Поклади сланцевого газу у світі. Звіт Американської інформаційної енергетичної агенції (U.S. EIA). Квітень, 2011:\nЗа оцінкою департаменту енергетики США, обсяг «технічно видобутих» світових запасів сланцевого газу в 41 країні світу становить понад 200 трлн м3. Провідне місце за вилученими запасами сланцевого газу в порядку зниження займають Китай, Аргентина, Алжир, США і Канада. Росія по запасам сланцевого газу знаходиться на 9-му місці. Слід зазначити, що за порівняно з 2011 р сумарні запаси сланцевого газу в світі збільшилися на 10%\nЗгідно з даними 2011 року, агенції EIA  (англ.) обсяг досліджених і оцінених обсягів сланцевого газу в Україні становить 1.2 трлн. куб. метрів, що ставить Україну на четверте місце в Європі за обсягами резервів цього типу після Польщі, Франції та Норвегії.\n«Використання сланцевого газу, як очікують, значно посилить енергетичну безпеку США та допоможе знизити забруднення парниковими газами»\nБілий Дім, Заява прес-секретаря, 17 листопада 2009 р.\n«Створення нових робочих місць, інвестиції в місцевий розвиток та демонстрація найкращих практик підштовхують багатьох членів громад давати дозвіл на використання їх земель для видобутку сланцевого газу. При цьому ті, хто вже віддав свою територію під таку діяльність, підтверджують, що не помилились зі своїм рішенням»\n↑ Homepage - U.S. Energy Information Administration (EIA)\n↑ Unconventional Gas: Shale Gas. Архів оригіналу за 4 січня 2010. Процитовано 18 березня 2010.\n↑ White House, Office of the Press Secretary, 17 November 2009. Архів оригіналу за 28 листопада 2009. Процитовано 28 листопада 2009.\n↑ Громадськість і видобуток нетрадиційного газу: досвід США. Архів оригіналу за 19 грудня 2013. Процитовано 19 грудня 2012.\n↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 15 січня 2013. Процитовано 19 грудня 2012.\n↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 31 січня 2013. Процитовано 5 лютого 2013.\n↑ а б Розвідка та видобуток сланцевого газу: соціальні та екологічні виклики (короткий огляд). // МБО «Екологія — Право — Людина». Архів оригіналу за 24 березня 2015. Процитовано 22 березня 2015.\n↑ Is the Recent Increase in Felt Earthquakes in the Central U.S. Natural or Manmade? Архівовано 3 травня 2012 у Wayback Machine. United States Geological Survey, 11 April 2012\n↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 10 березня 2013. Процитовано 5 лютого 2013.\n↑ та Болгарії Болгарія заборонила видобуток сланцевого газу[недоступне посилання з липня 2019]\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Сланцевий_газ&oldid=33890276\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 10:35, 27 листопада 2021.


Захист від пилу та іскріння\nАсортимент полібутілентерефталатних пластмас виробництва BASF поповнюється новинкою – першим пластиком з лінійки Ultradur® з армуванням з вуглецевого волокна. Відмінними властивостями спеціального сорту Ultradur® B4300 C3 LS є висока провідність та низький електростатичний заряд. Ці якості роблять його особливо придатним для виготовлення компонентів, що використовуються у вимірювальних й контрольних пристроях, а також в автомобільній електроніці.\nВперше на ринку: полібутілентерефталатний пластик Ultradur®, армований вуглецевим волокном\nСпеціальний сорт з низьким електростатичним зарядом\nМатеріал придатний для виготовлення міцних та довговічних компонентів автомобільної електроніки та механічного обладнання\nАсортимент полібутілентерефталатних пластмас виробництва BASF поповнюється новинкою – першим пластиком з лінійки Ultradur® з армуванням з вуглецевого волокна. Відмінними властивостями спеціального сорту Ultradur® B4300 C3 LS є висока провідність та низький електростатичний заряд. Ці якості роблять його особливо придатним для виготовлення компонентів, що використовуються у вимірювальних й контрольних пристроях, а також в автомобільній електроніці. Антистатичні властивості полібутілентерефталата зменшують налипання пилу й бруду, завдяки чому компоненти працюють стійко і надійно (навіть в несприятливих умовах) і без пошкоджень, що можуть виникати через електростатичний розряд. На ділянках, де існує небезпека вибуху, використання провідного сорту Ultradur® також знижує ризики електростатичного навантаження й можливого іскріння.\nТаким чином, концерн BASF прагне відповідати зростаючим вимогам до матеріалів та деталей - зокрема, в сегменті автомобільної електроніки. Завдяки появі продукту Ultradur® B4300 C3 відкриваються нові перспективи для оптимального поєднання мінімізації розмірів, точності та надійності. Деталі, виготовлені з армованого вуглеволокном конструкційного пластика, постійно зберігають свої антистатичні властивості, не втрачаючи їх навіть після контакту з різними середовищами (наприклад, з паливом) та під впливом високих температур.\nНа даний момент вже відкрито прийом замовлень на поставки продукту Ultradur® B4300 C3 LS bk15126 у товарних обсягах. Цей матеріал, що містить зміцнювальне вуглеволокно в кількості 15 відсотків, має низькі показники об'ємного й поверхневого опору. Він практично не поглинає воду та придатний для маркування лазером, а за своїми механічними властивостями є аналогічним «стандартному» полібутілентерефталату з 30-відсотковим вмістом скловолокна. Крім того, продукт Ultradur® B4300 C3 можна легко комбінувати з іншими найменуваннями полібутілентерефталатів (наприклад, шляхом зварювання або склеювання), а також використовувати для виготовлення тонкостінних компонентів складної форми.\nМожливими сферами застосування полібутілентерефталата з армуванням з вуглецевого волокна є конструкції транспортних засобів та різноманітних механізмів, через які проходять потоки газів або рідин, швидко рухомі компоненти ткацьких верстатів, а також елементи стрічкових конвеєрів, які набувають статичний заряд унаслідок тертя. Крім того, даний продукт є затребуваним серед виробників паперової продукції, принтерів й транспортної упаковки для «чутливої» електроніки, яка потребує захисту від впливу електростатичних розрядів.\nUltradur в мережі Інтернет: www.ultradur.de\nІз запитаннями технічного характеру Ви можете звертатись до інформаційної служби Ultraplaste:\nПідрозділ спеціальних матеріалів у складі концерну BASF об'єднує досвід й знання, накопичені співробітниками BASF в процесі створення інноваційних індивідуалізованих найменувань пластмас. Ця продукція є затребуваною в промислових галузях, на транспорті, у будівництві, а також для виробництва споживчих товарів. Спираючись на глибоке розуміння прикладних системних рішень, фахівці підрозділу пропонують широкий асортимент продуктів та послуг. Цілеспрямований підхід й тісна взаємодія з компаніями-замовниками є основними факторами, які сприяють прибутковому розвитку бізнесу. Широкі можливості в галузі здійснення наукових досліджень та розробок формують основу для створення інноваційних продуктів та розширення сфери їх застосування. За підсумками 2013 року обсяг глобальних продажів підрозділу спеціальних матеріалів склав 6,5 млрд євро.\nОстаннє оновлення 10 жовтня 2014


Чому більшість обирає Laravel? | ArmedSoft\nЧому більшість обирає Laravel?\nLaravel є безкоштовним фреймворком, який був створений Тейлором Отвелом, з метою вдосконалення фреймворку Codelgniter. Поява Laravel відбулась у 2011 році. За цей, відносно короткий період часу, він знайшов значну кількість прихильників. Його популярність зростає щороку. Варто зазначити, що даний фреймворк забезпечує вирішення завдань, пов’язаних із маршрутизацією, аутентифікацією, кешуванням та сесією.\nЗавдяки своїй гнучкості, простоті, зручності та хорошій документації робота з даним фреймворком приносить розробникам задоволення.\nРозглянемо більш детально головні переваги вибору саме Laravel, якими керуються розробники:\nзручність налаштування та користування;\nхороший рівень безпеки баз даних;\nуніверсальність – дозволяє реалізовувати сайти різної складності – від простих до багаторівневих;\nможливість масштабування веб-сайту – легкість у розширені функціоналу;\nнаявність постійних оновлень;\nДля управління залежностями Laravel використовує Composer. Тому, перед початком роботи, необхідно пересвідчитися чи встановлено даний менеджер залежностей.\nНовачкам, які вперше будуть розбиратися із документацією, вона буде важкою для розуміння. Тому опишемо основні етапи реалізації проекту – від і до.\nНа першому етапі потрібно поставити перед собою цілі та задачі, керуючись технічним завданням.\nНаступний крок – розробка архітектури майбутнього ресурсу. Принцип її розробки на Laravel – від головного до другорядного. Написання коду, налаштування баз даних (застосовується система ORM Eloquent – забезпечує чітке визначення відношення між об’єктами бази даних).\nНевід’ємною частино розробки, звісно, є створення дизайну та подальша верстка.\nСтандартним подальшим кроком буде наповнення ресурсу контентом.\nВажливим етапом є тестування проекту, після якого слідує перенесення продукту на хостинг.\nКінцевим кроком буде технічна підтримка.\nНа сьогоднішній день, все більше проектів реалізують саме на даному фреймворку. Не є настільки важливим, який продукт Ви бажаєте замовити – сайт-візитка, корпоративний сайт, додаток, інтернет-магазин – для Laravel практично немає нічого неможливого. Професійні розробники Laravel зроблять усе, аби Ви отримали високоякісний результат.\nТому, не варто вагатися – вивчати Laravel чи ні, адже враховуючи тренди сьогодення, знання фреймворку зовсім скоро може стати обов’язковою умовою у сфері IT.


