалися прямо на вулицю, у місті майже завжди було дуже брудно, тому досить часто виникали епідемії.\nПочинаючи з XII століття в багатьох містах малося регулярне планування. Місто поділяли на чотири рівних квартали дві широкі прямі вулиці, що перетинаються в центрі під прямим кутом. Навколо міста зводився високий добре укріплений чи пояс кілька поясів фортечних стін. За стінами влаштовувався рів, через який можна було перейти по звідних мостах. У мостів і міських воріт вдень і вночі стояла стража. На ніч мости піднімалися, ворота защіпалися, а вулиці загороджувалися товстими ланцюгами.\nЗ роками забудовувалися усі вільні ділянки міста, навіть площі. Житлові будинки мали фасад невеликої довжини. Справа в тім, що в Середн століття в містах був уведений податок на надмірну довжину вуличного фасаду будинку, тому городяни будували будинку з невеликим фасадом усього в два-три вікна. Основний масив будинку розташовувався в глибині ділянки. І все-таки наставав момент, коли жителям міста ставало занадто тісно на території, обмеженої фортечними стінами. Вони починали будувати будинку за стінами, найчастіше уздовж чи доріг рік. Потім зводили черговий пояс стін.\nЗ розвитком архітектури усе більше значення стала здобувати живопис і скульптура. Інтер'єр храмів, а пізніше і будинків багатих городян декорувався фресками. Скульптури стали розміщати не тільки в приміщеннях, але використовувати для прикраси фасадів. Година незвичайні, фантастичні форми придавались капітелям колон — з каменю висікалися різні орнаменти, рослинні й інші візерунки: чи голови фігурки неіснуючих тварин, чи чудовиська людей.\nТим же цілям служили і виразні форми: фрески в церквах розповідали про борошна грішників у пеклі, Страшному суді, що очікував усіх християн, і т.д. І одночасно з цим середньовічні живописці зображували на стінах церков історичні сюжети, ілюстрації до байок, віршам і навіть романам. Досить часто на фресках можна було побачити зображення фантастичних істот, яких люди нібито зустрічали в реальному житті. Їхні описи звичайно бралися з чи літописів народних сказань. Найбільше часто зображувалися аспіди (так у Середн століття називали отрутних змій) і василіски — міфічні отрутні чудовиська з тулубом жаби, хвостом змії і головою півня з гребенем у формі діадеми.\nАрхітектурні спорудження, що відносяться до романського стилю, незважаючи на деякі розходження, у цілому будувалися в одному напрямку. Це, як видно, відбувалося тому, що майстри і будівельники, що брали участь у зведенн якого-небудь монументального спорудження, після закінчення будівництва відправлялися в інші міста і країни Європи в пошуках роботи й учили нових майстрів, сприяючи поширенню у всіх країнах єдиного архітектурного напрямку.\nПротягом розвитку романського стилю в країнах Західно Європи склалися різні школи. Серед них особливо виділялися школи Бургундії, Аквитании, Провансу у Франції, а також Саксонська і Рейнська в Німеччині. На узбережжя Адріатичні моря в багатьох, особливо монументальних, спорудженнях, можна було помітити вплив архітектурних традицій Візантійської імперії.\nОдним з перших споруджень подібного типу була церква Сен-Мартен у місті Турі, що розташовувались у середньому плині Луари. Вона була побудована в Х-Х1 століттях. Небагато пізніше церкви схожого планування стали зводитися по всій території Франції. Вони відрізнялися строгими формами скромним, навіть аскетичным оздобленням.\nХрами провінції Пуату, що лежить у західній частин Франції, багато в чому нагадували будівлі Оверни — вони мали такі ж товсті" масивні, міцні стіни. Весь вигляд соборів суворий і строгий. Однак можна помітити перші вдалі спроби якимсь образом прикрасити фасади. Наприклад, у Пуатье майстра покрили скульптурним різьбленням весь західний фасад церкви Нотр-Дам ла Гранд (Богоматері Великої). У XI—XIII століттях головним економічним, культурним і религиозним центром Франції була Бургундія, тому немає нічого здивувавши в тім, що головна архітектурна школа країни з'явилася; саме тут. Великий вплив на розвиток традицій романського стиля зробив головний монастир Бургундії, що розташовувався в Клюни.\nГоловна церква мала довжину 127 м, ширину 40 м, висоту центрального нефа 40 м і була найбільший із усіх християнських храмів) Європи. Вона являла собою пятинефную васильку з двома трансептами і нартексом велико довжини. Спорудження прикрашали п'ять веж: дві з них розташовувалися на кінцях великого трансепта, дві — по обидва боки західного фасаду й одна — на средокрестье. В спорудження було досить масивним, тому для його укріпленні) уперше використовувалися контрфорси, поміщені в зовнішніх стін?\nНа півдні і південно-заході Франції, особливо на узбережжя Середземного моря, у будівлях був помітний вплив архітектурних традицій античної Греції і Рима. У ті часи на місці Провансу — однієї з провінцій, що знаходяться тут, розташовувалися грецькі колонії, згодом приєднані до Римсько мперії.\nВнутрішня прикраса храмів бути досить простим, зате фасади багато оброблялися скульптурами, завдяки чому будівлі ставали схожими не на християнські церкви, а на римські арки. У кам'яних плитах висікалися всіляк орнаменти, що нагадують римські. Колони прикрашалися капітелями, виконаними за правилами коринфского ордера. Як приклад подібних споруджень можна привести церква абатства Сен-Жиль, побудовану в XI— XII століттях, і церква Сен-Трофим в Арле (XII століття).\nАрхітектори Середньовіччя приділяли велику увагу культовим спорудженням. Правила будівництва світських будівель на початку романського періоду тільки починали формуватися, а основний розквіт будівництва палаців усіляких світських архітектурних ансамблів приходиться на кінець романського на готичний періоди. Исключение складає міцність Гайяр, побудована в 1189—1199 роках у Нормандії англійським королем Ричардом Левине Серце. Вона була призначена для захисту англійських володінь на материку. При її зведенн архітектори використовували самі новітні правила будівництва фортифікаційних споруджень на Сході.\nРанні рельєфи характеризуються лінійним малюнком, складки одягу не виліплені, а намальовані глибоко врізаними лініями, фігури розроблен погано і виглядають безтілесними. Однак рельєфи того часу повні динаміки й експресії, фігури, хоч і не дуже точно зображені, виглядають так, начебто зараз зійдуть з рельєфу.\nНа формування бургундської скульптури зробила вплив лангедокская рельєфи обох цих шкіл мали більш м'які, плавні форми, обличчям придавалось одухотворене вираження. Такий рельєф, "Страшний суд" у тимпан порталу церкви Сен-Лазар в Отэне. Він быа виконаний скульптором Жизлебертом у 1130—1140 роках. У централь^ ний частини композиції майстер помістив велику фігуру Христа, а також зобразив боротьбу між ангелами і чортами за людськ душі'. Простір, що залишився, він заповнив маленькими, зляканими фігурками людей, з жахом ожидавших своєї долі.\nУ XI-XII століттях на території Німеччини не припинялися жорстокі феодальні міжусобні війни. У зв'язку з цим головну увагу при будівництв споруджень приділялося їхньому зміцненню, а не прикрасі фасаду. Тому архітектурні пам'ятники тих часів характеризуються простотою, навіть аскетичностью.\nНа території Німеччини закладалися і росли нові міста: Вормс, Шпейер, Майнц і інші. Багато хто з них пізніше, у XIV-XV століттях, стали великими економічними і торговими центрами. У цих містах зводилися перш церкви, в архітектурі яких були присутні риси романського стилю.\nУ плані собор має форму хреста з однією подовженою галуззю. Над средокрестьем був установлений купол на восьмигранному барабані. Сам купол, як і перекриття веж, теж мав форму конуса, але з вісьма гранями. У період розвитку романського стилю на території Німеччини сформувалися кілька шкіл. Спорудження рейнської школи характеризувалися зв'язаними перекриттями (як у собору у Вормсе). Будівлі саксонської школи являли собою васильки. Відмітно особливий- ностью вестфальской школи були зальні спорудження з трьома нефами, як правило, однаковими по висоті.\nНаприкінці XII — початку XIII століття вэ багатьох спорудженнях Німеччини були присутні деякі риси, характерні для готичного стилю. Однієї з таких будівель був Бамбергский собор. На його місці піднімався храм, побудований у XI столітті, але він згорів, і в 1185 році там же почалося зведення нового собору. У 1237 році він був цілком закінчений, оброблений освячений.\nЙого форми й обробка відповідають правилам романського стилю, але завдяки великій кількості вікон, декоративним тягам, а також художньому оформленню порталів це спорудження не виглядає похмурою неприступною міцністю, а більше все-таки нагадує храм. Крім того, він перекритий стрілчастими хрестовими зводами, для зміцнення яких зводилися арки з каменів у формі клинів (нервюри).\nІнший собор, побудований у Наумберге в середині XIII століття, багато в чому нагадує Бамбергский. Його західні хори прикрашені статуями всілякими рельєфами в готичному стилі. Однак у Німеччині зводилися не тільки собори. До наших днів збереглися руїни усіляких світських споруджень, у тому числі феодальних замків і палаців, у яких проживали імператори (вони називалися пфальцами). Наприклад, у 1067 році недалеко від міста Эйзенаха був закладений замок Вартбург. З всього ансамблю найкращим способом збереглося його найбільш укріплене спорудження — палац, побудований у 1190—1250 роках і подвергшийся великої реконструкції в XIX столітті.\nЗовсім по іншому шляху розвивалася романська архітектура в Італії, де сильніше, ніж у країнах Європи, почувався зв'язок з Римською мперією. Крім того, на Апеннінскому півострові малися будівельні матеріали, що використовувалися ще римлянами і яких не було в деяких країнах Європи, насамперед мармур. Видимо, тому італійські будівлі нагадували архітектурн спорудження античного Рима. Крім того, в Італії, на відміну від європейських країн, більше значення придавалось не релігійної, а світського життя.\nВ Італії в період Середньовіччя сформувалося кілька архітектурних шкіл. Одна з них, розташована в південній частині Італії, рунтувалася на візантійських традиціях у сполученні з досягненнями країн Сходу (церкви міста Палермо). Минулого й інші школи й архітектурні напрямки, що розвивалися в різних куточках країни. Але головної і найбільш развитой архітектурною школою усе-таки вважається венеціанська. Вона не тільки рунтувалася на багатьох архітектурних традиціях Візантійської імперії, але була їхньою продовжувачкою. Як приклад можна привести знаменитий венеціанський собор Сан-Марко. Він був побудований ще у візантійську епоху, але кілька разів перебудовувався в XII-XVII століттях (це говорить про те, що в його архітектур можна знайти риси не тільки романського, але і готичного стилю, а також епохи Відродження і навіть ісламістського).\n"Ніщо не порівнянне з білосніжним мармуровим храмом". І дійсно, сполучення білосніжного мармуру з зеленим лугом, на якому зведений комплекс, синім високим італійським небом чудово.\nПизанский комплекс включає собор, вежу-дзвіницю баптистерій. Основний масив собору був побудований зодчим Бускетто. Його освячення пройшло в 1118 році. Собор являє собою базиліку з дуже високим центральним нефом. Наприкінці XIII століття Райналдо прибудував до собору фасад.\nЧерез шістьох років був споруджений баптистерій. Його будівництвом керував зодчий Диотисальви. Усі три будинки комплексу прикрашен арками.\nЦерква Сан-Дзено Маджоре справедливо вважається одним із кращих архітектурних шедеврів романського стилю у Вероні (мал. 77). Рис. 77. Церква Сан-Дзено Маджоре з дзвіницею (праворуч) і червоною вежею (ліворуч). XIII століттяВін був побудований у IV-V століттях, потім перебудовувався в IX столітті. Але ц будівлі не збереглися до наших днів. Третій етап перебудови собору почався в 1120 році, тобто в епоху романського стилю. Згодом, в епоху готики, також проводилися деякі перебудови, але зовнішній вигляд церкви не занадто змінився. Була перероблена стеля, прибудовані готичні апсиди і т.д.\nЦерква, як і багато споруджень романського періоду, ма строгий і простий фасад. Але в неї є відмінна риса, що є характерною рисою не романського стилю, а готичного, — кругле вікно-розетка, над виконанням якого трудився майстер М. Бриоло-то. Карнизи прикрашені тонкими, витонченими фризами (скульптор Ада-минода Сан-Джорджо).\nПортал церкви був зведений тільки після того, як розібрали ншу, більш стару церкву, побудовану ще до початку розвитку романського стилю. Сьогодні перед порталом розташовується невеликий портик з балдахіном, опорою якого служать колони. У підставі колон знаходяться кам'яні львы, що охороняють вхід у церкву. Фасад багато прикрашений рельєфами з зображенням сцен зі Старого Нового Завіту.\nПеріод Середньовіччя в Італії вважається розквітом декоративної скульптури. Саме тоді церкви і світські будинки стали прикрашатися ' рельєфами. Найбільше часто різьбленням покривалися портали, капітелі й архівольти. Італійські майстри вирізували в камені зображення напівлюдей напівзвірів, причому по майстерності виконання ці роботи найбільш близькі до скульптур Проторенессанса. Найбільше талантливые з майстрів виконували ціл рельєфні картини. Найчастіше мотивами були біблійні чи сказання світськ добутки (байки Эзопа і т. д), а також легенди (наприклад, про короля Артур лицарях Круглого столу). Для прикраси Моденского собору, побудованого в 1107 році, скульптор Виллегельм створив рельєфи, на яких зобразив саме короля Артура.\nІсторія зберегла імена багатьох талановитих італійських Майстрів того часу, що створювала рельєфи і скульптури для прикраси фасадів нтер'єрів церков, палаців і інших будівель. Наприклад, рельєфи хору Пармского собору створив Бенедетто Антелами (Антельми).\nІталійські майстри перейняли багато візантійських традицій, у тому числі мистецтво складання мозаїк. Правда, перші мозаїчні картини в Італії були виконані грецькими майстрами (собор у Чефа-лу, 1148-1189 роки), але незабаром італійські живописці освоїли це мистецтво і стали створювати велик по довжині мозаїки (Па-латинська капела, 1154—1166 роки).\nСеред інших країн,Західної Європи архітектурні традиц найбільше цікаво розвивалися в Іспанії. При цьому в іспанських будівлях відбилася вся історія країни того періоду. З VIII по XV століття проходила Реконкіста, тобто звільнення корінним населенням території Пиренейского півострова, захопленого арабами (у ті роки їх називали маврами, звідси назва хніх будівель — мавританські).\nКрім того, місцеві феодали постійно вели міжусобні війни. Тому багато міст і поселення були одночасно добре укріпленими фортецями, тобто минулого оточені поясами високих, товстих, міцних фортечних стін з вежами ровами, через які перекидалися звідні мости.\nОсобливо складними і міцними були зміцнення міст у Кастилії. Народи саме цієї області першими почали війну за незалежність і в міру звільнення території намагалися якнайшвидше звести свої міста й оточити їх поясами високих міцних стін. Очевидно, від цього і відбулася назва області: у перекладі з іспанського слово, що означає "міцність". Як приклад подібних споруджень можна привести палац Алькасар, побудований у IX столітт подвергшийся істотній перебудові в XVI. У Толедо збереглися до наших днів добре укріплені в'їздні ворота, що носять назву "Ворота сонця".\nНайбільший інтерес представляють архітектурні пам'ятники Астурии. Пізніше стиль, що склався в цій області, одержав назву астурийского. У цих спорудженнях ще видні брутальність і простота, характерні для будівель дороманского періоду, і одночасно в них присутні риси мавритансько архітектури. Серед численних соборів, побудованих у той період, особливо виділяються церкви Сан-Мигуэль де Лино і Санта-Мария де Наранко, що знаходяться в Овьедо.\nКатолицька релігія в Іспанії дуже впливала на всі сфери життя суспільства. Крім усього іншого, вона вирішувала, яким повинні бути церкви, які мотиви найбільше підходять для того, щоб зобразити їх на чи рельєфах фресках, і т.д. Адже основним заказчиком продовжували залишатися саме представники церкви. У Х1-Х1ІІ століттях в Іспанії початку розвиватися фрескова живопис. Для перших фресок характерний твердий, простий малюнок с жирним контуром і скуповуючи колірна гама. Подібні фрески прикрашають стіни церкви Сан-Клементе де Тауль і капели Сан-Исидро в місті Леоні. Пізніше спанські майстри навчилися виконувати розписи на дереві. Багато зображуваних предметів були об'ємними (такі картини називалися "фронталес").\nАрхітектурні традиції Англії складалися під впливом Франції, особливо північної її частини — Нормандії (нормани, завоювавши в 1066 році Англію, принесли на острів і свої культурні традиції). У той час в Англ відбувалася боротьба за владу між королем і найбільшими феодалами.


