Реферат: Готичне розуміння краси - Интернет База Рефератов\nРеферат: Готичне розуміння краси\nГотичний храм, зберігає ту саму базилікальную форму, що й у романський період, має нову конструкцію зводу, основою якого є каркасна система з нервюрами. Нервюри сходяться в пучки на опорних стовпах, на яких концентрується все навантаження перекриттів. Новий звід неминуче викликав зміну інтер'єра. Його особливостями стали грандіозна висота, порівняно невелика товщина стовпів, витиснення, по суті, стіни з величезними прорізами вікон, що у результат викликало появу вітражів. В екстер'єрі панують вертикальні тяги, гладка поверхня стін закрита кам'яним мереживом, тому що скульптура спочатку укривала весь храм, особливо у Франції, де є блискучі зразки синтезу скульптури з архітектурою.\nУ скульптурному декорі, що заповнив весь екстер'єр, будучи родом проповіді, крім сцен зі Священного Писання трапляються вже літературн повчальні сюжети і сцени з життя, іноді сповнені гумору.\nШироковідомим став Шартрский собор. Блискучий приклад зрілої французько готики — собор у Реймсі. Найбільший і найвищий собор Франції — Амьенський. Його довжина 145 м, висота зводу центрального нефа 42,5 р. Амьенський собор часто називають готичним Парфеноном.\nУ готичну епоху тенденція до пишної прикраси соборів творами мистецтва розвилася повною мірою. Готичний собор з'явився якби втіленням поетичної мр про божий град, символом небесного Єрусалима на землі, що предстали в баченн пророка Товія зі стінами із сапфірів і смарагдів і дверей з дорогоцінних каменів. Його струнка архітектурна краса, таємниче мерехтіння вітражів, розкішне скульптурне оздоблення і коштовність знаряддя були спрямовані до однієї мети — поетизації літургії. «Зовнішня пишнота» повинна була йти рука об руку з «внутрішньою чистотою», і тому усі види мистецтва — і сяючі в грандіозних вікнах кольорові вітражі, і розставлена по порталах скульптура, численні рельєфи — були покликані направляти людину до «внутрішньої чистоти» помислів, виховувати її і керувати її духовним світом.\nБлизько 1286 року виник твір Гийома Дуранда «Rationaie Divinorum Officium», присвячений походженню і символіці церковного ритуалу. Деяку частину першої книги своєї праці Дуранд присвятив «картинам і образам, і занавісям, прикрасам церкви», де в коротких і ясних сентенціях виклав основні уявлення вченого і церковника XIII століття про церковне мистецтво і його призначення. «Картини і прикраси в церкві, - писав -Дуранд, - суть навчання і писання мирян. Тому що ті, хто неучений, бачать те, чому вони повинні наслідувати і реч бувають зрозумілі і прочитані, хоча б букви і були невідомі». «Ми почитаємо не образи і не вважаємо їх божественними, і не сподіваємося на порятунок завдяки м, тому що це було би ідолопоклонством. Однак ми поклоняємося їм як постійній пам'яті і нагадуванню про речі, зроблені давним-давно.\nПостійно прибігаючи до авторитету Священного писання, цитуючи пророків апостола Павла, Дуранд говорить про необхідність помірної прикраси церкви творами мистецтва, але укладає свою думку в такий спосіб: «Ми випробуємо в церквах менше поваги до книг, чим до образів і картин». Уявлення про виховну декоративну функцію мистецтва властиво всій середньовічній епосі. Однак його виховна роль складалася не в плоскій моралі. Його моралізуючий, дидактичний зміст був оточений інтенсивністю почуття і духовним простором такої широти, що міг піднімати дух середньовічної людини до позахмарних висот і збагачувати його глибокими і сильними переживаннями. Мистецтво для людини середньовіччя мало велике і важливе значення, будучи не тільки мистецтвом, як схильні його були розглядати іноді в Новий час, коли езотеричний зміст його пам'ятників ставав більш вихолощеним і непроникним. Твори мистецтва виступали об'єктами релігійного культу, що і визначило їхнє значення в середині століття. Роль мистецтва складалася у вихованні в людині не тільки визначеної морал поводження, але і прагнення до пізнання божественного миропорядку. Його глибокий духовний зміст дозволяв людині в цю сувору епоху знайти щиросердечний спокій, мету і впевненість у житті, знайти точку опори і почувати себе частиною диного, цільного, одушевленого єдиним поривом людства.\nСтародавня алегорична традиція, що культивувалася в середньовічній свідомості, надзвичайно збагачувала і поглиблювала взаємини людини зі світом духовних цінностей (у сутності визначаючи їх). Символізм мислення додавав світосприйманню стрункість і упорядкованість. Схильний до символічних нтерпретацій середньовічний розум виявив себе як у прагненні мистецтва до чуттєвого: втіленню ірреального, до вираження непізнаваного через постійно підшукувані йому в реальності подоби, так і в наділенні мистецтва особливим значенням не тільки як усякого явища, буття, по як створюваного переважно заради його тлумачення і змісту. Можливість символічної інтерпретац одухотворювала і піднімала кожне поняття і кожен художній образ здатний був, таким чином, своєму тлумаченні об ять усю неосяжність світу. Він міг бути близьким і хвилюючим як для самого широкого кола людей, так і для обраного кола духовної еліти. Будь-яка тема була повна глибокого і таємного значення, що хвилювало серце і розум і поєднувавшого у їхніх переживаннях людей усіляких шарів і рівня освіти, а готичний собор «повнотою своїх символів казав усім свідомостям про таїнство неба і чудесах землі». Таким чином, сприйняття обрано теми ніколи не було і для самого середньовічного художника чисто формальним. Вона була внутрішньо близька йому і багато чого говорила його душі. Тому неможливо представити цього майстра бездушним ремісником, сліпим виконавцем чужого задуму. Виражаючи мовою образотворчого мистецтва нерідко підказаний йому сюжет, вона вкладав у свій утвір не тільки все уміння своїх рук, але і силу розуму і глибину душі, усе своє розуміння світу. Духовне багатство, висока натхненність і внутрішня глибина поступово відкриваються при зіткненні з світом готичного мистецтва в міру проникнення в його символічний зміст пізнання його символічного ладу. Середньовічна думка породила чимало творів, у яких упорядковувалося і приводилося у своєрідну систему і саме символічне тлумачення церковного мистецтва й архітектури. Гонорій Отенський у XII столітті, Сигер Кремонський, Робер з Тюї, Пьер де Руасі на рубежі XII-XIII століть, Гийом Дуранд до кінця XIII століття докладно розібрали й обґрунтували символічне значення кожного архітектурного елемента храму — втілення граду божого на земл багатьох його прикрас.\nЗвичка середньовічного мислення до символічного осмислення навколишнього середовища наділила умовним змістом кожну архітектурну частину: бокові стіни трактувалися як образ Старого і Нового завіту, стовпи і колони як апостоли пророки, що несуть звід, а портали — як преддвірря раю; який символізував готичний інтер'єр, так само сліпуче сяючий, як і небесний рай. Стовпи і колони церкви, звичайно порівнювані з пророками й апостолами, Гонорій Отенський порівнює з єпископами, що підпирають будинок церкви, а зводи, що покривають її, порівнює з покровительствующими церкви світськими князями.\nДо символічного тлумачення церковної архітектури, що сходить до ранньосередньовікової традиції, в епоху готики приєднувалися яскраві й образн символічні інтерпретації вітражів, що знаходяться у вікнах, у яких одержала найбільш глибоке і послідовне втілення тенденція середньовічного мистецтва до вираження ірреального через уподібнювані йому і художні явища, що ототожнюються з ним, і форми. Світло вітражів ототожнюється зі світлом християнського знання. Як писав Гонорій: «Ясні вікна, від непогоди що охороняють і світло що приносять, суть батьки церкви, світлом християнської доктрини бурі і злив ресі конфронтуючі. Скла віконні, промені світла проникні, є дух батьків церкви, божественні речі по пітьмі начебто в дзеркалі созерцаючий».\nМістична інтерпретація світла, що прийшла в середньовічний Захід у переведених Еригеною творах Псевдо-Діонісія Ареопагіта, впливає на уявлення готичної епохи. Про популярність і поширеність цих уявлень про світло свідчить широке відображення цих поглядів у літературі готичної епохи. Перероблен середньовічною думкою і невтримною фантазією, популяризовані містичні уявлення про світло знаходять широкий відгук у світських романах і повістях того часу, з х любов'ю до описів фантастичних уявлюваних будівель, магічних стекол дзеркал особливо — дорогоцінних каменів. В основі своєї, як і фантастичні опису властивостей дорогоцінних каменів у лапідаріях ХП- ХПІ століть вони входять до найдавніших уявлень про магії світла. Великий інтерес у цьому відношенн представляє легенда про храм св. Грааля з описом ефектів світла і дорогоцінних каменів, що перегукується з представленнями містиків XIII століття про первинний містичний досвід. Комментуюча в XII столітті у творах Жильбера де ла Порі і Гуго Сен-Вікторського, а в XIII столітті Роберта Гроссетеста і Роджера Бекона містична інтерпретація світла безпосередньо зв'язується з практичними проблемами храмового будівництва й оформлення у творах абата Сугерія про спорудження церкви Сен-Дені.\nЯк думає Сугерій «світло матеріальний, або природою в просторах небес розташований, або на землі людським мистецтвом досягнутий є образ світла нтелігибельного і понад усе— самого Світла Щирого». В осмисленні світла і його впливу в епоху готики, що знайшло пряме і безпосереднє втілення в мистецтв вітражів і оформленні ними готичної церкви, зливається в єдину думку метафізичне уявлення про світло як образу, символі божественного світла, містичний метод його пізнання за допомогою фізичного споглядання світла перебування в створеній цим світлом особливій світловій атмосфері. Такі, характерні плоди середньовічного символічного мислення, як «De gamma animae» Гонорія Отенського або «Speculum ecclesiae» Пьєра де Руассі, як і символічна нтерпретація храмової декорації у творах Сугерія, показують, що знаходження символічного значення творам мистецтва було в середньовіччя однієї з істотних граней процесу освоєння і сприйняття мистецтва й остаточного визначення його місця і ролі в середньовічній церкві і середньовічному суспільстві.\nСередньовічному мисленню було властиво наділяти умоглядні побудови почуттєвими ознаками конкретних речей. Апріорні істини облачались у стрункі, закінчені форми. Уявлення про порядок і гармонію світобудови, про вічну геометрію духовно-космічного простору були результатом своєрідного естетичного усвідомлення божественної світобудови. Естетичне самої своєї суті почуттєве сприйняття абстрактних ідей лежить і в основі всього середньовічного мистецтва. Облачаючи усі відносини буття в одяги символічних інтерпретацій, середньовічний розум одержував чисто естетичну насолоду і від самих символічних тлумачень. Дивна властивість «бачити лінії і поверхні без тілесності, поглядом споглядання» не заважало, але, навпаки, допомагало відчувати красу навколишнього світу з особливою гостротою і глибиною духовного проникнення в сутність. Те, що «слух знаходить задоволення в різних звуках, так само як зір у різних фарбах», одночасно і радувало і мучило людину середньовіччя. Милування красою землі і неба, захоплення богом-художником, блискуче виражене ще «спокушеними чарами творіння» Августином, було однією з приваблюючих сторін світосприйняття людини того часу, що вміла любити і цінувати прості радост буття. «Зачарування приємних речей проникає в серце через вікна тіла... За допомогою приємних речей, фарб, запахів, зору знижується або підвищується добробут як тіла, так і серця», — писав Гвідо Аретипський у своєму музичному трактаті. Тому ідеї прекрасного і його властивостей, що розглядалися в метафізичному плані і належали світові трансцендентних цінностей, знаходилися настільки численні і настільки яскраві аналогії в земному світі.\nДо XII століття, коли весь комплекс середньовічних уявлень здобува вишукану упорядкованість і стрункість, а краса світобудови в його гармонійній цілісності надихає філософів, так само як і поетів, на глибоко поетичні рядки, усе більша увага починає приділятися окремим питанням краси і гармон універсума. У багатьох творах XII сторіччя ми зіштовхуємося з обговоренням проблем, що в естетиці Нового часу будуть віднесені до категорій художньо форми. Це проблеми світла, композиції, кольору, форми, пропорційного ладу. Хоча ці питання, як і вся проблема прекрасного, в цілому вирішувалися в метафізичному плані і належали світові трансцендентних ідей, розробка їх зіграла свою роль у додаванні нового сприйняття художньої творчості в епоху готики. Навчання філософської школи монастиря св. Віктора в Парижі внесло значний вклад у розвиток естетичної думки і уявлень про художню творчість.\nТеорія споглядання, розроблена спекулятивною містикою XII століття і яка розглядає ряд ступенів споглядання, включала і уявлення про естетичне споглядання і задоволення від споглядання прекрасного, що повідомляють їй особливий емоційний відтінок. У творах Гуго Сен-Вікторського міркування про Естетичний характер споглядання і формальній красі здобувають особливо велику важливість. Подібно тому як вища, дуже чуттєва краса відображається в почуттєвих предметах і видимій красі є образом невидимої, так і задоволення від споглядання земних матеріальних речей стає символом нескінченної насолоди душ при зіткненні з невидимою красою. Гуго розкриває естетичний характер споглядання і бачить його перші ступіні в розгляданні земної краси як найбільш очевидній подобі краси божественної. Краса утвору у Гуго складається з чотирьох частин: розташування, руху, вигляду, якості. Situs — «розташування» представляється в трактуванні Гуго як гармонія форм, як порядок, згода, композиційна урівноваженість частин. Моtus — рух»—є imago vitae— символ життя діяльності, вираження духовного життя в тілесній. Species належить до числа формальних категорій, по поясненню Гуго, «species est forma visibilis, quae continent duo figures et colores» — «вигляд (зовнішність) є форма видимого, котра складається з двох: фігури і кольору». Нарешті qualitas — «якість» визначає естетичну цінність явища, сприймаємих за допомогою інших людських почуттів - слуху, дотику і т.п. Досить важливо, що Гуго виділяє видиму, зоросприймаєму красу, у той час як звичайна віднесена до числа вищих краса, яку чути — музика поєднується їм з явищами, сприймаємими за допомогою інших почуттів. Поглиблюване в XII столітті розуміння значущості видимого світу доповнюється у творах Гуго, Сен-Вікторського ясним розумінням практичних проблем часу. Свою оцінку краси видимого світу Гуго поширює і на твори мистецтва: «Але навіщо говорити про творіння божі, коли незабаром ми дивуємося навіть обманам людського мистецтва, що приваблює очі своєю підробленою мудрістю?»\nПоняття краси й окремі аспекти прекрасного, звичайно віднесені до світу метафізичних цінностей, переносяться в теорії Гуго і на предмети видимого світу. Увага Гуго до зоросприймаємої краси і спроба зрозуміти і визначити структуру змусили сучасних дослідників середньовічної естетичної думки бачити в ньому першого теоретика краси в середньовіччі. Естетична теорія Гуго естетичні погляди інших представників школи монастиря св. Віктора, як Рішара Сен-Вікторського, так і Хоми Верчеллійського, що створило перейняту глибоким естетичним почуттям містичну теорію краси неоплатонічної користі, у якій світло представляється заставою світової краси і гармонії, дуже вплинули на популярн уявлення XII століття про красу, у тому числі красу навколишнього світу творів мистецтва, і виразили вимоги століття. Зв'язок і взаємодія цих теорій з художньою практикою свого часу з особливою очевидністю з'являється в працях тих середньовічних письменників, що були своєрідними посередниками між естетичними теоріями часу і художньою практикою,— замовників творів мистецтва, деякі з них залишили нам свої твори. У першу чергу потрібно назвати абата Сугерія, знаменитого церковного і державного діяча середини XII століття, будівельника церкви абатства Сен-Дені під Парижем.\nОсобистість Сугерія, яка привабила багатьох дослідників, дійсно чудова тим, що «у це рясне святими і героями століття Сугерій залишив за собою перевагу бути людиною». У його творах, присвячених будівництву церкви Сен-Дені, абстрактна думка того часу знайшла втілення в надзвичайно яскравих, простих конкретних формах. Уявлення про анагогічний шлях пізнання бога, ідея сходження душі від почуттєвого до сверхчуттевого шляхом споглядання матеріальних предметів були їм ясно і чітко зв'язані зі створенням творів мистецтва. Знаходячи у творах Сугерія неоціненний і великий матеріал по істор будівництва церкви Сен-Дені і додавання іконографії готичного мистецтва, занурюючись при читанні їх у стихію життя XII сторіччя, ми вправі шукати в Сугерія відповідь на питання про те, як люди того часу уявляли собі роль значення художника і сутність художньої творчості. Сугерію як щирому естету цінителю прекрасного, відчуваючому насолоду від одного опису мерехтіння дорогоцінних каменів у дорогих релікваріях, що тонко відчуває елегантність пропорцій нової церкви, була властива найглибша повага до творців творів мистецтва. У своїх творах він не раз згадує про те, що для роботи в Сен-Дені їм були запрошені з різних місць найкращі живописці, яких він міг знайти, обран скульптори для створення бронзових воріт, знайдені самі досвідчені художники (artifices peritiores) і самі віртуозні вітражисти.\nПрибуття митецьких майстрів на будівництво церкви Сугерій розцінював як знак богоугодності початої ними шляхетної справи по розширенню, змін прикрасі церкви головного абатства Франції\n«Subtilissima орега», «орега sumptumosa», «орега арргоbаtа»—тонка, чудесна, похвали гідна робота запрошених майстрів викликає його невдаване замилування. Сугерій часто порівнює коштовність роботи з коштовністю матеріалу золота і каменів і захоплено повторює слова Овідія: «Materiam superabat opus»—«Майстерність виконання перевершило матеріал». Про один рельєф він каже, що він такий же чудовий як за формою, так і за матеріалом. Пресвітле розмаїття вітражів у церкві Сен-Дені було створено, по його словам, «вишуканими руками багатьох майстрів різних народностей» і Сугерій насолоджується легкістю ніжністю рельєфу слонової кістки і каже про те, яка чудова, що вийшла з рук скульптора і полірувальника, порфірна ваза. У судженнях Сугерія про твори мистецтва вражає не тільки безперервне милування ними і його неабияке художнє чуття, але і широта його естетичних поглядів. Він стверджує, зокрема, що древн майстри бували ще більш схильні до розкоші, чим сучасні йому. Нарешті, віддаючи собі звіт у цінності творів мистецтва, він піклується про їхню схоронність, призначивши відразу ж по закінченні робіт спеціального майстра для догляду реставрацій вітражів і золотих справ майстра для утримання в порядку дорогоцінного церковного начиння. Приймаючи велику участь у зведенні і прикрас церкви, Сугерій покладався однак, не тільки на власні судження або судження нших прелатів церкви і чернечої братії, до яких він нерідко апелює у своїх творах. Він високо ставив також авторитет майстрів, знавців своєї справи. Про дорогоцінний сосуд, прикрашений, по переказу, самим святим Елігієм, він каже, що робота останнього вважається найбільш коштовною всіма золотих справ майстрами.\nТвір мистецтва в уявленні Сугерія є тим самим дорогоцінним об'єктом, за допомогою якого його людина, що споглядає, піднімається в душі до мматеріального, і стикається з непізнаваним світом божественної краси. Художник цінується їм як майстер, що втілює в представленому матеріал запропоновані йому замовником символічні композиції, як віртуозний знавець свого мистецтва, як творець краси. По суті, це уявлення про художника характерно для всієї середньовічної епохи в цілому природна турбота про якісне й акуратне виконання замовлення була властива людям раннього середньовіччя точно так само, як і до його кінця. Однак в епоху готики інтерес до творів мистецтва здобува нші форми й інший розмах. Новий відтінок одержує питання про художню якість речі, якому починає надаватися особливо велике значення. З розповіді Сугерія, що відмічає то ніжність скульптурного рельєфу, то ефект контрасту червоного сардонікса з чорним оніксом, то чудову якість виконання вітража або сосуду, стає ясним, наскільки сильна і ярка могла бути естетична окрашенність сприйняття людини XII сторіччя. У різноманітті елементів, що формують середньовічну культуру, розкривається і здобуває усе більш видимі форми процес виховання естетичесного сприйняття і художнього смаку, що у далекому майбутньому приведе до протиставлення творчості в мистецтві іншим видам людської діяльності. Уява про художню якість виходить за рамки професійного відношення художника-ремісника до своєї роботи. Розвивається власне естетична здатність судження про твори мистецтва. У той час як у раннє середньовіччя людина обмежувала свою оцінку краси твору мистецтва словом «bonus» — гарне, неабияке, добре, приємне, придатне, — у готичну епоху з'являються розгорнут досить суб'єктивні судження про красу створених художником речей. Відтінок наївного подиву перед майстерністю майстра, віртуозною майстерністю виконання речі, « що приваблює очі своєю підробною мудрістю», був надзвичайно типовий для середньовіччя. Однак в епоху готики в людей з тонко розвинутим естетичним смаком, як абат Сугерій, або художників-професіоналів, як Віллар де Онпокур, деякі судження про мистецтво все частіше вражають багнистістю і суб'єктивізмом. «У багатьох країнах я бував, але ніде не бачив такої вежі, як у Лане»,—зауважу Віллар у своєму альбомі.\nУ XII і ХІІІ століттях Європа впритул зштовхнулася зі Сходом і східною культурою, що змусило її відчути себе лише частиною середньовічного світу. Знання Сходу не тільки привчило тодішнього європейця до терпимості, але вселило в нього думку про відносність багатьох цінностей і уявлень про світ буття, які колись казалися непорушними і безсумнівними.\nНаскільки в XIII столітті перемінилися колишні погляди на красу, як глибоко вже в цей час була осмислена її відносність, показує хоча б зауваження Вітело про те, що кожному народу подобається те, до чого він звик, що, наприклад, смакам маврів і скандинавів відповідають зовсім різні «кольори пропорції частин людського тіла і картин», «а між цими крайностями і близькими до них германець схвалює середні кольори, і середнє додавання тіла, і середня вдача. Тому що так само, як,у кожного своя власна вдача, так і судження про красу в кожного своє».\nТвір Вітело про перспективу виникає до кінця XIII сторіччя, у сфер мінливого відношення до світу, у результаті розвитку експериментального знання, насамперед в області оптики і перспективи, і плідного знайомства з арабською наукою. Вітело дає докладний аналіз процесу зорового сприйняття і висловлю вражаючі своєю тонкістю судження в області психології бачення. Багато хто з них прямо відносяться до сприйняття творів мистецтва, показуючи повноту розвитку естетичного відчуття і його спрямованість до усе більш глибокого проникнення в красу видимого світу. Сприйняття предмета, в уявленні Вітело, знаходить закінченість і повноту в оцінці значення і сутності видимої речі, у судженн про її якість. Красу він розуміє як «задоволення душі» від «збагнення зримих форм». У визначеному систематичному порядку, послідовно і докладно, Вітело розглядає умову збагнення зорової краси і намагається дати пояснення краси зорових форм, тобто обґрунтувати об'єктивні закономірності естетичесного сприйняття. Так, від прекрасних, спонтанних і тонких, але окремих зауважень про красу зорових предметів XIII століття приходить до додавання теор естетичесного сприйняття видимих форм. Краса, по Вітело, створюється світлом кольором, далекістю і близькістю предмета, його величиною, положенням, обрисом, досконалістю і закінченістю його об’єму, безперервністю і розділенністю форм, кількістю, рухом або спокоєм, шорсткістю або гладкістю, прозорістю або щільністю, тінню, подобою і розходженням. Ці окремі аспекти видимого, по-різному сполучаючись у предметах, утворять красу, коли сполучення їх упорядковане і засноване на визначеній пропорційності. «Так буває, наприклад, коли блискаючі фарби і розмірне зображення виявляється гарніше, ніж фарби зображення, позбавлені подібної упорядкованості».\nВітело порушує питання про те, яким чином людина може судити про красу пропорційність даного предмета, про його естетичну якість. Тут на допомогу людині приходить „розрізняюча здатність” яка йде слідом за „відчуваючою здатністю”, що, порівнюючи різні аспекти видимого, «осягає красу зримого предмета, що складається зі сполучення образів, йому приналежних». Крім того, Вітело розглядає і можливі помилки в естетичному судженні і причини їх, що складаються або в недоліку світла, у невідповідній відстані або точці зору, або стислості сприйняття і т.п., і заключає, крім того, «що одному здається потворним, те іншому здається досить красивим». Сприйняття зорової краси, оцінка естетичної якості речі здобувають у творі Вітело свою теорію.\nЛюдина XIII-XIV століть починає усе більш повно і глибоко осягати формальну красу предметів, судити про їх естетичну якість. Уявлення, що формується, про формальну красу предмета, елементах і умовах цієї краси виража надзвичайно важливий процес в історії західноєвропейської культури. Від спонтанного і глибокого замилування і милування прекрасним, властивих середньовіччю, людина, блукаючи у світі краси, підходить до порогу, за яким краса відкривається йому як автономне явище.\nПитання про художню якість речі й оцінку його людиною здобуває в епоху, яка стоїть на грані середньовіччя і Відродження, особливу важливість, оскільки він виражає один з аспектів єдиної здатності людини, у якій він незалежний від бога, — здатності судження, оцінки речей і явищ. «Якби в людини не було здатності судження і проведення порівнянь, не існувало б також і оцінки, і якби останньої не існувало, то припинила б існувати і сама цінність. У цьому ясно виявляється те, як дорогоцінний інтелект, без якого всяка річ створена не могла б бути належно оцінена». Разом з розробкою уявлення про художню якість твору мистецтва поступово усвідомлюється і розвивається уявлення і про ндивідуальність художника, що створює цю красу. Все більше значення, що здобуває художня якість речі в очах середньовічної людини, зростаючий розширюючийся інтерес до твору мистецтва належним чином відображаються і на уявленнях про художника.\nМайстерність художника оцінюється усе більш високо. Сильні світу цього в XIII-XIV століттях, як і Сугерій, прагнуть запрошувати самих досвідчених талановитих художників. В епоху готики з'являється усе більше знаменитих прославлених майстрів, подібних тим архітекторам, чиї зображення й імена були увічнені в лабіринтах готичних соборів, або тому мініатюристові Одеризи з Губбіо, «ким горді майстри», — за словами Данте, що сказав про себе в XI пісн «Чистилища», що його «серце упорствувало в бажанні переваги». Уявлення про власну естетичну цінність мистецтва, що призвела до своєрідного культу добутку як рідкості і коштовності при дворах пізньосередньовічної Європи, відбивало що з'явилося і розвивається в готичну епоху нове відношення до мистецтва і його творцеві — готичному майстрові.\nЗ кінця XII ст. Франція стає центром європейської освіченості. Паризький університет — одне з провідних місць наукового життя Європи. У Париж налічується 300 цехів ремісників. Головним замовником творів мистецтва стає не церква, а міста, гільдії купців, цехові корпорації і король. Основний тип будови — не монастирська церква, а міський собор.\nНімецька готична архітектура склалася пізніше за французьку. Німецьк собори простіші, будинок сильніше витягнутий по вертикалі, шпилі веж дуже високі. Особливість — однобаштові храми, увінчані високим шпилем.\nДля Північної Європи характерна цегляна готика. Найбільш знаменитим циклом скульптур періоду готики незаперечне вважається скульптурний декор собору в Наумбурзі. Рельєфи "Страстей Христових", зображені на огорожі західного хору ("Таємна вечеря", "Зрадництво Іуди", "Взяття під варту"), сповнені надзвичайного драматизму, реальност подій, проникливої достовірності.\nУ пізньоготичній німецькій скульптурі багато патетики, з'являються манірність, претензійність, надмірна витонченість, поєднання релігійної екзальтації з жорсткою натуралістичністю (дерев'яні скульптури "Розп'ятий" "Оплакуваний"),\nВ Іспанії XIII ст. у період найзапеклішої боротьби з арабами — готичну епоху — найактивніше формується іспанська культура. Збагачена елементами мавританського стилю, готика Іспанії набула особливої пишності і різноманітно орнаментики (собори у Леоні, Толедо). Особливе місце в іспанській архітектур посідає стиль "му-дехар" (тобто мусульманський). Це як правило собори з цегли, зі склепистим мавританським перекриттям у формі восьмикутної зірки, збудовані архітекторами-арабами. Головний елемент оздоблення — кольоров полив'яні кахлі й орнаментальна ліпнина. Композиційним центром такої споруди завжди є внутрішній двір, звичайний для всіх південних будівель.\nВ Італії дістали поширення лиш окремі елементи готики: стрілчасті арки, "рози". Основа — суто романська: широкі приземкуваті храми, гладка площина стін яких часто інкрустована кольоровим мармуром, що створює смугасту поверхню фасаду (собор у Сієні). Приклад пізньої італійської готики величезний Міланський собор, найбільший храм Європи.