Фінансовий гороскоп на серпень 2018: небезпечні дні і грошовий рай. Politeka\nФінансовий гороскоп на серпень 2018: небезпечні дні і грошовий рай\n2 серпня, 10:29\nОстанній місяць літа обіцяє бути вкрай напруженим у фінансовому плані. Астрологи попереджають всіх знаків зодіаку про те, що легких прибутків чекати у серпні не варто\nМісяць буде проблематичним для тих Овнів, які працюють у великому колективі. Для інших невдалими днями для покращення матеріального становища будуть 25,26,28 і 29 серпня. Саме у цей період найсильніше відчуватиметься вплив несприятливої Венери. Астрологи радять Овнам запланувати всі важливі справи на початок місяця. Період з 7 по 11 серпня буде найвдалішим для пошуків нових джерел прибутку та серйозних капіталовкладень. 12 і 13 серпня Овнам краще відпочити, а ось 18 Венера в аспекті з Меркурієм принесуть Овнам удачу. Тому в боротьбу за фінансову стабільність краще всього вступати саме 18 числа.\nНа початку місяця найвдалішими для Тільців будуть 4 і 5 серпня. У цей період Місяць перебуває у знаку Тільця, а отже дні обіцяють бути максимально продуктивними для цих знаків зодіаку. Наступного разу Місяць перебуватиме у цьому положенні 31 серпня. Тож Тільцям варто звернути увагу на ці три дати і запланувати на них важливі справи. Для відпочинку краще всього використайте 2 серпня і період з 26 по 28 серпня. В цей час Марс і Уран перебуватимуть в потужних аспектах, тож успіху Тельцям чекати не варто.\nНайбільш небезпечним днем для Близнюків буде 19 серпня. У цей час Юпітер і Нептун будуть в тригоні один з одним. Це призведе до втрати працездатності, конфліктів та фінансових втрат. Найвдаліші дні місяця – період з 5 по 11 серпня. В цей час союзний Меркурій перебуватиме у сильному аспекті. Заплануйте на ці дні важливі переговори і ділові зустрічі, почніть шукати додаткове джерело прибутку. Зараз все має вдатися. Астрологи обіцяють, що у серпні Близнюкам вдасться знайти нові прибуткові захоплення та правильну мотивацію на майбутнє.\nФінансовий добробут Раків у серпні напряму пов’язаний з днями сили Місяця. Тож, представникам цього знаку зодіаку щаститиме 1 і 31 серпня, у період з 3 по 9 число, а також з 25 по 28 серпня. Найбільш сприятливими днями будуть 4, 5 і 31 серпня, коли Місяць опиниться під впливом тільця. Загалом Ракам у серпні астрологи радять не боятися працювати на повну силу, адже лінощі можуть мати серйозні фінансові наслідки. Найбільш слабким у серпні Місяць буде 10 і 11 серпня, в періоди з 16 по 18, а також – з 21 по 23 серпня. В ці дні краще звести контакти до мінімуму і не робити рішучих кроків.\nПримножити капітал та досягти успіху Леви зможуть 1,2, 7-12, 21,22,25, 28 серпня. Ці дні характеризуються надзвичайно потужним Сонцем, тож Леви з легкістю будуть долати всі перешкоди на шляху до фінансової стабільності. Починаючи з 23 серпня, енергетика Сонця стане дещо слабшою, тож Левам потрібно буде навчитися стримувати свої амбіції. Найбільш високий ризик фінансових втрат у Левів буде тоді, коли Місяць перебуватиме у Тільці, а саме – 4,5 і 31 серпня.\nУспіх дівам у фінансових справах забезпечить Меркурій. Ця планета керує фінансовими потоками, тому у дні її сили Дівам варто планувати важливі справи, пов’язані з переговорами та серйозними покупками. Найвдалішими будуть періоди з 5 до 11 серпня, з 27 по 29 серпня, а також – 18 число. В ці дні потрібно не тільки працювати задля свого добробуту, але і отримувати нові знання. Невдалими для Дів будуть 1,3,23,25,26 і 31 серпня. В ці дні Венера буде перебувати у потужних аспектах з іншими космічними об’єктами.\nВенера буде допомагати Терезам у всіх їхніх справах 3,6,18,29 і 29 серпня. Планета допоможе Терезам і спрямує грошові потоки у їхнє життя.Попри допомогу Венери, самі Терези також мають виявити ініціативу, рішучість і працьовитість. А ось з 7 по 12, 21, з 22 до 25 і 28 серпня надзвичайно сильним буде Сонце. Тому у фінансовому житті Терезів настане чорна смуга. Щоб мінімізувати негативний вплив Сонця, астрологи радять Терезам не боятися нестандартних рішень.\nСкорпіонам варто розраховувати на допомогу планет 8, 9, 22, 23, 27, 28 серпня. Ці дні потужної активності союзного Марсу, коли життя Скорпіонів буде сповненим успіхом у фінансових питаннях. Найбільший прибуток варто очікувати людям, чиї професії пов’язані з рухом. У ці дні будуть вдалими ділові поїздки або відрядження. 4,5 і 31 серпня негативний Місяць буде активним в Тельці. В ці дні розраховувати на будь-які прибутки не варто. Краще проведіть цей час, спілкуючись з рідними, та прислухайтеся до інтуїції, вона підкаже вірні відповіді на питання.\nСтрільцям у серпні варто розраховувати на підтримку Юпітера і Нептуна. З 6 до 11 серпня Стрільцям варто присвятити час укріпленню своїх позицій в бізнесі. Зараз ви маєте гарні можливості визначитися з планами і джерелами прибутку на майбутнє. 19, 27 і 28 серпня прибутковою буде творча робота. Негативний Меркурій розпалить жагу Стрільців до конфліктів, які негативно вплинуть на фінансову сферу. Тому 3, 5, 18 і 29 серпня потрібно тримати себе в руках, щоб не зазнати матеріальних втрат.\nНа вершині успіху Козероги будуть 2, 8,9, 14,16, 22, 23, 27, 28 та 31 серпня. В ці дні на допомогу їм прийде дружній Марс. Протягом всього місяця Козероги відчуватимуть у своєму житті наслідки великого протистояння Марса. Їх буде тягнути на різні сумнівні справи та авантюри. Астрологи рекомендують критично ставитися до фінансових інвестицій і не концентруватися на чомусь одному. Забути про фінанси і присвятити час особистим справам Козерогам краще всього 4,5 і 31 серпня. В цей період Місяць буде сильним у Тельці, тому не варто чекати прибутків та успіхів у будь-яких починаннях.\nФінансовий успіх Водоліїв у серпні визначатиме Сатурн. Тому 1, 6, 10, з 26 до 29 серпня ця планета перебуватиме у надзвичайно позитивних аспектах. У цей час Водолії відчують прилив сил, суттєво зростуть їхні шанси збільшити свої капітали. Найменш вдалими для бізнесу і реалізації проектів будуть періоди з 7 до 9, 11,12, 21, з 22 до 31 серпня. В цей час Водолії відчують на собі негативний вплив аспектів Сонця та Плутона. Таке розташування планет загострить старі проблеми у всіх сферах життя.\nУспіх прийде до Риб 4, 5, з 25 до 29 і 31 серпня. У цей період Місяць перебуватиме у Тільці, тому Рибам варто позбавитися від всього старого, щоб впустити нову енергію у своє життя. У цей час Риби відчуватимуть прилив сил, рішучість, зросте їхня мотивація. Найбільш небезпечним періодом серпня для Риб буде період з 5 до 11 серпня. Астрологи попереджають, що шанси на успіх в цей час будуть мінімальними. Сильний Меркурий цього періоду вплине і на працездатність та потенціал Риб. У цей час ймовірні фінансові втрати та конфлікти.\nНагадаємо, названі знаки зодіаку, які не можуть жити без дорогих авто і шикарних шуб.\nЯк повідомляла Politeka, грошей стане більше: які знаки зодіаку розбагатіють в серпні.\nТакож Politeka писала, що названі знаки зодіаку, які готові на все заради грошей.


