Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші. Ринок України. Виробництво. 28.75.27.500\nЕкспрес-аналіз ринку "Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші"\nРинок 'Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші' є консолідованим. Виробничі потужності зосереджені на менш ніж 10 підприємствах. Виробництво продукції асортиментного ряду 'Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші' в Україні в 2012 р. складало суму менш ніж тисячу гривнів, Ринок 'Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші' є стабільним, але в зв'язку з нещодавним виходом з ринку деяких виробників ситуація може швидко змінитися.\nСальдо зовнішньоторгового балансу в секторі 'Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші' в цілому є від'ємнім. Така ситуація зберігається зокрема на протязі останніх півроку. Експорт продукції асортиментного ряду 'Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші' з України в 1 кв. 2013 р. складав суму понад 18 млн. 600 тис.USD, що на 8% менше у порівнянні з попереднім кварталом. В секторі спостерігається падіння запиту на вітчизняну продукцію як на внутрішньому, так і не зовнішньому ринку.Імпорт продукції асортиментного ряду 'Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші' в Україну в 1 кв. 2013 р. складав суму понад 31 млн. 300 тис.USD, і залишився на рівні попереднього кварталу. Попит на продукцію сектора знизився.\nдослідження рынку Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nаналіз виробництва Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nмоніторинг цін у сегменті Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nаналіз продажів Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nаналіз ЗЕД у сегменті Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nвиробники Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nекспортери Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nімпортери Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nв сегменті Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nДинамика производства продукции Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші\nДоля продукции Дротяна тканина, грати, сітки і загородження із дроту алюмінієвого; вироби із алюмінію, міді інші в общем производстве в сравнении с предыдущим периодом Экспорт продукции в сравнении с предыдущим периодом


Скільки заробляють фрілансери в Інтернеті?\nХвилює всіх — скільки заробляють фрілансери Офіційної статистики в цій області немає. Та й яка офіційна статистика, коли багато фрілансерів працюють без договорів, на довірі? Опитувань теж ніхто не проводить. Крім biznes-kopilka. Фрілансерам запропонували відповісти на питання — скільки ви заробляєте? В Україні не прийнято розповідати про розмір доходів, але тут нам пішли назустріч — і проголосували. Підсумки — нижче.\nДані опитування фрілансерів\nДані опитування дещо застаріли, оскільки він проводився в 2015 році. Можна сміливо помножити цифру на два і отримати приблизні дані на поточний момент.\nОпитування на сайті biznes-kopilka показав: реально на фрілансі можна заробити до $ 500 в місяць. Однак більш досвідчені та успішні фрілансери примудряються отримувати і $ 1000, і навіть більше. І таких професіоналів не багато не мало — кожен четвертий!\nВідвідувачам сайту було поставлено питання: «Скільки Ви заробляєте як фрілансер (в місяць)»? Самий популярним варіант — до $ 100. Його вибрали 39,6% опитаних. Від $ 100 до $ 200 заробляють на фрілансі 15,0%, від $ 200 до $ 500 — 20,7% або кожен п’ятий! При цьому кожен четвертий фрілансер отримує суми солідніші. Від $ 500 до $ 1000 в місяць заробляють 11,3%, більше $ 1000 — 13,4%. В результаті високооплачуваних фрілансерів набралося 24,7%. Всього в опитуванні взяли участь 1000 осіб.\nПаралельно з цим опитуванням проводилося аналогічне дослідження на біржі для професійних фрілансерів freelancehunt. Результати опитування відображають заробітки фрілансерів, які вже мають достатній досвід роботи на ринку. Отже, виявилося, що до $ 100 заробляють 15% опитаних, від $ 100 до $ 300 — 23%, від $ 300 до $ 600 — 23%. Швидше за все, це люди, які мають постійний заробіток і підробляють в інтернеті. У той же час від $ 600 до $ 1000. отримують 18%, більше $ 1000 — кожен п’ятий (20%).\nUPD. Свіжі дані за 2016 рік\nУ 2016 році ми попросили учасників опитування написати, скільки вони заробляють на фрілансі. На основі отриманих даних було підготовлено звіт, який Ви можете побачити нижче:\nЯка межа заробітку для фрілансерів?\nПитання дуже складне. Серед знайомих і просто людей, які мені відомі, є дуже успішні люди з доходами $ 4-6 тисяч в місяць. Звичайно, такі суми вони заробляють не тільки на фрілансі, але і на веденні власних проектів. Наприклад, відкривають інформаційні проекти, ведуть курси, створюють різні сервіси.\nБагато це чи мало? Середня зарплата по Україні на момент підготовки статті (2016 рік) — 5200 грн. ($ 200 по курсу 2008 року). Щоб потрапити в середній клас, необхідно заробляти мінімум $ 300 на одну людину. Причому для Києва «середня планка» збільшується до $ 500, в регіонах — падає до $ 200-250. За розрахунками соціологів, в Україні до середнього класу належить 20% населення. Може бути і так.\nТепер поглянемо на фрілансерів — кожен четвертий заробляє від $ 500. Жити можна (одному). Непогано отримують третину фрілансерів — від $ 200. У небагатих регіонах це гроші нормальні. При цьому важливо враховувати, що багато фрілансерів також працюють офісними працівниками з певною зарплатою.\nЗа приблизними розрахунками, всього активних фрілансерів в Україні — тисяч 20-30. З них близько третини перебувають у Львові, чверть — в Києві. Більшість фрілансерів працюють в регіонах. Інші, навпаки, співпрацюють з західними замовниками. Особливо в цій справі досягли успіху українські програмісти. Ці цифри взяті «на око» за кількістю зареєстрованих користувачів популярних фріланс-сайтів. Насправді фрілансерів може бути набагато більше. Чи менше.\nСкільки коштує праця фрілансера, наприклад, веб-дизайнера? Зробити макет сайту — від $ 200-250 до $ 500 і більше. Написати сайт — ті ж гроші. Вартість послуг перекладачів і журналістів починається від $ 2 за тисячу знаків до $ 10 і більше за той же обсяг. Скільки ви зможете знайти замовлень на місяць, скільки виконати і за скільки отримати оплату — залежить тільки від вас. Хтось заробляє $ 500, хтось $ 2000-3000 на місяць. А хтось — навіть більше.\nДнями мені прислали посилання на сайт фрілансера, який поставив собі за мету … заробити на квартиру в Києві за 10 місяців. І найсмішніше те, що швидше за все необхідну суму він заробить. Так що вчіться, працюйте, ставте цілі і досягайте їх. Як то кажуть, немає меж розміру доходів! А ще для тих хто поставив собі за мету заробляти на фрілансі дуже багато я пропоную вам онлайн курс «Робота на дому — фріланс«.\nМихайло 31.08.2016 at 02:36 Войдите, чтобы ответить\nДуже інформативна стаття зразу видно що автор профі, напевно не один рік працює фрілансером.


Прокуратура передала до суду справи ексголів Дніпропетровської ОДА та Агентства держмайна, підозрюваних у зловживанні владою - UA: ДНІПРО\nПрокуратура передала до суду справи ексголів Дніпропетровської ОДА та Агентства держмайна, підозрюваних у зловживанні владою\n11:36, 16 жов. 2019\n6 вересня в обласній прокуратурі повідомили, що ексголові Дніпропетровської ОДА та ексголові Агентства держмайна вручили повідомлення про підозру, прізвища колишніх посадовців тоді не називались. Того ж дня колишній генеральний прокурор України Юрій Луценко заявив, що колишнім народним депутатам з фракції «Опозиційний блок» Олександру Вілкулу і Дмитру Колєснікову повідомили про підозру в скоєнні злочинів. Про це він написав на своїй сторінці у фейсбуці.\nПрокуратура не погодилась і подала на апеляцію. 1 жовтня апеляційний суд залишив це рішення в силі.\nПоручитель Вілкула й Колесникова, чинний нардеп Дмитро Шпенов заявив, що «жодного доказу» їхньої провини немає.