2 013 грн 2 277 грн -264 грн\nСтілець обідній Mers DC-802 Grey Колекція виконана в сучасному стилі, який поєднує в собі стриманість та комфорт. Ергономічні форми та відсутність гострих кутів забезпечують зручність в експлуатації. Сидіння стільця обтягнуте тканиною вельвет, що забезпечує довговічне використання меблів. Ніжки стільця виготовлені із забарвленого металу.\nСтілець обертається на 360*.\nСтілець обідній Mers DC-802 Grey можна купити в інтернет магазині «Євродом» з доставкою по всій країні. Для цього просто оформіть замовлення на сайті магазину, або наберіть один із контактних номерів телефону.\nОсобливості: обертання на 360*


Інтер'єр: поради по використанню каменю в інтер'єрі квартири || MUKACHEVO.NET\nІнтер'єр: поради по використанню каменю в інтер'єрі квартири\nП'ятниця, 22.06.2018 | 11:20911 0\nКамінь використовується для обробки стін і підлоги, декоративних і функціональних елементів квартири, дверного отвору і інших дизайнерських рішень.\nВибір матеріалу залежить від уподобань господаря і стилю інтер'єру. Фахівці компанії Neolit поділилися порадами щодо використання каменю в інтер'єрі.\nНатуральний або штучний\nРозрізняють два види каменю:\nНатуральний (природний) камінь відрізняється дороговизною, міцністю і благородністю. Колір з часом не тьмяніє, а матеріал не боїться подряпин. Також природний камінь можна шліфувати.\nШтучний (декоративний) камінь доступніший, а по естетичності практично не відрізняється від натурального. Крім цього, матеріал не вимагає педантичного догляду, легкий при транспортуванні і установці, менше піддається впливу вологи і високих температур. Також декоративний камінь пропонується в неприродних відтінках: рожевий або зелений.\nВ інтер'єрі використовується і стилізація під камінь (наприклад, на керамічній плитці), а дизайнери експериментують з фактурами: колотий або пилений камінь, галька та ін.\nКомпанія Neolit пропонує готові стільниці, барні стійки, мийки, підвіконня, каміни, сходи та інші елементи інтер'єру з штучного і натурального каменю - асортимент ви побачите на сайті компанії за посиланням https://neolit.kiev.ua/.\nПороди і стилі інтер'єру\nКамінь має різновиди візерунків і порід, кожна підходить під певний стиль інтер'єру:\nПісковик: класика, кантрі, лофт, мінімалізм;\nГраніт: класика, кантрі, лофт;\nТравертин: класика, кантрі, скандинавський, арт-деко;\nМармур: класика, мінімалізм, арт-деко;\nЛабрадорит: класика, мінімалізм, арт-деко і ін.\nПоради щодо використання каменю в інтер'єрі\nКамінь краще використовувати у великих кімнатах. Якщо простору недостатньо, краще помірно використовувати матеріал.\nНе рекомендується поєднувати породи в одному приміщенні, навіть у тому випадку, якщо кімната зонирована. Але можна використовувати різні відтінки однієї породи.\nЩоб «полегшити» кімнату, де використовуються матеріали з каменю, попрацюйте над світлом: наприклад, створіть вікна на всю стіну.\nЯкщо в кімнаті маленькі вікна і світла недостатньо, віддавайте перевагу світлим породам каменю.\nПоєднуйте камінь з однотонними деталями інтер'єру: наприклад, оформіть частину меблів або створіть акцентну ділянку на стіні.\nКамінь в дизайні кухні і стільниця як основний елемент простору\nКухня з кам'яною стільницею від компанії Neolit виглядає благородно і формує загальну концепцію дизайну.\nСтільниця виконує такі функції:\nробоча поверхня (наприклад, для нарізки салату);\nмісце для зберігання кухонного начиння;\nв деяких випадках обідній стіл.\nЗавдання робочої поверхні в кухні:\nміцність, щоб довго служити;\nестетичний вигляд, щоб радувати око;\nтермостійкість, щоб гарячий посуд не пошкодив матеріал;\nводовідштовхувальні властивості, щоб не утворювався грибок, а стільниця не деформувалась через вологу;\nекологічність і безпека для людини і навколишнього середовища.\nКиївська компанія Neolit займається виготовленням інтер'єрних деталей під замовлення, а співробітники компанії проконсультують, підберуть матеріал, зроблять виміри, встановлять і доставлять камінь до вас додому. Доставка можлива в будь-яке місто України, в тому числі в Мукачево і Ужгород.\nІнтер єр квартира камінь


Конгресмена США вигнали із залу засідань за неналежний зовнішній вигляд (фото) - Сполучені Штати Америки - Associated Press | РБК Украина\nКонгресмена США вигнали із залу засідань за неналежний зовнішній вигляд (фото)\nDAILY › Статті › Суспільство 29.03.2012 - 16:09\nАмериканського конгресмена-демократа від Іллінойсу Боббі Раша вигнали з залу засідань Палати представників через порушення дрес-коду.\nПід час свого виступу він на трибуні одяг капюшон і темні окуляри, повідомляє Associated Press. До останнього моменту ніхто не помічав провокації, так як толстовка з капюшоном була захована під діловий костюм.\nЧлен конгресу США таким способом вирішив підтримати тисячі американців, які вийшли на вулиці в чорних толстовках з капюшонами з вимогою заарештувати вбивцю 17-річного афроамериканського підлітка Мартіна Трейвона.\nВбивство сталося 26 лютого ц.р. в Стенфорді неподалік від міста Орландо, штат Флорида. В той день Джордж Циммерман, який називає себе "капітаном громадського дозору", вийшов з дому за продуктами і звернув увагу на підозрілого підлітка в толстовці з капюшоном на голові. Він вирішив самостійно розібратися з підлітком і з міркувань самооборони застрелив хлопця. Циммерман досі на волі, звинувачень йому не висували. Протестувальники впевнені, що вбивство темношкірого підлітка було проявом расизму.\nКонгресмен Раш заявив, що вітає "молодих людей по всій країні, які заявляють, що ходять в толстовках", і засудив "хуліганів, особливо тих, які наступають на наші закони, що гарантують право носити офіційний костюм або вуличну одяг".\nПісля інциденту з перевдяганням конгресмена, відомого як захисника прав меншин, вивели із залу засідань.


10 вересня 2020, 17:50\nВолодимир Балух, кримчанин, колишній політв'язень Фото:video grab\nПримітка: матеріал готувався до повідомлень про напад на Володимира Балуха. За інформацією Нацполіції Києва, колишнього політв'язня побили в ніч із 7 на 8 вересня, справу про напад на нього кваліфікують як розбій. 8 вересня Балуха прооперували та перевели в реанімацію. Депутат Верховної Ради України Ірина Геращенко повідомила, що у Балуха черепно-мозкова травма, активіста під'єднали до апарата ШВЛ, його стан залишається важким.\nЯ досі не можу сказати, що адаптувався після звільнення. Я не повернувся додому [до Криму ‒ ред.]. Після прильоту в Україну я маму бачив усього декілька годин. Моєму онукові скоро буде півтора року, а я його ще ні разу не бачив і не тримав на руках.\nВажливим є те, наскільки вони [кримчани ‒ ред.] самі себе поважають, наскільки мають власне бачення честі, гідності та цінності життя.\nУ мене дуже несистематизоване інформаційне життя. Іноді навіть фейсбук не відкриваю, телевізор взагалі не вмикаю. Тому часом усвідомлюю, що навіть не чув про проблему, яку всі навколо обговорюють.\nПотрібно розуміти, те, що зараз робить російська влада Криму, ‒ це не більше ніж елементи пропаганди. У цьому немає жодної турботи про жителів півострова. Переважно це військове будівництво для забезпечення російського Чорноморського флоту. Є чудове українське прислів'я: «Що швидко робиться, те криво народиться». До всього, що створює російська влада Криму, в мене великі запитання.\nУ нас у Північно-Західному Криму були криниці ‒ і цінність тієї води була зрозуміла. З криниці за добу можна було взяти тільки обмежену кількість ресурсів. А щоб пробити нову свердловину, потрібно було пройти безліч інстанцій. Багато свердловин були затампоновані ‒ розвідані, що там є вода, але користуватися нею було заборонено з розуміння балансу.\nА коли прийшли окупанти ‒ у 2015 році я це бачив на власні очі ‒ вони почали пробивати свердловини без будь-якого контролю. На дніпровській воді в Криму були налагоджені бізнеси. Коли Північно-Кримський канал перекрили, воду викачували зі свердловин, подавали в канал, щоб за декілька кілометрів поливати поля.\nІсторія все розставить на місця. Крим «пуповиною пов'язаний» з Україною. Без України Крим зачахне і ніколи не розбудується