В Україні хочуть "позбутись" від пенсіонерів: обурливі причини - 24 Канал\n16:52, 3 жовтня 2017 1980 Читать новость на русском\nНаразі депутати розглядають законопроект, який стосується пенсійної реформи.\nЧитайте також: Пенсійна реформа особливо не вплине на рівень життя українців, – експерт\nЗгідно з ним, збільшується страховий стаж, який потрібен для виходу на пенсію. Частина народних обранців вважає, що це приховане підвищення пенсійного віку.\nІз 2028 року для виходу на пенсію в 60 років працівникам необхідно мати 35 років стажу. Або 15 років стажу для виходу на пенсію у 65 років.\nСтаном на 2015 рік очікувана середня тривалість життя чоловіків в Україні становить 66-67 років. Замість того, щоб шукати фінанси, наповнювати держбюджет через боротьбу з трансфертним ціноутворенням, через скасування угод з Кіпром, Люксембургом та Мальтою, через податки на розкіш, людям просто піднімають де-факто пенсійний вік. Для того, щоб було просто менше пенсіонерів,\n– заявив позафракційний депутат Юрій Левченко.\nНардеп Людмила Денісова не погоджується із колегою. Вона вважає, що це доволі справедлива норма. Людмила Денісова запевнила, що з 2018 року 30% людей, які планували вийти на пенсію, не будуть мати достатньо років стажу.\nТой, хто не має достатньо років страхового стажу, зможе його докупити. Проте на це можуть піти чималі кошти.\n"Виняткова мета одна – урізати кількість пенсіонерів, виконати вимогу перед МВФ, щоб не збільшувати дефіцит Пенсійного фонду Це коштом майбутніх поколінь відбувається. І третє – розказати, що це пенсійна реформа кандидата в Президенти Володимира Гройсмана", – заявив нардеп від "Самопомочі" Роман Семенуха.\nТеги: Новини України Гроші Реформи Верховна Рада Статистика Пенсійна реформа Левченко Юрій Володимирович\nВероніка Климська 5082\nАндрій Шляхтін 7794\nМихайло Макарук 3170\nСеверин Трач 1415\nСергій Фурса 1976


Путін виступив проти запровадження санкцій щодо Грузії – ВЕРШКИ\nPosted on 09/07/2019 by Magor\nІз пропозицією про санкції виступила фракція «Єдина Росія». Її підтримали інші фракції, а також думський комітет з міжнародних справ. Як заявив голова комітету Леонід Слуцький, «треба реагувати максимально жорстко і бити по руках, щоб повторювати подібні речі не кортіло як в Грузії, так і в будь-якій країні світу».\nВлада Грузії засудила образливі висловлювання Габунії, назвавши їх «огидною провокацією». Телеведучий був відсторонений від ефіру.\nPrevious PostPrevious Лідер британських лейбористів заявив про підтримку позиції «залишитися в ЄС»\nNext PostNext У Чехії ухвалили закон для боротьби з рекордною посухою


Ми живемо за олігархічним сценарієм. Аналітика, Політика ДНІПРОГРАД\nГоловна / Аналітика , Політика / Ми живемо за олігархічним сценарієм\nМи живемо за олігархічним сценарієм\nЦього ж дня російський і український міністри енергетики Олександр Новак та Олексій Оржель зустрілися у Відні для того, щоб обговорити - серед іншого - "перспективи прямої покупки російського газу для споживачів України". Принаймні, про це йдеться у офіційному повідомленні російського Міністерства енергетики. Українське міністерство стверджує, що переговори були присвячені виключно транзиту. Але ніхто в Києві не спростував російського повідомлення про переговори. Може, вирішили, що вистачить заяви Гончарука? Але прем'єр робив свою заяву до того, як стало відомо про переговори у Відні - однак під час цих консультацій. Хто буде серйозно сприймати заяви чиновника, який приховує від суспільства резонансну інформацію? Або, можливо, сам прем'єр про газові переговори, на яких не було представників Єврокомісії, нічого не знав? Його просто вирішили не інформувати - тому що таємна зустріч у Відні була санкціонована не фіктивними, а справжніми керівниками України, олігархічними кланами, які захопили керівництво країною після виборів 2019 року.\nСаме це і є відповіддю на питання "як таке може відбуватися?". Просто. В Україні сьогодні немає справжнього прем'єр-міністра, та й і справжнього президента теж немає. Є виконавці ролей, які продовжують грати в третьосортному серіалі - тому самому серіалі, який невибаглива публіка сприйняла як кращу модель для управління країною. І є ті, хто ухвалює рішення. Тому не шукайте відповіді на питання, чи можуть президент і уряд здати Україну Кремлю. Вони просто зіграють те, що написано в сценарії і навіть не задумаються ані про зміст, ані про наслідки своїх рішень. Актори не думають. Вони лише дбають про те, щоб природно виглядати. І в цьому - секрет успіху цієї великої професії. Зрозуміло, до того моменту, поки вона не переноситься у справжнє життя.\nДорога в пекло практично завжди встелена добрими намірами. Коли прихильники європейського вибору Молдови пішли на коаліцію з проросійськими силами, щоб вигнати з країни її фактичного правителя - олігарха Влада Плахотнюка, вони щиро не розуміли, що віддають країну Путіну. Але сьогодні у Молдови - проросійська влада і знижка на російський газ. Коли український виборець вирішив покарати "баригу" Петра Порошенка, він міг щиро думати, що до влади прийдуть "нові обличчя", закінчиться війна і продовжиться рух до Європи. А в результаті отримає ганьбу, повернення в кремлівське стійло і Путіна, який буде визначати українське майбутнє.\nТеги: газ, наміри, рихильники


5.4. Від "російського Ієрусалиму" до "слов'янських Помпей" - Бібліотека BukLib.net\nГоловна Інші книги Україна і Росія в історичній ретроспективі. Том.1 5. ----- КИЄВО-РУСЬКА СПАДЩИНА В ІСТОРИЧНІЙ ДУМЦІ УКРАЇНИ ПОЧАТКУ XIX ст. 5.4. Від "російського Ієрусалиму" до "слов'янських Помпей"\n5.4. Від "російського Ієрусалиму" до "слов'янських Помпей"\nВід "російського Ієрусалиму" до "слов'янських Помпей"\nНа початку XIX ст., за пізнішим відгуком В. Іконнікова, "ездили в Киев, как теперь ездят за границу"82. Київ вважався кульмінацією "малоросійського туру", без відвідин древньої російської столиці, без поклоніння київським святиням навряд чи можна було вважати поїздку вдалою.\nРосійські мандрівники знаходять у Малоросії два міста, де безпомилково впізнають власну історію. Першим була Полтава, місце знаментитої перемоги Петра Великого над Карлом. Росія, як все ще вважають на початку століття, народилася "с гением Петра". На полі Полтавської битви мандрівник міг відчути себе присутнім при родових переймах великої імперії.\nЦе, втім, була "нова" Росія, європейська й просвіщенна. Доторкнутися до джерела Росії "древньої" мандрівник їхав у Київ.\nПоїздка в Київ — безумовно, частина загальної моди — мала, проте, й глибший смисл. їдучи до міста, мандрівник починав помічати навколо себе юрбу богомольців, чим ближче до Києва, тим численнішу. Богомольців подорожній зустрічав скрізь: на поштових станціях, у містечках і селах, на дорогах: разом із натовпом богомольців мандрівник переправлявся під Києвом через Дніпро. Він ставав частиною юрби прочан і — вільно чи невільно — починав думати про себе як про паломника до святих місць.\nКиїв був чи не найбільшим центром паломництва в Російській імперії. Його православні святині й реліквії — Печерська лавра із мощами святих угодників в печерах, Михайлівський монастир із мощами св. Варвари — щорічно приводили в рух десятки тисяч прочан із усіх кінців держави (дехто із мандрівників вважав, що в Києві буває до ста тисяч богомольців). Пік київського паломництва припадав на храмове свято Печерського монастиря — Успіння Богородиці. Богомольці йшли до Києва на виконання колись взятої обітниці, в сподіванні зцілення від святих мощей, з надією замолити гріхи. Київ вважався місцем, де людина здатна була спокутувати злочин, і на початку XIX ст. декому навіть заміняли карне покарання жительством у Києві. Таким чином, наприклад, опинився в місті один із перших київських "археологів" Анненков — за особливо жорстоке поводження із селянами; пізніше богомоллям у Києві замінили ув'язнення убивцеві Михайла Лєрмонтова — Мартинову.