Прямий Ефір: Свобода слова і захист журналістів на фоні нерозкритих вбивств. Парламентський Комітет зі свободи слова готовий до рішучих дій. Друга тема: Єдина Україна вже не єдина\n20 червня 2002, 16:12\nКиїв-Прага, 19 червня 2002 - Передачу з Києва веде Надія Степула. Гості київської студії: Сергій Правденко - народний депутат, член Комітету Верховної Ради України зі свободи слова, Михайло Гладій - народний депутат, фракція «Єдина Україна» та наша колега, журналістка Мирослава Гонгадзе по телефону з Вашингтона\nВітаю вас, шановні гості. Новим головою парламентського Комітету з питань свободи слова став відомий київський політолог, народний депутат Микола Томенко. Він відразу окреслив, що серед пріоритетних напрямків діяльності комітету буде не лише захист свободи слова, а і захист журналістів, передусім, цитую –“реагування на конкретні дикі справи – убивства журналістів”.\nСьогодні на зустрічі з журналістами Микола Томенко запевнив, що його комітет не забуватиме про справу зникнення й убивство журналіста Георгія Гонгадзе та вбивство журналіста Ігоря Олександрова. Ось, що назвав Микола Томенко серед головних завдань Комітету з питань свободи.\nЗвичайно, це реагування на різноманітні резонансні справи, що стосуються тиску на журналістів, а особливо тих диких речей, коли йдеться про вбивства журналістів. У зв’язку з цим ми обговорювали ситуацію, яка склалася стосовно розслідування вбивств Георгія Гонгадзе, Юрія Олександрова й інших справ. Наша позиція така - ми пропонуємо не створювати нової комісії з двох міркувань. По-перше, є відчуття, що в цій Верховній Раді може не набратися 226 голосів, оскільки, це не тільки Гонгадзе. Це і касетна справа, і повернення до своєрідної акції Україна без Кучми. Думаю, що буде дуже тяжко повести це рішення. По-друге, насправді, комісія почала більш-менш працювати після того, як головою був Олександр Жир. Він і не переміг перший раз тому, що Віктор Пінчук і інші члени сім’ї й команди президента зробили все, щоб він не став депутатом, саме як голова слідчої комісії. Тому ми зараз думаємо, що 14 липня Олександр Жир стане народним депутатом, збереться склад слідчої комісії, і наш комітет готовий розписати механізми спільної роботи й комітету, і комісії. І тоді ми приймемо остаточне рішення – чи треба буде це ще раз провести у Верховній Раді у старому чи у оновленому складі. Але, все таки, наш підхід - усі напрацювання комісії, яку очолював Олександр Жир, продовжити й намагатися цю справу довести до кінця.\nПан Томенко згадував, що його комітет підтримуватиме комісію, яку очолював Олександр Жир. Пан Жир зараз працює у виборчому окрузі, де в середині липня мають відбутися довибори. Пан Жир ще не є народним депутатом, але сподівається, що після довиборів він їм стане. З паном Жиром зв’язалася по телефону наша колега Майя Нагорняк і провела коротеньке інтерв’ю.\nПротягом тривалого часу Ви очолювали Комісію щодо розслідування цього резонансного злочину у справі Гонгадзе. В чому головна причина того, що немає жодних результатів у цьому розслідуванні?\nПо-перше, я не можу погодитись з висновком, що немає жодних результатів. Комісія має результати. Матеріали комісії засвідчують, що, на жаль, наша влада – як адміністрація президента й президент, так і Генеральна прокуратура та Міністерство внутрішніх справ, робили і роблять все можливе, щоб істина по справі, не була встановлена. Це висновок комісії, який оприлюднювався з трибуни Верховної Ради України, і я вважаю, що це є одним із результатів. По-друге, ми неодноразово за період роботи тимчасової комісії чули доповіді, повідомлення від керівництва Міністерства внутрішніх справ про те, що вбивця знайдений. Останнє з них було, коли пан Смирнов робив заяву, що це кримінальні авторитети. Комісія довела і пану Смірнову і суспільству, що це не так, що не треба знаходити псевдо вбивць і псевдо замовників убивства. Саме завдяки комісії Міністерство внутрішніх справ потім вибачалося. На жаль, на сьогодні це вже система у діяльності Міністерства внутрішніх справ, тому що аналогічну ситуацію ми бачили з убивцями журналіста Олександрова. Те, що не знайдено або не доведено, хто замовляв, хто вбивав Георгія Гонгадзе, вже не вина комісії. Це вже вина Генеральної прокуратури.\nПане Жир, голова парламентського Комітету з питань свободи слова й інформації Микола Томенко днями заявив, що він знову пропонуватиме Вашу кандидатуру в разі Вашої перемоги на виборах, на посаду голови цієї комісії. Як Ви до цього ставитеся?\nНа сьогодні я знаходжусь у себе в окрузі. Я поки не депутат, я у статусі кандидата у народні депутати. Можу сказати, що влада робить все можливе, аби знову вибори у 35-му окрузі були визнані недійсними. Тому я не хотів би випереджати час. Почекаємо до 14 липня.\nПане Правденко, упродовж усього часу, що пройшов від зникнення й убивства Георгія Гонгадзе, ми почули багато різних ініціатив, нових пропозицій, підтримок і тому подібне. Але жодна з них ні до чого не довела. Чому Ваш комітет вибрав цю справу як одну з пріоритетних, якій ви будете давати свою підтримку і яку будете намагатися просунути вперед? Чому Ви думаєте, що вам удасться щось зробити, оскільки пан Жир сказав, що головні висновки його комісії, що влада блокує цю справу на кожному кроці?\nЯ хочу повторити деякі слова. Я вважаю, що б люди не говорили ( є така мудрість ), мова в кінцевому рахунку завжди йде про гроші. Так само можна знайти цей слід і в резонансних убивствах журналістів. В чому я його вибачаю? В тому, що тільки 40% діючої економіки України платить податки, а 60% - в тіні. Це означає, що в тіні знаходиться щороку майже 100 мільярдів гривень. Що б ми не говорили про напрямки бюджетної політики, про неможливість наповнити бюджет і так далі, давайте не забувати, що у нас у тіні майже 100 000 мільярдів. І поки це буде, та ще в такій величезній кількості, будуть, на жаль, вбивства не тільки журналістів. І буде прокуратура, про яку щойно говорили, вимагати смертної кари. Сам факт смертної кари, якщо влада про неї заговорила устами Генпрокуратури, - дуже характерна ознака або дикого капіталізму, або тоталітаризму. Ми бачили фарс слідства, потім справедливий процес над людиною, яку звинуватили у вбивстві Ігоря Олександрова. Ми пам’ятаємо і те, що сьогодні нагадав Олександр Жир, що нам уже вказували про якихось вовкулаків, що вбили Георгія Гонгадзе, і їх уже на цьому світі немає. З моєї точки зору, все це базується на тому, що в країні надто багато тіньових коштів, хазяї яких прагнуть своєї влади – так, як вони її бачать і трактують. А свобода слова, якою добре користувався покійний Георгій Гонгадзе, інші мої колеги, розмиває ці речі. Якби у нас була свобода слова, ми б знали значно більше про те, що відбувається в суспільстві.\nПане Правденко, чи ви вірите, що цю справу коли не будь розкриють?\nЯ вірю в те, що цю справу буде доведено до кінця в разі зміни системи влади в Україні і, звідси, системи суспільних відносин в Україні.\nМирославо, як ви ставитеся до таких ініціатив, згаданого комітету?\nЯ вітаю будь-які кроки у напрямку розслідування справи Георгія Гонгадзе: і створення комісії, і продовження її роботи є дуже важливим.\nАле давайте подивимося об’єктивно, що ж комісія може зробити? Перша й основна проблема, ми не маємо закону про роботу комісії. І завдання парламенту і Комісії з свободи слова є ініціювати засідання, на якому цей закон буде винесений на розгляд і необхідно подолати вето президента на закон, для того, щоб комісія мала можливість працювати. Це по-перше.\nАле тут ми переходимо до наступної проблеми. На чолі Верховної Ради - Володимир Литвин. Людина, яка підказала президентові розібратися з Георгієм Гонгадзе за допомогою «орлів» Кравченка. Давайте вгадаємо з трьох спроб, чи можлива діяльність слідчої комісії за цього складу парламенту? Одним з завдань Володимира Литвина на цій відповідальній посаді - забезпечити гарантії своєму безпосередньому шефові Леоніду Кучмі і, звичайно, ж, собі.\nІ ці питання, до речі, піднімалися учора під час презентації фільму ВВС в Конгресі США «Вбити історію» про життя й смерть Георгія Гонгадзе. Але комісія Верховної Ради потрібна у цій справі і при бажанні вона, все ж таки, може щось зробити.\nМені здається, іноді читаючи повідомлення західних медіа, сайти в інтернеті, що є глибше і ширше зацікавлення у справі Гонгадзе поза межами України, ніж у самій Україні. Ви щойно, Мирославо, згадували показ фільму. Я знаю, що через декілька днів ви їдете до Страсбурга, де ця справа знову буде розглядатися міжнародними журналістськими організаціями. Як це розцінити, як пояснити, що справа суто українська, злочин був скоєний в Україні, людина загинула в Україні, людина, яка була українцем, яка працювала в Україні, але іноді складається таке враження, що є глибше зацікавлення у розкритті цієї справи поза межами України? Як ви на це дивитеся?\nПо-перше, я думаю, що в Україні трохи втомилися від цієї справи. А говорять там, де є ініціатори, щоб про це говорити.\nЯ пробую тут зробити все, що можу. На Заході знають ціну демократії, ціну свободи слова, вони знають, що за злочини має бути покарання, навіть, якщо воно наступає набагато пізніше від моменту скоєння злочину і якщо, навіть, у ньому задіяні дуже чільні посадові особи. І коли вчора дві сотні людей, що сиділи в залі подивилися фільм ВВС, вони були просто приголомшені. Всі про це читають, знають, але коли вони бачать на екрані ці тлінні останки, журналістів і політиків, яких б’ють, які розповідають як над ними знущаються, для них - це вражаюча картина.\nІ те, що відбувалося у цій справі, для західної людини не просто обурливо, вони не можуть уявити, що таке, у принципі, може відбуватися. І конгресмени, і представники Державного департаменту, і ті люди, з якими я весь час зустрічаюся, лідери міжнародних громадських організацій усі завіряють, що ця справа точно буде безрезультативною. І я абсолютно в цьому переконана.\nПане Гладій, Мирослава Гонгадзе щойно сказала, що в Україні вже дещо втомилися від цієї справи. Як ви гадаєте, чи Україна може собі дозволити таку втому?\nСправу Гонгадзе необхідно розглядати в плані правовому і також у політичному. І правоохоронні органи й комісія, яка створена, повинні довести цю справу до логічного кінця. Звичайно, ми повинні все це вирішувати у законному порядку.\nЯ хотів би додати, що у цивілізованих країнах такі факти не можуть не викликати обурення, емоцій і бажання винних притягти до відповідальності. В нашій країні, вибачте за гіркоту, вбивство журналістів і вбивство інших людей, я маю на увазі, на політичному ґрунті на жаль, стають вже рядовою подією. І це, на жаль, правда.\nПане Правденко, під час виборчої кампанії, коли ви зустрічалися зі своїми виборцями, чи йшлося про цю справу? Якщо йшлося, як люди реагували на неї?\nВід блоку Юлії Тимошенко я відповідав за Чернігівську область і досить багато часу там провів на зустрічах в селах, селищах, містах, містечках. Можу сказати, що, практично, у 99% випадків це питання так чи інакше згадувалося і мене запитували, як члена комісії, що і як відбувається, доки це триватиме. У нас просто люди не мають можливості для самовираження у цьому плані. Може тому здається, що ми звикаємо. І не в кожному засобі масової інформації, скажімо місцевому, можна розмістити дані, навіть нашої комісії, щодо її діяльності, тому що спротив буде колосальний і біда буде тим місцевим редакторам. Це теж є величезна проблема.\nАле повірте, людей це хвилює і сьогодні, бо люди розуміють, по кому б’є дзвін. Люди це розуміють, якщо не на інтелектуальному рівні, то на чуттєвому рівні це розуміють.\nМирославо, як сьогодні виглядає справа зі слідством? Чи є якісь результати, чи можемо сподіватися, що найближчим часом ця справа таки потрапить до суду?\nЗ офіційним слідством практично нічого не відбувається. З останніх кроків прокуратури я зрозуміла, що вони обрали тактику вичікування, коли всім просто все набридне і ми, я, мати, втомимося писати безкінечні клопотання і все на тому затихне.\nОстанні м часом, прокуратура просто вражає. Відповіді на клопотання вони вже не дають безпосередньо адвокату, як раніше, а надсилають поштою, щоб затягнути час. На мій запит щодо надання результатів експертизи й повідомлення про наступну експертизу, про яку недавно заявляв пан Шупик, я не отримала логічної відповіді. Постанови про її призначення не показують, результати попередніх експертиз не дають, про терміни у слідстві не повідомляють, рішення про те, що «таращанське тіло» належить Георгію не ухвалюють. А експертна установа заявляє, що їхня холодильна камера зайнята «згадуваним», як вони пишуть, тілом і це їм заважає працювати, так що, давайте забирайте ці останки, або ми самі їх поховаємо. Але як їх можна забирати, якщо рішення про те, що тіло належить Георгію, не існує? Заяви, листи прокуратури не є офіційним юридичним рішенням.\nОстанньою краплею стало, взагалі, грубе порушення прокуратурою закону. Вони відмовляються реєструвати представником потерпілої сторони Робера Менара, президента «Репортерів без кордонів». Його клопотання у зв’язку з цим від імені потерпілих, вони залишають без розгляду. Цю відповідь ми отримали два дні тому. І що тут скажеш? Пан Дурбеняк, начальник відділу управління з розслідування особливо тяжких злочинів він сам собі риє яму, підписуючи такі листи.\nВ даній справі, як я не раз вже говорила, є два можливих варіанти вирішення: перший, це створення міжнародної комісії, чи то разом з комісією Верховної Ради, чи із слідчими прокуратури, але та комісія має працювати. Наступного тижня я буду у Страсбургу. Я матиму зустріч із головою Парламентської Асамблеї Ради Європи паном Швіммером і ще з головами декількох офіційних делегацій Європейських країн у Раді Європи. До речі, можливо, ми там зустрінемося з паном Гладієм. Ми знову вносимо це питання до порядку денного. Тут велику підтримку надають найбільшій європейській журналістській організації і, звичайно, Ганні Северинсен, яка, справді, прагне допомогти у цій справі.\nІ друге, це, звичайно, суд. Судове розслідування у цій справі буде за межами України або в Україні, але ця справа майже завершена за межами України.\nДякую, Мирославо. У кожному разі, я можу сказати, що ми журналісти не втомлюємося цією сумною справою і будемо старатися про неї не забувати й інформувати наших слухачів.\nДруга тема - що сталося з «Єдиною Україною»? Чому вона вже не єдина? Поговоримо далі про розмноження фракцій у Верховній Раді – що стоїть за поділом великих фракцій та новими утвореннями. Розпад не найуспішнішої на виборах, проте найчисельнішої фракції Верховної Ради «Єдина Україна» на шість фракцій прогнозували ще під час виборчої кампанії. Тепер мегафракція дрібниться офіційно. Iї частини – це фракції Партії регіонів, партії «Трудова Україна», Народно-демократичної партії, Партії промисловців і підприємців, Аграрної партії та фракції «Народовладдя». Вони узгоджуватимуть свої дії у парламенті, як це було і до розпаду, коли їх об’єднувала мета – домогтися усіма правдами і не правдами спікерства їхнього лідера Володимира Литвина. Про долю колись єдиної, а тепер не - "Єдиної України» – Юлія Жмакіна.\nНа світанку минулої передвиборчої кампанії у чиємусь схильному до політичного моделювання мозку виникла ідея створення сильної центристської коаліції. Так і адмінресурс було зручніше контролювати, і можна єдиним фронтом демонструвати присутність здорового (тобто не опозиційного) глузду в українському королівстві. Леонід Кучма п’ятірку партій-засновниць благословив на вибори своїм патронатом. Більше того, Президент України із затишного кабінету глави своєї Адміністрації передислокував до блоку «За єдину Україну» Володимира Литвина. Тоді навіть Сергієві Тигіпку довелося тимчасово поступитися своїми амбіціями. І він сповістив восени минулого року:\nЧому Литвин? Тому що сьогодні, в цих умовах я вважаю, що він більш сильна кандидатура, ніж кожен із нас. Він абсолютно публічний чоловік, він може тримати аудиторію. Він історик, він, на мій погляд, професійно може займатися політичною діяльністю.\nПолітичний філософ і стратег Дмитро Табачник у грудні минулого року на з’їзді партії “Трудова Україна” зробив чіткий прогноз:\nУзагалі на часі створення єдиної, потужної центристської політичної партії. І якщо вибори для блоку «За єдину Україну» пройдуть досить успішно, то буде рішення про те, щоб об’єднавчий форум далі продовжив свою роботу і вийшов на якісь основні обриси в створенні єдиної центристської партії.\nЗ цілісною партією “Єдина Україна”, як бачимо не склалося, як гадалося Дмитрові Табачнику. Після нелегкого і місцями (за свідченням народних депутатів) примусового процесу – обрання главою Верховної Ради України Володимира Литвина, лідера “Єдиної України” – сенс існування мегафракції було втрачено остаточно. Та ще й до того Президента України оточили бажаючі волі й самостійності “заєдисти”. Особливо донецькі.\nЛеонід Кучма погодився з роздрібненням “Єдиної України”. Говорить лідер майбутньої фракції Народно-демократичної партії депутат Валерій Пустовойтенко:\nВиборчий блок «Єдиної України» трансформований у політичне об’єднання фракції. Я вважаю, що на сьогодні для нас більш вигідно мати ширше представництво фракцій, тому що в опозиції сьогодні є набагато більше голосів. Ми вчора домовились, що й далі будемо примати по стратегічних питаннях рішення разом, і ніяких розбіжностей у нас не буде.\nКажуть, пан Пустовойтенко не задоволений тим, як триває процес поділу на фракції всередині самої “Єдиної України”. У Народно-демократично партії перехопили ледве не 10 мажоритарників. Представник опозиції українського парламенту (фракція “Народна Україна”) Тарас Чорновіл по-своєму тлумачить розпад великої “Єдиної України”:\nЄ поняття політики відповідальності й безвідповідальності. Коли лунають обіцянки, які завідомо не будуть ніколи виконані, під ці обіцянки збирають місця в парламенті, голоси, сформовують мегафракції, потім із тих мегафракцій лишається пшик, а лишається при тому створене ними ж керівництво Верховної Ради - то це є варіант елементарного шулерського шарлатанства, перенесеного до рангу високої політики. Мене це неймовірно ображає, тому що до виборця ставляться як до чогось третьосортного.\nЦе був народний депутат Тарас Чорновіл у матеріалі Юлії Жмакіної. Пане Гладій, чому не здійснився прогноз пана Табачника, чому власне цей блок - найбільший, найчисельніший у Верховній Раді після підрахування мажоритарних місць - не створився, не перетворився на єдину центристську партію?\nЯ б не погодився з тими аналітиками і політиками, які говорять про те, що сьогодні блок «Єдина Україна» розпадається й утрачає свою ідеологію. В політиці, як і в кожній справі, є певні етапи розвитку, і формувався блок «За єдину Україну» для того, щоб іти на вибори і перемогти, тобто перейти 4-відсотковий рубіж. Блоку це вдалося зробити, ми набрали 12 відсотків, і коли прийшли в парламент, була створена потужна фракція «Єдина Україна» на базі депутатів, які пройшли по списку блоку і мажоритарників. Другий етап - це вибори керівництва парламенту, що вдалося нашій фракції - також перемогти, і знають всі про те, що головою парламенту обраний Володимир Михайлович Литвин, пан Васільєв і Зінченко. Розуміючи, що дальша робота в парламенті після затвердження голів комітетів і перших заступників необхідно політично структуризувати для полегшення роботи політичної. Мається на увазі, що ще не створено єдину політичну партію, за кожною політичною групою є своя політична партія. Я, наприклад, голова партії «Аграрна Україна». Ми домовлялися ще напередодні виборів про те, що наступний етап після обрання керівництва для політичної фракції «Єдина Україна» буде – реорганізація. Власне, ми домовилися (вчора на засіданні великої фракції «Єдина Україна») про те, що на базі цієї фракції буде створено п’ять політичних фракцій тих партій, які пройшли в складі...\nТак, пане Гладій, але можна Вас на хвилину перебити. Чи це не обдурювання виборців, як це сказав Тарас Чорновіл? Бо самі по собі ви б ніколи не побороли ті 4 відсотки. А ви зорганізувалися в одну потужну силу, прийшли до парламенту, а тепер ідете своїми власними шляхами.\nНі, я вам сказав раніше про те, що буде створено блок фракцій «Єдина Україна», тобто будуть певні дії узгоджуватися, й ідеологія блоку «За єдину Україну» буде витримуватися. Але ще раз кажу: не створена єдина політична партія на сьогодні, де можна було б говорити, що от вона створена, а фракція як єдина політична структура в парламенті розпадається, ні, це прогнозована реорганізація фракції, тільки так можна це трактувати.\nДобре, тоді скажіть будь ласка, що тоді матиме верховенство – інтереси фракцій (тобто в тому випадку – вашої Аграрної партії) чи інтереси блоку? Що буде важливішим?\nЯ думаю, що в такій політичній структурі повинна бути гармонія, повинні відстоюватися інтереси й партії, і відповідно блоку чи фракції. Це має дуже важливе значення. Узагалі я вважаю, що в парламенті ми повинні консолідуватися в більшість, відстоювати інтереси насамперед держави, партії, а потім особисто народного депутата України.\nПане Правденко, як Ви дивитеся на розмноження «Єдиної України»? Як сказав пан Пустовойтенко - це не роз’єднання, а перетворення блоку в об’єднання фракцій.\nЯ представляю невелику фракцію, достатньо дружну й монолітну. В нас 23 депутати, тому це, у принципі, не проблеми нашої фракції, і я б не хотів їх судити чи засуджувати або говорити так темпераментно, як пан Чорновіл. Це їхня справа, якщо хтось із виборців вважає себе обдуреним – це його справа, цього виборця, треба було думати раніше. Бюлетень – це відповідальність. Якщо хтось вважає, що десь на мажоритарних округах були фальсифікації, то члени виборчих комісій, працівники місцевих адміністрацій, не будемо забувати, - теж частинка нашого народу. Це їх відповідальність, нічого кивати тепер. Вони вирішили, що їм тактично краще мати кілька фракцій – це їх політична справа, їх політичне рішення. Єдине, що я б хотів сказати, ви сказали, що вони тепер підуть своїми шляхами - нічого подібного, шляхи в «Єдиній Україні», з моєї точки зору (я можу помилятися) наперед визначено. Вони підуть визначеними шляхами, і я думаю, що вони будуть рухатися досить дружно, оскільки є чітко визначена спільність інтересів - утримувати владу. Це достатній «приз» для того, щоб не розпадатися, як лебідь, рак і щука. Цього там не буде, я сподіваюся. А те, що були прогнози Дмитра Табачника та інших, ну, Дмитро Володимирович як дав прогноз, так само сміливо розкаже, як він не справдився. Це ще Черчилль нас цьому вчив, це річ дуже проста.\nЯ хотів би тут доповнити те, що сказав Дмитро Володимирович. Я думаю, що він не помилився, що в перспективі буде стояти питання об’єднання кількох політичних структур чи партій в одну, або ж у кілька. Мається на увазі - від тієї кількості партій, яка сьогодні є на політичній арені в нашій державі, наш виборець справді змучиться. Тому перспектива консолідації й об’єднання актуальна, і не треба говорити про те, що Табачник помилився.\nНу що ж, поживемо - побачимо. Правда, колеги? Але я хотів би ще раз наголосити на тих цифрах, які я назвав: приз «влада» – це 60 відсотків економіки в тіні, і ця тінь за останні п’ять-шість років ні на йоту не зменшилась. Це колосальний приз. Я хотів би, щоб люди про це думали, пам’ятали й знали.\nЯ хочу також колегу свого доповнити. Я згоден з тим, що сьогодні приз – влада, і всі, хто йшов у Верховну Раду, перед собою таке завдання ставили. Тому тут зовсім цивілізованим шляхом цей процес триває.\nОскільки Ви, пане Гладій, визначили історичну місію блоку “За Єдину Україну”, і начебто це вже відбулося. Тепер, оскільки знов таки задля єднання ви роз’єднуєтесь – так зрозуміло з Ваших відповідей, хотілося б запитати: ще лежить в основі цих новоутворень, чи це кланові інтереси, ідеологічні інтереси, політична мотивація? Поясність нашим слухачам.\nДавайте розглядати Верховну Раду як законодавчий орган, де будуть вирішуватися державні питання. Хотілося, щоб це було консолідовано. Якщо всі наші зусилля не будуть спрямовані на покращення ситуації в державі, ухваленні законів, у першу чергу, – те, що ми обіцяли виборцям, то цей законодавчий орган буде мати негативну історію. І сьогодні цю площину роботи депутатів Верховної Ради необхідно перенести так. Усі депутати будуть намагатися це робити, формувати більшість, і ці міжполітичні бар’єри треба знищувати. А ми переходимо знов до виборчої боротьбі. Це не потрібно. Так, є різні позиції щодо різних ситуацій у державі, але ми повинні знаходити компроміс. Від стабільності роботи Верховної Ради залежить багато в державі, якщо не все.\nПане Гладій, якщо Ви все ж таки будете домовлятися, то чому потрібно зберігати саму назву “Єдиної України”, для чого потрібна ця ілюзія єдності?\nВи самі собі заперечуєте, коли ставите таке питання. По-перше, наша фракція є самостійною і самодостатньою. Партія аграріїв України має потужну структуру зі своєю ідеологією, принципами. Я думаю, за кожною потужною фракцією є такі потужні фракції. Щодо назви і, як я зрозумів, ідеології, то вона буде панувати й буде об’єднувати наші інтереси в законодавчій роботі. І ми повинні всіх закликати, ті структури, які є в блоці “Нашої України”, у блоці Юлії Тимошенко до консолідації. Я розумію, що ситуативна більшість у Верховній Раді не принесе користі, вона і називається ситуативною. Але ми маємо прямувати до того, щоб усе-таки більшість була стабільною. І ми сьогодні бачимо, після того, як обрано керівництво Верховної Ради й комітети – після того іде узгоджена робота. Оцінка дається приблизно однакова. Я вважаю, що в русло роботи, консолідації Верховна Рада обов’язково увійде.\nЯк кажуть, вам, журналістам не догодиш. Об’єдналися, щоб прийти у парламент, - не догодиш роз’єднуються – теж не догодиш...... Кухня -то спільна, шановні колеги. Цей склад Верховної Ради дуже критичний, у якому розумінні? У чотирьох фракцій – опозиції, назвемо так – десь 49-48% голосів, і у двох фракціях “Єдиної України” сьогодні - теж така кількість . І ніхто не має чіткої переваги, хто б узяв на себе відповідальність. До речі, дуже велике питання, і воно нам заважатиме в роботі.\nКраще була б чітка перевага – 60% певних політичних сил і напрямків. Чіткіше працював би парламент і сміливіше брав би на себе відповідальність. А вже оцінку цих дій робив би народ.