Церква Казанської ікони Божої Матері опис, фото – Росія – Підмосков'я: Дмитров | Туризм і подорожі\nГоловна / Дмитров / Церква Казанської ікони Божої Матері опис, фото – Росія – Підмосков’я: Дмитров\nКазанський храм в Дмитрове побудований і освячений в 30-і роки XVIII століття. Раніше в селі існувала дерев’яна церква. Відомо, що вона була зруйнована польсько-литовським військом на початку XVII століття.\nУ той період часу, коли будувався Казанський храм, що зберігся до наших днів, власником села був П. Хитрово.\nУ 70-і роки XVIII століття до церковної трапезної була прибудована нова прибудова. Тут богослужіння проходили в зимовий час. У 80-і роки XIX століття ця прибудова була розширена. Автором проекту перебудови прибудови став архітектор І. Самарин. Засоби на проведення будівельних робіт були пожертвувані І. Ляминым. Після його смерті вдова жертводавця відновила другу прибудову церкви. У кінці 90-х років XIX століття він був переосвящен.\nГоворячи про пару Ляминых, треба згадати про садибу Подлипичье, що належала їм, яка була віддана ними під богадільню. У ній проживали люди похилого віку і інваліди, що раніше працювали на Покровской мануфактурі. Головний будинок садиби зберігся до теперішнього часу: він знаходиться недалеко від храму. Цей будинок, побудований в другій половині XVIII століття, являється, разом з храмом, одній з пам’яток села.\nУ церкві зберігся іконостас, що складається з трьох ярусів, який був виготовлений в середині XIX століття. Головна святиня храму – Казанський образ Богоматері, який зберігається в стінах церкви з часу її створення.\nЗа радянських часів храм залишався діючим. З історією церкви пов’язані імена декількох святих, канонізованих порівняно недавно. Це, наприклад, Василь Соколов, що був дияконом храму.\nСкільки летіти з Ханти-Мансійська до Москви? Час перельоту Ханти-Мансійськ – Москва


Тепла оселя своїми руками - встановлюємо тепловий екран за батереєю!. Статьи компании «ТОВ "ТЕПЛОТАЙМ"»\nВи зекономите – 1-2%, а витратите всього 50 грн на одну батарею. Час, необхідний для цієї процедури,приблизно один день.\nЦе надзвичайно простий спосіб утеплення, завдяки якому можна підвищити температуру в будинку на декілька градусів. В більшості випадків батареї розміщені під вікнами, тобто вони обігрівають зовнішню стіну, в той час, коли повинні обігрівати квартиру. Щоб уникнути цього між стінами та батареями ставлять спеціальний тепловідбиваючий матеріал: наприклад фольгу, яка прикріплюється до теплоізолятора.\nНеобхідні нам матеріали:\n– алюмінієва фольга, яка прикріплена до теплоізолятора, товщиною близько 3-6 мм, (як матеріал також може служити і рулонний пінопласт, пенофол, спінений поліетелен, порілекс).\n– клей, а також дюбелі або «грати» для нашого тепловідбиваючого екрану.\nЯк самостійно встановити екран?\n1. Перш за все потрібно виміряти ширину та довжину Ваших батарей. Після цього підраховуємо, скільки тепловідбиваючого матеріалу буде потрібно.\n2. Коли вже відомо скільки нам потрібно тепловідбиваючої фольги, можемо відправлятись в будівельний магазин. Ціна матеріалу буде залежати від товщини, чим вона більша, тим матеріал буде дорожчим. В середньому 3-х - 5-ти мм достатньо для будь-якого типу стін. Фольгований пенопропілен, який продається у рулонах є найдешевшим і найбільш надійним матеріалом для тепловідбиваючого екрану.\n3. Наступний крок - це вирізання тепловідбиваючих екранів для кожної батареї. Слід зазначити, що екран повинен бути трошки більшим за саму батарею.\n4. Потім потрібно закріпити тепловідбиваючий екран за батареєю дюбелями або клеєм. Бажано витримувати мінімальну відстань 3 см між стінами та батареями, щоб ребра батарей не торкались тепловідбиваючого матеріалу. Наш екран можна закріплювати на стіну, або на спеціальні грати, цим ми забезпечимо між стіною та екраном відстань декілька сантиметрів. Такий спосіб покращить ефективність екрану, але в деяких випадках цієї відстані немає.\n– Стіна обов'язково повинна бути рівною.\n– Не переплутайте фольгу з подібними матеріалами. Матеріали на лавсановій основі із алюмінієвим напиленням гірше відбивають тепло. Для того, щоб переконатись, чи це фольга, потрібно її підпалити, якщо це дійсно фольга, тоді вона не буде плавитись.\n– У випадку, якщо Ваша батарея розміщена в ніші і стіна за нею є тонкою, тоді встановлення теплового екрану призведе до її промерзання у холодну пору, а в подальшому і до руйнування.


Чим годувати болотну черепаху в домашніх умовах?\nПоради для всіх » ТВАРИНИ » Чим годувати болотну черепаху в домашніх умовах?\n08 листопада, 2016 0 812\nУ природному середовищі черепаха змушена сама знаходити собі прокорм, а в неволі про це повинен подбати господар. Якщо він знає, чим годувати болотну черепаху, це не складе особливих труднощів. Часто стає мешканцем домашнього тераріуму європейська болотна черепаха. Чим годувати красуню будинку і як за нею доглядати, потрібно впоратися у фахівців. Для неї не треба створювати особливий мікроклімат, бо родом рептилія з Європи.\nЯк дізнатися болотну черепаху\nЄвропейську Болотну черепаху (Emys orbicularis) часто можна зустріти в країнах з помірним кліматом. Рептилії не загрожує зникнення, тому у Червоній книзі її немає. При вмісті в умовах тераріуму черепахи можуть повноцінно розмножуватися. Для цього необхідно забезпечити правильний догляд і знати, чим годують болотних черепах в різному віці.\nТіло черепахи захищено темно-оливковою, іноді майже чорним карапасом (панциром). У болотній європейської він яйцевидно-овальної форми і злегка приплюснутий. Задня частина карапаса більш розширена, ніж передня. Тіло покривають численні світлі жовтуваті плями. Рептилія належить до числа хижаків і живе в прісних водоймах. Наявність довгого хвоста полегшує пересування у воді, а з допомогою потужних кігтями на лапах черепаха відриває від видобутку м'ясо для харчування. Але рептилії не постійно перебувають у воді, їм необхідна і суша. Саме тому черепах відносять до класу амфібій або земноводних.\nНорми годування черепах\nНезважаючи на те що рептилії невибагливі до їжі, годувати болотних черепах в домашніх умовах потрібно правильно, враховуючи вік. Маленьких черепашок, які активно розвиваються, годують раз на добу, але в тераріумі повинні постійно присутньою водорості, придатні для їжі. Порція їжі складається з двох або трьох шматочків риби розміром 1 см 3 .\nКоли черепашки підростають та їх панцир досягає розміру 9-13 см, їм дають рибу через 1-2 дні, наявність водоростей також обов'язково. Порція їжі складається з двох-трьох шматочків риби розміром 2-3 см 3 . Дорослих сформувалися особин слід годувати не частіше 2-3 разів у тиждень. Разова порція підбирається індивідуально, в залежності від кількості їжі, яка звикла поглинати черепаха.\nЩо можна їсти болотним черепахам\nКупуючи домашнього улюбленця, потрібно поцікавитися у продавця, чим треба годувати болотну черепаху, адже від цього залежать здоров'я і благополуччя амфібії. Черепахам дають сиру їжу, температура якої повинна бути наближена до температури води і повітря в тераріумі.\nЇжу рептилій умовно поділяють на основну і додаткову. 1. Основна їжа. До неї відносяться продукти тваринного походження. Черепахи з задоволенням ласують:\nм'ясом нежирної риби (пікші, тріски, бичків, окуня, сайди); причому рибу дають живу або заморожену і не очищену (молоденьким екземплярів краще давати дрібних рибок цілком, а дорослим - порізану великими шматками або цілу рибу);\nливерними складовими: печінкою і серцем курки або теляти;\nракоподібними і членистоногими: рачками дафній, черв'яками, жучками з попередньо відірваними лапками;\nдрібними ссавцями і земноводними.\n2. Додаткова їжа , до якої відносяться сухі і рослинні корми. Достатньо введення одного разу в сім днів:\nсухого прикорму для водяних черепах;\nрослинних кормів, які складаються з водоростей (водяні гіацинти, ряска, пістія, кушир), тонконарезанних овочів (моркви), польових квітів (конюшини, кульбаби, маргариток).\nВітамінні комплекси слід давати тільки за показаннями ветеринара.\nЩо не можна давати черепахам\nКонсультуючись з продавцем про те, чим годувати болотну черепаху, потрібно поцікавитися, що їй протипоказано. Існують продукти, якими заборонено годувати рептилій або можливо, але в обмежених кількостях: 1. Харчування земноводних вихованців можливо розбавляти деякими видами продуктів, але в обмежених кількостях:\nрослинами, що містять оскалати;\nструмогенними рослинами, які сприяють нестачі йоду, внаслідок чого зростає зоб;\nпродуктами з надмірним вмістом фосфору, який не дає засвоюватися кальцію;\nпуриновими і лужними добавками;\nкомахами з колючими лапками, жирними продуктами;\n2. До заборонених можна віднести годування:\nшкіркою цитрусів, фруктовими і ягідними кісточками;\nконсервами і сухими прикормами для ссавців;\nлюдський їжею (каша, сири, хлібобулочні вироби, кисломолочні продукти, термічно оброблена їжа).\nПри правильно підібраному раціоні європейська болотна черепаха проживе довше, ніж якщо годувати її незбалансовано і хаотично. Середній вік рептилій, які проживають у будинку, становить 60-70 років, але відомі і восьмидесятилітні екземпляри.\nЗнати, чим годувати болотну черепаху в домашніх умовах, недостатньо, потрібно ще вміти правильно це робити. Досвідчені заводчики розробили кілька правил, дотримуючись яких господар зможе насолоджуватися товариством рептилії довгі роки:\nЧерепашок до дворічного віку та вагітних самок годують раз на добу, а дорослих особин - 2-3 рази в тиждень.\nОсновна їжа - тваринна їжа. Болотні черепахи є хижаками, тому м'ясо і риба - їх основна їжа. Не слід годувати черепах фаршем, він псує воду.\nСлід привчити черепах, щоб вони брали їжу з пінцета. Вони будуть годуватися, забавно витягнувши головки з води або на суші. Слід дотримуватися графіка годування, тоді черепахи звикають до потрібного режиму і впізнають господаря.\nРослинну їжу потрібно вводити поступово, коли черепашки підростуть. В тераріум можна іноді запускати дрібну рибку, щоб пробудити у вихованців інстинкти мисливця та розважити їх.\nДавати пити черепахам не потрібно. А раз в 7-10 днів бажано влаштовувати день обмивання. Потрібно очищати панцир від нальоту м'якою тканиною.\nУ раціоні обов'язково повинен бути присутнім кальцій, щоб не траплялося переломів лапок і карапас формувався правильно.\nЄвропейські болотні черепахи багато часу перебувають у воді, і це потрібно враховувати при утриманні їх в будинку. Тераріум для рептилії потрібно підбирати просторий, об'ємом не менше 100 літрів. Заводчики стверджують, що чим більше тераріум, тим більше зросте черепаха. Краще брати не високий, а широкий акваріум і облаштувати у ньому острівець суші, який зазвичай займає третю частину всієї площі. Для цих цілей можливе використання великого каменя з пологими краями і красивою корчі.\nДля комфортного існування в тераріум слід встановити:\nлампу для підігріву повітря, яку встановлюють над острівцем;\nультрафіолетову лампу, яка потрібна для підтримання здоров'я;\nфільтри для очищення води, який підтримує тераріум в чистоті;\nспеціальний донний грунт, надає схожість з дном озера;\nїстівними водоростями, щоб черепашка могла перекусити.\nНе слід вибирати водорості з інтенсивною силою росту, інакше вони займуть весь простір тераріуму.\nПотрібна зміна води\nВода в тераріумі має бути постійно чистим. Частково з цим справляється фільтр, але міняти воду слід регулярно, щоб запобігти розвитку захворювань. Повна заміна води та чистка стінок тераріуму проводяться раз в 1-15 місяця, а часткова - в міру необхідності. Щоб забезпечити тривале збереження чистоти тераріуму, слід давати їжу вихованцеві за його межами, а не годувати болотну черепаху безпосередньо у воді. Для наповнення акваріума підходить відстояна водопровідна вода.\nПотрібна черепахам зимова сплячка\nЄвропейські болотні черепахи в природних умовах впадають в сплячку на зиму. Це їм потрібно для того, щоб уповільнити обмінні процеси в організмі, так як плазуни - холоднокровні створення і не здатні регулювати теплообмін. В домашніх умовах підтримують постійну температуру води і повітря, тому немає необхідності влаштовувати черепахам зимову сплячку. Деякі досвідчені заводчики вважають, що така процедура може нашкодити вихованцям, до того ж організувати її доволі складно. Якщо знати принципи догляду за твариною, як і чим годувати болотну черепаху, це допоможе не допустити помилок змісту, які можуть нашкодити тварині. І тоді рептилія складе компанію власнику на довгі роки, можливо, до самої старості. Адже європейські черепахи належать до довгожителів і можуть доживати до 80 років.\nСередньоазіатська черепаха: утримання та догляд в домашніх умовах\nЯк відрізнити черепаху хлопчика від дівчинки: вибираємо красноухого вихован ...\nЩо таке тераріум для квітів?\nАфриканська равликів ахатина. Утримання і догляд.\nЧервоновуха черепаха. Зміст і догляд в домашніх умовах.