\nЗначення Києва й прощі до Києва для колективної свідомості українців дуже точно передав І. Переверзєв, автор виданого 1788 р. "Топографічного опису Харківського намісництва": "Жители Южной России, отлученные одни от других расстоянием, различным чиноправлением, гражданскими обычаями, речью, некоторые и ре-лигиею (униею), обращают на себя взор зрителя, не без знания примечающего. Когда они собираются для поклонения в Киев с востока, от Волги и Дону, с запада, из Галиции и Лодомирии и ближе к Киеву лежащих мест, взирают один на другого не так, как на иноязычного, но будто однородца, однако много отчужденного в словах и поступках, что для обеих сторон показывается странным явлением; но вообще все сии рассеянные одноземцы и доныне сохраняют сыновное почтение к матери древних своих жилищ, граду Киеву"83.\nЗвична метафора для Києва у подорожніх щоденниках XIX ст., як і у спогадах мандрівників, — "російський Ієрусалим".\nПоклоніння святим місцям Києва було чи не головною метою відвідин Києва царственними особами, спорадичними протягом XVIII ст. і дуже частими в першій половині XIX ст. У Києві для "порфирородних богомольців" виробляють, так би мовити, стандартний маршрут: Печерська лавра з оглядом Успенської церкви, Софійський собор, Михайлівський монастир, Печери, Андріївська церква. На початку XIX ст. таку "оглядову екскурсію" височайших осіб називатимуть "путем богомольца". Катерина II, яка протягом трьохмісячного перебування в Києві мусила пройти маршрутом не один раз, вистояти на численних літургіях і вислухати не одну промову, ледве чи стримувала своє роздратування від "скучного Києва", але покірно виконувала належні переміщення. За часів Олександра І і особливо Миколи І імператорська родина відвідує Київ регулярно. Як розуміли сучасники подібного роду відвідини, видно із назви брошури, виданої з нагоди візиту до Києва 1837 р. великого князя Олександра Миколайовича: "Известие о посещении святых мест в Киеве благоверного государя наследника, цесаревича и великого князя Александра Николаевича". Подібного ж роду "описи" паломництв складають після кожного візиту (навіть митрополит Євгеній Болховітінов стане автором одного).\nЯкими б не були мотиви мандрівника в його подорожі Малоросією, під'їжджаючи до Києва, він починав уявляти себе паломником, відчувати в душі релігійний захват від скорих відвідин православних святинь Києва. До релігійного почуття додавалися і переживання живописного пейзажу. Як правило, мандрівники під'їжджали до Києва з лівого берега, і велична картина "золотоверхого міста", що відкривалася їхнім очам, налаштовувала прямо-таки на містичний лад. Жодний із мандрівників не пропустив нагоди вилити на сторінки свого породожнього журналу екзальтовані враження від споглядання "с вечностью спорящей твердыни России" (фон Гун), "священного города" (Глаголев). Князь Долгорукий в'їхав 1810 р. у Киев з протилежного боку, але й він на зворотній дорозі "окинул глазами весь Киев еще раз в жизни. Нет ничего прекрасней сего зрелища; я от него был вне себя и не вмещал восторгов". Природа і Творець були на думці у Лєвшина при першому ж погляді на Київ: "Вид города, в котором предки наши получили первое понятие о всемогущем Творце; вид храмов Божиих, скрывающих в себе столько священного, и торжествующая при восхождении солнечном природа возбудили во мне высокие и приятные чувствования".\n1832 р. по дорозі до "Юго-Западного края", де мусив після польського повстання "обустраивать" учбові заклади, Київ відвідав\nІ. Сбітнєв. Його "путевые заметки" чудово передають той стан на-піврелігійного екстазу, напівантикварного захоплення, яке відчував подорожній на підступах до Києва: "Можно ли равнодушно приближаться к Киеву, особенно в первый раз, как я тогда, этому богатому некогда городу, где развилось ядро государственного быта России, началось христианство, быстро разлившееся по славянским племенам! С чувством благоговения я посетил Печерскую лавру, поклонился святым мощам угодников Божиих в ближних и дальних пещерах; посетил также Софийский, Михайловский и Николаевский соборы и Братский монастырь. С трепетом, с благоговейным чувством приближался я к тому месту в овраге, где князь Владимир крестил народ свой в христианство"84.\nМіж тим, все більше столичних мандрівників вирушало до Києва не з богомольною метою, а з археологічною. Кінець XVIII ст. ознаменувався відкриттям класичних древностей Північного Причорномор'я. Разом із новоприєднаними орієнтальними землями Отто-манської Порти і Кримського ханства Росія несподівано стала власницею решток античної цивілізації. Відкриття руїн грецьких міст інтригувало й збурювало уяву антикваріїв та учених. Малоросія видавалася природною дорогою до класичних міст Причорномор'я. Рештки античної Ольвії було відкрито в маєтку Іллі Безбородька Парутіне (Іллінське). Князь Долгорукий відвідав їх і оглядав. Єрмо-лаєв та Бороздін оглядали привезені з Парутіного артефакти в іншому маєтку графа поблизу Чернігова. Незадовго перед тим, у 1793 p., вчений світ Росії переживав свого роду першу наукову сенсацію: на Тамані, де розміщували античну Фанагорію, було знайдено давньоруський напис. Автор знахідки бригадир П. Пустошкін доживав свого віку "в счастливом климате Малороссии" відставним віце-адміралом. Тут, у Лубнах, його відвідував 1816 р. і оглядав його колекцію італійських картин Лєвшин. Знахідка "Тмутараканського каменя" виявилася надзвичайним відкриттям: вона не тільки остаточно вирішувала одну із найбільших суперечок історіографії XVIII ст. (про місцезнаходження давньоруського Тмутороканя), але й обіцяла подібного роду знахідки руської присутності в Причорномор'ї в майбутньому. Камінь, щоправда, збурив суперечку іншого роду: його дехто вважав підробленим. Не дивно, що перша археологічна експедиція на Україну — Бороздіна та Єрмолаєва 1810 р. — передбачала досягнути Тамані й розшукати там більш певних решток руської присутності.\nСекулярне відкриття Києва, таким чином, відбувалося по слідах релігійного паломництва, а перші мандрівники до міста були стільки ж благочестивими прочанами до святих місць, скільки й туристами, зацікавленими в історії й історичних раритетах. 1823 р. М. Сперанський писав, збираючись їхати до Чернігова: "Может быть, оттуда, по близости взгляну я на Киев и святые его древнос-ти»&5. Підкреслено "древности», але їхнє сусідство зі "святістю» невипадкове. Мода, паломництво та археологічні розшуки з'єдналися на початку XIX ст., щоб привести до "відкриття Києва» для російської думки.\n"Відкриття" в даному разі не є лише метафорою. Попри те, що Київ (разом із рештою Малоросії) знаходиться в складі Російської держави від середини XVII ст., відомості про нього в російській публіці до початків XIX ст. лишаються дуже, так би мовити, теоретичними, літературними. Київ займає надзвичайно важливе місце в російській історії та, загалом, свідомості, але знання про реальне місто Київ вкрай обмежені. Більшості начитаних мандрівників Київ вважається таким, як він постає зі сторінок літопису — величною столицею. їдучи до Києва, вони очікують знайти видимі й очевидні рештки давньої величі: собори та палаци або принаймні величні рештки цих споруд, благородні руїни на зразок Помпей чи Геркуланума.\nКатерина II була першою "вченою" мандрівницею до Києва. Вона вважала себе пристойним істориком, щойно перед поїздкою написала власну версію історії Київської Русі і загалом знала про Київ стільки, скільки можна було знати у XVIII ст. Імператриця готувалася до поїздки ретельно. 1785 р. для неї було складено коротку записку про київські старожитності, а 1786 р. (ще до початку мандрів!) було видано книжку під заголовком "Путешествие ея императорского величества в полуденный край России, предприемлемое в 1787 г.", де викладалася історія міста та давався короткий опис його древностей та топографії. Про сподівання Катерини від міста, на жаль, нічого не відомо, але тон її листів із Києва свідчить про розчарування: древностей в Києві немає, як немає і самого древнього міста. У листах до Павла, до барона Грімма, ще в деяких імператриця одноманітно й майже тими ж словами скаржиться, що "шукає і не може знайти" Києва: "Странный этот город Киев, здесь только крепости и предместье, и мне наскучило отыскивать город, который, по всем признакам, в старину был так же велик, как Москва"86.