Скільки платять в Москві за народження дитини :: Виховання дітей, розвиток дитини\nСкільки платять в Москві за народження дитини\nЗараз натрапив в інеті на статтю. прикольно\nЮрій Лужков, мер Москви, запропонував виплачувати молодим сім’ям гроші за дітей, щоб призупинити серйозне скорочення населення. Лужков, у якого четверо дітей від двох шлюбів, вніс до міського парламенту закон, за яким подружжю до 30 років при народженні первістка молодій сім’ї буде одноразово виплачуватися 10 прожиткових мінімумів (27 тис. Рублів при появі на світ другої дитини – 15 прожиткових мінімумів (41 тис рублів а при народженні третьої і наступних дітей – 20 прожиткових мінімумів (54 тис рублів).\nЦя допомога зможуть подвоїти середньомісячний дохід, який в Росії становить 160 доларів, пише сьогодні The Daily Telegraph (переклад на сайті ).\nУ московських депутатів цей закон, який буде коштувати скарбниці понад 24 млн доларів на рік, викликав сумніви. Однак заходів Лужков заявив їм: “Ви турбуєтеся, тому що в зв’язку з вашим віком ви не будете мати право на ці дотації. А молодим людям потрібна наша матеріальна підтримка”. За прогнозами ООН, якщо не буде вжито жодних заходів, то населення Росії, яке зараз становить 143 мільйонів чоловік, до 2050 року скоротиться до 104 мільйонів, зазначає\nУ публікації The Daily Telegraph йдеться про проект столичного закону “Про молодь”. Згідно з документом, під поняття “молодий” потраплятимуть громадяни від 14 до 25 років. Однак, якщо людина вчиться в інституті, то вікова планка піднімається для нього до 27 років, а якщо обзавівся сім’єю, то до 30. У цілому під юрисдикцію закону потрапляє 1,5 млн москвичів.\nВ даний час виплати з бюджету міста виплати за народження дітей взагалі не передбачені. В цілому, згідно з документом, витрати міської скарбниці на потреби молоді Москви зростуть 3 рази. З 2004 року в місті на молодіжну політику буде витрачатися близько 800 млн рублів на рік. Схвалений законопроект в установленому порядку буде спрямований на розгляд до Мосміськдуми.\nТипу, народиш дитину – дадуть грошей на новий комп\nугу. а потім поставити цю справу на конвеєр\nНу все терміново одружуся. Адже і від армії відкосити допомагає\nTagged діти, материнський капітал, москва, пологи