У Миколаєві вандали підпалили техніку, яка ремонтує міст: відео\n24 Канал Новини України У Миколаєві вандали підпалили техніку, яка ремонтувала міст: відео пожежі\nУ Миколаєві вандали підпалили техніку, яка ремонтувала міст: відео пожежі\n16:27, 28 червня 2021 Читать новость на русском\nУ Миколаєві вандали підпалили техніку, яка ремонтувала міст / Фото ДСНС\nУ ніч на 28 червня у Миколаєві невідомі зловмисники підпалили дорожню техніку, яка ремонтувала Варварівський міст. Поліція відкрила кримінальну справу, вандалам загрожує ув'язнення до 10 років.\nДо поліцейських повідомлення про те, що по вулиці Веселинівській у мікрорайоні Варварівка горить техніка для ремонту доріг, надійшло 28 червня, приблизно о 2:00.\nЧитайте також Перерізав горло та вирізав серце: пожежу в Білогородці влаштували заради приховання вбивства 18+\nНевідомі підпалили техніку, яка ремонтує міст\nЗі слів охоронця, до місця розташування дорожньо-будівельної техніки підійшли 3 невідомих людей. У руках вони мали пластикові місткості. Зловмисники облили невідомою сумішшю автомобіль для фрезування марки Wirtgen та підпалили його.\nОднак, побачивши охоронця, втекли з місця інциденту.\nУ Миколаєві через підпал горіла техніка для ремонту моста / Фото ДСНС\nЗаймання о 02:21 ліквідували співробітники Державної служби з надзвичайних ситуацій. Оглянувши місце події, слідчо-оперативна група вилучила фрагменти горіння автомобіля, а також місткості, в одній з яких була невідома речовина.\nУсе знайдене поліцейські направили на експертизу.\nСлідчі кваліфікували подію за статтею про умисне знищення або пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу. Вандалам загрожує ув'язнення терміном до 10 років.\nНаразі слідчі проводять розслідування, а оперативники встановлюють причетних до злочину.\nРятувальникам вдалося загасити займання / Фото ДСНС\nУ Миколаєві невідомі підпалили техніку для ремонту моста: відео