\nТе ж саме імператриця писала й до сина: "С тех пор, как я здесь, я все ищу: где город; но до сих пор ничего не обрела, кроме двух крепостей и предместий; все эти разрозненные части зовутся Киевом и заставляют думать о минувшем величии этой древней столицы .\nЗ подібними ж очікуваннями знайти рештки історичного міста під'їжджав до Києва граф Сегюр, який серед інших посланників супроводжував імператрицю у південній подорожі: "Подъезжая к Києву, испытываешь то особенное чувство уважения, какое всегда внушает вид развалин. К тому же живописное расположение этого города придает прелесть первому впечатлению; смотря на него, вспоминаешь, что здесь колыбель огромной державы, долго пребывавшей в невежестве, от которого она освободилась не более, как лет за сто, и теперь стала так огромна и грозна» .\nГраф також обманувся у своїх очікуваннях. Після екскурсії містом ("когда мы осмотрели эту древнюю столицу с ее окрестностями") на запитання Катерини про враження, яке справляє Київ, граф відповів: "Киев представляет собою воспоминание и надежды великого города". Цей афоризм надзвичайно вдало передає, чим Київ був і як його бачили мандрівники: сучасне місто нічого не значило; його уявляли в колишньому блиску й могутності, сподіваючись на їх відновлення. Київ був тільки в минулому й майбутньому.\nПошуки руїн не були недоречними в Києві. Контраст між надзвичайним образом міста в літописах та хроніках і дійсним його жалюгідним станом невеличкого містечка завжди супроводжував Київ. У літературі польського ренесансу це породило топос руїн як особливої прикмети Києва. Руїни в одному образі пояснювали те, чим колись був Київ і що сталося із ним згодом. Не усі, хто писав у XVI—XVII ст. про руїни Києва, дійсно були в ньому. Ті ж, хто був, бачили їх доволі. Малюнки ван Вестерфельда 1651 р. свідчать, що в місті лишалося ще чимало руїн, досить вражаючих за розмірами. Видимі рештки давньоруських будівель почали стрімко щезати з київського ландшафту за століття до початку моди на Київ. Стіни давньоруських церков і соборів у другій половині XVII — початку XVIII ст. розбирали на ремонти й поновлення інших будівель так ретельно, що часом вибирали навіть камінь із фундаментних ровів. "Відновлення" й "реставрації" київських святинь, започатковані Могилою і продовжені його наступниками, зруйнували більше решток Русі, ніж усі попередні століття разом узяті. Золотим воротам пощастило більше, але й їхні рештки 1750 р. було засипано зем-лею89~90. На середину XVIII ст. вже ніщо у зовнішньому вигляді Києва не нагадувало про старовину. Коли 1760 р. на виконання сенатського указу складався "Опис" міста, його автор В. Новгородцев цілком чесно зазначив: "При Киеве старых городов оставшихся развалин и городищ и никаких признаков ныне почти не видно, кроме что по народной молве над рекою Лыбедью было не малое жилье...".\nВід другої половини XVIII ст. мандрівник уже не міг милуватися романтичними руїнами Києва. Під'їжджаючи до давньої столиці, він ще не знає цього й очікує одкровення від доторку до найглибшої древності та надзвичайної святості. Розчарування наступає доволі швидко.\n1804 р. Київ відвідав знаменитий московський митрополит Платон. Він також вів щоденник подорожі, який було опубліковано 1813 р. Митрополит, звичайно, був передусім благочестивим богомольцем, але — в дусі часу — сполучав паломництво з археологічною екскурсією. Він відвідував усі релігійні святині Києва, але, лю-\nдина начитана й зацікавлена в історії, кожного разу нотував історичні про них відомості, а також і власні враження та висновки.\nПлатону показували місця й рештки найдревнішої історії. На Аскольдовій могилі, де пролилася перша кров давньоруської історії й за традицією княгиня Ольга побудувала церкву св. Миколи, Пла-тон бачив "малую каменную церковь, уже к ветхости склонную, однако ж строения не старинного". Місцина, втім, була живописна, і митрополит дав себе переконати. В самому Києві йому демонстрували Золоті ворота й церкву св. Георгія. Про ворота йому говорили, що "на них стоял ангел позлащен, что было и ныне есть герб киевский". Ворота, які оглядав учений митрополит, швидше за все були нові, побудовані після засипки старих у 1750 році. Під горами Платону показували місце "Хрещатик" із криницею й говорили, що саме тут Володимир хрестив своїх синів. Павільйон над джерелом було побудовано 1802 р. (1804 р. тут було споруджено пам'ятник хрещенню; фон Гун сухо зауважив: "Архитектура и вкус в сем монументе не пленяют глаз").\nКиїв розчаровував митрополита: "Весьма примечательно, что хотя церковь Софии, Печерская, Никольская и прочие не только в Киеве, но и в Чернигове... суть древние, и иные более 700 лет, и где б мы ожидали найти следы древности, но явно видим, что во всех тех церквах образа, иконостасы, расписные стены все на показ древность, а представляется, что они или недавно писаны и деланы, или в 17 веке или в 18 столетии"91.\nЗагальний висновок митрополита був песимістичний: у Москві можна знайти більше "древностей": "Видно, что разные вражеские разорения все древнее уничтожили и заставили все вновь сооружать". Навіть найбільша "древність" Києва Десятинна церква своїм скромним виглядом навіювала сумніви. Із літопису митрополит знав, що Володимир звів надзвичайну споруду. Те ж, що бачив Пла-тон, змушувало думати: а чи про цю, власне, йдеться? Десятинна церква "никакого ни внешнего, ни внутреннего великолепия не имеет, да и строение, кажется, не самое древнее. А потому, она ли есть десятинная оная славная и на сем ли месте была, предоставляю другим тамошним ученым любопытнее в сие войти".\nЗа іронією єдиною справжньою древністю Києва митрополит визнав церкву Спаса на Берестовім. Це він визначив за "аль фреско" та грецькими написами. І вигляд церкви, і розписи, і напис походили від часів Петра Могили.\nАбсолютно таке ж враження "новизни" справив Київ і на іншого богомольного туриста — князя Долгорукого. Через шість років після митрополита Платона його провадили тим-таки маршрутом, показували ті ж таки переважно вигадані свідчення древньої історії. "Ветха" церква на Аскольдовій могилі була вже знесена, й на її міс-\nці князь бачив "круглый храм каменный с куполом в новом вкусе", а тому й сумнівався, чи тут дійсно була могила Аскольда. Десятинну церкву князь також оглядав і "воздохнул, глядя на ее опустошение и бедность; нет еще ничего приманчивого для глаз, все опущено; одно воображение дает цену и месту тому, и храму. Неоспоримо, что с такого отдаленного времени и Татары, и Поляки, и пожары все подействовало на Десятинную церковь и из великолепнейшей привело ее в убогое состояние. Но никогда бы я не подумал, что она так брошена и презрена, как я ее нашел".\nВід Десятинної церкви князь вирушив оглядати іншу будівлю нібито Володимирових часів — Трьохсвятительську церкву, споруджену на пагорбі, де колись стояли Перун з рештою язичницьких ідолів: "Церковь стара, но не старинная. Вероятно, что все сии знаменитые по истории храмы уже несколько раз были по разорении Киева поновляемы и иные совсем перестроены: довольно, естьли, по крайней мере, сохранили те самые пункты, на коих происходили исторические события".\nМитрополит Платон саме в цьому й сумнівався: Нестор пише, що Перун стояв на пагорбі, а тут жодного пагорба немає: "Сходственно ли сие с истиною, утверждать не можем".\nЯкщо митрополит Платон порівнював древність Киева з Москвою, то князь Долгорукий порівнював із Новгородом. Але порівняння також було не на користь древньої столиці Русі: "Киев стар, но древность его не так видна, не так осязательна, как Новгородская. Там столетия на всяком церковном здании, на всяком шпице колокольни явственно изображены и свидетельствуют долговре-менность того города; здесь все что-то новое, больше моды, меньше старины".\nНайбільш підготовлений із усіх ранніх мандрівників розпізнавати "древності" Єрмолаєв був у Києві того ж 1810 p., що й князь Долгорукий. Він також поділив би загальне враження про місто. Про Успенський собор археолог зауважив: "Соборная церковь в Пе-черской лавре не имеет уже своего первоначального вида. Батыево нашествие и пожар 1718-го года совершенно его преобразили. Возобновлен он последний раз при Петре Великом, что видно из наружных украшений".