Комісія продовжує тісне співробітництво з Агентством США з міжнародного розвитку\n14 квітня 2017 року відбулася зустріч керівництва Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та представників Агентства США з міжнародного розвитку (USAID).\nСторони обговорили хід конкурсу до Верховного Суду та його поточні результати.\nГолова Комісії Сергій Козьяков подякував іноземним партнерам Комісії за надану підтримку у проведенні конкурсу.\nЯк зазначив заступник Директора відділу сприяння розвитку демократії та врядування USAID Деніел Райан, Агентство й надалі готове співпрацювати з Комісією. Зокрема, йдеться і про співробітництво у рамках добору кандидатів на посаду судді.\nУ заході взяли участь Голова ВККСУ Сергій Козьяков, члени Комісії Станіслав Щотка, Андрій Василенко, Андрій Козлов, заступник керівника секретаріату Олександр Биструшкін та начальник управління інформаційних технологій Денис Мамченко. USAID представляли заступник Директора відділу сприяння розвитку демократії та врядування USAID Деніел Райан, керівник програм розвитку демократії та врядування відділу сприяння розвитку демократії та врядування USAID Олександр Піскун, керiвник Програми USAID «Нове правосуддя» Девiд М. Вон та заступник керівника Програми USAID «Нове правосуддя» Наталія Петрова.


ARSENALE 2012 : світові митці Україні, українські – світу\n06 грудня 2020, Київ 01:04\n02 лютого 2012, 08:03\nДевід Елліотт (photo: Мистецький Арсенал)\nКиїв – У травні в Україні відкривається перша Київська міжнародна бієнале сучасного мистецтва ARSENALE 2012. На неї запрошені всесвітньо відомі митці – Ай Вейвей, Луїз Буржуа, Білл Віола, брати Чепмен, Рейчел Нібоун, Джатіш Каллат та інші. Організовує цю виставку англійський куратор і мистецтвознавець Девід Елліотт. Він керував кількома найновітнішими світовими музеями сучасного мистецтва і знаменитими мистецькими проектами, зокрема, останньою бієнале в Сіднеї. Про першу в Україні бієнале, своє бачення цієї виставки та сучасного українського мистецтва Девід Елліот розповів в інтерв’ю Радіо Свобода.\n– Ви були куратором багатьох міжнародних виставок, музеїв, бієнале. Чому Вас зацікавила робота над створенням бієнале в Україні?\n– Співпрацю з колишнім СРСР, з Росією і Україною я почав давно. Ще у 1999 започаткував виставку «After the Wall: art and culture in post-Communist Europe» («Після стіни: мистецтво і культура посткомуністичної Європи»). Тоді я вперше відвідав Україну. Тож, я був дуже радий, коли мене запросили бути куратором на цій першій бієнале в Україні. Я думаю, вона дасть змогу реалізувати багато цілей.\n– Які саме цілі Ви ставите перед собою?\n– Перша – це створення виставки, яка б пройшла прекрасно будь-де, а не лише в Україні – виставку світового мистецтва міжнародного рівня, на якій би йшлося про мистецтво в сьогоденні, про ситуацію, про те, чому мистецтво необхідне, чому воно цікаве, що робить його справжнім. І з іншого боку, що робить його нудним. Хоча такі роботи ми, звичайно, включати у виставку не будемо. Крім того, Арсеналє буде платформою для тутешніх художників та кураторів. Адже зараз мистецький простір в Україні досить розрізнений. Ця платформа покаже митців Луганська, Харкова, Одеси, Львова та Києва разом, – паралельно з митцями з усього світу – покаже людям з інших країн. Ще ми зможемо знайти схожі речі та відмінності між сучасними митцями різних культур – в досвіді, естетичних традиціях тощо. Між українцями і наприклад, художниками з Китаю, які працюють з класичним китайським мистецтвом. Або з іншими, які наприклад критикують соцреалізм, чого не роблять чи не робили до недавнього часу українці. В світі зараз домінує не лише західний ринок мистецтва, про це треба пам’ятати. Я дуже цікавлюся такого плану дискусіями, які відбуваються в усьому світі. У них йдеться про досвід, який виражається через мистецтво та культуру. Але з іншого боку дуже важливо рухатися далі і починати дивитися на світ з іншого боку .\n– Кого Ви запросили представляти свої роботи на Арсенале? Чи будуть представлені українські митці?\n– На бієнале будуть представлені і українські, і іноземні митці. Однак остаточний перелік митців ще не створений. Від України будуть такі відомі імена як Ілля Кабаков та Борис Михайлов. Крім того в рамках бієнале буде й окрема виставка, яку курує Олександр Соловйов (головний куратор Мистецького Арсеналу, був куратором PinchukArtCentre та Українського Павільйону на Венеційській бієнале), яка представлятиме художників України та Польщі. В Україні є дуже хороші, талановиті митці. Мені дуже приємно відвідувати студії та арт-галереї і дивитися, що ж тут зараз відбувається. Адже я був тут у 90-х – тож дуже добре побачити нове покоління, яке з’явилося, зрозуміти, які нові форми воно виділяє для себе.\n– А що ви думаєте про сам Мистецький Арсенал? Чи є він відповідним місцем для такої мистецької події як бієнале?\n– Так це чудовий простір з дуже драматичною історією, і я думаю ми зробимо хорошу виставку.\n– Що відрізнятиме українську бієнале від інших виставок такого плану в інших країнах? Якою є ваша думка про сучасне українське мистецтво?\n– Тема української бієнале це «Найкращі часи, найгірші часи. Відродження та Апокаліпсис у сучасному мистецтві». Тут будуть представлені багато митців, яких ще не бачили в Україні, і ця бієнале могла б відбуватися насправді будь-де в світі. Хоч вона й зроблена спеціально для України, однак це шоу оцінять в будь-якій країні. Я думаю, що люди отримають задоволення від цього шоу, це буде для них певним викликом, воно їх певним чином стимулюватиме. Щодо українського мистецького простору. В Україні є колекціонери, що завжди важливо, а також тут є дуже хороші галереї. Крім того активно розвивається Мистецький арсенал. Україна дуже молода країна, вона переписує і віднаходить, визначає свою історію зараз – саме тому дуже цікаво вивчати Україну саме в цьому контексті. Що ще цікавить мене в Україні – це те, що вона на перехресті багатьох світових культур і треба лише копнути трошки-трошки глибше і можна знайти артефакти, яким по 10 000 років. В Англії треба копати й копати, щоб знайти щось таке ж старовинне. На Україну свій відбиток наклали дуже багато культур. І якраз внаслідок такого багатого взаємообміну культурами тут може розвитися щось дуже значне.\n– Чи прогнозуєте ви якісь труднощі в організації виставки? Наприклад з піаром, чи захочуть, імениті куратори та мистецтвознавці їхати в Україну? Або труднощі з фінансуванням?\n– Я думаю, сюди приїде багато іноземних гостей. Те, що саме я займаюся цим шоу, привабить багатьох на Арсеналє. Крім того, ми працюємо з дуже хорошими компаніями, в яких є досвід у цій сфері – у піарі, у створенні графічного дизайну тощо. Тож зниження якості (будь-чого) тому, що виставка проходить в Україні, не буде. А те, що не всі знають Київ і не всі тут бували – це буде додатковою принадою. Щодо грошей – сума, яку виділяє держава, має бути адекватною.\nARSENALE 2012 : світові митці для України, українські – для світу


Фото: facebook.com/maksym.stepanov.official Максим Степанов особисто поїхав до Індії проконтролювати відправлення першої партії вакцин\nВ ході транспортування будуть дотримані всі температурні вимоги, які необхідні для збереження якості вакцини.\nМіністр охорони здоров’я Максим Степанов розповів, що в Індії вже відгрузили 500 тисяч доз вакцини CoviShield і ця партія препаратів уже в дорозі до України.\n“Сьогодні особисто проконтролював відвантаження першої партії вакцин AstraZeneca (CoviShield) із заводу-виробника в індійському місті Пуне. 500 000 доз вакцини їдуть в Україну, і далі будуть розподілені між регіонами згідно з планом МОЗ. Зараз вакцина транспортується в Мумбаї. Далі – довгий шлях вантажним літаком із зупинкою в Стамбулі і вже днями вакцина прибуде в Україну”, – написав Степанов у Facebook.\nВарто зазначити, що Covishield – це індійська вакцина, випущена за ліцензією AstraZeneca. Тобто це не вакцина AstraZeneca, а її індійський аналог.\nЗараз триває третя фаза клінічних випробувань препарату в Індії, Бразилії, Великобританії, Південній Африці, Кенії і США. Водночас вакцину вже схвалили до екстреного використання в Індії.\nПопередні результати третьої фази досліджень опублікували в грудні 2020 року у виданні Lancet. Вакцина показала ефективність 70,4%, згідно з даними 11 636 добровольців у Великобританії і Бразилії.\nНагадаємо, що раніше Степанов обіцяв розпочати вакцинацію в Україні 15 лютого, але цього не сталося.\nДержавне бюро розслідування затримало підполковника податкової міліції Головного оперативного управління ДФС України. Він мав доступ до секретних баз даних та передавав з них інформацію своїй дружині, яка живе в ОРДЛО і працює на терористів.\nЯк повідомило Держбюро розслідувань у Telegram, затримали підполковника за місцем проживання у Києві 20 лютого після передачі таємного документа. Слідством встановлено, що він протягом тривалого часу несанкціоновано копіював та передавав членам так званої «ДНР» інформацію, яка оброблюється в автоматизованих системах ДФС України. Серед цієї інформації були відомості про особовий склад органів держбезпеки та розвідувальних органів України, їхня податкова звітність, вибірка з митної бази стосовно зовнішньоекономічних операцій держпідприємств оборонного замовлення щодо сум контрактів, перелік експортованих товарів та кінцевих отримувачів – тобто відомості, що становлять державну таємницю.\nКаналом передачі даних була дружина зрадника – вона проживає на непідконтрольній Україні території та працює в структурі так званого Міністерства доходів і зборів «ДНР». У результаті підполковнику повідомили про підозру за трьома статтями – сприяння діяльності терористичної організації (ч. 1 ст. 258-3 ККУ), несанкціоноване копіювання інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, що призвело до її витоку, вчиненому повторно (ч. 3 ст. 362 ККУ); замах на розголошення державної таємниці (ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 328 ККУ).\nТим часом, Верховний Суд скасував вирок кримському депутату, ув’язненому за держзраду.