Як впоратися з втомою? - Salfetki\nдодому Здоровя Як впоратися з втомою?\nКожен раз, коли ви не встигаєте відпочити після роботи, додається ще один камінчик в мішок втоми, з яким ви ходите на плечах. Що в підсумку? Непереборна тяжкість, яка не відпускає ні на секунду… ККД, рівний нулю. Якщо з цим не розібратися своєчасно, може виникнути синдром хронічної втоми. Як не допустити цього?\nПрийшовши додому, ви не хочете ні про що думати? Немає ні на що, ні сил, ні бажання? На жаль, це стан знайоме багатьом. Значить, настав час термінової реанімації.\n• Їли сил зовсім не залишилося, приляжте на півгодинки, і відразу відчуєте себе краще. Підніміть ноги трохи вище тулуба, підклавши під них що-небудь – так ви позбавитеся від набряків і тяжкості. Чудово, якщо поруч є хтось, хто зробить вам масаж спини і стоп. Ви відразу відчуєте себе новою людиною! Якщо його немає, запишіться на сеанси до фахівця. Хоча і доведеться витратити залишки сил, щоб дістатися до нього, він вам поверне їх сторицею.\n• Зробіть масаж голови: просто помасажуйте шкіру подушечками пальців. Вже через кілька хвилин прийде розслаблення.\n• Зніміть втому з очей. Для початку просто поморгайте ними. Подивіться вліво-вправо, вниз-вгору. Тепер подивіться на цікаву вам точку поблизу і переведіть погляд вдалину на обрану точку. Повторіть 5-10 разів. Закрийте очі і подумки намалюйте ними вісімку 10 разів. Просто посидьте з закритими очима і подумайте про щось хороше, помрійте, згадайте приємні події. Відчуйте, як вас переповнюють приємні емоції. Суєта залишилася десь там, далеко.\n• Допоможіть своїм рукам. Встаньте прямо, опустіть руки вниз. Розслабте їх і злегка потрясіть ними. Зробіть 10-20 кругових рухів кистями. Помасажуйте кожну руку 3-4 хвилинки.\n• Розслабте шию. Для цього опустіть голову вниз, відчуйте шийні хребці, а потім зробіть 5 кругових рухів головою в одну боку, потім 5 обертань в іншу.\nВи вже повинні були пожвавитися, і тепер можете вибрати, що вам по душі робити далі. Ось кілька варіантів, які допоможуть у боротьбі з втомою:\n• Вимкніть інтернет. Ви навіть не уявляєте, скільки енергії і сил він відбирає!\n• Заберіть у ванну з піною або морською сіллю. Додай кілька крапель улюбленого аромамасла.\n• Прийміть контрастний душ: спочатку тепла або гаряча вода, а потім різко – прохолодна, але не крижана, якщо у вас немає відповідної підготовки. Гаряча вода розслабить ваше тіло, а холодна підбадьорить. Такий приймайте душ або вранці, або ввечері, перед сном, щоб не порушити його і не боротися з безсонням.\n• Якщо ви на дієті, тимчасово відмовтеся від неї. Коли відчуваєте, що дуже скоро розвинеться синдром хронічної втоми, потрібно набиратися сил, а не витрачати останні на підтримку дієти. Отже, ви мрієте про шматочку риби або макаронах, тістечку або овочевому рагу зі сметаною? Їжте! Тільки не переїдайте: крайності не потрібні. Випийте вітамінний коктейль – свіжовичавлений сік, морс. Дозвольте собі трохи чорного шоколаду і какао. Так ви отримаєте цілу порцію ендорфіну – «гормону щастя»! Втома і погане самопочуття змінюватися блаженною посмішкою.\n• Влаштуйте ароматерапію. Помедитуйте. Заберуть втому і подарують енергію олії м’яти, лимона, жасмину, евкаліпта. Всі цитрусові мають особливо вираженими тонізуючими властивостями. Не обов’язково використовувати саме ці масла – прислухайтеся до своїх особистих переваг і бажань. Можете використовувати аромалампу або купити аромамедальйон, капнути в нього кілька крапель вибраного масла і нюхати, коли відчуваєте втому.\n• Якщо на носі вихідний день, виберіться на природу. Ніщо інше так не знімає стрес і втому! Це може бути пікнік з друзями й коханою людиною, прогулянка на самоті, щоб відчути єднання з природою. Викупайтеся або поваляйтесь на сонечку. Головне – зарядитися енергією! Якщо немає можливості виїхати за місто, сходіть в парк. Свіже повітря – найкращі ліки!\n• Ляжте спати раніше. Відводьте на сон не менше 8 годин. Якщо ви не відчуваєте ні грама втоми, можна поспати 5-6 годин, але тільки в цьому випадку. Хронічний недосип сам по собі призводить до сильного измождению і втоми.\n• Позевайте! Ось це, мабуть, самий незвичайний спосіб зняття стресу – адже хіба позіхати вийде навмисно? Звичайно, не вийде, але якщо ваш організм хоче позевать, але пригнічуйте позіхання. За звичкою ми схильні вважати, що якщо позіхаємо – значить, скоро заснемо. Насправді позіхання допомагає мозку і організму в цілому підбадьоритися, освіжитися, струсити з себе втому. Справа в тому, що в організм при широкому зевке потрапляє більше кисню, звідси і поліпшення самопочуття.\nпопередня статтяЙога для сяючої шкіри: 7 чарівних асан\nнаступна статтяЯловичина по-фламандські


Купити м'яке крісло від фабрики виробника - "Кур'єр"\nКупити м'яке крісло від фабрики виробника\nМ'які крісла від виробника оптом і в роздріб\nОдним з провідних напрямків фабрики виробника м'яких меблів «Кур'єр», є виготовлення м'яких крісел і реалізація продукції на території України оптом і в роздріб. Головними особливостями, притаманним нашій фабриці є:\nПостійна модернізація виробничих цехів, з метою поліпшення якості виробленої продукції;\nРозробка новинок або удосконалення існуючих моделей;\nРобота з ринком тканин і матеріалів;\nЗаготівля і підготовка деревини для каркасів і оздоблювальних панелей, і інші.\nЯк відрізнити крісло фабрики «Кур'єр» від інших ?!\nНе секрет, що багато виробників використовують напрацювання і розробки конкурентів. Тому в магазинах, або на виставках, часто можна зустріти схожі крісла на стендах різних виробництв. Хтось взявши за основу існуючу модель, збирає консиліум з метою удосконалення в плані якості, комусь важливий зовнішній. На жаль ситуація на ринку така, що багато хто прагне до здешевлення, з метою скласти конкуренцію. І це найчастіше призводить до не кращих наслідків. Адже при розробці моделі, дизайнер і інженер-технолог, керувалися досвідом і знаннями, для створення гармонійного, цілісного об'єкта. Втручання які призводять до неорганічності за зовнішніми або якісними характеристиками.\nМ'яким кріслам фабрики «Кур'єр» характерні властивості:\nЕлегантний зовнішній вигляд, навіть в масивних моделях;\nНадійний, міцний, масивний і цілісний каркас;\nКріслам в стилі Броккі, властива зовнішня «багата» або класична «королівська» зовнішність;\nЯкісне лакове покриття передніх панелей;\nКлієнти, що працюють з нами довгі роки, впізнають наші стенди на виставках по меблям, в не по логотипам кампаній. Якість, комфорт і елегантність - наша торгова марка.\nКупити м'яке крісло зі складу фабрики можна практично будь-якої моделі. Для того, щоб уточнити наявність, зв'яжіться з менеджером виробництва по одному, із вказаних номерів телефонів, в розділі контакти. Або залиште швидке замовлення на сайті і дочекайтеся дзвінка.\nМ'які крісла на замовлення, доступні в будь-якої моделі. Ми часто йдемо на зустріч, коли клієнт просить «підігнати» комплект або одне з крісел, під потрібні йому розміри. Замовлення виконується максимально швидко, часто не займає більше одного тижня. Ексклюзивні, або великі оптові - до двох тижнів.\nБажаємо приємних покупок, комфортного користування та довгих років служби ваших меблів.