\nСофія здалася дещо кращою: "Софийский собор, хотя также теперь не в том виде, как был построен в 1037-м великим князем Ярославом, однако же вообще потерпел менее Печерской Лавры".\nЗовсім депресивне враження справили на Єрмолаєва Десятинна та Трьохсвятительська (Василівська) церкви: "Десятинная церковь была бы еще любопытнее, но от нее остался только один вид. Я заключил это по остатку вделанной в стену славянской надписи, которую я за утратой многих букв и за премешанностью остальных никак прочесть не могу; к тому же и почерк самых букв не Влади-\nмирова века. Что ж касается до церкви святого Василия, построенной великим князем Владимиром 1-м на том месте, где прежде стоял Перун, то она ныне так перестроена, что от древних ее стен виден только угол; а чтоб и память ее скорее изстребить, то переименовали ее во имя Трех Святителей".\nВ епоху, коли київська археологія ще навіть не починалася, церкви дійсно являють собою практично єдині "древності", доступні спогляданню. Розчарування російських мандрівників у їх вигляді можна зрозуміти: якщо Київ древня столиця Росії, його древності інтуїтивно очікуються подібними до великоруських древніх міст — Новгорода, Москви, Владимира. У Києві ж усі суттєві споруди перебудовані в манері, яку пізніше назвуть "українським бароко". Стиль явно не в'яжеться з образом "російської" історії та "візантійської" Київської Русі. Це часом призводило до курйозних умовиводів. Глаголєв, роздумуючи 1823 р. над тим, на що схожий вигляд київських церков, спробує "подревнити" його в химерний спосіб. Цей архітектурний стиль, стверджуватиме він, "не принадлежит ни Готическому, ни к Византийскому, а, вероятно, есть подражание вкусу Индийских пагодов, с которыми имеет разительное сходство. Желательно, чтобы археологи точнее определили его происхождение".\nЯкщо не розчаровували церкви, розчаровував вигляд сучасного Києва, від якого чомусь також очікували відповідної вікові грації і шляхетності. Той самий Сбитнєв, який залишив такі натхненні рядки про свої передчуття зустрічі з Києвом 1832 p., занотував: "При всем том, я должен сознаться, что внутренность Киева разочаровала меня. Множество изб ветхих, полуразваленных на Печерском, Крещатике и Старом Киеве и толпы жидов слишком безобразят город. Если отнять от него великолепные соборы и монастыри, здания в крепости, присутственные места, гимназии и десятка два частных домов, то Киев сделается ничтожным городом. .. .Мог ли я думать, чтоб этот многолюдный город, посещаемый жителями почти всей России, стоящий на таковой богатой судоходной реке, существующий почти пятнадцать веков, бывший долгое время столицею великих князей, так мало двинулся во внутреннем благоустройстве?".\nПричиною були все ті ж звичні київські негаразди: татари та поляки: "Причиною медленного шествия Киева к благосостоянию, на которое он имеет полное, заслуженное право, полагаю, частые разрушения от татар, междоусобия князей, а особенно притеснения от Польши, под властию которой он долгое время стонал".\nЗа сім років до Сбитнєва в Києві побував О. Грибоедов. У листах з Києва він захоплювався "древностями", писав про Володимира та Ізяслава, але, як сам зізнавався, "едва заметил настоящее поколение"92. У Києві, як справедливо зазначав князь Долгорукий,\n"тільки уява надає цінність і місцю, і храму". Уява ж дозволяла Грибоедову говорити про "святость развалин", яких він, звичайно ж, не міг бачити. Така ж багата уява змусила фон Гуна 1806 p. записати: "Каждый шаг здесь напоминает о глубокой древности, и каждый взгляд упирается в несметные сокровища. Тут думаешь быть перенесенным в Италию в середину Рима".\nМандрівники швидше "передчували" древності Києва, готові були емоційно пережити долучення до них, "розпізнати" їх у будь-якій рисі старого міста, навіть якщо видимих і очевидних решток знайти не вдавалося. Подібний душевний стан шукачів старожит-ностей чудово передає лист графа М. Румянцева після першого відвідання древньої столиці Русі: "Кожна держава тим більше славиться своїми древностями, чим сильніше вони демонструють дух народу й велич його відчуттів. Наша благословенна батьківщина досі перевищувала усі відомі народи духом і відчуттями, тому вона може особливо славитися і пишатися своїми древностями. Я сам відчув нещодавно в Києві, святому місті Ольги й Володимира, як приємно для серця сина Батьківщини бачити його знамениті древності, блукати місцями, де колись ходили великі; як приємно навіть для віддаленого нащадка переноситися подумки в їхні століття, сховані в тумані часу, оживляти в своїй пам яті їхнє безсмертне існування .\nРуїни мандрівники бачили тільки в своїй уяві, а їх відсутність компенсували особливою увагою до природи, ландшафту, описи яких і займають переважно сторінки їхніх щоденників. Якщо змінилися місто, вигляд його святинь і мова його жителів, то принаймні природа лишилася непорушною і була свідком початків історії. Ті самі гори, та сама ріка були в Києві у часи, коли сюди прийшов апостол Андрій, вони ж бачили прибуття перших варязьких князів, хрещення киян у Почайні, будівництво Ярославом великого міста, і, в певному смислі, саме київська природа стає пам'ятником історії, доказом того, що історія відбулася.\nРумянцев належав до тих людей зламу століть, хто в молоді роки (1770-ті) відбув свій власний "великий тур". У Петербурзі брати Румянцеви познайомилися із бароном Гріммом (тим самим, якому Катерина скаржилася на відсутність у Києві древностей). Грімм взяв на себе труд відвезти братів у Голландію для навчання в Лейденському університеті. Звідти Румянцеви вирушили в Париж, а з Франції—через Швейцарію (де в Женеві познайомилися із Вольтером) — до Італії94. Можна навіть припускати, що спонсороване графом "Общество истории и древностей российских" було влаштоване на манер знаменитого "Товариства дилетантів». Румянцев, таким чином, мав із чим порівнювати древності. Він бачив "справжній», еталонний взірець і намагався віднайти щось подібне в Києві. Граф ініціював і оплачував великі географічні експедиції (як, наприклад,\nкорабель під промовистою назвою "Рюрик» під командуванням капітана Коцебу, 1815—1818 pp.), а також серії менших "археологічних» експедицій (Строева, Калайдовича). В останні роки свого життя, незважаючи на погане здоров'я, Румянцев і сам здійснює низку подорожей для огляду древностей (на Кавказ і Крим, 1823 р.; в Новгород, Москву й Київ; Воскресенський монастир, Волок, Городище, Старицю, Ржеву, 1822). Граф, крім того, був одним із найбільших колекціонерів історичних раритетів, які пізніше склали основу Румянцевського музеума.\nЗ 1815 р. Румянцев листується із чи не єдиним на той час знавцем київських старожитностей М. Берлинським95. Київський антиквар присилає графу описи документів і матеріалів до київської історії "главным образом ... за время владычества Польши", але Румянцева цікавить цілковито інше: він просить "сыскать что-либо, относящееся до времен Киева первобытных". У відповідь на присланий Берлинським план Києва з "прелюбопытным истолкованием тех мест, урочищ и духовных зданий, о которых упоминают наши древнейшие летописи" граф накреслює цілу програму архелогіч-них досліджень: "Не теряйте из виду, что самые первобытные времена историй наших суть те, которые я бы желал видеть объясненными и дополненными; отыскивайте, пожалуйста, надгробные надписи вокруг и внутри развалин уничтоженных самых древнейших забытых церквей и монастырей, коих вы так удачно в своей записке память восстанавливаете".\nРумянцев сподівається на розшуки древніх рукописів: може, пергаментного літопису Нестора (бо, справді, де ж йому й зберегтися в первозданності, як не в Києві?), древніх грамот, оригіналів Пе-черського патерика, можливо, Руської правди, древніх списків митрополитів, синодиків, наприклад, Китаївської пустині, де мусили б молитися за свого засновника Андрія Боголюбського. Це листування демонструє не тільки тодішні доволі поверхові знання про київську історію, але, головним чином, те, наскільки завищеними були очікування російських антикваріїв від київських древностей. Як і кожний європеєць, Румянцев гадає, що тубільці просто забули свою історію. їхнє минуле значно краще відоме фахівцям в столицях, і варто лише підштовхнути недбалих аборигенів до енергійнішої праці, як надзвичайної древності раритети будуть відшукані.