ПРИВАТНЕ АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ» (надалі – Товариство), місцезнаходження: 25006, Кіровоградська обл., м.Кропивницький, вул. Архангельська, 94, повідомляє про проведення річних загальних зборів акціонерів, які відбудуться 23 квітня 2019 року о 10.00 за адресою: 25006, Кіровоградська обл., м.Кропивницький, вул. Архангельська,94, зал засідань. Реєстрація акціонерів – з 09.30 до 09.55 за місцем проведення зборів. Перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах складений станом на 17.04.2019 року.\nРозгляд звіту виконавчого органу товариства за 2018 рік та прийняття рішення за наслідками його розгляду.\nРозгляд звіту та висновків ревізійної комісії за 2018 рік та прийняття рішення за наслідками його розгляду. Затвердження звіту та висновків ревізійної комісії за 2018 рік.\nЗатвердження умов цивільно-правових (трудових) договорів, що укладатимуться з головою і членами наглядової ради та ревізійної комісії; встановлення розміру винагороди, обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з вказаними особами.\nВнесення змін та затвердження Положення про Загальні збори Товариства в новій редакції, Положення про Наглядову раду Товариства в новій редакції, Положення про Ревізійну комісію Товариства в новій редакції, Положення про виконавчий орган та посадових осіб в новій редакції.\nЗа даними Переліку акціонерів, яким надсилатиметься письмове повідомлення про проведення загальних зборів акціонерного товариства, складеного ПАТ "НДУ" станом на 01.03.2019 року загальна кількість простих іменних акцій Товариства складає 30 489 943 шт., в тому числі голосуючих – 30 267 169 шт.\nПосадовою особою, відповідальною за порядок ознайомлення акціонерів з документами є Генеральний директор Змаженко Сергій Васильович.\nПроекти рішень з питань проекту порядку денного річних загальних зборах акціонерів ПрАТ «ЦУКРОГIДРОМАШ», які відбудуться 23 квітня 2019 року\n1. Для проведення підрахунків голосів акціонерів на зборах обрати лічильну комісію в складі трьох осіб: Чернишенко Ірина Василівна – голова лічильної комісії, Ушакова Ірина Сергіївна, Ковальова Олена Петрівна – члени лічильної комісії.\n1. Обрати головою зборів Заська Олега Леонідовича, обрати секретарем зборів Змаженка Сергія Васильовича.\n3. Прийняття рішень з питань порядку проведення зборів, затвердження регламенту зборів.\n5. Розгляд звіту виконавчого органу товариства за 2018 рік та прийняття рішення за наслідками його розгляду.\n1.Затвердити звіт виконавчого органу Товариства за 2018 рік.\n6. Розгляд звіту та висновків ревізійної комісії за 2018 рік та прийняття рішення за наслідками його розгляду. Затвердження звіту та висновків ревізійної комісії за 2018 рік.\n1.Затвердити звіт та висновки ревізійної комісії Товариства за 2018 рік.\n7.Затвердження річного звіту Товариства за 2018 рік. Визначення порядку покриття збитків Товариства.\nЗа підсумками 2018 року покрити збитки за рахунок нерозподіленого прибутку. Дивіденди за підсумками 2018 року не нараховувати.\n1. Припинити повноваження наглядової ради в зв’язку з закінченням терміну повноважень в повному складі: Лисенко Сергій Миколайович – голова наглядової ради, Шкоденко Оксана Володимирівна, Оксенюк Тетяна Олексіївна – члени наглядової ради.\n10.Припинення повноважень членів ревізійної комісії Товариства.\n1.Припинити повноваження ревізійної комісії в зв’язку з закінченням терміну повноважень в повному складі: Сталмокас Тетяна Іванівна – голова ревізійної комісії, Морозова Олена Іванівна, Пономаренко Галина Миколаївна – члени ревізійної комісії.\n11.Обрання членів ревізійної комісії Товариства.\n1. Обрати до ревізійної комісії Товариства трьох осіб: Михалійчук Олена Анатоліївна, Морозова Олена Іванівна, Пономаренко Галина Миколаївна строком на 1 (один) рік.\n12.Затвердження умов цивільно-правових (трудових) договорів, що укладатимуться з головою і членами наглядової ради та ревізійної комісії; встановлення розміру винагороди, обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з вказаними особами.\n1.Затвердити умови цивільно-правових договорів з головою і членами наглядової ради та ревізійної комісії, обраними загальними зборами акціонерів 23 квітня 2019 року. Цивільно-правові договори мають безоплатний характер. Визначити особою, яка уповноважується на підписання цивільно-правових договорів з даними особами Генерального директора Товариства.\n13. Внесення змін до Статуту товариства та затвердження нової редакції Статуту.\nУповноважити Генерального директора Товариства Змаженка С.В. підписати нову редакцію статуту та здійснити усі необхідні дії, пов’язані з державною реєстрацією нової редакції статуту та з внесенням змін до відомостей про Товариство до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, уповноважити заповнювати та підписувати, а також надавати та отримувати у Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців будь-якого відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців Кіровоградської області необхідні документи; в разі необхідності видати відповідну довіреність третій особі з метою проведення вищезазначених дій.\n14. Внесення змін та затвердження Положення про Загальні збори Товариства в новій редакції, Положення про Наглядову раду Товариства в новій редакції, Положення про Ревізійну комісію Товариства в новій редакції, Положення про виконавчий орган та посадових осіб в новій редакції.\n1. Внести зміни та затвердити в новій редакції Положення про Загальні збори ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ».\n2. Внести зміни та затвердити в новій редакції Положення про Ревізійну комісію ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ»\n2. Внести зміни та затвердити в новій редакції Положення про виконавчий орган та посадових осiб ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ».\n3. Внести зміни та затвердити в новій редакції Положення про Наглядову раду ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ»,\n4. Уповноважити голову зборів Заська Олега Леонідовича та секретаря зборів Змаженка Сергія Васильовича на підписання Положення про Загальні збори ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ», Положення про Ревізійну комісію ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ», Положення про виконавчий орган та посадових осiб ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ», Положення про Наглядову раду ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД ГIДРАВЛIЧНИХ МАШИН «ЦУКРОГIДРОМАШ».


МОЗ оновило список країн «червоної» зони. Україна у «зеленій» | Chas.News\nПісля повернення з країн «червоної» зони потрібна самоізоляція чи ПЛР-тест на COVID-19\nChas News21:32 11 січня\nМіністерство охорони здоров’я України оновило список країн «червоної» та «зеленої» зон — із врахуванням кількості активних випадків коронавірусної хвороби на 100 тис. населення.\nОновлений перелік країн опубліковано на сайті МОЗ.\nУ «червоній» зоні наразі 78 країн, а от Україна у «зеленій» зоні.\nМіністерство віднесло до «червоних» країн такі: Польща, Литва, Чехія, Словенія, Велика Британія, Білорусь, Сполучені Штати Америки, Чорногорія, Словаччина, Нідерланди, Португалія, Грузія, Хорватія, РФ, Вірменія, Сербія, Північна Македонія. Також закриті для українських туристів Австрія, Німеччина, Італія, Коста-Рика, ОАЕ, Болгарія, Домінікана. «Червоний» список поповнився 29 країнами, раніше їх було 49.\nУ переліку «зелених» більше країн. Зокрема, Україна, Греція, Марокко, Мальдіви, Оман, Японія, Індія, Таїланд та інші.\nЯк зазначали у Держтуризму, після повернення з країн «червоної» зони потрібна самоізоляція чи ПЛР-тест на COVID-19. Якщо результат тесту буде негативним, 14-денний карантин не потрібен. Самоізоляція — із застосуванням додатку «Вдома». Можна й достроково її припинити — за умови того ж ПЛР-тесту й отримання його негативного результату.\nДля в’їзду в Україну всім іноземцям потрібний страховий поліс, що покриває COVID-19. Обсервації не підлягають особи, що прибули з країн «червоної» зони, якщо вони мають негативний результат тестування на COVID-19 методом ПЛР, який проведено не більш як за 48 годин до перетину кордону нашої держави.\nВ Україні на ранок 11 січня зафіксовано вже 1 119 314 випадків COVID-19, при цьому одужало — 796 417 осіб, летальних випадків — 19 835.


Корчак пробували усунути з посади керівника НАЗК - BBC News Україна\nImage caption Наталія Корчак відкидає критику на свою адресу\nГолова Нацагентства з питань запобігання корупції Наталія Корчак підтвердила, що на засіданні НАЗК двоє колег намагалися усунути її з посади, але безуспішно.\nІдеться про членів НАЗК Руслана Рябошапку та Руслана Радецького, які ініціювали голосування про ротацію і обидва проголосували "за" це.\n"Двоє колег - членів НАЗК вчергове виявили свою позицію, наполягаючи на щоквартальних ротаціях в агентстві та проголосувавши на засіданні "за" мою відставку. Дякую, що ще раз перед присутніми на засіданні НАЗК нардепами, Рябошапка і Радецький висловили свою думку. Вона ні на що не впливає, в тому числі і на результативність роботи ввірених під їх координацію департаментів", - написала Наталія Корчак у Facebook.\nІнший член НАЗК, Олександр Скопич проголосував проти. Сама Наталія Корчак утрималася.\n"Шкода, що голосувати на публіку - є сили, а прозвітувати в середу в Верховній Раді про власні "здобутки"- ні. Як і спрямувати свою працездатність в роботу", - вдалася до критики на адресу колег пані Корчак.\nПрем'єр-міністр Володимир Гройсман 29 березня висловлювався за відставку керівництва НАЗК через незадовільну роботу системи електронного декларування.\n"Пропоную всім зібратися і подати у відставку. Що стосується НАЗК, то треба публічно, відкрито зробити перезавантаження", - заявляв він на засіданні уряду.\nКритика на адресу Наталії Корчак лунала також і у парламенті. Депутати нарікали на те, що попри високі зарплати та премії, члени НАЗК не впоралися зі своїми обов'язками і не забезпечили нормальну роботу реєстру декларацій, внаслідок чого посадові особи не змогли вчасно подати декларації про доходи.\nНаталія Корчак поклала провину на державне підприємство "Українські спеціальні системи" і закликала правоохоронні органи перевірити його діяльність.\nЗаконодавство передбачає чіткі підстави для відставки члена НАЗК: у разі призначення або обрання на іншу посаду, досягнення 65 років, неможливості виконувати повноваження за станом здоров'я; набрання законної сили обвинувального вироку суду щодо нього; припинення громадянства України або виїзду на постійне проживання за межі України; подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням; відмови від прийняття присяги держслужбовця; смерті.\nЧлени НАЗК призначаються на посаду Кабміном строком на чотири роки за результатами конкурсу.\nГройсман порадив голові НАЗК піти у відставку