Королевська: В рамках ініціативи «Дорога життя» багатодітні сім'ї південного сходу отримали допомогу (Ініціатива «Дорога життя» на південному сході України триватиме доти, поки конфлікт не буде повністю вичерпаний)\nКоролевська: В рамках ініціативи «Дорога життя» багатодітні сім'ї південного сходу отримали допомогу\n16.05.2014 15:46 34\nІніціатива «Дорога життя» на південному сході України триватиме доти, поки конфлікт не буде повністю вичерпаний. Про це заявила її засновник Наталія Королевська.\nАдже, за словами політика, найбільше зараз страждають звичайні мешканці, які виявилися заручниками занадто політизованої ситуації.\n«Люди на південному сході України виявилися практично відрізаними від зовнішнього світу: в магазинах не вистачає продуктів, в аптеках - медикаментів. Інший раз жителям Слов'янська, Краматорська та інших «гарячих» точок страшно вийти на вулицю, щоб купити найнеобхідніше. Тому ми постійно надаємо допомогу тим, хто її потребує найбільше, прокладаючи «Дорогу життя» зі всієї України на південний схід», - сказала вона.\nТак, за словами Королевської, в рамках цієї ініціативи сьогодні допомогли двом малозабезпеченим сім'ям з Красноармійського району Донецької області. Їм були закуплені продукти та інші предмети першої необхідності. Обидві сім'ї багатодітні, причому в однієї - усі четверо дітей є інвалідами групи «А», яких виховує сама мама. І ті пенсії, які сім'я отримує за інвалідністю дітей, не вистачає навіть на найнеобхідніше.\n«Батьки обох сімей не в змозі у непростих умовах забезпечити дітям навіть необхідне. Тому найголовніше зараз - не бути байдужими до проблем звичайних мирних жителів південного сходу. Ми разом маємо прокласти туди «дорогу життя» і надавати всіляку допомогу, не залишати сам на сам з проблемами», - сказала вона.\nЦе лише один із небагатьох прикладів конкретної соціальної допомоги громадянам України, яку здійснює Інститут соціального захисту громадян і Королевська.\nНагадаємо, команда Королевської вже допомогла інвалідам-спинальникам повернутися з санаторію у Слов'янську додому. Крім того, були закуплені й передані медикаменти в лікарні Краматорська і Слов'янська, а також надано допомогу потерпілим унаслідок сутичок 2 травня в Одесі.\nпопередня новина Держприкордонслужба: Заяви про погане зміцнення кордону – безвідповідальні наступна новина На Львівщині через негоду 30 сіл залишилися без газу\n16.06.2015 16:10:20 2954


Головна Єпархіальні новини У Зимненській обителі відбувся набір в Регентське училище\nЯк повідомляє сайт Зимненської Святогірської Успенської обителі, у новоствореному Регентському духовному училищі відбулися вступні екзамени та прийняті на навчання перші учениці.\n“Зранку другого дня вступних екзаменів в головному храмі монастиря було відслужено молебень на початок доброї справи, який звершив керуючий Володимир – Волинською єпархією митрополит Володимир разом зі священиками обителі.\nПізніше розпочався усний іспит, на котрому були присутні настоятельниця обителі ігуменя Стефана, духовенство монастиря, а також Петро Микитович Бойчук – директор Луцького педагогічного коледжу, кандидат педагогічних наук, доцент, заслужений працівник освіти України, Василь Андрійович Шкоба – завідувач відділення музичного виховання Луцького педагогічного коледжу, методист, викладач вищої категорії та майбутні викладачі училища.\nПротягом другого дня вступної кампанії абітурієнтки склали усний екзамен з Біблійної історії, а також продемонстрували навички володіння церковнослов’нською мовою та читання православних молитов напам’ять. Особлива увага зверталась на вміння володіти голосом та музичним слухом. Також абітурієнтки виконали церковний або народний піснеспів.\nЗа результатами вступних іспитів до Регентського духовного училища при Святогорському Зимненському жіночому монастирі зараховано на перший курс дев’ять абітурієнток”.\nпопередня статтяПРАВОСЛАВНИЙ МОЛОДІЖНИЙ ТАБІР «ЦИТАДЕЛЬ» ЗУСТРІВ ГОСТЕЙ НА БЕРЕЗІ СВІТЯЗЯ\nнаступна статтяПравославний дитячий табір на березі Пісочного


Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля на Citroen C5 2009 г\nC5 wagon (TD/X7) (2008 - 2017)/\nСайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля на Сітроен C5 (TD/X7)\nCitroen C5 (Ситроен С5) (2008 – 2017)\n2.0 16V EW10A 140 к.с.\n1.6 HDi DV6TED4 109 к.с. дизель, передній привід\n1.6 HDi 9HZ (DV6TED4) 109 к.с. дизель, передній привід\n1.6 HDi 1.6 HDi 115 114 к.с. дизель, передній привід\n1.6 THP 155 5FV (EP6DT) 156 к.с. бензин, передній привід\n2.0 16V EW10A 140 к.с. бензин, передній привід\n2.0 16V RFJ (EW10A) 140 к.с. бензин, передній привід\n2.0 HDi DW10BTED4 136 к.с. дизель, передній привід\n2.0 HDi RHR (DW10BTED4) 136 к.с. дизель, передній привід\n2.0 HDi RHF (DW10BTED4) 140 к.с. дизель, передній привід\n2.0 HDi RHH (DW10CTED4) 163 к.с. дизель, передній привід\n2.2 HDi 4HP 163 к.с.\n2.2 HDi 4HL (DW12C) 204 к.с. дизель, передній привід\n2.7 HDi DT17TED4 204 к.с. дизель, передній привід\n2.7 HDi UHZ (DT17BTED4) 204 к.с. дизель, передній привід\n3.0 HDi 240 DT20C 241 к.с. дизель, передній привід\n3.0 V6 XFU (ES9A) 211 к.с. бензин, передній привід\nСайлентблок заднього важеля, передній\nТяга поперечна задньої підвіски\nСайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля Citroen C5\nСписок пропозицій на C5 универсал (TD/X7) (2008 - 2017) Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля, передній\nз Усі країниБеларусь МинскРоссия Белгород Брянск Дубна Екатеринбург Железнодорожный Казань Каменск-Уральский Королев Королёв Краснодар Лангепас Лобня Люберцы Москва Нижний Новгород Новосибирск Пермь Псков Пыть-Ях Рязань Санкт-Петербург Серпухов Симферополь Смоленск Тарко-Сале Тверь Урай ЧелябинскУкраина Белая Церковь Днепропетровск Житомир Запорожье Киев Ковель Кривой Рог Луцк Львов Мелитополь Николаев Одесса Ровно Самбор Стрый Тернополь Ужгород Харьков\nПропозиції на Ситроен С5: Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля\nPeugeot/Citroen 9801049980 Сьогодні, Кривой Рог 7.94\nВідомо про 7 аналоги запчастини Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля для Citroen C5\nЕкспертам АвтоПро відомі додаткові комплектації "Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля":\nЗадний: 11147100022, 1452, 2574, 5131C3, 5131C3, 52058609\nПередний: 1451, 2573, 5131C4, 5131C4, 9801049980, 9801049980\nЗапчастина Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля підходить до автомобілів:\nPeugeot: 407 седан (6D), 407 універсал (6E)\nCitroen: C5 ліфтбек (RD/X7), C5 універсал (TD/X7), C6 седан (TD)\nКупити автомобільну запчастину Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля або її аналог на авто Ситроен С5\nЩоб купити ”запчастину Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля на автомобіль Citroen C5 универсал (TD/X7) (2008 - 2017)” на Авто.про, Вам треба виконати наступні дії:\nзв'яжіться будь-яким зручним для Вас засобом та переконайтеся у відповідності коду деталі та її виробника, наприклад: ”Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля для Ситроен С5 2009, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 років випуску”, а також наявність запчастини на складі.\nВартість для сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля Citroen C5 і ціна аналогів\nЗараз Вим можете обрати варіант купівлі ”Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля” серед пропозицій 156 продавців, з вартістю: від 6,56 USD до 29,14 USD. На сайті Avto.pro Україна є пропозиції по новій та б/у запчастині із міст: Харьков, Киев, Львов, Одесса, Луцк, Белая Церковь, Ужгород, Днепропетровск, Запорожье, Самбор, Николаев, Кривой Рог, Стрый, Тернополь, Ровно, Житомир, Ковель, Мелитополь.\nСайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля Citroen C5 (Сітроен C5)\nЗапчастина: Сайлентблок заднього поздовжнього нижнього важеля\nЦіна: 7.94 USD


Луганські терористи стверджують, що повністю відвели озброєння | Соцпортал\nБез рубрики Луганські терористи стверджують, що повністю відвели озброєння\nЛуганські терористи стверджують, що повністю відвели озброєння\nБез рубрики 20.07.2015 14:24 Луганські терористи стверджують, що повністю відвели озброєння калібром менше ніж 100 мм.\n— «Народна міліція ЛНР» станом на 20.00 19 липня завершила відведення усього озброєння калібру менше 100 мм від лінії зіткнення на відстань не менше 3 км за винятком району Щастя«, — заявив представник терористів.\nЧитайте також: Шахти Ахметова в «ЛНР» вже працюють в повну силу\nЗа його словами, всі «командири» сьогодні ввечері доповіли про відвід техніки.\n— Всі командири доповіли про відвід техніки. Таким чином, відведені танки, БТРи, МТ-ЛБ, на яких встановлені зенітні установки, та інші види озброєння калібру менше 100 мм, — додав він.\nТерорист уточнив, що у «представників народної міліції», які несуть службу біля лінії зіткнення, залишилася тільки легку стрілецьку зброю.\nВтім, за інфомацією Луганської ОДА вчора терористи спалили кілька будинків у Станиці Луганській.\nПопередня публікаціяГреція перерахує кредиторам майже 7 млрд євроНаступна публікаціяДержавну екологічну інспекцію підозрюють у корупції editor1


Нафтогаз підтримав проєкт «Озеленення Планети» - greeningplanet.org\nНафтогаз підтримав проєкт «Озеленення Планети»\nПрактично кожен великий проєкт потребує фінансової підтримки та команди, яка реалізує його. Організаційний комітет глобальної екоініціативи «Озеленення Планети» щиро дякує партнерам, які підтримали ініціативу та крім фінансової допомоги взяли ще й активну участь у висадженнях 30 жовтня 2021 року.\nХочемо відзначити національного партнера Greening of the Planet НАК «Нафтогаз України». 30 жовтня компанія долучилася до масштабної висадки у межах Акції «Висадження дерев одним мільйоном людей за добу».\nНафтогаз організував та провів еко-проєкт «Енергія відновлення Землі» з висадження дерев у 20-ти населених пунктах з 5-ти областей України виробничої присутності філій. Працівники компанії разом з колегами з дочірніх підприємств і місцевими жителями громад висадили 460 дерев висотою до 3,5 метрів і 890 кущів створивши 20 повноцінних європейських парків.\nЗагалом їм вдалося об’єднати близько 1000 учасників заради великої мети – допомогти нашій планеті стати кращою і зеленішою.\nУ Національному ботанічному саду імені М. М. Гришка з’явилася алея Нафтогазу з 15 вишуканих японських сакур і 35 гірських тисів.\nГолова правління НАК «Нафтогаз України» Юрій Вітренко долучився до висадження на центральній локації. «Дуже приємно, що в Україні є такі чудові ініціативи, спрямовані на покращення екологічної ситуації. Протистояння зміні клімату – беззаперечний пріоритет Нафтогазу, що також відображено в стратегії нашої компанії до 2050 року.», – ділиться Юрій Вітренко.\nДякуємо НАК Нафтогаз за те, що розумієте всю важливість збереження та відновлення природного середовища і допомагаєте популяризувати ідею озеленення.