\nПеребільшені сподівання рано чи пізно переростають у розчарування. Після чергової поїздки до Києва 1821 р. Румянцев писав до Малиновського про свої неприємні враження від побаченого: "В Киеве сердце сокрушалось, видя, каковое там господствует нерадение к древностям нашим, никто ими не занят, и всякий почти убегает об них разговора, боясь обозначить не токмо беспечность, но даже и то, что мало историю древних наших времен знают"96.\nВід 1820-х років старовинні руїни в Києві почали з'являтися знов, але вже в результаті свідомих спроб їх розшукати. Незамінною стала нова дисципліна археології, тобто дослідження решток старовини на західний манер — шляхом розкопок. 1822 р. Київським митрополитом стає Євгеній (Болховітінов), людина вчена, історик і антиквар. Навколо нього швидко організувався гурток любителів древностей, і 1823 р. вони здійснили першу спробу археологічних розкопок у Києві97. Місце розкопок було обрано не випадково. Крім того, що Десятинна церква була свого роду пам'ятником хрещення Русі, саме в цей час довкола її локалізації точилися дискусії. Київські антиквари' знали, що тут митрополит Петро Могила знайшов мощі св. Володимира (голова князя була однією із важливих святинь Успенського собору Печерського монастиря). Розкопки мусили не тільки визначити остаточно й певно місце й план колишньої церкви, але й знайти нові мощі святого князя. 1824 р. обидві задачі було виконано. План церкви було виявлено (і доведено, що в древності вона набагато перевищувала видимі в XIX ст. розміри, що знімало проблему локалізації), а також було віднайдено саркофаг із рештками людини, який оголосили Володимировим, і ще один, який вважали "гробом" Ізяслава98.\nОдним із ентузіастичних учасників розкопок Десятинної церкви був Кіндратій Лохвицький, як він називав себе, "чиновник п'ятого класу", любитель старовини, дивак і містик. Він стане найенер-гійнішим археологом Києва наступного десятиліття. Як і всі "перші" археологи того чи іншого об'єкта, Лохвицький перебував у наївній переконаності, що під землею він знайде матеріальні рештки усіх подій, описаних у писемних пам'ятках. Історія, були впевнені ранні археологи, ніби застигла під землею. Варто лише зняти шар землі, й артефакти співпадуть із писемною історією до дрібниць. Лохвицький, власне, й знаходив усе те, що шукав: він знайшов рештки хреста св. Андрія, могилу князя Діра, першу християнську церкву св. Іллі, рештки міських воріт часів княгині Ольги, церкву св. Ірини, йому належать розкопки Золотих воріт. Більшість його знахідок була фікцією — результатом фантазій, наївною спробою зв'язати знайдені рештки із літописними повідомленнями. Але принаймні у двох випадках — розкопок Ірининської церкви (1833) та Золотих воріт (1832—1833) — Лохвицький "вгадав" правильно. Особливого успіху мали розкопки з-під пізніших завалів Золотих воріт. Саме в цей час в Києві перебував государ (який взагалі цікавився Києвом та його старожитностями). Микола Павлович "пройшов між відкритих стін" воріт, і, певно, це справило на нього враження: Лохвицький згодом одержав державну стипендію, а також субсидію на подальші розкопки.\nРозкопки в Києві протягом 1820 — 1830-х років, попри всю їх наївність і аматорський характер, а також і те, що Лохвицький, наприклад, більше руйнував, ніж досліджував, мали один важливий ефект: вони засвідчили, що під землею є руїни древнього міста, що вони можуть бути "розкриті" і явлені зору цікавих людей.\nАрхеологія в перші десятиліття XIX ст. включала в себе багато різних речей. Однією із важливих її іпостасей було встановлення древньої топографії міста з наступним картографуванням її. Від кінця XVIII ст. цим займався киянин Берлинський, на початку XIX ст. з Петербурга вже споряджають спеціальні експедиції з цією ж метою (Бороздіна та Єрмолаєва). Створення "історичних планів", нанесення древностей на карти сучасного міста, стає одним із улюблених занять. Учені розшукують старі й забуті назви місцевостей, річок, урочищ, відомі їм із літописів і документів. Ототожнюють із ними ті чи інші місцевості, часом навіть перейменовують їх так, щоб відновити "більш правильні" історичні назви. Спеціально споряджені художники замальовують будь-які решти старовини — мозаїки, фрески, археологічні курйози. Архітектори складають плани церков, їхні розрізи, а часом навіть реконструкції давнього вигляду. Усе це створює корпус документації, яка в сукупності своїй "оживлює" стару історію, робить її "видимою", дактильно відчутною.\nНе бракує і старих методів. Відколи в Києві з'явився Михайло Максимович, місто стає ареною постійних "археологічних палом-ництв". Знайомих учених, заїжджих знаменитостей, літераторів Максимович водить екскурсіями по місту, з впевненістю експерта вказуючи їм невидимі місця великих подій давнини. Він називає їм історичні урочища, імена літописних гір тощо. Переважно в пам'яті таких екскурсантів (а серед них — Гоголь, Погодін, Жуковський з цесаревичем, Ол. Тургенев) лишається живописний пейзаж із образом незаторкнутої часом, майже дикої природи Києва. Милування природою заміняє споглядання руїн і цілком задовольняє поетично налаштованим натурам відчуття історії. За іронією, місцем, яке справляло найбільше враження на шукачів київських древностей, був пагорб Андріївської церкви. Як згадував Максимович, саме тут Жуковський вглядався в дніпрові далі, вгадуючи в мареві "Ольжин град" Вишго-род, а Гоголь — у зворотньому напрямку — споглядав древні урочища Кожемяки та Кудрявець". Переживання минулого біля новозбу-дованої церкви виявляється особливо гострим і інтенсивним: простір, що відкривається від Андріївської гори, надає надзвичайну можливість розміщувати історичні міражі на власний розсуд.\nНаслідком мініатюрних київських паломництв — релігійних, антикварних, пейзажних — поступово стає осягнення історії. Давньоруський Київ, немов Атлантида, починає підніматися з-під землі, затьмарюючи собою для багатьох неприглядне, бідне й невпо-рядковане польсько-єврейське містечко окраїни імперії, з його церквами "в новом вкусе".\nВідкриття київських древностей, очевидно, вело до нового сприйняття міста та його історії. З "руського Ієрусалиму" Київ поступово набував реноме "слов'янських Помпей" (хоча саму метафору не буде заявлено аж до початку наступного століття).\nЧию, однак, історію воскрешали з небуття київські антикварії? Для багатьох із них це питання навіть не стояло. Вони "жили" цілковито в давньому минулому, мало цікавлячись його ідеологічним зв'язком із сучасністю. Російські мандрівники, зрозуміло, відкривали в місті саме свою, російську, історію. Сучасний Київ — частина Малоросії — нічого не важив, його намагалися не помічати. Древній же Київ із малоросійською історією не мав нічого спільного. Так, схоже, думали й ті, хто писав історію українців. Для них київські руїни також були рештками історичного буття якогось іншого народу, чимось на зразок грецьких міст Причорномор'я чи скіфських курганів українського степу. Разом з тим для людей формації Максимовича, "локальних патріотів", суміщення києво-руських древностей із малоросійською територією підказувало якийсь зв'язок із ними. Малоросія покоїться на рештках Київської Русі. Церкви в стилі українського бароко є перебудованими давньоруськими храмами. Чи не означає все це, що малороси "родом" із Київської Русі? Чи не означає це, що російська та малоросійська історії мають спільний початок і довге спільне тривання? Чи не означає це, нарешті, що історія українців нерозривно пов'язана із історією великорусів?\nДва "відкриття" початку XIX ст. — відкриття Малоросії і Києва — поставлять перед російською, а дещо пізніше й перед українською думкою низку питань про початки, протяжність і співвідношення двох історій.