Безпека життєдіяльності - Миколаївський економічний ліцей №1 Миколаївської міської ради Миколаївської області\nВідповідно до листа виробничого підрозділу "Одеська об'єднана дирекція залізничних перевезень" станція Миколаїв від 11.03.2021 № 16/17 "про стан травматизму на станціях і перегонах регіональної філії "Одеська залізниця" управління Миколаївської міської ради надає пам'ятку з безпечної поведінки на залізничних об'єктах залізничного транспорту\nПам’ятка з безпечної поведінки на об’єктах\nЗалізничні колії є об’єктами підвищеної небезпеки. Перебуваючи на них, Ви наражаєте себе на небезпеку.\n- Переходити залізничної колії можна тільки у встановлених і обладнаних для цього місця, переконавшись у відсутності поїзда, що наближається або на дозволяючий сигнал переїзної сигналізації.\nЗ метою збереження власного життя, ніколи і ні за яких обставин:\n- не підлізайте під пасажирські платформи і рухомий склад; не стрибайте з пасажирської платформи на колії;\n- не проходьте по залізничному переїзду при заборонному сигналі світлофора переїзної сигналізації незалежно від стану та наявності шлагбаума;\n- не знаходьтесь на об’єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп’яніння;\n- не піднімайте на опори і спеціальні конструкції контактної мережі, повітряних ліній і штучних споруд.\nНа залізниці заборонено:\n- Ходити по залізничних коліях.\n- Переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом, що наближається, якщо відстань до нього менше 400 метрів.\n- Переходити через колії відразу ж після проходу поїзда одного напрямку, не переконавшись у відсутності прямування поїзда зустрічного напрямку.\n- На станціях і перегонах підлазити під вагони і перелазити через автозчеплення для проходу через колії.\n- Проходити вздовж залізничної колії ближче 5 метрів від крайньої рейки.\n- Проходити по залізничних мостах і тунелях, які не обладнані доріжками для проходу пішоходів.\n- Стояти на підніжках і перехідних площадках, відчиняти двері вагонів на ходу поїзда, затримувати відкриття і закриття автоматичних дверей приміських поїздів.\n- Залишати дітей без нагляду на посадкових платформах і у вагонах.\n- Виходити з вагону на міжколії і стояти там при проході зустрічного поїзда.\n- Влаштовувати на платформі різні рухливі ігри.\n- Курити у вагонах (у тому числі в тамбурах) приміських поїздів, у невстановлених для куріння місцях у поїздах місцевого і дальнього сполучення.\n- Бігти по платформі поруч з вагоном поїзда, що прибуває чи відправляється, а також знаходитись ближче 2 метрів від краю платформи під час проходження поїзда без зупинки.\nПорушення цих простих правил може дорого коштувати Вам і Вашим близьким!\nОдеське територіальне управління охорони праці, промислової безпеки та навчально-методологічної роботи Департаменту охорони праці та промислової безпеки АТ “Укрзалізниця”\nщодо забезпечення безпеки дітей на залізничному транспорті!\nЗалізниця - це зона підвищеної небезпеки, де головним травмуючим фактором був і залишається наїзд рухомого складу, висока напруга в контактній мережі, можливість падіння з висоти. Знаходження дітей в зоні залізниці може бути смертельно небезпечно.\nОднак, нехтуючи існуючими нормами поведінки, деякі хлопці та дівчата самостійно знаходяться на залізничних коліях і об’єктах транспортної інфраструктури, чіпляються за автозчеплення і підніжки вагонів. Витівка не залишається безкарною, діти отримують травми різної тяжкості.\nЗбереження життя і здоров’я дітей - головний обов’язок батьків.\nЗ метою профілактики дорожньо-транспортних пригод за участю\nнеповнолітніх, збереження життя і здоров’я дітей:\nФормуйте у дітей навички забезпечення особистої безпеки.\nПроведіть з дітьми індивідуальні бесіди, пояснивши важливі\nправила, дотримання яких допоможе зберегти життя.\nНа залізниці заборонено залишати дітей без нагляду - це може привести до трагічних наслідків.\nЗавжди пам’ятайте, що перебуваючи на залізничних об’єктах, дітей необхідно міцно тримати за руку або на руках.\nЗалізниця не місце для ігор, а зона підвищеної небезпеки!\nБережіть власне життя та життя Ваших дітей!\nБудь-яке стороннє втручання в діяльність залізничного транспорту загрожує серйозними наслідками, воно переслідується за законом і тягне за собою кримінальну та адміністративну відповідальність ( за порушення правил безпеки дітьми відповідальність несуть батьки).\nПопередьте дітей - накладення на рейки сторонніх предметів, закидання поїздів камінням і інші протиправні дії можуть спричинити за собою загибель людей!\nНехай Ви і Ваші діти завжди будуть здоровими!\nОдеське територіальне управління охорони праці, промислової безпеки та навчально-методичної роботи Департаменту охорони праці та промислової безпеки АТ “Укрзалізниця”\nКожен громадянин, який потрапив на залізницю, повинен пам’ятати про особисту безпеку і захистити себе і дитину, дотримуючись основних правил:\n- Не переходьте через залізничні колії у невстановлених місцях, не перебігайте перед поїздом, що наближається. Пам'ятайте, що поїзд відразу зупинити не можна.\n- Для переходу через залізничні колії користуйтеся перехідними мостами, пішохідними настилами і переїздами, звертайте увагу на покажчики, уважно слухайте звукові сигнали, що подаються. На станціях, де немає мостів і тунелів, переходьте залізничні колії по настилах або в місцях, де встановлені покажчики.\n- Проїзд на дахах і підніжках вагонів, перехідних площадках і в тамбурах вагонів, а також вантажних поїздах категорично заборонений.\n- Не виходьте на міжколії відразу після проходження поїзда, переконайтеся у відсутності поїзда зустрічного напрямку.\n- Не підлазьте під вагони.\n- Не влаштовуйте ігор та інших розваг (фото, відеозйомка) на залізничних спорудах.\n- Для уникнення ураження електричним струмом, не залазьте на дахи вагонів.\n- Не наближайтеся до лежачого на землі електропроводу ближче 10 метрів.\n- Не ходіть в районі стрілочних переводів, це може призвести до травми.\n- При користуванні залізничним транспортом дотримуйтесь правил поведінки на вокзалах і проїзду в поїздах:\n- не стійте близько до краю платформи при наближенні поїзда;\n- не сідайте і не виходьте на ходу поїзда;\n- входьте у вагон і виходьте з вагона при повній зупинці поїзда і тільки на сторону, що має посадочну платформу;\n- перебувати на залізничних коліях в стані алкогольного сп’яніння небезпечно для життя.\nПам’ятайте, дотримання цих правил збереже Ваше життя і здоров’я!\nОдеське територіальне управління охорони праці, промислової безпеки та навчально-методологічної Департаменту охорони праці та промислової безпеки АТ “Укрзалізниця”\n• ` намагайся якомога ефективніше використати своє тіло, збільшуючи ним опорну площу;\n• вибравшись на лід, перекотися і відповзай в той бік, звідки ти прийшов, де міцність льоду вже відома.\n• покликати (якщо це можливо) на допомогу дорослих;\n«Обережно – ртуть!»\nУ кожному будинку є градусник (термометр медичний), який ми всі хапаємо при перших ознаках нездужання ... Але може статися і так, що до нездужання призведе сам градусник - якщо його розбити (звичайно, мова йде зараз про ртутний, а не електронний градусник).\nНевелике введення для тих, хто недооцінює небезпеку ртуті.\nРтуть - речовина 1-го класу небезпеки, особливо шкідливі її пари. У стандартному градуснику міститься до 5 г ртуті. Якщо градусник розбився в житловій кімнаті з середнім об'ємом приміщення 50 куб. м., то при випаровуванні всієї ртуті (а випаровуватися вона починає при будь-якій плюсовій температурі, причому чим вище температура, тим швидше відбувається випаровування) концентрація парів ртуті в кімнаті досягає 100 мг на кубометр, що в 30000 (!) разів більше ГДК (гранично допустимої концентрації) в житловій зоні.\nУ реальних умовах (з урахуванням вентиляції) при розбитті медичного термометра в кімнаті плошею 12-18 кв. м. концентрація парів ртуті через кілька годин перевищує ПАК в 50-100 разів. Але і це не мало, погодьтесь?\nЯсна річ, що тривале знаходження в атмосфері з такими концентраціями ртуті в повітрі небезпечно для здоров'я.\nОсновні симптоми отруєння ртуттю:\n- Болі в горлі в процесі ковтання;\n- Присмак металу у роті;\n- Посилене слиновиділення;\n- Набряклість і кровоточивість ясен;\nОтруєння парами ртуті небезпечне насамперед тим, що симптоми не будуть виникати в перебігу вельми тривалого періоду після безпосереднього контакту з ртуттю. Так що, якщо ви розбили градусник місяць-два тому і належним чином не прибрали, а тепер виникли такі симптоми - бігом до лікаря!\n1. Відкрийте форточки - забезпечте приплив свіжого повітря і кращу вентиляцію.\n2. Виведіть з приміщення людей, в першу чергу дітей.\n3. Обмежте доступ людей в приміщення (закрийте двері) з метою:\nа) Зменшення розносу парів ртуті в суміжні кімнати.\nб) Виключити рознос ртуті по суміжних кімнатах на взутті (постелити килимок / ганчірку, змочену розчином марганцівки, на вході).\nПісля цього приступаємо до самого процесу демеркуризації. Простіше кажучи, знешкодження ртуті:\n4. Надівши гумові рукавички, обережно зберіть в будь-яку герметичну тару з щільно прилягаючою кришкою (наприклад, в скляну банку) всі осколки градусника, ну і звичайно, в першу чергу, кульки ртуті.\nМайте на увазі! Питома вага ртуті дуже висока (вона більш ніж в 13 разів важче води). При падінні вона може розлетітися на кілька дрібних кульок і, зрозуміло, закотитися в будь-яку тріщинку. Щоб зібрати всю ртуть без залишку скористайтеся підручними засобами. Вам допоможуть: медична груша з тонким наконечником, емальований совок, лейкопластир, скотч, пластилін, замазка і т.п.\nЯкщо ртуть розсипалася по килиму чи іншому покриттю з дрібними ворсинками і / або тріщинами, можете після ручного прибирання крапель пропилососити це місце звичайним побутовим пилососом. Звичайно, пилосос сприятиме роздування парів від зібраної ртуті, але він дозволить бути впевненим у відсутності непомічених вами частинок ртуті, які спокійно продовжують завдавати вам шкоду далі. Пилососити потрібно швидко (1-3 хвилини), щоб не надихатися парами ртуті. Зрозуміло, мішок для збору пилу після такого прибирання потрібно буде утилізувати, помістивши попередньо в герметичну ємність. Якщо в пилососі система типу «циклон», весь пил потрібно зсипати в банку з зібраною ртуттю і утилізувати.\nНеобхідно почергове застосування обох методів: готується 0,2% водний розчин марганцівки (20 г на відро води). А якщо є вдома соляна кислота, то в цей розчин додається соляна кислота (за вагою раз на 5-10 більше ніж суха марганцівка) і цим розчином за допомогою кисті, щітки, пульверизатора (фарбопульта) обробляється забруднена поверхня.\nЧерез 1 годину необхідно змити продукти реакції мильно-содовим розчином - 4% мила в 5-ти% водному розчині соди. Ці операції необхідно повторювати кілька днів по 2-3 рази на день.\nб) Прополоскати рот і горло слабо-рожевим розчином марганцівки\nНа завершення: всі відходи від термометра, що вам вдалося зібрати в герметичну тару для виключення подальшого забруднення території і вдома, треба здати на підприємство у вашому районі яке має право на утилізацію ртуті та її відходів. Дізнатися про це можна по телефону в довідковій, і, можливо, зателефонувавши в МНС твого району. Викидати, як звичайне сміття, ні в якому разі не можна!\nНу от і все! Наступного разу, коли візьмете в руки термометр, будете акуратнішими! А вже якщо і розіб'єте, то вже знаєте, що робити!\nНайбільш розповсюдженими СДОР є хлор і аміак.\nХлор належить до високотоксичних хімічних речовин. При концентрації 0,01 мг/л і дії на незахищену людину протягом 1 години призводить до ураження, а при концентрації 0,1-0,2 мг/л протягом такого ж часу дії може призвести до смерті.\nЗІЗ – спеціальні протигази типів В, В8, М, БКФ, цивільні протигази всіх типів, камери захисні дитячі, а при їх відсутності - ватно-марлева пов’язка, попередньо змочена водою чи 2% розчином питної соди.\nАміак належить до високотоксичних СДОР.\nГДК аміаку у повітрі населених пунктів:\n– середньодобова - 0,04 мг/м3;\n– максимальна разова - 0,2 мг/м3;\n– поріг відчуття нюхом - 0,5 мг/м3.\nПри концентраціях 40-80 мг/м3 відбувається різке подразнення очей, верхніх дихальних шляхів аж до рефлекторної затримки дихання, з’являється головний біль.\nСмертельними дозами вважаються концентрації 1500-2700 мг/м3 при експозиції 0,5-1 год.\nЗахист органів дихання від аміаку забезпечують промислові протигази з коробками марок КД, К, М, додаткові патрони ДПГ-3 та ПЗУ-К до ФП, протигазові респіратори: РПГ-67 з патронами марок КД і К.\nЯкщо ураження аміаком все ж відбулося, необхідно терміново винести потерпілого на свіже повітря, промити очі та уражені ділянки шкіри великою кількістю води та одягти протигаз.\nПісля евакуації потерпілому необхідний спокій, тепло, при різкому болі в очах 1% розчин новокаїну або 1 краплю розчину дикаїну з 1% розчином адреналіну. На уражені ділянки шкіри - примочки 5% розчином оцтової, лимонної або соляної кислоти. Рекомендується пити тепле молоко з харчовою содою\n– Як важливо у таких ситуаціях, щоб людина не розгубилася, взяла себе в руки й пригадала, як поводитися за таких обставин, як урятуватися самій й як допомогти вижити іншим.\n– «Знати, щоб передбачити, передбачити, щоб діяти»- саме під таким гаслом пройде сьогодні День Цивільного Захисту в нашому ліцеї. Сьогодні ми практично продемонструємо як необхідно діяти, коли виникає надзвичайна ситуація.\nДепартамент кіберполіції Національної поліції України повідомляє про наявність в соціальних мережах небезпечних груп «Море китів» і «Тихий дім», в яких дітей доводять до самогубства. На сторінках учасників груп зображено відео або малюнки з літаючими китами. Управління освіти звертає увагу на посилення роботи з батьками учнів щодо виявлення таких дітей.\n• приділяти більше уваги психологічному стану дитини;\n• перевіряти кожні покрови дитини на наявність пошкоджень у вигляді порізів, у випадку їх виявлення – з`ясовувати обставини, при яких вони зв`явились. Особливу увагу звертати на пошкодження у вигляді кита;\n• перевіряти аккаунти дитини в соціальних мережах та групи, в які входить аккаунт; обов`язково контролювати фото і відеофайли, які знаходяться в дівайсах дитини;\n• встановити функцію «батьківський контроль» на всіх гаджетах дитини;\n• перевіряти зміст спілкування в приватних чатах;\n• звертати увагу на коло спілкування дитини;\n• у вільний час дитини залучити до спортивних або культурних занять;\n• при виявленні таких груп самостійно повідомляти в кіберполіцію (https://www.cybercrime.gov.ua - цілодобово), телефон гарячої лінії (044) 374-37-21 (с 8:45 до 19:30 в робочі дні).\nПамятайте, що життя дітей залежить від Вас!!!\nВчасно пройдіть вакцинацію, щоб не захворіти на поліомєліт!\nУправління освіти Миколаївської міської ради роз’яснює, що відповідно до чинних нормативних документів прийом благодійних внесків від фізичних і юридичних осіб відбувається виключно на добровільній основі. Примусовий збір коштів та інших матеріальних цінностей, а також втручання адміністрації, педагогічних працівників у роботу благодійних фондів, піклувальних рад ЗАБОРОНЕНИЙ.\nВважаємо, що необхідно утриматись від збору коштів у так звані «фонди класів, школи», натомість рекомендуємо батьківським комітетам (радам) навчальних закладів розглянути питання щодо створення батьками благодійних фондів відповідно до законодавства.\nІнформація про отримання посвідчень батьків багатодітної сім’ї\nта посвідчення дитини з багатодітної сім’ї.\nЗвертаємо увагу, що документом, який підтверджує статус багатодітної сім'ї є посвідчення батьків багатодітної сім’ї та посвідчення дитини з багатодітної сім’ї.\nПосвідчення видаються безоплатно. Дітям з багатодітної сім'ї посвідчення видаються з шести років.\nПосвідчення надає право членам багатодітної сім'ї на отримання пільг відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» та інших актів законодавства.\nПільги батькам з багатодітної сім’ї:\n2) 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством. Площа житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв. метр опалюваної площі на кожного члена сім'ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю;\n3) 50-відсоткова знижка вартості палива, у тому числі рідкого, в межах норм, визначених законодавством, у разі, якщо відповідні будинки не мають центрального опалення;\nЗвертаємо увагу, що з 01.07.2015 право на пільгу залежатиме від доходу на кожного члена сім'ї. Якщо дохід перевищуватиме податкову соціальну пільгу (неоподатковуваний мінімум), то пільги не надаються. Підтверджувати право на отримання пільг треба кожні шість місяців.\nПільги дітям з багатодітних сімей:\nОтримати відповідні посвідчення можна за місцем реєстрації у відділах у справах сім’ї, дітей, молоді, культури та спорту адміністрацій Центрального, Заводського, Інгульського та Корабельного районів.\nЗа додатковою інформацією прошу звертатися за телефоном: 37-57-04.\nОТРИМАТИ СУБСИДІЮ ДУЖЕ ПРОСТО\n· Подаються лише 2 документи;\n· Документи можна надіслати поштою;\n· Зняті всі можливі обмеження;\n· Не потрібно вказувати розмір доходу;\n· Ніяких штрафів;\n· Субсидія може бути більше 50% від суми рахунку за комунальні послуги\nЗвертайтеся саме зараз до управлінь соціальних виплат і компенсацій за місцем реєстрації\nУправління соцвиплат і компенсацій Центрального району\nвул. Декабристів, 25, м. Миколаїв, 54017\nУправління соцвиплат і компенсацій Ленінського району\nвул. Миколаївська, 17, м. Миколаїв, 54018\nУправління соцвиплат і компенсацій Заводського району\nвул. Морехідна, 9, м. Миколаїв, 54020\nУправління соцвиплат і компенсацій Корабельного району,\nвул. Новобудівна, 1, м. Миколаїв, 54050\nУ зв’язку з ускладненням епідемічної ситуації у м. Миколаїв, відповідно до розпорядження міського голови від 24.02.2015, наказу управління освіти від 24.02.2015 р. № 125 з 25.02. по 04.03. 2015 р. оголошено карантин.\nОрганізація протиепідемічних заходів у Миколаївському економічному ліцеї № 1 в період карантину в зв’язку поширенням коронавірусної хвороби (ковід-19)