Вчені попередили про нову катастрофу в Чорнобилі - ЗНАЙ ЮА\nДослідники побоюються, що до завершення будівництва близько 40 тисяч людей можуть захворіти на рак\nСуспільство 15 серпня, 13:55\nВибух на Чорнобильській атомній електростанції 26 квітня 1986 року не залишив байдужим жодну людину, хоча масштаби кататсрофи не докінця зрозуміли ані прості громадяни, ані представники влади.\nПісля ліквідації над зруйнований реакторо вирішили звести саркофаг, який нині називають "Укриття". У його будівництві взяло участь більше 90 000 робітників, які впоралися до листопада 1986 року, витративши 206 днів, - пише NewsProua.\nФахівці розрахували, що якщо надавати об'єкту належне обслуговування, то він зможе захищати світ від радіації протягом 20-40 років. На сьогодні саркофаг в експлуатації вже 33 роки.\nОтже, оскільки термін його експлуатації добігає кінця, було вирішено, що пора зайнятися будівництвом "Нового безпечного конфайменту" (НБК). Даний об'єкт займає площу 110 на 165 м і важить близько 36,2 тис. тонн, і був введений в експлуатацію 10.07.2019 року.\nБританські експерти зійшлися в єдиній думці, що старий саркофаг потрібно якомога швидше демонтувати, інакше він може упасти будь-якої миті.\nНаразі вже знайшли компанію, яка проведе демонтаж укриття, завершити роботи мають до 2023 року.\nНа зведення нового захисту навколо реактора піде щонайменше 78 мільйонів доларів.\nПісля завершення демонтажу, плануються розпочати нові роботи по усуненню величезної кількості ядерних відходів на дні реактора і біля нього. Нове будівнитво може тривати до 2064 року.\nДослідники побоюються, що до завершення будівництва близько 40 тисяч людей можуть захворіти на рак.\nНагадаємо, які таємниці приховує грандіозне будівництво на Чорнобильській АЕС.\nЯк раніше повідомляв портал Знай.ua, творці успішного серіалу "Чорнобиль" від НВО розповіли найцікавіші подробиці про зйомки.\nТакож портал Знай.ua писав, що зону відчуження показали в незвичному ракурсі. Такого романтичного Чорнобиля ще ніхто не бачив.\nТеги: Чорнобильська АЕС катастрофа радіація\nЗалишитеся без грошей, поки дійдете до каси - супермаркет показав чудеса в стилі "Гаррі Поттера"


Янукович хоче стояти перед Кобзарем і думати | Українська правда\nЯнукович хоче стояти перед Кобзарем і думати\nЧетвер, 26 серпня 2010, 17:43\nПрезидент Віктор Янукович доручив побудувати на території Музею Шевченка в Каневі вертолітний майданчик.\nПро це він заявив на засіданні Громадської гуманітарної ради, яке відбулося в Києві.\nКрім будівництва вертолітного майданчика глава держави наголосив на необхідності реконструкції на території музею Тараса Шевченка сучасного готелю та річкового вокзалу на Дніпрі.\n"Ми зробимо там перлину світового рівня", - висловив упевненість Янукович.\nВін також виступив з ініціативою проводити на території реконструйованого Шевченківського національного заповідника деякі виїзні засідання Громадської гуманітарної ради.


Василь БОДНАРЧУК: «Глина приховує ще стільки сюрпризів…» - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nЛіна ЗУБАНЬ 4 грудня 2013\nВасиль БОДНАРЧУК: «Глина приховує ще стільки сюрпризів…»\nХудожні вироби з глини, скульптури, посуд з України — раритети, які можна побачити у найвідоміших музеях світу. Туристи везуть їх в інші країни як частинку української культури. Когорта українських керамістів здобула нашій країні славу світового центру гончарного мистецтва. Сьогодні ми знайомимо із справжніми майстрами своєї справи.\nГончар Василь Омеляненко:\n«Буває, зліпиш козака чи бариню — поговорити з ними хочеться»\nЗ патріархом українського гончарства, найстаршим серед побратимів свого цеху, я зустрілася в Опішному. Майже вісімдесят років віддав він древньому ремеслу. Глина для нього — живий матеріал, з якого народжуються живі скульптури.\n— З чого почалось ваше захоплення гончарством? Хто був вашим першим наставником?\n— У нас по сусідству жили гончарі, і ми з братом Петром через паркан часто бачили цілі гори полив’яного розмальованого посуду, свищиків, баринь і козаків та інших керамічних виробів. І так нам хотілося навчитися ліпити, особливо невеличкі свищики. Отож ми попросилися до сусідів, щоб подивитися, як вони їх роблять. Вистачило єдиного разу. Спочатку у нас виходило не дуже добре, але за кілька місяців ми з братом ліпили вже не гірше за наших сусідів.\n— А де брали глину для своїх виробів?\n— Зараз я купую глину на заводі (колишній завод «Художній керамік». — Прим. авт.). А раніше для свищиків копали її в лісі. Щоб дістатися до глини, робили шурф метрів 15—18 углиб. А коли вже викопали яму, всередині копали невеличкі «пічурки», аби, набравши глини, можна було вибратися на поверхню. Найперший шар глини намитий стічними водами — побіл, він залягає на півметра вглиб. Після добування його мололи і використовували для виготовлення ангоб (фарб для декорування глиняних виробів), додаючи до глини різні природні барвники — окис хрому чи міді для зеленого кольору, кобальт — для блакитного, а окис заліза — для коричневого.\n— Чи завжди виріб виходить таким, як ви його уявляли спочатку?\n— Коли починаєш ліпити щось нове, ти вже уявляєш його контур — він буде такий, аби тобі до душі припав. А почнеш робити руками, одразу й не виходить. І от поступово лагодиш його і зводиш до того вигляду, який ти собі уявляв. Я ніколи не робив ескізів на папері, все тримаю в уяві. Мені оця робота і оця глина ніби життя підтримує.\n— Чи часто порушуєте встановлені правила і додаєте щось власне, нове, неординарне?\n— Я завжди думаю над своєю роботою, мені чужі вироби не так подобаються. Поглянеш — гарна робота, але щоб самому таке зробити, ніколи не думав, а власні вироби вдосконалюю. Буває, відправиш виріб у Київ на виставку, зроблять експозицію. І твоя робота стоїть, поглянеш — ніби й гарно, а бачиш — там щось додати треба, там щось прибрати. Може, він тоді ще привабливішим буде? Колись побачив на малюнку зубра, і так мені захотілося зліпити таку фантастичну тварину, що я добрий місяць просидів над ним у майстерні, поки аж вийшло так, як хотів. До мене ніхто такого не ліпив, справді нове, але витримано в опішнянській традиції.\n— Над чим працюєте з найбільшим задоволенням?\n— Ну, найперше, це лев, бик (зубр), барани різних форм, поросята, олені. А буває, зліпиш козака чи бариню — навіть поговорити з ними хочеться.\n— Як випалюють керамічні вироби? Розкрийте, якщо можливо, секрети технології…\n— Секретів ніяких немає. Процес випалювання відбувається в горні. Горно — це, просто кажучи, викопана в землі яма, дно якої обкладають вогнетривкою цеглою. Потім його застеляють залізом і накладають битих черепків. З двох боків горна будують цегляні пічки, стіни вимащують червоною глиною. Всередину накладають свистунів чи інших виробів і згори вкривають битим череп’ям. Потім кладуть дрова. Але одразу сильний вогонь запалювати не можна, бо вироби розірве від високої температури, тому спочатку горно треба прогріти. Від диму, що проходить між виробами, вони стають чорними, як сажа. Далі можна підкидати дрова, але ще не повну пічку. Коли подивитися в глибину горна, можна побачити, як на поверхню підіймається жар, підіймається все вище і вище — і сажа на виробах геть- чисто згорить. А по виробах у цей час гуляє світлорожевий вогник — гарний такий. Тоді вже можна повну пічку дров накладати, далі вогонь на виробах починає з’являтися, але за кілька хвилин він осідає, і вироби червоніють, потім робляться ніби аж білі. Вибирати їх можна вже наступного дня, коли горно трохи охолоне.\n— Чи є у вас учні? Багато бажаючих навчитися ліпити?\n— Багато, приходять місцеві жителі, приїздять і з Полтави, і з Харкова, Києва, Запоріжжя, Черкас. Навіть молоді лікарі — й ті сідали за гончарний круг, такий у людей потяг до глини. Їм цікаво, що з того вийде, бо глина як жива, в руках росте.\n— Чи будуть народні ремесла розвиватися далі?\n— Гадаю, будуть. Я знаю багатьох молодих талановитих гончарів. Усі вони шукають власний стиль, не завжди, звичайно, працюють в народному мистецтві. Часто до мене приходять повчитися, подивитися, як я працюю. Намагаюся нікому не відмовити, ділюся своїм умінням та знаннями. Адже якщо майстер справді талановитий, він не буде просто копіювати чуже, йому захочеться створити власне. І з часом у нього виробиться свій стиль роботи. Люди почали вчитися бачити красиве, їм хочеться оту красу власними руками творити.\nВасиль ОМЕЛЯНЕНКО. Народився 1925 року в селищі Опішне Зіньківського району на Полтавщині. 35 років працював на місцевому заводі художньої кераміки. Народний майстер барокової скульптури, член Національної спілки художників України, заслужений майстер народної творчості України, лауреат премії імені Данила Щербаківського, лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка.\nМайстер-кераміст Василь Боднарчук:\n«Глина приховує ще стільки сюрпризів…»\nЙому можна позаздрити, бо він зумів зберегти юнацький запал і лишився невиправним романтиком. Хоча, власне, художника можна назвати ще й філософом, який із такою любов’ю і щирістю творить свій неповторний Світ Краси у живописних полотнах, глиняних панно та в керамічній скульптурі. Напередодні свого 65-річного ювілею Василь Боднарчук розповів, як, не втрачаючи власної ідентичності, бути сучасним.\n— Про таких людей, як ви, кажуть «художник від Бога». Ви з дитинства мріяли стати художником-керамістом?\n— У дитинстві я просто любив малювати, хотів малювати… і врешті поїхав до Косова вчитися. Потім продовжив навчання на відділенні художньої кераміки Львівського державного інституту прикладного та декоративного мистецтва (нині ЛНАМ). У мене були хороші вчителі. На жаль, тільки розуміння їх значимості й величі прийшло до мене значно пізніше. Люди, виховані на народній традиції, інтелігентні, виважені, вимогливі до себе і до інших — Роман Сельський, Зеновій Флінта, Василь Гудак, Михайло Гладкий, Борис Горбалюк, Юрій Лащук. Я пишаюся, що вони були моїми наставниками.\nМоя трудова біографія розпочалася в Опішному на Полтавщині. «Майстер-ліпник заводу «Художній керамік» — перший запис у моїй трудовій книжці, датований 1968 роком. Довелося працювати з відомими майстрами — Василем Омеляненком, Михайлом Китришем, Іваном Біликом. Без них не було б мене як кераміста. Зрозуміло, що моя участь у Всеукраїнському симпозіумі з монументальної кераміки «Поезія гончарства на майданах і в парках України» (1999), І Національному симпозіумі гончарства (2000) в Опішному не була випадковою. Нині я часто буваю в Опішному — то як куратор гончарного симпозіуму, то як член журі. Кожного разу відкриваю тут для себе щось нове. Опішне — це надзвичайне місце, як і Косів, і Львів.\n— Що ближче вашому серцю — фарби і пензель чи глина?\n— Починав я як живописець. Малярські засади у кераміку переніс ще Зеновій Флінта. Я також намагаюся розширювати художні можливості керамічних матеріалів. Щоб отримати більш яскраву кольорову гаму, спробував поєднувати кераміку з кольоровим склом. Мені кераміка дуже подобається, вона дає змогу досягати різних непередбачуваних ефектів, бо твоїм співавтором завжди є вогонь. Утім, я так само продовжую писати живописні полотна.\n— З яким матеріалом більше подобається працювати в кераміці?\n— Скоріше за все — це шамот. Технологічна примхливість гончарної глини не завжди дає змогу втілити задумане. Щоб працювати з фарфором, не завжди вдається знайти потрібні фарби. Добре, коли ти впевнений, володієш матеріалом і знаєш, що від нього чекати. Готую й свою дев’яту виставку кераміки, яка незабаром відкриється у Львівському музеї етнографії.\n— Де вам легко працюється, де приходить натхнення?\n— Намагаюся працювати скрізь, навіть коли відпочиваю. Їду в туристичну подорож до Туреччини, Єгипту чи Тунісу і обов’язково беру із собою етюдник. Привожу нові враження і нові замальовки. Тільки от, повертаючись додому, дивлюсь на чарівний Львів, на Карпати і розумію, що ріднішого і прекраснішого місця у світі немає. Оцінити все можна тільки у порівнянні. І працюється мені найкраще, звичайно, у своїй майстерні у Львові.\n— Вас поважають не тільки колеги, до ваших порад дослухаються студенти. Найперш ви хто: художник чи педагог?\n— Педагогом я став значно пізніше, ніж почав малювати. Вчився, багато працював, а коли відчув, що впевнено володію матеріалом, з’явилося бажання навчити ще когось. До того ж глина — вічний і не до кінця пізнаний матеріал, який приховує ще стільки сюрпризів… От і намагаюся відкривати її невичерпні можливості уже спільно з учнями.\nВасиль БОДНАРЧУК. Народився 1948 року в селі Тязів Галицького району Івано-Франківської області. Закінчив Львівську національну академію мистецтв. Працював художником-конструктором Львівського ЦКБ, художником-керамістом Львівського художнього комбінату. Засновник і директор приватної «Арт-студії БВ». З 2000 року — викладач кафедри художньої кераміки Львівської національної академії мистецтв. Член Національної спілки художників України. Заслужений художник України. Його твори зберігаються в багатьох вітчизняних музеях та приватних колекціях в Україні, Канаді, Польщі, США.