У Лівії атакували посольство Франції, є поранені - Korrespondent.net\nУ Лівії атакували посольство Франції, є поранені\n23 квітня 2013, 10:33\nПоліція не відкидає, що за нападом стоять ісламісти\nУ столиці Лівії Тріполі бойовики атакували посольство Франції. В результаті нападу двоє охоронців отримали поранення, повідомляє Reuters із посиланням на джерела в дипломатичних колах.\nБіля воріт посольства підірвали начинений вибухівкою автомобіль. Відповідальність за вибух поки не взяло на себе жодне угруповання.\nПоліція не відкидає, що за нападом стоять ісламісти, незадоволені участю Франції у військовій операції в Малі. Раніше Париж направив військовий контингент до африканської країни, після чого війська ісламістів вдалося вибити з великих міст і відтіснити на північ.\nНагадаємо, 11 вересня 2012 року на консульство США в Бенгазі було скоєно напад, внаслідок чого загинув посол Кріс Стівенс і ще троє громадян США. Незалежна комісія поклала відповідальність на Держдепаратмент, який не зміг вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки дипмісії.\nТЕГИ: посольство, Франція, атака , Лівія


5 продуктів, що покращують роботу мозку\nICTV Ранок 22.02.2021 16:55\nСписок продуктів, які допоможуть поліпшити роботу мозку і використовувати його ресурси на максимум.\nБагато досліджень показують: регулярне вживання деяких харчових продуктів здатне поліпшити вашу пам’ять, підвищити концентрацію уваги й навіть запобігти хворобі Альцгеймера.\nТож якщо раптом ти відчуваєш, що не можеш зосередитися на роботі, згадай, чи є у тебев холодильнику… цибуля! Ну добре, не лише цибуля покращує роботу, стимулюючи розумову працездатність.\nМи підібрали для тебе топ-5 корисних продуктів для мозку. Вони багаті на антиоксиданти, мінерали й вітаміни. Ця їжа забезпечить підвищену ефективність твого мозку.\nЦибуля: забудь про запах, згадай про ясний розум\nЯкщо ти не їси її через запах з рота – тоді обирай: ризик серцево-судинних захворювань чи зіпсований день для цибулененависника.\nВчені не рекомендують заміняти цибулю у своєму раціоні чимось іншим. Особливо, якщо твоя робота пов’язана з розумовими, а не фізичними навантаженнями.\nРіч у тому, що цибуля містить рекордну кількість фолату (або вітаміну B9). Доведено, що ця речовина покращує приплив крові до мозку, знижуючи при цьому ризики розвитку серцево-судинних захворювань.\nКава – супернапій для концентрації уваги\nТвоя ранкова чашка кави не просто бадьорить.\nДослідження, проведене у 2014 році, показало, що у тих, хто вживає близько двох чашок кави (з кофеїном), поліпшуються результати когнітивних тестів, підвищується концентрація уваги.\nНасправді, кавовий напій – це ноотроп, речовина, що здатна підсилювати розумові здібності. Більшість ноотропів продаються в аптеках як лікарські засоби, але кофеїн є просто на твоїй кухні.\nТакож по темі: ТОП-10 продуктів, корисних для печінки Топ продуктів, які піднімуть імунітет на новий рівень Щоб дитя було здорове: ТОП корисних продуктів для вагітних\nКуркума допомагає регенерації клітин мозку\nКолись вважалось неможливим створення нових нейронних зв’язків в дорослому віці. Але нещодавно вчені з’ясували, що нейрони все ж можуть продовжувати формувати нові шляхи й у дорослому віці.\nОдним із головних факторів, що впливають на відновлення клітин мозку, є нейротрофічний фактор мозку (BDNF).\nДослідження, опубліковані на Brain MD Health, показали, що куркума не тільки усуває запальні процеси в організмі, але і допомагає підвищувати рівень цього BDNF. Іншими словами, звичайна куркума допомагає в регенерації клітин головного мозку.\nРегулярне вживання цієї спеції призводить до поліпшення пам’яті й роботи мозку в цілому, а також до зниження ризику дегенеративних процесів.\nВолоські горіхи зупинять деградацію\nВсі горіхи корисні для організму, адже це відмінне джерело корисних жирів. Але, якщо ми говоримо про хорошу роботу мозку, то волоські горіхи повинні стояти в пріоритеті. Вони багаті на альфа-ліноленову кислоту та Омега-3.\nДослідження, опубліковане у 2015 році, показує зв’язок між збільшенням споживання волоських горіхів з поліпшеними показниками роботи мозку.\nКрім того, якщо організм не отримує антиоксидантів, з віком це може привести до пошкодження клітин вільними радикалами.\nЗвідси беруть початок дегенеративні процеси. І саме тому споживання антиоксидантів з цілісних харчових продуктів, таких як волоські горіхи, таке важливе.\nНасіння льону: приплив крові до мозку й профілактика інсульту\nЩе один рослинний продукт, який є рекордсменом за вмістом Омега-3 і альфа-ліноленової кислоти (ALA).\nНасіння льону допомагає знизити кров’яний тиск і покращує приплив крові до мозку.\nЧерез ці ж властивості насіння льону рекомендують вживати з метою профілактики інсультів.\nНагадаємо, раніше ми розповідали про продукти, корисні для зору.


Час відправлення — 14 жовтня 16:00\nНовачки 180 EUR 190 EUR\nБорисюк Ольга Григорівна\nЯценко Лілія Василівна\nАсадчих Олександр Володимирович\nЕмельянов Богдан Михайлович\nМОСКАЛЮК ЛАРИСА ГРИГОРІВНА\nIgor - 20 вересня 15:17\nДоброго дня! Трохи підправте інфо. Володаря кілець всі 3-и частини знімали в Новій Зеландії, а в заповіднику Андршпах знімали Хроніку Нарнії. Погугліть ) https://nata-kiseleva.livejournal.com/28744.html https://selfmadetrip.com/magiya-tolkiena/\nВалерія - 24 вересня 11:54\nIgor, дякуємо, виправимо.\nIgor - 25 вересня 17:33\nІще трохи понадоїдаю вам : 1. У Празі Вроцлавський національний музей ? Ніде такий не можу знайти ) 2. Навіщо писати про виставку, яка закінчилася 30 червня ???? Ще й написано яка працює до 30 червня.


В Україні зареєстроване біодобриво канадського виробництва - AgroTimes\nАгрономія 9 червня 2017, 15:36\nВ Україні зареєстроване біодобриво канадського виробництва\nКанадська компанія Earth Alive Clean Technologies завершила реєстрацію в Україні свого запатентованого біодобрива Soil Activator.\nЗа словами головного агронома Earth Alive Саймона Нойфельда, Soil Activator дозволить збільшити врожайність польових і садових культур, у тому числі кукурудзи, й водночас зберегти якість ґрунту і водних ресурсів.\nПочаткова комерціалізація і дистрибуція біодобрива в Україні вже ведеться. Earth Alive здійснює комерційний тест на кукурудзі великої української агропромислової компанії.\n«Агротрейд» зібрав майже 350 тис. тонн зернових та олійних культур\nЯк протруювання насіння збільшує продуктивність кукурудзи\nОсобливості застосування гербіцидів із різними діючими речовинами


Новини Львова: У Львові триває формування крони 140-літньої магнолії за новою методикою\nпонеділок 17 лютого, 2020 17:16\nЯк повідомили Гал-інфо у прес-службі ЛМР, на вул. Парковій, 16 триває формування крони унікального 140-літнього дерева — магнолії кобус.\nЯк розповіла начальниця управління екології та природних ресурсів Олександра Сладкова, вперше у Львові застосовують методику кабелінгу — стягування крони за допомогою спеціальних ременів.\nʺМагнолія кобус на вул. Парковій, 16 — унікальне 140-річне дерево-одноліток парку. Вона потребує стабілізації крони й убезпечення дупел.\nВперше у Львові на ній буде проводитись кабелінг — стягування крони за допомогою спеціальних ременів. Ця техніка передбачає, що коли у нас є гілки, які можуть відпасти, ми їх не обрізаємо, а навпаки — стягуємо, аби зафіксувати. Так вони зможуть служити дереву ще довго. Звісно, це набагато складніше, ніж просто обрізати, і це — перший випадок у Львові, коли така техніка буде використана на дереві.\nВартість робіт становить орієнтовно 16 тис. грн. Фінансує місцева ІТ-компанія Levi9″, — розповіла начальниця управління екології та природних ресурсів Олександра Сладкова.\nТак, як зазначила одна із ініціаторок акції, менеджерка ІТ-компанії Levi9 Софія Селіщева, співробітники оголосили спільний збір коштів для порятунку дерева: ʺМи виступили, у співпраці з міськрадою, спонсорами лікування цієї магнолії. Прийняли таке рішення доволі спонтанно — після того, як дізнались, що це дерево хворіє. Отже, ми оголосили про збір коштів серед колег, і, відповідно, поставили скриньку. Усі співробітники мали змогу долучитисьʺ.\nВідомо, що наразі вже видалили аварійні гілки дерева, що несли загрозу для перехожих та автівок.\nʺМи видалили небезпечні речі та гілки, які несли загрозу, та прогнозуємо ступінь ураження деревини. Нам потрібно визначити, наскільки ця деревина була вражена, аби гілки не висіли та не створювали вигляд здорових. Є дуже тонка межа між гарним та безпечнимʺ, — зазначив фітопатолог, арборист Ігор Сінгер.\nНагадаємо, Львів разом зі всією Україною долучиться до ініціативи з озеленення, під час якої висадять 1 мільйон дерев у різних куточках держави. Мета заходу — привернення уваги до екосистеми країни та розвиток екологічної свідомості українців. Так, у межах акції планують відновити втрачений у парку ʺ700-річчя Львоваʺ фруктовий сад, а також озеленити центр міста Львова.