Школярі Борисполя позмагалися у всеукраїнському фестивалі «Козацький гарт–2017» | новини Борисполя на tvboryspil.com\nШКОЛЯРІ БОРИСПОЛЯ ПОЗМАГАЛИСЯ У ВСЕУКРАЇНСЬКОМУ ФЕСТИВАЛІ «КОЗАЦЬКИЙ ГАРТ–2017»\nМіський етап фізкультурно-патріотичного фестивалю школярів України «Козацький гарт–2017» відбувся на стадіоні «Колос». Традиційно учасники змагаються напередодні 9 травня, аби вшанувати пам'ять полеглих воїнів. Розпочався захід із легкоатлетичного пробігу школярів, ветеранів спорту, спортсменів міста в рамках проведення «Олімпійського дня – 2017». Після чого урочистою ходою «Колосом» пройшли команди усіх загальноосвітніх закладів міста. Юні спортсмени випробовували свої сили у перетягуванні канату та естафеті, яка складалася з 10-ох етапів: біг та стрибки з двома м’ячами, переправа, слалом, стрибки через паркан, рятівник, стрибунець, вправи із скакалкою та заключний біг з булавою.


▪ Олексій Сокирко 27 серпня, 2010\nВирвавшись із комуністичної ізоляції, Албанія не спромоглася здійснити швидкої модернізації – нині всі її надії пов’язані з НАТО і ЄС\nУ «параді суверенітетів», який на початку ХХ сторіччя зруйнував одразу три імперії – Австрійську, Російську та Османську, – з-поміж молодих країн Європи впевнено крокувала й Албанська держава. Через політичні колізії, що точилися довкола Балкан протягом наступних ста років, вона вимушена була приміряти то шати жертви, то ореол дикого агресора. Але коли 1995 року професор Пітер Бартл у своїй книжці «Албанці» написав, що «Албанія вже не є білою плямою на географічній мапі Євпропи», він надто оптимістично оцінював ситуацію. Албанія понині лишається темною й до того ж норовливою конячкою Європи.\nУчені й досі не визначилися з етнічним походженням корінного населення країни: одні вважають їх нащадками іллірійських племен, інші – фракійських. У найдавніший період історії албанські землі постійно переходили від однієї держави до іншої: спочатку до Македонії, згодом – до Римської імперії. Після поділу римської спадщини албанські терени знову, немов гральні карти, перетасовували спритні гравці в балканський преферанс: венеційські дожі, хрестоносці, візантійські імператори, сербські володарі. Все це тривало доти, доки албанські землі в XIV cт. не почали завойовувати турки.\nПопри те, що нині Албанія сприймається сусідами як однозначно мусульманська й «східна» країна, турецьке панування, що принесло сюди іслам, утверджувалося вельми повільно. Уособленням спротиву османам став албанський князь Георгі Кастріоті (1405–1468), що змалку виховувався при султанському дворі. 1443 року Кастріоті підняв повстання проти Порти, завдавши туркам кількох нищівних поразок і змусивши султана визнати незалежність Албанії. Проте як самостійне утворення вона проіснувала тільки за життя героїчного князя.\nЩо б не казали про «турецьке ярмо» європейці, Османська імперія дала балканським народам, зокрема й албанцям, не лише лазні, водогони й упорядковану торгівлю, а й відлагоджений механізм державного управління з професійною бюрократією, судочинством, армією. В складі Туреччини Албанія мала широку автономію, особливо в північних районах. Там османи так і не змогли впоратися з племінними союзами, які вели партизанську боротьбу аж до початку ХХ сторічча.\nДо речі, албанці уславилися своїм войовничим і непокірним характером. Постійні війни, малоземелля та бідність штовхали найпрацездатніше й найактивніше чоловіче населення на пошуки заробітків. У пізньому середньовіччі Албанія була постачальником невибагливих і дешевих, але водночас безжальних найманців для армій сусідніх монархій.\nПоштовх унезалежненню Албанії дала молодотурецька революція 1908 року. Відбувся національний конгрес, що розглянув питання про національну автономію та єдину албанську абетку. Втім, попервах ідеями відродження переймалася переважно інтелігенція. Більшість же країни збурила необережна спроба молодотурків впровадити в життя норми європейського права, яке ставило поза законом традиційну кланово-племінну організацію албанців та звичаї кровної помсти. Спроба роззброїти войовничі північні племена, трактовані як «бандформування», вилилася в антитурецьке повстання, що завершилося проголошенням незалежності в листопаді 1912 року.\nТривалий час країна не мала організованої влади. Її фактично контролювали старійшини родових кланів і політичні комітети, що вийшли з підпілля. Хоч автономію, а згодом і незалежність Албанії визнали провідні європейські держави, її кордони лишалися неокресленими аж до кінця Першої світової війни, коли країна опинилася під окупацією італійських, сербських і грецьких військ. 1920 року албанський Національний конгрес знову проголошує незалежність країни.\nЖиття міжвоєнної Албанії було сповнене тими самими проблемами, що й у решті європейських країн, зокрема там спостерігався дрейф від правління ліберальних урядів до встановлення режиму авторитарної влади. Демократичний уряд єпископа Фана Нолі, що на початку мав благі наміри ліквідувати рештки феодалізму й вести просвітницьку діяльність, став заручником власних помилок і непослідовності. Спроба Нолі знайти підтримку в СРСР підштовхнула західні держави до організації перевороту, внаслідок якого до влади прийшов лідер консерваторів Ахмет Зогу. 1928 року його проголосили королем.\nЗахідним державам і надалі здавалося, що Албанія є цілком підконтрольною їм територією. В цьому був упевнений і режим Зогу, який, однак, із початком Другої світової війни поступився місцем італійським військам і новопроголошеному Великому герцогству Албанії, номінальним володарем якого став італійський король. Для Муссоліні гра з албанським питанням мала суто тактичне значення: по-справжньому його цікавили корисні копалини, стратегічно важливі порти й плацдарми. Як тільки стало зрозуміло, що італійські фашисти не в змозі контролювати ці ресурси, а албанський партизанський рух набирає сили, їх місце швидко посіли німці. Та наприкінці 1943 року воєнна перевага остаточно перейшла на бік албанської Національно-визвольної армії. За рік країну повністю звільнили від іноземних військ.\nДолю післявоєнної Албанії значною мірою визначила військова та економічна підтримка СРСР. Він допоміг місцевим комуністам на чолі з Енвером Ходжею прийти до влади. Останній із 1946 по 1985 рік був незмінним і одноосібним керівником країни з мало не диктаторськими повноваженнями. Албанія одразу ж стала країною–учасницею Організації Варшавського договору.\nДо кінця 1980-х в Албанії був собою чи не найрепресивніший режим у Європі. Влада партії спиралася на всюдисущу таємну політичну поліцію, сформовану під час війни на основі партизанської боївки – сигуримі, – яка проводила методичні чистки партії та державного апарату, жонглюючи приводами для фабрикації звинувачень. Натомість успіхи режиму в соціальній та економічній галузях були набагато скромнішими. Лише на початок 1970-х удалося подолати неписьменність більшої частини населення. Політичний ізоляціонізм, котрий шкодив розвиткові торгівлі й промисловості, робив Албанію відсталою аграрною країною. Аби хоч якось стримати суспільне невдоволення, уряд запровадив обмеження на «буржуазні розкоші»: будівничим «албанського соціалізму» заборонялося мати автівку, відеомагнітофони, грати на роялі, слухати зарубіжні радіостанції. Будувати дачі й помешкання в аграрному секторі мали за «типовими» проектами, затвердженими партією. Апофеозом обмежень елементарних людських прав стала Конституція 1976 року. Вона заборонила відправляти будь-які релігійні культи, запровадивши за це кримінальне покарання. В країні, де спокійно існували поряд стародавні християнські монастирі й мусульманські мечеті, почали висаджувати в повітря храми.\nЗовнішня політика Албанії теж зазнавала різких змін. Найзатятішим післявоєнним супротивником режиму Ходжі була Югославія. Так сталося через конфлікт за Косовську автономію та амбітні плани Броза Тіто створити Балканську федерацію. Після смерті Сталіна почали посилюватися суперечності у відносинах із Радянським Союзом. Албанське керівництво не сприйняло доповіді Хрущова на XX з'їзді й десталінізації. 1961 року Енвер Ходжа навіть вимагав передати Албанії тіло Сталіна, яке мало бути встановлене в спеціально збудованому мавзолеї в Тирані. Натхненно проклинаючи «імперії зла»: СРСР і США, албанський режим цілком серйозно готувався до Третьої світової війни, виділяючи левову частку вбогого бюджету на будівництво анахронічних залізобетонних дотів, якими було вкрито мало не всю країну. В 1960-х у протистоянні зі «світовим опортунізмом» знайшовся й новий зовнішній союзник – маоїстський Китай. Налагоджена торгівля з ним деякий час підживлювала економіку. Утім, ідилія тривала недовго. Після смерті Мао Цзедуна албанський керманич звинуватив режим Ден Сяопіна в ревізіонізмі. В середині 1970-х Албанія остаточно оточила себе залізною завісою, законсервувавши порядки, успадковані від комунізму сталінського зразка.\nВід комунізму до НАТО\nПочатком кінця албанського ізоляціонізму стали нерішучі реформи наступника Ходжі Реміза Алії, наляканого антикомуністичними революціями в Східній Європі й розправою румунів над Чаушеску. На перших і других вільних виборах 1992 та 1996 років перемагала права Демократична партія. В березні 1991 року після падіння залізної завіси, котра відділяла Албанію від решти світу, країна вихлюпнула в Європу тисячі нелегальних мігрантів, що шукали порятунку від хронічних злиднів і недоїдання. В 1997 році країну охопили масові заворушення: причиною став крах фінансових пірамід, побудованих за участю нових «демократичних» функціонерів. Албанія стояла на порозі перевороту, оскільки, за іронією долі, серед ошуканих вкладників опинились офіцери й правоохоронці. Європа надала їй гуманітарну допомогу, доставку якої забезпечували італійські карабінери, тимчасово введені на територію країни.\nРуйнування тоталітарної системи після 1991 року не допомогло країні визначитися з зовнішнім курсом: по-перше, надто часто змінювалися уряди; по-друге, ситуація в регіоні підкидала чергові сюрпризи. Відновивши дипломатичні відносини, розірвані за епохи ізоляціонізму, й налагодивши співробітництво з Євросоюзом та ОБСЄ, Албанія заразом почала шукати союзників серед ісламських країн, що Захід сприйняв як загрозливу тенденцію. Відродження ідеї Великої Албанії, котрою захоплюються і політики, і рядові громадяни, не додає позитивних рис іміджу країни в світі. Загалом ступінь політизованості населення, як і в більшості країн із нестабільною економікою та політичним життям, тут досить високий.\nДрейфування Албанії поміж різними зовнішньополітичними рифами припинилося з початком війни в колишній Югославії. Найбільший порт країни на Адріатичному узбережжі Дуррес став базою американського флоту, а поспіхом упорядковані військові летовища – базами для авіації НАТО, яка бомбардувала в 1999 році Белград.\nІз квітня 2009 року країна є членом Альянсу. Більшість албанців підтримала вступ через те, що це гарантує країні стабільний притік інвестицій, а також дає змогу впевненіше дотримуватися свого курсу у відносинах із сусідніми Сербією та Грецією.\nПопри те, що в країні добре пам’ятають корупційні скандали й дефолт 1997 року, Демократична партія Албанії торік укотре перемогла на парламентських виборах, а її лідер Салі Беріша вдруге посів прем’єрське крісло. Риторика Беріша проста й зрозуміла більшості населення: боротьба з бідністю, розширення соціальних можливостей і, як панацея від усіх нещасть, омріяний вступ до Євросоюзу.\nШляхом, котрий вторувала собі Албанія, навряд чи випадає захоплюватися. Хиткому човнику її державності в бурхливому ХХ столітті щастило не завдяки гнучкості і розсудливості його керманичів, ба навіть не завдяки стійкості національних переконань екіпажу тут ні до чого. На зламах історії давалася взнаки запізнілість модернізації суспільства, через що невмирущими залишалися архаїчні кланові й родинні інститути з їх примітивними, проте надійними традиціями свояцтва, кровної помсти, кругової поруки. Саме вони допомагали албанцям вижити за ворожої окупації, голодувань та етнічних чисток. Наймолодший член НАТО сьогодні має унікальну біографію: з одного боку – великий історичний і культурний багаж; з іншого – перспективне, з огляду на європейську економічну кон’юнктуру, майбутнє. Лише скільки-небудь визначеного й певного сьогодення в бідної та корумпованої країни немає.\nВартість життя в Албанії\nціна квадратного метра житлової площі в центрі Тирани\nціна квадратного метра житлової площі в спальних районах міста\nна місяць коштують комунальні послуги (електроенергія, газ, вода, збирання сміття)\nкоштує буханець хліба\nвартує квиток до кінотеатру\nсередня місячна заробітна плата (після сплати податків)\nАлбанія, ЄС, мусульманство\nУкраїна надасть гумдопомогу Албанії