В міському будинку культури «Сучасник» відбулась вистава до Міжнародного дня театру – Конотопська міська рада\nВ міському будинку культури «Сучасник» відбулась вистава до Міжнародного дня театру\nСвято Пурим євреї відзначають уже понад дві з половиною тисячі років. Цього річ Пурим святкують 24 березня. З нагоди цього свята, 27 березня 2016 року о 14.00 в міському будинку культури «Сучасник» відбулась прем’єра вистави «Мазаль тов» за участі аматорського театрального колективу «Фенікс» (режисер Аркадій Бомштейн).\nПоціновувачі театрального мистецтва насолодилися переглядом комедійної п’єси. І були у захваті від дійства. Чудові декорації та професійне озвучення доповнили професіоналізм акторів.\nНа святі була присутні почесні гості, а саме: заслужений працівник культури України Григорій Костель, який багато років поспіль очолював народний театр та начальник відділу культури і туризму міської ради Олена Шинкаренко, яка привітала театралів з їх професійним святом, побажала процвітання та мирного неба над головою.\nДаний захід відбувся відповідно до Меморандуму про співпрацю між виконавчим комітетом Конотопської міської ради та національними меншинами міста Конотопа від 18 січня 2016 року.


Освітлення в басейні\nЄдиний спосіб дійсно використовувати свій басейн, як вдень, так і вночі, - це встановити барвисті і заспокійливі вогні навколо. Всі власники пулів повинні вибирати між галогенними, оптоволоконними або світлодіодними лампами. Давайте подивимося, які промені для басейну найкраще підходять для вас.\nГалогені лампи лампип\nГалогенне освітлення раніше було найпопулярнішим для басейну, але в міру того, як розвивалися часи, вони стали відходити на задній план. Галогенні лампи можуть бути встановлені в вуличних і в басейнах в будинку. Як і деякі інші обговорювані варіанти, вони доступні і можуть легко освітлити весь ваш басейн. Найбільшим недоліком галогенних ламп є їх ефективність. Кажуть, що вони не енергоефективні, а світлодіодні лампи споживають приблизно на 80% менше енергії, ніж галогенні лампи. Крім того, у вас будуть обмежені можливості, коли справа доходить до квітів.\nСвітлодіодне освітлення сьогодні є найпопулярнішим варіантом. Вони світяться яскраво, мають багато квітів, довговічні і, можливо, найголовніше, вони енергоефективні. Як я сказав вище, вони використовують на 80% менше енергії, ніж інші лампи басейну. Світлодіодні прожектори дуже яскраві і в залежності від розміру басейну, вам може знадобитися тільки один світлодіод. Те ж саме можна сказати про галогенних або волоконно-оптичних варіантах освітлення басейну.\nОсвітлення для басейну які ви купуєте, має великий вплив на ваш досвід плавання. Якщо ви хочете зануритися вночі або влаштувати романтичний вечір зі своїм значним людиною, вогні басейну - це те рішення, яке ви ніколи не повинні залишати поза увагою.


Книжкові тренди на зламі десятиріч: сага Матіос, деміфологізація історії, наука сторітелінгу, війна "Доці" і "Я, Ніна" | Новинарня\nHome / Стиль життя / Книжкові тренди на зламі десятиріч: сага Матіос, деміфологізація історії, наука сторітелінгу, війна “Доці” і “Я, Ніна”\nВалерій Харчишин і Яніна Соколова на постері фільму "Я. Ніна" за однойменною книжкою. Фото: yanina.life\n2020 рік стартував, і хоча нові книжки ще не вийшли друком, передбачлива критикеса Тетяна Трофименко вже може з великою вірогідністю припустити, до яких актуальних тем українські автори звертатимуться в новому сезоні. Адже тренди – вони тому й тренди, що тривають певний час, формуючи мейнстрім.\nСловом, на зламі десятиліть чи не найбільш популярними в сучасній українській літературі слід визнати: 1) великі епічні твори про історію родин; 2) спроби «перепрочитання» канону та «новий погляд» на відомих українців; 3) особисті історії з життя звичайних людей, зокрема розповіді про їхні травматичні досвіди; 4) нонфікшн, що навчає; 5) тексти про війну.\n– К. : А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА, 2019\n♦ Отже, родинна сага та століття трагічної історії. Такі романи з’являються стабільно (найсвіжіший приклад – «Вічний календар» Василя Махна, а початок 2020-го має ознаменуватися появою роману Софії Андрухович «Амадока», що охоплює події від давнини до АТО) і стають усе довшими.\nТак і «Букову землю» Марія Матіос писала близько 10 років – і написала майже 1000 сторінок. Ніби спеціально для тих, хто побивався через відсутність великих романів… Ну так, я теж побивалася, а тепер уже не зможу довести, що мала на увазі не стільки обсяг, як значущість змісту й готовність давати відповіді на гострі питання доби…\nАле повернемося до Матіос. Як зрозуміло вже з назви, новий роман – це ґрунтовна історія Буковини на прикладі життя кількох поколінь династії магнатів Васильків і окремих селянських родин. Відповідно тут є буквально все і всього багато: побутові замальовки і масштабні узагальнення; розмови янголів із Богом і секс на полонині; справді тяжкі сцени з часів Першої світової і «струги у сметані з барабуляною кулешею».\nСюжетні лінії слабко тримаються купи, розповідь то загрузає в деталях, то несеться невиправдано стрімко; персонажі пов’язані між собою епізодично, а варто кимось справді зацікавитись – він чи вона зникають з поля зору авторки. Найбільш цілісною і зворушливою в «Буковій землі» є коротка мелодраматична історія з розряду тих, за які ми й любимо Марію Матіос. Це сюжетна лінія двох сестер-близнючок, одна з яких кохає юнака-підпільника, що гине в криївці, аби не здаватися в руки МГБ. Ніжна пристрасть, самопожертва, романтична й неймовірна інтрига, яка буде розкрита щойно в наш час на Донбасі, – це так наївно, прекрасно й завершено.\nРешта 800 сторінок ідуть «у нагрузку», аби підтвердити неодноразово озвучений меседж: українцям завжди було погано на своїй землі. Що робити? Відповіді немає.\nЧитати неодмінно, якщо любите історію України, окремих її регіонів, детальний переказ подій, локальний колорит; хочете дізнатися, як відбувалося заселення Буковини німцями-колоністами; від чого роздобріла баронеса Катінка Василько; як здавали Чернівці російському війську; чому всі віденські газети писали про панночку Яремну Кузь, а також чим не вгодила родині Васильків Джетті Вінклер, на сцені Ґерда Вальде.\nОлег Криштопа. Братство. — Івано-Франківськ : Вавилонська бібліотека, 2019\n♦ Узагалі українські письменники люблять міфологізувати історію. До традиційної версії «добра бабця Австрія» vs «зла мачуха Російська імперія» ми давно вже звикли, як і до образу похмурого дядечка Совка з його жахливими дев’яностими.\nНайцікавіше починається тоді, коли майстри пера беруться деміфологізувати, а заодно «робити ближчими» сучасному читачеві діячів минулого, зчищати, так би мовити, шар пафосної бронзи з їхніх постатей. На виході часто отримуємо несподіваний результат: і постать розвінчана, і ближчою не стала. Це як у фільмі та книжці про Стуса: була гарна версія смерті – під час голодування в карцері, так ні ж, автори «Забороненого» вирішили вбити великого поета нарами… Добре, хоч у параші не втопили.\nПриблизно так само діє й Олег Криштопа, беручись подати в художній формі історію Кирило-Мефодіївського братства, про яке ми зі шкільних років пам’ятаємо тільки хороше. Мовляв, зібралися Микола Костомаров, Пантелеймон Куліш, Микола Гулак, Тарас Шевченко та інші, і вирішили створити товариство, та й вибороти федерацію всіх слов’ян, без царів і панів, і щоб народ був щасливий… Однак через донос студента Петрова організацію викрили, учасників покарали, і мучилися вони, бідні, через сатрапів самодержавства…\nІз засудженням самодержавства, ясна річ, у книжці Криштопи теж усе в порядку: інформацію про бурхливе сексуальне життя Миколи І він наводить старанно; граф Орлов і шеф жандармів Дубельт на сторінках «Братства» постають «отъявленными» негідниками; та що там – навіть симпатичнішими у своїй мерзотності, ніж Куліш-Костомаров-Гулак, які без тортур і знущань наввипередки здають одне одного та зрікаються всіх «крамольних думок». Тараса Григоровича теж не багато на що вистачає – хіба на пропозицію показати гузицю, коли шукали на тілах братчиків татуювання булави…\nКвінтесенцією авторського підходу є епізод із обшуком у Гулака (про який ми вже читали в романі Романа Іваничука «Четвертий вимір»), коли той у паніці викидає у відхоже місце програмовий документ братства «Книгу буття українського народу». Криштопі цього видається замало, він старанно посилює ефект: «“Знайшли, знайшли!” У кімнату вривається радісний Юнкер. В руках у нього згорток паперу, обмащений лайном. Він суне це в бік Дубельта, той гидливо сахається». Вочевидь, автор замислював цю сцену, щоб підкреслити огидність жандармів, які длубаються в лайні, але печаль у тому, що й видатний український діяч, який жбурляє святощі в клозет, тут теж має такий собі вигляд…\nНу, зате деміфологізація.\nЧитати неодмінно, якщо вас дратують образи митців-мучеників; ви вважаєте, що видатні історичні діячі – теж люди; любите стилізації під документальні романи, анекдоти та бувальщини; хочете дізнатися, як київські студенти покарали старого ловеласа губернатора Бібікова та його коханку; які галюцинації переслідували Костомарова; чому Пантелеймон Куліш починає стверджувати, що Катерина ІІ правильно зробила, розваливши Січ; яким був розпорядок дня царя Миколи І та коли він устигав відвідувати свою фаворитку Варвару Нелідову.\nЯніна Соколова, Ольга Купріян. Я, Ніна. Тепер я нічого не боюся. – К. : Книголав, 2019\n♦ Окрім звичних уже українському читачеві тем, поволі-потроху в книжковому дискурсі починають з’являтися й нові. Скажімо, за останній рік вийшло друком декілька текстів, у яких авторки говорять про переживання травматичного досвіду власної хвороби («По той бік сонця» Ксенії Фукс про депресію; «Не вагітна» Каріни Саваріної про безпліддя), хворобу і смерть близької людини (Галина Вдовиченко «Найважливіше наприкінці»; Анастасія Леухіна «Зовсім не страшна книга»). Рівень художності та сюжетності в цих книжках різний, але кожна з них є безперечно важливою, бо торкається практично не проговорених проблем.\nВласне, такою є книжка про боротьбу з онкохворобою, написана журналісткою й телеведучою Яніною Соколовою у співавторстві з письменницею Ольгою Купріян. Головну героїню звати Ніна Сокіл, у неї – рак, і вона – зірка телеекрану. Що й казати, велика спокуса розглядати текст як кошик для брудної білизни: а ну, що тут про особисте? з чоловіком розсварилася? з мамою не ладнає? у колегу закохалася? а ще в телевізорі виступаааає…\nА проте історія Соколової – цілком універсальна і може буквально сьогодні стати історією кожного, щойно на пошту впадуть результати аналізів. Універсальні страх, злість, депресія, розлад взаємин із ближніми, адже ця книжка показує нам не лише реакцію самої героїні на діагноз, а й ставлення до ситуації чоловіка, друзів, дітей. Тут багато натуралістичних сцен і різких оцінок, хоча здебільшого – собі колишній.\nЗагалом «Я, Ніна» – це повідомлення тим, хто працює й вигорає; ставить галочки в переліку здобутків і не спить ночами; переносить на ногах застуди, створює імідж успішності й забиває на родину… Упізнаєте? Так от «Я, Ніна» закликає змінити ваше життя без такого радикального поштовху як онкологія, переглянути пріоритети, зупинитися й видихнути.\nУ якийсь момент головна героїня це робить, і я би хотіла вірити, що ці зміни сталися насправді.\nЧитати неодмінно, якщо любите правдиві життєві історії про хвороби та боротьбу; не боїтеся дізнатися, на що схожі сфотографовані мобільним телефоном видалені органи; приблизно підозрюєте, скільки коштує хіміотерапія та пристойна перука; чому не варто завжди демонструвати успішність і силу, тікати від утоми в іще один проєкт, відлякувати людей надмірним самоконтролем і довіряти лише одному лікарю, який може поставити неправильний діагноз.\nМарк Лівін. Сторітелінг для очей, вух і серця. — К. : Наш формат, 2020\n♦ Позитивне звучання й хепі-енди, які часом трапляються в українській художній прозі, видаються значно більш характерними для нашого нонфікшну. Звісно, в есеях Прохаська чи Бойченка магістральними темами є трагічна історія й безславне сьогодення, але так звані книжки для інтелектуального розвитку чи психологічного комфорту транслюють суцільний позитив. Вони наполегливо доводять: «усе буде добре, ти зможеш, намагайся, усе буде добре!». Кажуть, що читачам це подобається, тому вони й купують насамперед нонфікшн.\nСеред пізнавальних книжок улюблену критикесу зі зрозумілих причин цікавлять насамперед пов’язані з літературним процесом. І одне таке видання вже їде з друкарні: письменник і заступник головного редактора The Village Україна Марк Лівін створив книжку про те, як «навчитися чути й бачити історії, поглибити власне розуміння тексту і захопливо писати». Думаю, рано чи пізно такі посібники (або онлайн курси) випустять усі українські автори, і далі все ґрунтуватиметься суто на довірі: люблю Катю Бабкіну – пишу як вона, люблю Аренєва – слухаю його і так далі.\nТож якщо ви довіряєте Марку Лівіну, майте на увазі: «ця книжка не навчить вас писати романи чи кіносценарії і не покаже, як вправлятися в редагуванні та скороченні слів, речень, абзаців. “Сторітелінг для очей, вух і серця” — це набір кубиків, з яких ви можете скласти історію, котру вам заманеться». Ну або не зможете. Насправді, хоча автор починає свій виклад здалеку (якщо конкретніше, то від мавп), унікальною наведену ним інформацію не назвеш. Скажімо, хіба ми не в курсі, що хороша історія має бути емоційною? Або що слід знати свою цільову аудиторію?..\nЦінність книжки Лівіна полягає в іншому: у потужному струмені мімімі, який вселяє в читачів віру в те, що їм усе вдасться! Марк підтримує, надихає, запрошує публікувати тексти та обіцяє їх лайкати! От що насправді потрібно тим, хто робить перші кроки в сторітелінгу, а не аналіз граматичних помилок…\nКрім дуже скромних за обсягом авторських розважань, у книжці містяться також розмови з відомими українськими письменниками, рекламістами, журналістами, які «розповідають про свої підходи до сторітелінгу й написання текстів», та й узагалі про що завгодно, починаючи з перших спогадів дитинства. Зі зрозумілих причин я цікавилася насамперед авторами, причетними до літературного процесу. І тепер знаю, що лектор і телеведучий Євген Стасіневич у два рочки обпікся плойкою. Ця інформація точно допоможе мені стати сторітелеркою!\nЧитати неодмінно, якщо любите Марка Лівіна, позитивні пізнавальні тексти, розвиток і самовдосконалення, життєві приклади на кшталт «одна дівчинка не вміла розповідати історій, але потім спробувала – і змогла!»; на курсах письменницької майстерності вам іще не повідомили про класифікацію сюжетів Польті й Борхеса; хочете дізнатися, як розвиток гортані первісної людини пов’язаний зі сторітелінгом і хто вигадав дуже корисне правило «5 чому».\nГоріха Зерня. Доця. – К. : Білка, 2019\n♦ Зрештою, багато хто може сказати, що в ситуації війни, яка триває, усі решта тем для українських письменників мають стати другорядними – писати слід насамперед про неї. Про людей, які намагалися опиратися окупації, для людей, які там лишилися, для і про тих, хто воює нині. Саме такою є книжка «Доця», найпомітніший дебют 2019 року.\nЩойно текст було опубліковано, багато хто думав, що він автобіографічний, – настільки емоційно й переконливо авторка, яка обрала псевдонім Горіха Зерня, пише про події 2014 року в Донецьку. Тепер, після низки інтерв’ю і презентацій, ми знаємо: це не так, але історія, розказана в романі, ґрунтується на реальних подіях. Прототипом Доці стала волонтерка з позивним Ельф. Однак тут знову ж доречно наголосити: ідеться не про нонфікшн, а про художній текст, сила якого насамперед у створенні образу, який би резонував із суспільним запитом.\nІ «Доця» резонує. Українського читача вразив образ маленької незламної жінки, яка організовує підпільну групу спротиву, підтримуючи українських військових, які ще відстоювали шматки землі, що стали «ДНР». Уже неодноразово йшлося про кінематографічність роману – і, здається, для масової культури постать Доці могла би стати знаковою, раз уже в Бандераса, на якого я покладала великі надії, не вийшло… Утім, смаки українського глядача – справа непередбачувана.\nГероїня Горіха Зерня – не тільки войовниця. Вона мисткиня, а ще – відчайдушна відьма: крім моторошних натуралістичних сцен насильства й смертей, маємо в романі й чудесні врятування за межами можливого. Тут узагалі все діється не розумом і розрахунком, а серцем, інстинктом, кров’ю, нутрощами (мімішний розвиваючий нонфікшн був вище!), і якщо ви вірите, що це не кон’юнктура й не художній прийом, то не зможете не співчувати.\nА під час війни люди хочуть вірити. І мати когось, хто скаже саме це: «Стій прямо і смійся, смійся їм в очі. Навіть якщо довкола тебе немає України, …у тобі самому України стане з головою, бо Україна – це ти».\nЧитати неодмінно, якщо вважаєте тему нинішньої війни центральною для літератури й мистецтва; хочете більше дізнатися про те, що відбувалося під час окупації Донецька; не думаєте, що так Донбасу і треба; любите пронизливі життєві історії без однозначних хепі-ендів, але з однозначним висновком «будемо жити!».\nПереможцем премії “Книжка року ВВС” став роман “Доця”\nпро українку в окупованому Донецьку