Наталія Гурницька - "Публічна бібліотека" Богуславської міської ради Київської області\nНаталя Гурницька не тільки з книг і підручників знає, що таке розділені сім'ї, зламані долі, втрачене майно, фабрика, партія, земля... «Хтось вижив, когось розстріляли, хтось героїчно боровся в УПА та загинув, хтось поєднав своє життя з підпільною греко-католицькою церквою, а ще хтось просто залишився у Львові, бо не зумів втратити це місто для себе», – розповідає Наталя про свою родину. Без старого сімейного фотоальбому, без старих львівських історій, які зачіпають позаминуле століття, не з'явилася б на світ чудовий роман Наталя не стала письменницею. Звичайно ж ми говоримо про твір "Мелодія кави у тональності кардамону", драматичної історії забороненої любові юної дівчини, дочки греко-католицького священика і значно старшого одруженого польського шляхтича, яка зазгарается в атмосфері прекрасного Львова XIX століття.\nНаталя Гурницька не змогла проміняти своє рідне місто на будь-який інший, навіть на столицю. Зараз з родиною живе у Львові.\n«Мелодія кави в тональності сподівання» – це історія Анни та її життя після втрати коханого чоловіка. Образ Анни набуває зрілості та довершеності, лишаючись повнокровним і неймовірно реальним; у цій жінці ми бачимо незламний внутрішній стрижень, глибоку віру в Бога, усвідомлення своїх обов’язків перед родиною, жіночу мудрість і силу, не фізичну, але душевну, духовну, розважливість, поміркованість – і велику жагу щастя. Щастя найпростішого, побутового, такого, щоб діти не хворіли і достаток був, адже любого чоловіка поруч вже немає, тому й не жде Анна пристрасті, не прагне нового шлюбу чи амурних пригод. Проте життя непередбачуване і часто-густо підкидає саме те, чого не ждеш, те, про що не мрієш, і те, із чим не завжди виходить дати раду. Але що робити з викликом? Відповідати на нього. Як? То залежить від багатьох чинників. Головне – за будь-яких викликів лишатися собою і точно знати, що тобі потрібно. Героїня Гурницької певна себе і приймає те, що їй судилося долею, з величезною внутрішньою гідністю, притаманною справжнім жінкам. При всій своїй тендітності та жіночності, Анна – незламна, і любов у неї буде лише справжньою.\nЦе історії про закоханих та покинутих, про щасливих і тих, хто загубив себе, про романтику та буденність, про жінок і чоловіків, про тебе й про мене. Деякі з цих оповідань солодкі, як збиті з ваніллю вершки або справжнє кохання. Інші— гіркі, як свіжозварена кава або спогади про доленосні події нашого недалекого минулого. Треті ще довго залишають по собі аромат цинамону, мускатного горіха та містичних збігів...Думками, які народжуються за горнятком кави, діляться Наталія Гурницька, Галина Вдовиченко, Вікторія Гранецька, Дара Корній та інші автори.


Що таке кондиціонер і як він функціонує\nby adminОпубликовано 12.04.2022 14.04.2022\nКондиціонер собою являє вид кліматичної техніки, який підтримує встановлену температуру в приміщенні. У квартирах, автомобілях, на об’єктах промисловості застосовуються різні типи пристроїв, але робочий принцип у них однаковий.\nЩоб зрозуміти, як підібрати кондиціонери Рівне для будинку, потрібно розібратися в його пристрої і робочому принципі. Обладнання складається з 4 базових вузлів: компресор, конденсатор, дросселирующее пристрій і атомайзер. По трубках, що зв’язує вузли і утворює морозильний контур, рухається холодоагент — фреон. Під температурним впливом і тиску він циклічно змінює агрегатний стан з рідкого на газовий. Вся робота будується на подібних здібностях рідини, як поглинання і тепловіддача при випаровуванні і конденсації.\nТрадиційний процес роботи виглядає так:\nз внутрішнього блоку надходить холодоагент в газоподібному стані;\nкомпресор стискає його до рідкого стану;\nтеплообмінник зовнішнього блоку виділяє тепло;\nвентилятор знімає тепло з теплообмінника;\nрідкий холодоагент, охолоджений до 5-10 градусів, направляється в теплообмінник внутрішнього блоку;\nвентилятор проганяє через холодоагент тепле повітря з кімнати;\nхолодоагент стає ширшим, забирає тепло з повітря і стає газоподібним;\nТаким чином, необхідно розуміти, що в звичайних агрегатах не відбувається забір свіжого повітря з вулиці: робота йде лише зі зміною температури кімнатного повітря. При цьому поруч з корпусом дійсно створюється ефект «свіжого бризу». Перш ніж вибрати кондиціонер для житлової площі, необхідно врахувати цей аспект, тим більше якщо в приміщенні немає припливно-витяжної вентиляції. для того щоб в кімнату надходило чисте повітря з вулиці, слід підбирати припливну техніку.\nОхолодження і обігрів повітря\nСучасний кондиціонер може\nТільки охолоджувати повітря.\nОхолоджувати кімнату влітку і обігрівати в міжсезоння (коли за вікном близько 0 °С і централізоване опалення ще не включили).\nПрогрівати приміщення під час зими (при температурі -20 °С і нижче).\nБільшість сьогоднішніх кондиціонерів-компресорного типу. Вони складаються зі схожих елементів: компресор, конденсатор, атомайзер. Функціонують за принципом холодильника. Холодоагент (фреон) забирає теплоту у гарячого повітря в приміщенні і виводить його через теплообмінник на вулицю.\nКомпресійні пристрої можуть працювати в зворотному напрямку, нагріваючи повітря-виходить холодильник навпаки, або тепловий насос. Якщо для обігріву в міжсезоння можна підібрати доступний кондиціонер, для повноцінної роботи при -20 °С у нього повинен бути набір для зими: захист від обмерзання і Підігрів водовідведення.\nЗа конструкційним особливостям і монтажу розрізняють кілька типів кондиціонерів.\nВіконні — як видно з назви, подібний тип агрегату фіксується всередині вікна. Це один з найбільш недорогих варіантів, однак, у нього існує дуже багато недоліків:\nконструкція досить громіздка і займає чималу частину вікна;\nякщо погано загерметизувати отвір, в якому розміщується агрегат, то через нього в квартиру може проникати прохолодне повітря;\nця система працює дуже шумно.\nЗважаючи на всі дані недоліків рекомендується подумати, чи варто економити меншу суму заради подібного пристрою.\nПідлогові — найпримітивніші в установці, але далеко не найбільш ефективні системи. Питання, скільки коштує встановити в квартиру Кондиціонер даного типу, з’являється нечасто, так як це можна виконати дуже легко навіть самостійно, і для цього не необхідні особливі навички або інструменти. На превеликий жаль, подібний тип має недоліки:\nпротяги, які неминуче з’являються при невірно підібраною потужності;\nдосить великі і важкі розміри і необхідність у величезній кількості порожнього простору.\nКанальні-встановлюються конкретно в канали вентиляції. Даний тип пристроїв не користується величезною популярністю завдяки тому, що його важко встановити і обслуговувати, а ще він коштує не дешево. Перевага спліт-системи канального типу — його непомітність.\nКасетні -встановлюються під стелею встановленим на підвісах. Відповідь на питання, скільки коштує установка в квартирі кондиціонера даного типу в більшості своїй залежить конкретно від параметрів стелі, а не приладу. Необхідно виділити, що їх установка не дуже багато легше, ніж канальних моделей.\nМобільні — в цьому кондиціонері всі деталі зібрані в одному корпусі, який можна вільно переносити з кімнати в кімнату. На відміну від системи вікон, така конструкція може не тільки охолоджувати, але і обігрівати повітря, а ще знаходиться під контролем за допомогою ПДУ. Серед недоліків-великий рівень шуму і необхідність робити отвір в стіні для виведення на вулицю воздухоотвода.\nСпліт-системи-конструкція, що має зовнішній і внутрішній блоки. Відрізняються малим рівнем шуму, додатковим управлінням за допомогою пульта, наявністю дисплея, можливістю тонкої настройки і програмування режиму температур та іншими перевагами. Спліт-системи-це один з найбільш комфортних варіантів кондиціонерів для житлової площі.\nМультисистеми-те ж саме, що і спліт системи, але з декількома внутрішніми блоками. Якщо вам необхідно налаштовувати температуру для кожної з кімнат окремо, то мультисистема буде просто чудовим рішенням.\nСпліт-системи і мультисистеми, при всіх власних перевагах, досить складні в монтажі, тому потрібно завчасно ознайомитися з матеріалами і посібниками по їх установці. Слід відзначити, якщо вас цікавить Рішення для кондиціювання та вентиляції, переходьте на сайт магазину rionews.com.ua.\nВідмінність по функціоналу\nТе, за яким принципом працює кондиціонер, впливає на його енергетична ефективність і економність. За цією ознакою кондиціонери бувають інверторними і неінверторними (традиційними).\nНеінверторні моделі функціонують за принципом on / off. Іншими словами, коли досягається потрібна температура, компресор відключається. Коли потрібно посилити охолодження, компресор знову включається, змушуючи прилад працювати на всю потужність.\nВони дешевші за ціною, однак, через їх робочий принцип зростає електроспоживання, що робить цю модель дуже витратною під час експлуатації.\nУ кондиціонерах з інвертором охолоджувальну потужність приладу залежить від швидкості обертання компресора. При перевищенні потрібної температури компресор не відключається, а виключно зменшує обороти, підтримуючи потужність на мінімальному рівні.\nКондиціонер інверторного типу має очевидні переваги:\nВін краще і рівномірніше підтримує стабільну температуру, контролює її повільно, без стрибків.\nДає можливість економити електричну енергію завдяки зменшенню потужності (без втрати ефективності).\nВолодіє швидкою і продуктивною роботою.\nУ подібних моделей знижені показники шуму.\nВиробники надають гарантію повільного зносу і тривалого терміну служби.\nТаким чином, вибір перетворювача напруги буде більш функціональним рішенням, так як, незважаючи на більш велику ціну (якщо порівнювати з традиційними моделями), він швидко окупить себе за рахунок економії електричної енергії. Він дозволяє знизити витрати при роботі і працює більш повільно.\nPosted in Полезно знатьПомеченные кондиционер, таке, функціонує\nНазад Картонные ящики — преимущество и характеристики\nДалее Металлочерепица и её производство


Як не зійти з розуму |ЯкПросто\n«Або я божевільний, чи весь світ зійшов з розуму», — так міркував великий фізик Альберт Ейнштейн, який створив теорію відносності. Дійсно, саме поняття «божевілля» досить відносно: те, що для одного здасться геніальним, інший вважатиме божевільним і ненормальним. Вважається, що більша частина великих відкриттів було зроблено людьми, що мають ті чи інші психічні відхилення.\nТворець, який малює картину вашого життя — ви самі. Саме ви визначаєте її якість. І тільки ви можете вирішити, яким шляхом підете: шляхом геніального винахідника, ламає стереотипи, або ж простого щасливої людини, що живе спокійним розміреним життям. Оцініть свої сили.\nУ важкі часи людству завжди допомагала музика, мистецтво. Під час війни люди збиралися разом і співали, і це допомагало їм залишатися людьми. Спробуйте і ви теж співати, слухати улюблену музику. Бажано, щоб вона була доброю і життєствердною, а не важкою і деструктивною.\nРегулярний повноцінний сон — запорука психічного здоров’я. Необхідно спати стільки, скільки потрібно вашому організму. Зазвичай людині для відновлення сил потрібно 6-8 годин. Мозгова діяльність у сні мінімальна, при цьому відновлюється працездатність. Важливий не тільки сон, а й стабільний добовий режим в цілому.\nДля здоров’я, як фізичного, так і душевного, шкідлива гіподинамія. До речі, вона ж часто є причиною безсоння. Якщо ви цілими днями сидите на стільці, ведете малорухливий спосіб життя, ні до чого хорошого це не приведе. Навіть якщо у вас сидяча робота, під час робочого дня періодично вставайте і розминайтеся, можете просто ходити по кімнаті.\nОптимальною фізичним навантаженням для непідготовленої людини є звичайна ходьба. Так, в день слід проходити не менше 3 кілометрів. Ще краще, якщо це будуть прогулянки на природі. Корисні також базові вправи з комплексу загальної фізичної підготовки: прес, присідання, віджимання. Коли відчуєте, що готові до більшого, відправляйтеся в басейн, тренажерний зал, на тенісний корт або в будь-яке інше місце для занять спортом.\nБагато дослідників вважають, що люди сходять з розуму від неробства. Тому не нехтуйте помірним фізичним працею. Виробіть розклад для сну, прогулянок і відпочинку. Але відпочинком нехай буде не вимушене усамітнення зі своїми думками, а зміна видів діяльності.