Вирощуємо цибулю взимку на підвіконні | Ремонт та вироби своїми руками\nВирощуємо цибулю взимку на підвіконні\nВідео «Вирощування зеленого лука дому»\nВідмінною особливістю вікон наших квартир у холодну пору року є цибулю взимку на підвіконні. Нічого дивного — це рослина корисно, використовується практично у всіх основних блюдах, зручно, коли воно є під рукою.\nЦя культура зводиться вже більше п’яти тисяч років різними народами, її агротехніка вивчена вздовж і впоперек. Вирощувати цибулю не те, що легко і просто, а дуже легко і просто, а головне, приємно отримувати врожай і заповнювати недолік вітамінів всім членам сім’ї. Про користь цибулі відомо чимало, але найбільш приємно те, що він є джерелом вітаміну С, покращує травлення, позбавляє від авітамінозу, допомагає впоратися з весняною втомою і не допустити депресивного стану. Та й страви з зеленою цибулькою виглядають естетично і апетитно.\nВам здається, що ви не вмієте вирощувати цибулю? Забудьте! Його уміє вирощувати кожна людина, у якого є руки і бажання.\nСпособів виростити зелену цибулю на підвіконні є два: у воді і на землі. У кожного з цих методів є свої нюанси, про які ми і розповімо.\n2.4 Збір врожаю\n2.6 Температурний режим\n2.7 Відео «Вирощування зеленого лука дому»\nВирощування цибулі на підвіконні методом гідропоніки. Цей метод відомий навіть дітям – звичайне вирощування в звичайному стаканчику, чарці або іншій посудині, наповненій водою. Немає нічого складного, головне – вибрати цибулину краще і при «посадці» виконати деякі нескладні маніпуляції, щоб урожай з’явився раніше і погустіше.\nСуть методу гідропоніки полягає в наступному:\nдля вигонки зелені краще вибрати вже трохи пророслий, але якщо такого немає – не біда, підійде будь-який;\nякщо у головки ще немає паростків, то верхівку такого плоду зрізають на 1,5 см;\nобрану ємність наповнити водою (+40°С) на рівень до 1/3 висоти голівки (у воді повинні знаходитися тільки коріння рослини);\nщільно розмістити в ємності цибулю;\nвідправити ємність з «посадковим» матеріалом підвіконня.\nІнший спосіб вирощування – посадка в землю. Для вигонки зеленого цибулі на підвіконні таким способом краще віддати перевагу саме голівок цибулини, ніж насіння або проращиванию розсади. Метод посадки в грунт полягає в наступному:\nпідбирається ємність, у якій буде проращиваться цибуля – це можуть бути мисочки, ящики, контейнери, будь тара глибиною не менше 7 см;\nпідготовлені цибулини висаджуються в заповнені грунтом ємності;\nОскільки з вигонки пера шляхом гідропоніки, за великим рахунком, все зрозуміло і питань виникнути не повинно, то ми розглянемо більш детально агротехніку вирощування зеленого лука в землі.\nПочати слід з вибору і підготовки грунту. Вона для посадки цибулі на зиму може являти собою як ґрунт, так і субстрат (дрібний гравій або керамзит, пісок). При використанні субстрату спочатку його необхідно обробити гарячим концентратом марганцівки, а потім промити чистою водою.\nЄмність наповнюється грунтом. У випадку з землею її рівень становить 4 см, якщо це субстрат, то вода повинна бути вище його поверхні на 1 див.\nНеобхідно підготувати саджанець. Процес такий же, як при вирощуванні зеленого лука у воді: вибраний матеріал очищається від лушпиння, у цибулини зрізується верхівка на 1,5 см, головки занурюються в ємність з гарячою водою (+40°С). Далі ємність необхідно відправити на 1-2 доби на батарею, давши можливість рослині «прокинутися», цей крок прискорить зростання зелені.\nЦибулю слід посадити щільно один до одного, притримуючи його у вертикальному положенні. Занурювати цибулю сильно в грунт не можна, в грунті повинні знаходитися в основному коріння, максимальна глибина – 1/3 цибулини.\nПісля посадки ємність з саджанцями необхідно поставити в тепле місце і при температурі не нижче +25°С витримати 7 днів. Після появи 1-2 паростків саджанці переносяться на підвіконня.\nЄ чудовий спосіб вирощувати зелену цибулю і при цьому економити місце на підвіконні. Винахідливі городники для цього придумали конструкцію з цікавою назвою «цибулевий кактус» або «луково дерево». Для втілення цієї ідеї в життя знадобиться:\nємність для посадки (пляшка);\nпосадковий матеріал – цибулю.\nз ємності зрізається шийку і дно;\nпо всій ємності вирізують отвори круглої форми розміром рівним посадкової цибулині;\nв вирізані кола вставляються цибулини корінням в землю і присипаються землею;\nЦибуля – світлолюбна рослина, але не переносить спеку. Ідеальний варіант — коли вікна розташовані на південній стороні, південно-західній або південно-східної, таким чином, рослини будуть отримувати достатню кількість світла. При недоліку сонячного світла необхідно організувати додаткове підсвічування, краще – люмінесцентними лампами.\nЦибуля взимку на підвіконні необхідно поливати теплою відстояною водопровідною водою. Частота зволоження ґрунту – 1 раз в 2 дня, головне – стежити, щоб грунт не пересихав, але і не допускати надлишку води, щоб уникнути гниття коренів рослини.\nДосвідчені городники рекомендують не зрізати перші зелені сходи, щоб зростання зелені не призупинився. Перша зрізка врожаю відбувається після закінчення 21 дня. Починати зрізати сходи слід з боків, залишаючи центральні пір’я недоторканими.\nЦя культура не потребує підживлення. Однак, для прискорення зростання зелені взимку, можна на 10 літрів води взяти 50г деревної золи.\nОптимальна температура в приміщенні, де росте цибуля, не повинна перевищувати +20°С, в іншому випадку рослина зів’яне.\nдля того, щоб збирати урожай безперервно, необхідно проводити посадку в різні ящики з інтервалом 12-14 днів;\nдля того, щоб зелень була рівною, ємності з саджанцями необхідно повертати різними сторонами до світла.\nВирощування цибулі – не тільки простий процес, але і захоплюючий. До цієї справи можна сміливо долучити дітей. Крім того, він корисний людям різних вікових категорій. Зелень на вашому підвіконні – здоров’я вашої родини.\nУ цьому ролику секрети вирощування зелені цибулі в домашніх умовах: поради щодо вибору посадкового матеріалу, садіння, догляду, збору врожаю.


Стаття 22. Склад та основні завдання сил цивільного захисту - зі змінами, перевірено 23.04.2016 - Кодекс цивільного захисту України - Кодекси України - Юрист-UA.Net\nСт. 22 КЦЗУ\n22\tКЦЗУ\tЗапам'ятай: Юрист-UA— це юристи, кодекси та бланки\nСт. 22 КЦЗУ завжди підтримується в актуальному стані, і тут ви завжди знайдете останню діючу редакцію кодексу. А також наш консультант відповість на ваші запитання.\tОновлення кодеків\nвступив у чинність 02.10.2012\tСт. 22 КЦЗУ в останній чинній редакції від\nВи також можете отримати коментарі до ст. 22 КЦЗУ.\nПро розділ «Кодекс цивільного захисту України (КЦЗУ)»Розділ присвячений кодексам та законам України. База Юрист-UA.Net щодня перевіряється і оновлюється. Тут ви можете знайти самі останні чинні редакції Кодекс цивільного захисту України. Коментарі до статей кодексу ви можете отримати, натиснувши кнопку «Задати питання». З приводу будь-якої статі кодексу ви можете отримати детальний персональний коментар з урахуванням вашої ситуації. Онлайн обговорення норм законодавства – це кращий спосіб розібратися з усіма тонкощами українського законодавства.На сайті передбачений зручний пошук статей, наприклад «ст. 22 КЦЗУ», вам відразу буде надана стаття законодавчого документа, судова практика та коментарі до нього.\t©2012 - 2016, 2017 Юрист-UA - актуальні зразки договорів України та юридична допомога за українським законодавством