Stameski.com.ua - Все для різьби по дереву : BeaverCraft - інструмент для різьби по дереву : C11 - Ніж-косяк для різьби по дереву\nКаталог BeaverCraft - інструмент для різьби по дереву C11 - Ніж-косяк для різьби по дереву\nC11 - Ніж-косяк для різьби по дереву\nЦей ніж називається ніж-косяк. Це один з основних та найбільш універсальних інструментів у будь-якому виді різьби по дереву. Ножем-косяком можна виконувати різну роботу - прорізати контури, підрізати елементи різьби по дереву, вирізати геометричні фігури та багато іншого. Його можна використовувати для деталювання різьблених робіт, вибирати деревину в заглибленнях тощо.\nC11 - Ніж-косяк для різьби по дереву 91127


Сирійські повстанці повідомили про домовленість із Росією про відступ із Алеппо\n25 Червень 2018, Київ 02:22\n13 Грудень 2016, 21:15\nАлеппо, 13 грудня 2016 року: проурядові бійці радіють своїй перемозі в захопленому ними районі міста, мирні мешканці втікають із зони боїв у відносну безпеку в місця, де бої вже припинилися\nСирійські повстанці повідомили, що досягли домовленості з Росією, яка підтримує режим президента Сирії Башара аль-Асада, що в оточеній «повстанській» частині міста Алеппо буде оголошене перемир’я з сирійськими урядовими військами і повстанцям та мирним мешканцям дадуть можливість вийти з міста.\nЗа словами повстанців, раніше вони домовилися з Росією і про припинення повітряних ударів по незначній частині міста, що ще лишалася під їхнім контролем, і ці удари припинилися зранку у вівторок.\nРосія і Сирія підтвердили цю домовленість. Перемир’я має набути чинності з пізнього вечора у вівторок. У Нью-Йорку на засіданні Ради безпеки ООН, присвяченому становищу в Алеппо, представник Росії Віталій Чуркін заявив, що бойові дії у східному Алеппо вже припинені.\nЗа його словами, сирійські урядові сили встановили контроль над усім містом. За іншими даними, під контролем повстанців іще залишилися деякі квартали – близько 5 відсотків від тієї території, яку вони контролювали ще недавно, до початку спільного наступу сирійських сил і російської авіації.\nСирійські урядові джерела повідомляють, що евакуація поранених, а потім решти приблизно 50 тисяч мешканців східної частини Алеппо і повстанців має початися під ранок у середу.


Ідея організації поліцейської служби для охорони міста виникла в Лондоні. У 1737 році був прийнятий закон про організацію поліцейської служби з 68 осіб. Але місто росло, власність городян збільшувалася, а грабежі та розбої в Лондоні вже не піддавалися контролю.\nУ 1829 році сер Роберт Пив організував лондонську поліцію зі штаб-квартирою в Скотланд-Ярді. Новобранці носили циліндри і фраки. Новостворена Пілом служба була чисельно більше, краще навчена, більш дисциплінована, ніж всі існуючі до цього поліцейські служби.\nГрабежі в Лондоні незабаром були припинені, але вони перемістилися в інші місцевості. В результаті в 1835 році всіх містах і населеним пунктам було наказано організувати свої власні відділи поліції. А від короткого імені сера Роберта Піла – Боб – виникло простонародне назва англійських поліцейських.\nУ 1830 році група фахівців з міста Нью-Йорк вивчила поліцейську систему у Великобританії. В результаті в 1844 році Нью-Йорк став першим містом в Сполучених Штатах, який організував цілодобову поліцейську службу, схожу з тією, яку запропонував Піл. І інші міста пішли за прикладом Нью-Йорка.\nЧому лондонських поліцейських називають «боббі»? Посилання на основну публікацію


Екологи назвали екоцидом масове отруєння гусей під Харковом\nHome Новини Новини у світі мисливців Екологи назвали екоцидом масове отруєння гусей під Харковом\nНаписав Waldemar Oldak\tПереглядів - 10102\nСереда, 08 квітня 2009 23:07\nПід Краснопавлівкою, Харківська область, масово отруїлося півтори тисячі диких гусей, у зв'язку із чим українські екологічні та громадські організації закликали правоохоронні органи покарати винуватих.\nЗахисники природи провели під обласним управлінням МВС пікет, у якому взяло участь близько семи громадських та екологічних об'єднань. Вони вимагали від представників МВС порушити кримінальну справу за фактом масового отруєння диких птахів під Харковом.\n"Кримінальну справу за статтею Невиконання правил боротьби зі шкідниками та хворобами рослин уже було порушено, однак прокуратура скасувала дану постанову", - повідомив організаторам пікету представник МВС.\nНезважаючи на це, активісти надіслали заяву, у якій попросили порушити кримінальну справу за іншими статтями кримінального кодексу: Порушення екологічної безпеки, забруднення земель та Екоцид. Документ був підписаний представниками ХОМCО Пролісок, ХОМCО Конструктив, ВКПО Нові можливості, ХГО Ми разом, ХОО Екологія і право, ТСТ MD-power.\nЯк повідомило джерело, після закінчення акції протесту з ініціативи начальника обласного управління міліції відбулася зустріч лідерів громадських організацій з керівництвом МВС. Під час зустрічі вдалося досягнути консенсусу, і правоохоронці розпочали підготовку щодо порушення кримінальної справи за статтею Порушення екологічної безпеки.\nАктивісти вважають, що в отруєнні птахів винуваті фермери. Якщо умисел фермерів в отруєнні птахів буде доведено, МВС порушить справу також за статтею Екоцид, - зазначили представники закону. Дана стаття кримінального кодексу передбачає покарання до п'ятнадцяти років позбавлення волі.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що масова загибель перелітних диких гусей у Харківській області трапилася у результаті отруєння. Вірус пташиного грипу у гусей не виявлено


Гангстер / American Gangster (2007) / Джарвіс - ваш асистент з вибору фільмів\nIMDb 7.8, оцінок: 377109\nЕкшн, кримінальний, історичний, біографічний\nНа початку 70-х років ХХ століття Френка Лукаса вважали наймогутнішим кримінальним босом Гарлему. Він заробив на наркотиках понад 50 млн. доларів; йому належала нерухомість у Детройті, будинки в Лос-Анджелесі та Маямі, великі земельні ділянки в Пуерто-Ріко та штаті Північна Кароліна. У Бангкоку Лукас через американських військових познайомився з місцевими наркоторговцями. Потім він хвалився, що переправив свою першу партію наркотиків з Бангкока в Нью-Йорк на літаку, який перевозив держсекретаря Генрі Кіссинджера. В подальшому наркотики доставлялись в трунах американських солдатів, що загинули у В'єтнамі. Поліція та ФБР довго недооцінювали Френка, вважаючи його підставною особою. Одружившись з колишньою міс Пуерто-Ріко, гангстер думав про те, щоб залишити кримінальний бізнес, однак його вирахував і загнав у глухий кут Річард Робертс, колишній морський піхотинець і слідчий ФБР.