Дивимось вгору: В липні на Землю впадуть загублені в космосі інструменти\nДослідники очікують, що на поверхню Землі може звалитися сумка з інструментами, яку американський астронавт впустив у космосі. За даними сайту американської системи контролю космічного простору, падіння очікується 25 липня.\nЗамість хати — собача будка\nАби шестирічна донька не просила їсти, батьки насильно заливали її горілкою. Шокуючий випадок викрили на Черкащині в селі Дмитрушки Уманського району. Там батьки довели до дистрофії свою найменшеньку — шестирічну Ніну.\nПривітай Ейфелеву вежу\nСьогодні свій день народження святкує… Ейфелева вежа. Ейфелева вежа, споруда, яка до 1931 року була найвищою в Європі. Її висота – 300 метрів, а вага — 7300 тонн. 10 липня 1889 року в Парижі відбулося її відкриття.\nПро пенсію по-калуськи\nУ одному з найбільш промислових міст Прикарпаття Середній розмір пенсій у Калуші перевищив тисячу гривень. В управлінні пенсійного фонду України у м. Калуші незабаром очікуються серйозні зміни, пов’язані з організацією роботи.\nНаціональна база даних ДНК від МВС\nМВС ініціює створення за чотири роки єдиної національної бази даних ДНК, що дозволить швидко ловити маніяків та убивць. Створити десять ДНК-лабораторій та національну базу ДНК-даних — такі плани МВС.\nТРК НТК: Події дня. 09.07.09 (телепрограма)\nОрганізація “Матері в молитві” зібрала коломийських вірян на спільну молитву. Вона відбулася у Катедральному соборі Преображення Христового… Морозиво - задоволення чи небезпека.\nНе вбивай, матусю!\nЗавтра в більш ніж 140 країнах світу відзначатимуть Всесвітній День Народонаселення. Розпочали святкувати його у 1968 році, коли було оголошено, що кожна людина має право вільно визначати кількість дітей у своїй сім’ї та час їхньої появи.\nНа Бойківщині вчилися секретарі\nНа базі Кальнянської сільської ради Долинського району відбувся виїзний семінар-навчання секретарів місцевих рад (24 осіб), в ході якого посадові особи органів місцевого самоврядування ознайомилися з досвідом роботи сільського голови.\n"Пластове літо" на Рогатинщині\nНа Осовій поляні поблизу села Воронів - колишньому місці розташування повстанських баз – відбулося відкриття “Пластового літа-2009”. Під час урочистого відкриття священик УГКЦ о.Богдан Рудницький відправив молебень.\nДнями до прикарпатських журналістів із “3 студії” місцевого телебачення звернулися лікарі івано-франківської психіатричної лікарні №1. Медики просили допомогти чоловікові, у якого діагноз амнезія.