Навісні елементи –торгова Система «Універсал М» |Nika\nСистема «Універсал М» - це універсальні торгові стелажі, які можуть використовуватись практично для усіх видів товарів. Основними елементами системи є L-подібні та Т-подібні стійки, набірні металеві панелі заповнення.\nПанели заповнення можуть виготовлятись із рівного або перфорованого листового металу. Перфоровані панелі можуть використовуватись у якості основи для навісного обладнання. Це можуть бути різноманітні гачки та інші подібні елементи.\nСистема використовує два типи перфорації для панелей. На панелі з перфорацією тип 1 навішуються елементи системи «Скала», на панелі з перфорацією тип 2 - оригінальні навісні елементи.\nГачок з тримачем для цінника А=200 мм, зачіп «Скала»\nОпис: Гачок з тримачем для цінника довжиною 200 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Сам гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування...\nГачок з тримачем для цінника А=200 мм, зачіп на перфорацію\nГачок з тримачем для цінника А=300 мм, зачіп «Скала»\nОпис: Гачок з тримачем для цінника довжиною 300 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Сам гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування...\nГачок з тримачем для цінника А=300 мм, зачіп на перфорацію\nГачок одинарний А=200 мм, зачіп «Скала»\nОпис: Гачок одинарний довжиною 200 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію....\nГачок одинарний А=200 мм, зачіп на перфорацію\nОпис: Гачок одинарний довжиною 200 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію (тип...\nГачок одинарний А=300 мм, зачіп «Скала»\nОпис: Гачок одинарний довжиною 300 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію....\nГачок одинарний А=300 мм, зачіп на перфорацію\nОпис: Гачок одинарний довжиною 300 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію (тип...\nГачок подвійний А=200 мм, зачіп «Скала»\nОпис: Гачок подвійний довжиною 200 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію....\nГачок подвійний А=200 мм, зачіп на перфорацію\nОпис: Гачок подвійний довжиною 200 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію (тип...\nГачок подвійний А=300 мм, зачіп «Скала»\nОпис: Гачок подвійний довжиною 300 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію....\nГачок подвійний А=300 мм, зачіп на перфорацію\nОпис: Гачок подвійний довжиною 300 мм використовується для експонування невеликих штучних товарів. Гачок виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію (тип...\nКронштейн для головних уборів, зачіп «Скала»\nОпис: Кронштейн для головних уборів виготовлений із дроту 6 мм в перетині. Він має зачіп для навішування на перфорацію. Кронштейн може вільно переставлятися в межах перфорованого листа-основи.\nКронштейн радіусний, зачіп «Скала»\nЦіна: 159,00 грн.\nОпис: Кронштейн радіусний використовується для експонування невеликих штучних товарів. 8 упорів забезпечують роздільне розташування товарів. Кронштейн радіусний виготовлений з прутка 10 мм в...


Худоб’як: Наразі не готовий грати 90 хвилин. 13-02-2015 Премьер-лига - UA-футбол\nХудоб’як про свої фізичні кондиції\n13 февраля 2015, пятница. 12:20\nПісля тривалої паузи, пов’язаною з відсутністю на зборах через сімейні обставини, на поле знову вийшов Ігор Худоб’як. У матчі проти румунського "Оцелула" хавбек провів майже годину, після чого поступився місцем Тарасу Завійському. Після поєдинку Ігор поділився враженнями.\n"Дуже приємно, що ми перемогли в цьому матчі. Попри те, що команда перебуває під навантаженнями, і попри те, що грали в незвичний час, практично з самого ранку. Ще хотів би відзначити у складі суперника Флоріна Черната, з яким ми перетиналися коли він грав за "Динамо". Попри свій вік він перебуває у дуже хорошій формі» – підсумував Ігор Худоб’як.\nИгорь Худобяк Карпаты (Львов)\nХудоб'як: Постійно робимо воротарів наших суперників героями


St. Columba's College — освіта за кордоном | Mudra.ua\nКількість студентів: 304\nSt. Columba's College – приватна школа в стилі «Гарі Потера» з чорними мантіями та казковою атмосферою. Навколо 160-річного кампусу розташовані будівлі у Вікторіанському стилі, каплиця, спроектована видатним архітектором Вільямом Батерфілдом та 60 гектарів садів та лісів. Незважаючи на всю цю середньовічну атмосферу, школа використовує сучасні засоби та технології для навчання своїх студентів – наукові лабораторії, комп’ютерні класи, арт-центр, спортивні центри. Випускники школи мають високі результати, 98% з них вступають у престижні навчальні заклади Європи та США одразу після закінчення.\nПочаткова школа (Primary School)\nСтарша школа (Leaving Certificate)\nШкола має 7 резиденцій, окремо для хлопців та дівчат, а також існує розділення за віком. В кімнатах проживає 4-10 осіб зі спільною ванною та туалетом. Студенти мають триразове збалансоване харчування.\nШкола дбає про всебічний розвиток своїх студентів. Тому відвідування різних секцій та клубів за інтересами є обов’язковим для всіх – музичні гуртки, хор, оркестр, драм театр, клуб дебатів, художній, поетичний та фото клуби. Один раз на тиждень студенти можуть гуляти в центрі міста, відвідувати кафе, магазини.\nНа території коледжу знаходяться великий спортивний центр, 2 хокейних поля, 6 тенісних кортів, стадіон, тренажерні зали. Студенти займаються регбі, хокеєм, крикетом, кінним спортом, тенісом, легкою атлетикою, гольфом, баскетболом.


Звіт про роботу методичного об’єднання - Вчителям школи - Методична робота - Новини - Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів\nЧетвер, 16.08.2018, 04:05\nЗВІТ ПРО РОБОТУ МО ЗА 2017 – 2018 н.р.\nУ період, коли освіта України набуває кардинальних змін, виникає необхідність в оновленні методів та прийомів навчання, в залученні інноваційних методик до процесу формування в здобувачів освіти предметних та життєвих компетентностей. Сучасному суспільству потрібні громадяни, які здатні приймати нестандартні рішення, творчо підходити до вирішення тієї чи іншої проблеми, самоконтролювати та самооцінювати результати своєї діяльності.\nОсновним завданням учителя на нинішньому етапі розвитку нашого суспільства є забезпечення виходу кожного учня на рівень базової освіти та встановлення розвитку пізнавальної і творчої активності, формування не тільки предметних компетентностей учнів, а й самоосвітніх. Тому всі аспекти навчання повинні бути спрямовані на розвиток творчої особистості, розкриття обдарованості кожної дитини, а саме – формування людини, яка хоче і вміє самостійно вчитися, сприймати інформацію, працювати з нею, сортувати її, осмислювати, творити.\nВ минулому 20017-20018 навчальному році методичне об’єднання вчителів інклюзивногт навчання дітей з ООП працювало над проблемною темою «Удосконалення методичної компетентності вчителя шлхом впровадження інноваційних педагогічних технологій».\nНалежну увагу педагоги приділяли науково-методичному, інформаційному забезпеченню навчально-виховного процесу, новим освітнім технологіям, вдосконаленню змісту виховання, вивченню комплексних інноваційних підходів до організації життєдіяльності сучасної школи.\nНа інклюзивній формі навчвння у цьому навчальному році навчались 5 учнів, на індивідуальній формі навчання – 1 учень.\nДля підвищення рівня ефективності сучасного уроку вчителі широко впроваджують у практику своєї роботи елементи педагогічного досвіду своїх шкільних колег, педагогів району, області, країни. Вони використовують інтерактивні технології навчання для формування компетентностей як інтегрованого результату навчальної діяльності.\nКожен вчитель брав участь у роботі методоб’єднання: готували доповіді, реферати, давали відкриті уроки, виховні заходи. Шевцова Н.В. та Паук Т.П. працювали над підготовкою теоретичних матеріалів, провели відкриті уроки для колег школи. Даценко І.Ф., Осика А.Ф. та Щербина Н.В. ділилася досвідом із педагогами і також провели відкриті уроки.\nРобота методичного об’єднання будувалася на основі діагностики та прогнозування, була спрямована на забезпечення потреб учня. В минулому навчальному році вивчалось питання використання проблемно-пошукових методів навчання з метою розвитку пізнавальних інтересів учнів з ООП з демонструванням відкритих уроків, організовувалось взаємовідвідування уроків з метою обміну досвідом роботи та дотримання педагогічних вимог учнів. Протягом навчального року була налагоджена тісна співпраця між вчителями та батьками. Вирішувались проблемні питання, що виникали в процесі навчання та виховання.\nНа одному з методичних об’єднань вчителів інклюзивного навчання дітей з ООП розглядалося питання «Удосконалення мовленнєвого розвитку дітей з ООП». Також провели круглий стіл «Формуванн мовленнєвої компетентності учнів з ООП». Осика А.Ф. підготувала доповідь «Комплексні вправи для закріплення граматичних і мовленнєвих умінь під час роботи над реченням к засіб розвитку мовної особистості учнів». Членами МО проводився педагогічний практикум по розробленню методичних рекомендацій щодо формування ключових компетентностей у дітей з ООП та ділову гру «як створити на уроці ситуацію успіху».\nКурси підвищення кваліфікації учителів інклюзивного навчання пройшла Щербина Н.В.\nзасвоєння навчального матеріалу залежить не лише від пізнавальних можливостей і здібностей дітей, а й від організації вчителем роботи на уроці, коли кожен учень працює з оптимальним навантаженням. Більше уваги вчителям інклюзтвного навчання потрібно приділяти диференційованому підходу, коли форми й методи навчання добираються відповідно до індивідуальних здібностей дитини, сприяють її повноцінному розвитку.\nВ 2018 - 2019 н.р. наше методичне об’єднання буде працювати за такими напрямками:\n3. Удосконалення методики застосування наочних посібників, дидактичних матеріалів на уроках та в позаурочний час.\n4. Використання інтерактивних технологій навчання для формування компетентностей як інтегрованого результату навчальної діяльності.\n5. Застосування диференційованого підходу як засобу формування соціальної компетентності учнів.\nУ цьому навчальному році наше методичне об’єднання буде продовжувати працювати над проблемною темою «Удосконалення методичної компетентності вчителя шлхом впровадження інноваційних педагогічних технологій»


Як купити парфуми онлайн і не помилитися з вибором\nПарфуми належать до тих продуктів, які традиційно важно вибирати наосліп. Навіть найдетальніший опис не завжди може передати всі нюанси та відтінки аромату, тим паче що на кожному запах розкривається по-різному. Крім того, не завжди можна довіряти доброчесності продавця. Як не купити кота в мішку — у нашому матеріалі.\nПопереджений — значить озброєний: вивчаємо термінологію\nПриступаючи до онлайн-шопінгу, найперше необхідно освоїти види продукції, поняття, сімейства ароматів, а також навчитися читати ольфакторну піраміду. Для початку запам'ятайте розбіжності між видами парфумерних товарів. Найпоширеніші — туалетна та парфумована вода. Вони розрізняються за кількістю ароматичних олій у розчиннику, а відповідно — стійкістю та тривалістю аромату. Розпізнати різні типи можна за позначкою Eau de Toilette (туалетна) та Eau de Parfum (парфумована). Рідше трапляються духи (Parfum) — концентрований продукт, що коштує найдорожче — та одеколон (Eau de Cologne) — ледве вловимий запах на шкірі.\nЩоб зрозуміти, як парфуми розкриватимуться з часом, розберіть ароматичну піраміду. Як її читати:\nпочаткові ноти — це вступ до композиції, зазвичай свіжі, легкі компоненти, які вивітрюються максимум за годину. Орієнтуватися на ці елементи при покупці не варто, оскільки вони дуже леткі;\nсерцеві ноти — основа парфумів, яка визначає приналежність до сімейства та головне звучання. Серце тримається на шкірі від 2–3 (у туалетної води) до 5–6 (у концентрованих парфумів) годин;\nбазові ноти — розкриваються наостанок і можуть лунати від 8 годин до декількох годин. Зазвичай це деревні або теплі мускусні, східні відтінки, які також закріплюють більш леткі елементи ароматичної піраміди.\nЯкщо ви продовжуєте сумніватися, навіть детально вивчивши опис, — замовте пробник, щоб не витратитися на ризиковану покупку.