не плач, якщо не впізнаєш мене.\nз „Присвяти М. Девісу”\n„Берег, кучугури сміття на схилах річки, маса жовтуватого пігменту. Причетність до метафізичних змін. Кістляві перехрестя дерев - Еклезіаст, з якого світло. Не йдеш у бік, не намагаєшся навіть дивитися у бік. Комахи лізуть під ноги, як коли б у них не було долі... Продовження?”\nКічеваті божі корівки на взуттєвій коробці, комахи у підніжжя кактуса. „Вони паразитують і псують стовбур.” S. гриз ніготь і чекав. Баюри піднімалися на дев’яносто градусів і вертикальними площинами ковзали за шибами. Жодної з його боку демонстративності. Він не звертав уваги. Він пригадував богів поганського світу, називав їх зіпсовані імена, загинаючи пальці. Вже не лишилося пальців на правій руці, на лівій... Підсовує стільця, ставить на нього ногу і дивиться скрізь скло, поверх бляшаної підставки, оберемка макових кульок, безсмертника, колосків, поверх оксамитової травички. „Минуло Маковія. Давно,” - каже собі.\nЧас йде... йде... Йде собі... Візуалізується різний мотлох, з патиками, блискучою соломою, пір’ям розсипаного чаю, парою вінілових платівок та потойбічною Чехословацькою Соцреспублікою включно.\n„Невже сон?” Хвиля підступила до горла. Від раптового щастя S. ледь не перекинув пляшку з олією. Зловив масне пляшчине горло, та декілька плям лишаються на сорочці. - Але душа твоя чиста, як у ангела, - каже до неї (чи хотів би казати), але її немає поруч.\nОбсяг повітря, його властивості, якісь надприродні жилки, очеретинки, плямисті патички, якими це повітря було проштрикане наскрізь, ще щось невербальне і надсловесне - за цим усім (так він собі зрозумів) крилися не просто нові статичні картини чи динамічно-рухливі зображення, задля яких існує, існуватиме, так він завжди думав, абсолютно все. Все, чим ці картини час від часу, день за ніччю, ніч за днем наповнюються і живляться, розтинаючи ножицями свій матеріал – коріння, мінерали, калюжі, скрючені стеблини, розкидані фігурки брейгелевих чоловіків, обриси віртуальних птахів, примітивні статуетки вишколених псів, відголоси бахівських труб, рок-н-рольних демаршів, фігуративні шлейфи будь-чого тощо...\n„Ona jest teraz sama w obliczu martvej ściany…1 І обличчя її - обличчя ангела.”\nТак, прийшло щось нове. Таки прийшло, змінивши те, що набагато раніше встигло спотворитися до передбачуваного, переродилося на звикле так, як завше це роблять, робили патики очерету чи плямисті жилки солом’яних стріх і стріл в існуючім обсязі повітря, в несловесних і надвербальних клаптиках цього самого повітря, яке літає разом з іншими домішками, включаючи сліпу глину правічних боліт, з мохами і чудесними жабками ква-ква включно. Літає собі, літає...\nЯкби ж це був тільки один із снів! Тоді можна було б сказати одне з семи слів і впертися долонями в імлисті двері, перед тим дійсно повіривши у їхнє існування. І це б спрацювало. Обов’язково. Але це був не сон, це було щось схоже на середньовічний потяг (якщо такі існують, існуватимуть, якщо взагалі існує щось подібне) чи на уламок архітектурного ансамблю, з архаїчними піднебіннями арок і вищербленими кістками сходинок, вікон. „Схоже на абсолютні втілення потягів, архітектурних структур тощо. Щось схоже на будь-яку іншу річ, але так само відмічену випадковістю і недоречністю.”\nІ в цих хащах S. буксував. Він би вже давно знайшов бодай стежку, та повітря вирувало десь всередині і схильність до логічних спостережень, висновків, перетворюючись на камінець, летіла у колодязь. „Фатальність, яка супроводжує у кожному з снів.” Відчуття фатальності - воно наштовхнуло на думку, що все ж таки і це – сон. „Так - видіння, фата моргана! А тому - десь є рятівний вихід.” Нефіга! S. спробував вщипнути себе за коліно, але жодного больового відчуття не виникло. Натомість він вдруге погойднув пляшку з олією. Цього разу рідина приснула і пляма посіла на глянцевій супрафонівській2 обкладинці „Winter Flowers” Адама Маковича3. „Так, супрафонівської: від назви чехословацької фірми платівок Supraphon. Я це пам’ятаю... Сімдесят сьомий рік - ось коли це було.”\nПеред очима знову повстало її обличчя:\n- Сніг та кульбаби: можна зламати гілку, відкрити двері - це не лякає птахів, комах. Людей перетворює на шматки глини. З глини ліпить статуетки, розбиває їх, знову щось виліплює. Хоча води вже по коліна і листя стало схожим на двоголових - брррр - рибин з відкритими пащеками ротів, в які розкуйовджене скнилівське дівчисько вкладатиме ключики від раю. Біліють...\n„...дерева. Пшениця зберігає воду та залізяччя клондайків. Небо стає схожим на власних птахів...”\n- У цих реаліях...\nКолись Ніна запитала у нього: - Першими завжди з’являлися птахи? Птахи, які місили глину, клювали пшеницю? Ще тоді сніг ставав горизонтальною рискою, а золото – сонцем. Потім все перетворилося на ілюзію, кров’яні тільця і хвилями змило зі стін картини... Першими завжди з’являлися оті кляті птахи?\n„У цих реаліях можна зустріти рептилій снігу та осені - снігу, що обліпив будинки, та осені, яка неквапом реміксує останні...”\n- Де ти, Ніно?\nS. прокинувся і не встиг запитати себе „сон, це був сон?”, бо згори, спускаючись сходами донизу, волав Марек: - Нє єст чі так зле, цо? Пач на свего прем’єжа. На нєго пач. На... Ла-за-рє-нка, - вочевидь Марек вичитував прізвище по складах. – Скрад чі сто чтернашьчя мільйонув. Хоп-па! Алє мачє у шєбє фацета!4\n„...за ніччю, ніч за днем наповнюються і живляться, розтинаючи ножицями дивовижний свій матеріал – коріння, мінерали...”\nS. зграбав коца, який встиг зповзти за ніч на підлогу, а потім пробурмотів: - До ж... того Лазаренка.\nДвері до кімнатки відчинилися і на порозі з’явився Марек. Із зіжмаканою газетою в одній руці та двома відкоркованими пляшками пива – в другій. „Okocim5 - Зкуьшгь Зшдіііііііі... ні, ні, ні, ні, ні... прокидайся! Okocim - Premium Pils! Ну так. Okocim з шляхетним і декоративним Заглобою, з шляхетною та декоративною посмішкою by Zagloba.”\n- Проше чєбє, зостав,6 - сказав S. Мареку, простягаючи руку до пляшки, згрібаючи скляне горло, обліплене рясними цятками.\n„....калюжі, скрючені стеблини, розкидані фігурки брейгелевих чоловіків, обриси віртуальних птахів, примітивні...”\n- З льодувкі...7\n- Очевіщє8, - Марек встромив пляшку в спраглого рота.\n„...статуетки вишколених псів, відголоси бахівських труб, рок-н-рольних демаршів, фігуративні шлейфи будь чого тощо.”\nПеред очима попливла м’яка, в міру оксамитова трава, скрючені дерева, стіна, утворена цими деревами. Потім - світло: Варшава Заходня і стара шкапа Ікарусу з брудними фіранками. Все це спробувало з’єднатися в єдину узагальнену картину і з’єдналося, приплюсувавши 114 скрадених (by Lazarenko) мільйонів.\nЩе S. пригадав, що має заскочити до книгарні аби видати за „Matka odchodzi” п’ятдесят сім злотих.\nМарек зоставив розглядання газети:\n- О ктурей маш почьонг?9\n- За пув годжіни.10\n„Наче й не спав. Насниться таке. Обов’язково треба купити Różewiczа. Буду читати у дорозі.”\n- Ла. За. Рєн. Ко. Ла-за-рєн-ко, - чаклував Марек.\n„До ж… Lazarenka. О-бо-в’я-зко-во до ж...”\n- Кєди врацаш? 11\n- Нє вєм. Докладнє єще нє вєм. Алє Томаш бенде грав двудастего шюдмего. 12\n„Добрий той Okocim. Premium pils!”\nS. поставив пляшку. Він планував скочити в Україну на декілька днів. Відіграти два концерти. Дещо владнати, якщо вдасться. „Якщо вдасться. Сімнадцятого вересня - ще один концерт, а тоді – назад, до Варшави.”\nІкарус був ще гіршим ніж того очікував S: до бруду фіранок добавилися механіка, яка мала фіксувати крісло в одній з двох-трьох позицій, але цього не робила, шкірки банану, розтерті під кріслом, Стівен Сігал13, який на екрані ламав руки терористам, водій – він здер з S. зайвих десять злотих. Крім того головний („іронічно(!): як без нього?”) біль та крученики під гострою підливою, що їх S. купив у китайській забігайлівці. „Хворобливий стан. Аби не захворіти. Хоча температури немає... Марек, мабуть, п’є пивце, підливає мальви. Непогано б перетворитися на мальву. На цистерну з водою. На зимову, хм, квітку. Winter flower... Невже чехословацький потойбічний Supraphon? Саме ця платівка колись сподобалась Ніні.”\nДекілька днів тому до нього задзвонив з Америки Адам. Адам Макович був радий, він знав що S. гратиме з Томашем14 на джазовому фестивалі, говорив про те, що вони давненько не бачилися, що тре’ стрінутись, пригадав якийсь випадок у Кракові. S. витягнув з кишені програмку „Джазової осені-2003”15. „Program festiwalu: 27-29.XI.” Сковзнув очима, вихоплюючи шматки тексту. „Tomaszowi Stańce i Niewinnym Czarodziejom towarzyszyć będą zagraniczni goście - MC Sean Palmer z Wielkiej Brytanii, indonezyjczyk Nippy Noya oraz ukrainsky pianistа S... так... далі... 28.XI.2003(piątek), godz.18.00… Dom Muzyki... Bielsko-Biała, ul. Słowackiego 27... Adam Makowicz… fortepian…”16\n„Червоні, фіолетові, жовтуваті мальви, решта інших winter flowers – все це якимось чином нагадує про Ніну. Живі та мертві кольори. Потойбічні і реальні субстанції. Ніно, назви моє ім’я. Назви аби не виникало цих рефлексій. Поруш повітря аби дати мені знак. Як ти там? Де ти? Вже осінь... Справжня. Що робитиме дівчинка з розкуйовдженим волоссям?”\n„Адам гратиме Гершвіна. Віртуозно, виразно. Знову скажуть: лаконічніше за Джаррета і з більшим джазом ніж Чік Коріа...17 Марек, мабуть, п’є Okocim чи слухає девісовську Ауру18. Томаш, що робить Томаш? Треба йому зателефонувати.”\nДумки снували поліфонічними хаотичними стрічками. Чіпляли одна одну за краї, викликали алюзії. Численні алюзії. І ось він вже пригадував того паперового змія, якого привіз доньці з Франції і який так незграбно літав між гілками горобини, аж поки не сплутав шнурка.\n„Ніно, залишся зі мною. Бачиш, я тебе знову про щось прошу. Пам’ятаєш, я привіз з Франції паперового змія, а він не хотів літати, хоча його крила було зроблено з якісного міцного поліетилену. Я думаю, що... Ти...”\nS. снився chili-соус, китайський шинок і цистерни соусу. Потім він бачив світле Нінине обличчя – воно ховалося за прозорими мальвами. Мальви чітко (S. це усвідомлював) символізували вічність. І S. заціпив зуби: почуття ніжності стало настільки виразним і жорстоким, що він ладен був кричати від болю. Майнула думка, що було б краще, якби цівка – червона, синя, біла, бодай яка – протекла попід комірцем, потекла по зігнутому ліктю і – кап, кап, кап – всякла в землю... Потім він їхав у автобусі і їв китайського крученика і якась фарбована жінка починала говорити про пекінську капусту, самотність. Йому зробилося сумно. Він почав озиратися аби відшукати Ніну: вона ж, Ніна, десь поруч. Але її не було: вона зникла, залишила по собі порожнечу. „Знову.” Він, S., знав, що цю порожнечу вже не заповнити. І це ставало на довгий час відвертою платнею за ніжність, платнею, яка розтинала нутрощі. Натомість фарбована жінка не вгамовувалася, вона з піднесенням розповідала про двадцять три китайські провінції, Велику („як її оминути?”) стіну, династію Цінь, перекидалася на опіумні війни, Чена Кайге19, „бамбукове море”, пантеон даосизму. В куточках її розумних вуст з’явилася біла піна і S. це бачив, він бачив як піна почала ворушитися, булькотіти, вистрілювати цівками навсібіч. Він, затиснувши в руці крученика, дивився як на його поверхні виростають бульбашки і пригадував, що колись читав про розробку біотехнологічних способів синтезування та отримування зміїної отрути. Йому на секунду навіть здалося, що волосся фарбованої жінки в найбільш екзальтовані моменти починає вирувати і змінювати відтінок. S. намагався не зійти з обличчя (кляте виховання!), але, відчуваючи огиду, спробував посунуться в сторону. Потім його права рука від’єдналася від тулуба і в такий автономний спосіб пожбурила запльованого крученика у відчинену шибу. І хоча все це було зроблено непомітно, політкоректно, саме це й поклало початок наступній історії, а саме: на одному з поворотів Ікарус зупинило поліцейське авто, заїхавши наперед і загородивши дорогу. А потім був поліціянт, схожий на С.Сігала, поліціянт говорив про гофманівську екранізацію Огнєм і мєчем20, комуністів (літературне „пся крев”) і виглядав обуреним. S. дивився на його комірець і, пригадуючи безруких терористів, зі страхом впізнавав на цьому комірцеві та лацканах поліцейської маринарки сліди китайського невитравного чилі-соусу. Фарбована жінка перестала розповідати про вчинок казкового Гао Ляна (вона якраз дійшла до моралізаторського місця з водою) і, штрикаючи (S. з новим переляком усвідомив, що вона не зрозуміла ані слова з того, про що говорив ображений поліціянт) пальцем в поліціянтів комірець сказала, що не розуміє, як так можна їсти, так ходити, говорити так з іноземцями і т.д. і т.д. і т.д.\nS., він заціпив зуби і благав, благав аби скінчилась ця мішанина з корінців, мінералів, калюж, скрючених стеблин, розкиданих фігурок брейгелевих чоловіків, обрисів віртуальних птахів, примітивних статуеток вишколених псів, відголосів бахівських труб, рок-н-рольних демаршів, фігуративних шлейфів будь-чого тощо, аби зник цей непотріб, який втратив структуральність, цей неінформативний мотлох. Аби зосталося лише кілька слів, декілька звуків, тембрів. Аби вмерла-вмерла фарбована жінка-жінка, аби повторювалося лиш те, що... Аби повторювалось... те, що...\nяк діти, зівають на схилах. Тато,\nмій тато живе на зірці.\nнічого не просить.\nЧас мінливий: не встигає\nзвикати до тебе\nколи тече водичка – вона\nС. ghjrbyedcz, себто S. прокинувся: він чув як Марек волає по складам слова, йдучи сходами вниз.\n„Але й сон. Де й поділися надприродні жилки, очеретинки, плямисті патички, якими повітря проштрикане наскрізь, ще щось невербальне і надсловесне? Якась постмодерністська колотнеча. Де і поділися вишколені пси, статуетки кумирів, макові кульки Маковія, Маковича виступ, кічеваті божі корівки з коробки, комахи під ногами, соняшникові поля, що стікають світлом та олією?”\n„Adam Makowicz (from USA), Tomasz Stanko... так, так - двадцять сьомого! Буду чути надтріснутий звук його ліричної і відважної труби. Але й сон! Треба не забути перевірити чорно-білу обгортку: невже й дійсно Supraphon-івська та платівка? Щось, що розламує (чи з’єднує?) реальність і потойбіччя... Я не втратив її! Мені сниться Ніна, але...”\nЗверху доносилася мареківська декламація. S. підібрав коца, який встиг зсунутися за ніч на підлогу, натягнув рібоківську майку, джинси.\nМарек зайшов, тримаючи в одній руці грубезного зошита з віршами із безліччю quasi-ієрогліфічних знаків-символів (він, Марек, так некаліграфічно писав), а в другій – 2 пляшки пива. Марек всівся на стілець, дістав з шухляди два кружальця з надписом M’a’rkisher landmann (Schwarzbier) і поставив поверх кожного з них по пляшці. S. бачив як з під пляшок виглядають намальовані селяни – один з косою, інший – з граблями, обидва в капелюхах, синіх штанях, накрохмалених сорочках, перетягнутих металевими квадратиками підтяжок. Селяни спиралися на якусь геральдику, оповиту добірним німецьким колоссям.\n(Образи Маковича та Станко вивіювалися потрохи.)\nМарек поставив пляшку і почав читати. S. зосередив очі на марековому зошиті, автоматично перекладаючи його верлібри.\nпричетність до метаморфози\nНе намагаєшся дивитися у бік, йти.\nКомахи лізуть під ноги, як коли б у них не було\nМарек ковтає слину, каже „цей вірш має називатися Stardust” 21 і читає:\n„Тепер минуле злилося з реальністю.”\nТи у повітрі не день.\nЧи секунду. І навколо тебе – сніг,\nстеля. Там, з того боку\nПитати номер, просити\nангелам твоїм помирати\nв кожній з клітин.\nЦе як зоряний порох: шлях\nховається у двох-\nтрьох ліщинах, єдинороги вмирають від втоми чи\nживуть і їдять солодощі.\nпадають на дику землю, хмари\nВсе це стосується творчості: де останній з\nапологетів?.. Ще: це нагадує\nде дітям на Пасху\n- Витягай білет, - кажуть тобі.\nз „Присвяти М.Девісу”\nсередньовіччя і соняшники\nпро пиріг, про Олегівську вулицю,22\nчиє каміння -\nсвітило наблизиться і -\nЯк сон. Тому:\n- Мені снився, - розповідав S. пізніше Ніні, - сон. Наче ти десь поділася. Навіть, що я тебе втратив. З Америки приїздить Адам. На „Джазову осінь”, а я маю грати там з Томашем. Адам дзвонить, каже Океу. Питає чи прооперували Марека, як пройшла операція, чи може він чимось допомогти. Потім – ще щось про Краків. Казав, що слухав у Штатах (у якогось польського музиканта з Вашингтона) нашу „Присвяту М.Девісу.” Питав чи вийшли марекові тексти з „Присвяти” книжкою, чи настроїв я свого Стенвея... А у мене перед очима – океан, каламутна вода і чомусь заключна сцена з куросавівського „Кагємуші”23. Я відчуваю, що тепер це має статися і тебе немає поруч. Навколо – якась сонячна солома і мальви, щось надвербальне, несловесне. Відчуття таке, наче очікується якесь продовження. І як кара – ніжність. Вона виникає нізвідки і заповнює мене болем. Можливо, рефлексія на дзвінок Адама. Час зупиняється і відчуваєш, що нічого не зникло. Я перевірив - та платівка дійсно супрафонівська. Зимові квіти, пам’ятаєш? Winter Flowers. Це дрібниця, але відчуваю, що важлива. Вона тримає мене біля себе. І вже ніколи не відпустить. Хоча хтось в протидію говорить облишити цей мотлох: він несуттєвий. Ні, кажу, ні: Supraphon. Куди, питають, ти хочеш його забрати? - Не знаю. - Може, ти постарів, став сентиментальним? Таке буває. - Не знаю, - кажу, - Supraphon... - Може немає вже твого Супрафону: там була війна: все. Все. - Війна була в Югославії, а Supraphon - то з Чехословацької Соцреспубліки. Я пам’ятаю... - Та до біса. Тепер новітні технології, все перевидане на CD. ECM, Blue Note, Impulse, Pablo, Prestige, Black Lion, Columbia24 - кити, на яких тримається увесь джазовий світ. Вони видали твою „Присвяту М.Девісу” і видаватимуть решту. Причому тут твій Супрафон? - Не знаю, - повторюю, так відповідати мені підказує та жорстока і вимоглива ніжність... Ніно, у тебе буває таке? Буває?.. Реальність настільки очевидна. Перестаю в неї вірити, не бачу сенсу вірити в неї. Але люблю деякі предмети. Вони інколи стають беззахисними, як і ми. Може, ще більш беззахисними, ніж ми. Бо вони – це справжнісінький порох. Колись я розмовляв з одним букіністом. Він показував старезну книжку. Запліснявілу. Я бачив – він, букініст, трусився над нею, залежав від неї, залежав від нікчемної речі. Він, кажу тобі, Ніно, ладен був відтяти собі правицю аби час зупинився ради того антикваріату: марнота марнот... Так я тоді це сприйняв. Тепер я думаю, та книга була для нього тим, що йому завжди нагадувало щось потрібне, було, вочевидь, тим нагаданим. Думаю, книга вже розсипалася. Хоча... може, лежить десь собі на горищі, в шухляді. Може... Не знаю. Але ось такий екзистенційний аспект. А може і дійсно стліла та книга і ніхто життя в неї не вдихнув? І їй, книзі, все пофіг. А букініст десь схоплюється ночами, копирсається серед паперового мотлоху, вірить у світлу абракадабру. Може, теж хронічно хворіє на ніжність, хоча і матюкається від злості та безпорадності. Без сентиментів, з сухими очима. Хоче перетворитися на свою бібліотеку, стати порохом. Без тіла, душі, свідомості. Жодного альтруїзму. Не за християнськими канонами. А так, щоб позбавитися цієї непотрібної супрафонівської ніжності. Забути про все. Навіть забути „забути про все.” З рисою тотальності, абсолютності. Але зробити це в гарному місці. Перед схилом самотньої гори, наприклад. Десь там, де тихо ще при житті. Щоб співвіднести одне та інше – реальне та потойбічне, нереальне та тутешнє. Зафіксувати це одним кадром, хвилиною, патиком, статуеткою, звуком, тембром, верлібром. Чимось на сто відсотків універсальним. Таким, з чого не облізе фарба, на чому не потьмяніє скло, не забере іржа. Więc takim ruchem głowy mozna odwrocic śie od świata…25 В той час якраз вийшла та книжка Ружевича...\n- Де поховали Марека? – питає Ніна.\n- У Варшаві.\nP.S. Рефлексія №1.\n„Мова не йде про старі дагеротипи. Заздрість викликають музичні інструменти - гобої, кларнети, валторни-змії, труба Девіса. Сніг вислизає з рук, тане. Зі шкіри не вислизнеш. Свідомість замуровано в надійний поліетилен. Змії гинуть на землі. На Землі. Ще якийсь світлий (так відчувається) гад спроквола підносить роздвоєного язика і ворушиться всередині тебе: він не чутливий до слів. Він - він ласий до музики-звуків дудок, яка його чарує. Він навіть може вислизнути зі шкіри. Поліетилен не пускає до води, до Ріки. До води тягне. Не хочеться психоаналізу і Фрейда: від цього можна зблювати. Коли вириваєшся, тоді кричиш. Цей крик не з кола ненормованої лексики. Вона зайва. Так поволі верещить дитина-черешня, з’являючись між розлогих стегон матері. Так кліпають очима, помираючи від раку: швидка не везе морфію аби вколоти. Екзистенція співіснування. Але, відчуваю, лине світло. Воно проходить скрізь мене і не застряє в клітинах. Ще одна з екзистенцій агонізуючого світу на цій дегуманізованій площині. 1+1=1, бо нитка перлів годиться аби її повісити на хресті. Символіка збуджує, вона потребує пояснення і комбінаторика її тлумачень нескінчена. Видіння перед очима можуть стати хворобою, можуть замінити морфій. Не вірю тому, хто каже що є третій вихід: поліетилен – міцний матеріал. Образи виникають і зникають. Ніна – це теж образ. Я сумую за ним. Бо: вона не існує. І: бо вона існує. Немає слова, однозначність і вичерпність якого заспокоїть тебе. Але свідомість з легкістю спокушає вірити в цей міф. Але довіра – де вона тоді? Хто шукає верлібрів, схованих у тексті, шукає смітників, пігментів – жовтуватих чи якихось ще? Коли сняться сни, я намагаюся прокинутися. Іноді вдається. Тоді я витрушую цигарку, запалюю сірника і руки тремтять. Якщо в цей момент мене шарпнути чи назвати ім’я... - не знаю, але може трапитися біда – невроз, хвороба. Мені потрібна Ніна і я забуваю її обличчя. Адам і Томаш грають свій джаз. А Марек спускається сходами. Живий. Із зошитом. Ми п’ємо пиво, дивимося на мальви. І раптом – я прокидаюсь: Ніна живе, Марек – йому зробили операцію. Я не хочу пива і мальв, я змирився з тим, що такі речі зникатимуть. І хочу аби їх вже забрали у мене. Зайвість їх очевидна. Дістаю з шухляди книжку, жбурляю її в смітник: так треба робити і надалі. Не хочу боятися втрат. Не люблю вогню і всього, що гіпнотизує свідомість, муміфікує. Усе це на для того аби хоронити чи воскрешати. Але третього варіанту не існує. Звук труби матеріалізується. Звук труби влазить у вухо і питає: - Як ти? Що читаєш, слухаєш? Я тут, об’ємний і достатній. Слухай і не бійся. Гвинтівка обов’язково вистрелить, якщо вірити класикам. І тоді згинеш у воді, навіть якщо ці калюжі не впадатимуть до Ріки. І не бреши, що земля всюди однакова. То знову оті кляті птахи! Ластівки, які ліплять глиняні глечики під вікном. Зруйнувати це поетичне середовище і зламати новобудови. Краще потрапити до психіатричної лікарні, пити пігулки, які допоможуть стати божевільним. Краще почати пити взагалі. Що? – Мовчи, - відповідаєш, оволодіваючи ще однією формою самотності.”\nЯкось в інтернеті я знайшов малюнок кортасарівської Сени26 – є така ріка у Франції. Роздрукував цей кольоровий знімок на чорно-білому принтері і поклав під скло на робочий стіл. І привиди більше не приходять. Отакий компроміс з реальністю.\n„Тому уві сні він бачить Ніну. Її бачу я. Хто з нас втратив (втрачає) глузд?”\nЯ дістав лезо і пішов у ванну. Час голитися, час йти на роботу. Час сісти в тролейбус і трястися 25 хвилин, бо стільки мені їхати. Наспівую собі. У ванні прохолодно: чистий підготовлений світ. „Not nit not, nit no not, nit nit folly bololy Alifie my larder...” 27 Вчора закінчив Supraphon. Сьогодні прокинувся і згадав першим саме це. Взяв зошита, включив магнітофона - Robert Wyatt, Rock bottom. Може комусь задзвонити? Ні, не треба нікому (так вирішую) дзвонити. Треба їхати на роботу, включити комп’ютер і набрати текст. Потім зателефонувати майстру у Рівне: мій музичний інструмент потребує дрібного ремонту, а скоро у мене концерт. Ще треба купити декілька дискет. Заплатити за квартиру. Вчора я закінчив Supraphon. Я живу на периферії. У нас не видають журналів. Тим більше літературних. Жінки купують „Наталі”, чоловіки – газету „2000”. Тому я засяду ввечері за інтернет і може знайду e-mail Тадеуша Ружевича. Полоніста з мене не вийшло, хоча час від часу прочитаю якусь книжку на польській. Полоніста з мене не вийшло, тому навіть якщо і знайду тадеушів емейл, то не знатиму, що з ним робити. Наче мрія. Наче мрія пливе перед очима Нінине обличчя. Я торкаюся леза великим пальцем. Воно гостре. Безжальне. (Безжальне?) Полоніста з мене не вийшло. Ніна дуже красива. Я її кохаю. І ніколи не зустріну. Лезо, зіскочивши, з нігтя робить рівний надріз на пучці. Червона горошинка з’являється на шкірі. Не відчуваю болю. Мені подобається дивитися на кров, подобається стискати квіткою пальці. Абсолютна естетична насолода. Вчора я закінчив Супрафон, Ніно... Намилюю руки, відкручую воду. Я сам. Я один. Монодіалог. Не треба вибирати. Третього немає. Крапля крові падає на білу емаль. Час голитися. Лезо „Жилет” - найкраща і найуніверсальніша річ у Всесвіті.\n1Цитата з вірша польського поета Тадеуша Ружевича, автора книги „Matka odchodzi”.\n2Supraphon – фірма грамзапису в колишнії соціалістичній Чехословаччині.\n3Адам Макович – відомий польський джазовий піаніст.\n4Не так тобі й погано? Поглянь на свого прем’єра. На нього подивися. Вкрав у тебе сто чотирнадцять мільйонів. Але маєте у себе парня!\n5Okocim – марка польського пива.\n9О котрій твій потяг?\n10Через пів години.\n13Стівен Сігал – актор американських бойовиків.\n14 Томаш Станко - польський джазовий трубач.\n15 Джазова осінь – польський фестиваль джазової музики.\n16 Програма фестивалю: 27-29.XI. З Томашем Станко та Нєвінними Чароджєями виступлять закордонні гості – МС Шін Палмер з Англії, індонезієць Ніппі Ноя, а також український піаніст S.\n17Кейт Джаррет, Чік Коріа – джазові піаністи.\n18Aura - альбом американського джазового трубача Майлза Девіса.\n19Чен Кайте - китайський режисер, автор фільму „Імператор та вбивця”.\n20Єжи Гофман - польський кінорежисер, екранізував роман Г.Сенкевича „Вогнем і мечем”.\n21Stardust - відомий джазовий стандарт.\n22Олегівська вулиця - вулиця у Києві, на Подолі.\n23ECM, Blue Note, Impulse, Pablo, Prestige, Black Lion, Columbia - студії звукозапису.\n24Акіра Куросава – японський кінорежисер. Кагємуша (Тінь воїна) - фільм А.Куросави.\n25Цитата з вірша Тадеуша Ружевича.\n26Згадка про Х.Кортасара, який писав, що міг би скочити до Сени, якби не написав „Переслідувача”.\n27Роберт Ваят - учасник ансамблю Soft Machine, з 1970 року випускає сольні альбоми. Rock bottom - альбом Р. Ваята, записаний у 1974 році. У тексті цитується пісня Р.Ваята „Alifib”, яка увійшла до альбому Rock bottom.


Прокуратура Криму порушила кримінальну справу проти члена Вищої ради юстиції України\n30 липня 2007, 12:19\nВона також об’єднала її зі справою проти судді Феодосійського суду, який раніше ухвалив завідомо неправосудне рішення з приводу Указу Президента про дострокове припинення повноважень Верховної Ради, повідомляє кореспондент Радіо Свобода.\nЗа повідомленням прокурорської прес-служби, таким чином у справі щодо неправосудного рішення феодосійського суду про призупинення дії президентського Указу тепер уже двоє підозрюваних.\nПрокуратура вважає, що член Вищої ради юстиції перешкодив здійсненню суддею правосуддя, унеможливив об’єктивний та всебічний розгляд справи. Він, виходячи за межі наданих йому повноважень, вилучив матеріали незакінченої розглядом адміністративної справи і відвіз їх до Києва.\nВ подальшому слідство має намір перевірити й інші факти, зокрема, питання, хто оплатив чартерний рейс, яким прибули до Криму два члени Вищої ради юстиції, повідомила прес-служба кримської прокуратури.\n6 квітня н.р. суддя Феодосійського суду Олександр Коваленко ухвалив визначення, яким призупинив дію президентського указу про розпуск Верховної Ради України. Наступного дня воно було скасоване.


Вінниця: з'явились подробиці загибелі 6-класниці під поваленим деревом | Новини на Gazeta.ua\nПопрощалися з загиблим бійцем ЗСУ\nПомерла на очах матері: з'явились подробиці загибелі 6-класниці під поваленим деревом\nПонеділок, 11 березня 2019 15:45\nВінничанка 11-річна Настя з мамою Оксаною і молодшою сестрою вранці 10 березня повертались з додому з іншого мікрорайону міста.\nз'явились подробиці загибелі 6-класниці під поваленим деревом\nВони мешкають біля "Мрії" мікрорайону Тяжилові. Але вийшли з тролейбуса на одну зупинку раніше, оскільки стався обрив контактної мережі. Прямо біля зупинки на шестикласницю 27-ї школи впало дерево, пише vinnitsa.info.\n"Дуже вихована хороша дитина. Дуже хороша сім'я. Це трапилось, коли поламалась тролейбусна лінія і вони вийшли на зупинці. Все було на очах її меншої сестрички. Лікарі "швидкої" на місці констатували смерть. "Швидку" викликала наша вчителька музики, яка була якраз там. "Не знаю, як говорити з дітьми, як їх підготувати. Попросила психолога. Тільки діти прийдуть, має психолог поспілкуватись з класом", - говорить Лариса Анатоліївна Хохлюк, класний керівник 6–Д класу, де навчалась Настя.\n"Вчора стала свідком трагедії. Ми з онуком їхали на машині і побачили це нещастя. Побачили, що дівчинка на землі, біля неї мама. Ми з машини стали викликати карету швидкої. Нам відповіли швидко, сказали, що автомобіль виїхав. Неможливо було на це дивитись. Дитина присіла на землі, вся в крові, її не можна було впізнати. Біля неї була мама і ще одна дитина. Це сталось прямо на зупинці. Я не думала, що дівчинка загине. Бо звичайне дерево, не такий і широкий той стовбур", - розповідає Тетяна Борисівна.\n"Це горе не тільки для нашої школи, для нашого класу. Це горе для всіх. Відпускаєш дитину і не знаєш, що може статись. Не знаю, як Оксанка переживе, що не стало Настусі. Уявіть собі, мама була коло неї і нічого не змогла зробити… Сьогодні йшла по місту здійнялась сильна буря і зносило з ніг. По місту бачу ще стільки таких старих дерев. Відчуваю, що під кожним цим деревом може бути ще не одна Настуся. Закликаю владу і всіх комунальників позрізати всі ті дерева, які однією хвилиною можуть забрати життя. Я розумію, що це стихія, але вважаю що можна попередити нещасні випадки, щоб більше цього ніколи не було", - не стримуючи сліз говорить пані Юлія.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Зламане вітром дерево вбило жінку\nДиректор підприємства, яке відповідає за зелені насадження, КП "Вінницязеленбуд" Ігор Любовський коментувати ситуацію про винних не може, бо йде слідство.\n"Щоб не впливати на хід розслідування, я коментування упущу", - каже Любовський.\n"Дерева зносять тільки після обстеження. Щоб зробити паспортизацію вулиці треба залучити власників мереж, фахівців, техніку, оцінюється стан дерев. Проводиться паспортизація. Найбільш небезпечні по аварійності - тополі, канадські клени та верби. Це така порода, що після дощу набирає вологи, гілки не витримують і вони падають. Проконтролювати це практично не можливо, але ми це робимо. Видаляємо старі і підсаджуємо нові", - зазначає Ігор Любовський.\nЗа фактом смерті дитини відкрито кримінальне провадження за ст. 115 ККУ (Убивство з приміткою "нещасний випадок") Тривають слідчі дії.\n"Слідчі мають встановити, хто відповідав за належний стан насаджень. Чи підлягало дерево вирубці. Якщо будуть встановлені додаткові обставини, то можлива перекваліфікація справи", - каже керівник ГУ Нацполіції Анна Олійник.\nУ Вінниці в результаті падіння дерева загинула 11-річна дівчинка. Трагедія сталася в мікрорайоні Тяжилів.\nЗараз ви читаєте новину «Померла на очах матері: з'явились подробиці загибелі 6-класниці під поваленим деревом». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nПояснили, чому прокат велосипедів розпочинають із тижневим запізненням Переглядів: 45