Дмитро Говорун − визнаний експерт у галузі корпоративного управління і банківської справи, комерційний директор українського офісу ТіСіЕм Груп Інтернешнл.\nЄ постійним членом «International Center for Banking and Corporate Governance» та «Virtus Global Center for Corporate Governance» − глобальної мережі провідних фахівців у галузі фінансів, права, банківської справи та корпоративного управління. Брав активну участь у громадських обговореннях нормативних ініціатив, запропонованих інститутами ЄС та міжнародними організаціями. Керував низкою міжнародних наукових проектів, які проводилися в Україні, Німеччині та Італії під егідою «Virtus Global Center for Corporate Governance».\nОтримав науковий ступінь кандидата економічних наук за спеціальністю “Гроші, фінанси та кредит”. Дисертаційна робота присвячена питанням корпоративного управління в банківському секторі. Також має сертифікати про успішне проходження ряду навчальних курсів з фінансового та корпоративного управління, розроблених авторитетними фахівцями із США, Німеччини, Італії та Великобританії.\nОбіймає посаду заступника головного редактора відомого українського видавництва з питань корпоративного управління. Має в послужному списку понад 30 наукових публікацій з питань фінансів, банківської справи та корпоративного управління.


США і Євросоюз роблять перегляд відносин з Білоруссю\nРодичі арештованих чекають перед тюрмою\nСполучені Штати і Європейський Союз кажуть, що вони роблять перегляд своїх з Білоруссю після придушення протестів опозиції внаслідок спірного переобрання Олександра Лукашенка на президентську посаду.\nДержавний секретар Гілларі Клінтон і верховний представник ЄС із закордонних справ і політики безпеки Кетрін Ештон закликали в четвер до негайного звільнення сімох кандидатів опозиції, що виступали проти Лукашенка, і понад 600 демонстрантів, яких було заарештовано.\nЗахідні спостерігачі назвали обрання Лукашенка на четвертий президентський термін «шахрайським». Лукашенко звинуватив демонстрантів у «варварстві» і «бандитизмі» та сказав, що колишній радянській республіці непотрібна «нерозважлива демократія». Його міністр закордонних справ відкинув застереження західних країн щодо виборів і придушення протестів, кажучи, що застереження «позбавлені раціональних підстав».\nУ спільній заяві Гілларі Клінтон і Кетрін Ештолн запротестували проти, як сказано, «непропорційного застосування сили» проти осіб, що протестували проти переобрання Лукашенка. Вони сказали, що вибори і те, що сталося пізніше, представляють «жалюгідний крок назад» у розвитку демократії в Білорусі.


Волонтери, військові та матері загиблих захисників України отримали ордени. ФОТО\nВолонтери, військові та матері загиблих захисників України отримали ордени. ФОТО\n1393 13 Жовтня 2017\nСьогодні, 13 жовтня, у Чернігові відбулись заходи з нагоди Дня Захисників України.\nНа Красній площі присутні (а це військовослужбовці та їх рідні, представники влади, небайдужі містяни) поклали квіти до підніжжя меморіальної стели чернігівцям, загиблим у зоні проведення антитерористичної операції та братської могили.\nТакож вшанували пам'ять загиблих воїнів хвилиною мовчання.\nОпісля в облмуздрамтеатрі пройшла церемонія нагородження військовослужбовців та волонтерів з нагоди Для Захисника України.\nЗокрема, посмертно орденом «За Мужність» ІІІ ступеня удостоєно Руслана Амірова. Відзнаку вручили його матері Оксані Аміровій.\n«Найбільше я хочу поздоровити хлопців, які зараз в АТО, які зараз на бойових виїздах. Я хочу побажати їм силу духу, терпіння і віри в нас. В те, що ми розуміємо, що все не даремно», - сказала Оксана Амірова.\nОрден «За мужність» ІІІ ступеня також отримала мати загиблого матроса Михайла Кобця Катерина Пророченко. Вона поцілувала нагороду свого сина та розплакалась. Зала стоячи, бурхливими оплесками зустрічала матерів загиблих героїв на сцені.\nРазом з тим орден «За заслуги» ІІ ступеня отримав Сергій Ступак – голова громадської організації «Ніжинська міськрайонна організація ветеранів Афганістану». Орденом «За заслуги» ІІІ ступеня нагороджено Миколу Панька – капітана Збройних сил України у відставці.\nВідзнаки Президента України також отримали шість жінок-волонтерок Чернігівщини.


Презентация на тему: "Патрік Зюскінд та його роман «Парфумер. Історія одного вбивці» Виконала учениця 11 класу ЗОШ 12 м.Чернівці Сидоряк Алла.". Скачать бесплатно и без регистрации.\nПатрік Зюскінд та його роман «Парфумер. Історія одного вбивці» Виконала учениця 11 класу ЗОШ 12 м.Чернівці Сидоряк Алла. - презентация\nПрезентация была опубликована 2 года назад пользователемВероника Щербакова\nПрезентация 11 класса на тему: "Патрік Зюскінд та його роман «Парфумер. Історія одного вбивці» Виконала учениця 11 класу ЗОШ 12 м.Чернівці Сидоряк Алла.". Скачать бесплатно и без регистрации. — Транскрипт:\n1 Патрік Зюскінд та його роман «Парфумер. Історія одного вбивці» Виконала учениця 11 класу ЗОШ 12 м.Чернівці Сидоряк Алла\n2 Зміст Патрік Зюскінд – німецький письменник, представник постмодерністської літератури. Твір, що приніс авторові світову славу. Проблематика роману П. Зюскінда «Запахи» Екранізація роману «Парфумер. Історія одного вбивці». Образ парфумера в романі-детективі Гренуй – злий геній.\n6 Проблематика роману П. Зюскінда «Запахи» Однією з найважливіших проблем творує є роль і місце визначної особистості в історії людства. Протягом розвитку цивілізації декому було, є і буде властивим тяжіння до відчуття винятковості власної особистості, до нестримного бажання стати господарем долі та думок інших. Історія засвідчує непоодинокі випадки, коли злий геній одних людей призводив до трагедій або до смерті інших. Проблема винятковості людської особистості в різні періоди історії цікавила філософів, психологів, письменників, літературознавців, політиків, соціологів. Такою особистістю, яка будь-якою ціною (і це жахливо!) хоче довести всім, що вона стоїть поза межами людської моралі та має право втручатися в життя інших, вважає себе людина з невисоким рівнем внутрішньої культури або психологічно неврівноважена.\n7 Образ парфумера в романі-детективі Герой роману Жан-Батіст Гренуй відверта потвора, яку автор порівнює з кліщем: "...він був такий живучий, як витривала бактерія, і невибагливий, як кліщ, що сидить на дереві, існуючи завдяки одній крихітній краплині крові, яку здобув кілька років тому". І справді, він не тільки не мав особливого таланту, але - що значно гірше - не мав моральних засад, не мав совісті, не жалів нікого й не цінував чужого життя.\n8 Гренуй, не мавши власного запаху, тонко розпізнавав чужі і навіть умів їх компонувати, створюючи чудові парфуми без усяких рецептів. Це було справжнє мистецтво, яким він оволодів. Здавалося б, це прекрасно, бо людина, яка володіє мистецтвом, заслуговує на визнання. Проте не Гренуй. Ним керувала зовсім не любов до мистецтва і не любов до людей. Він ненавидів усіх і того ж часу жадав їхнього визнання.. Він не міг любити, був усе життя позбавлений людської любові. Любили не його, а його парфуми. Це найтрагічніше для людини.\n9 Байдужість Гренуя до інших людей вражає. Його цікавлять лише їхні запахи. Заради них він готовий на все, навіть на вбивство… Перший раз він убив у 1753 році під час святкування роковин коронації... Запах молодої дівчини поглинув його. Гренуй за всяку ціну хотів оволодіти ним, сама ж дівчина його не цікавила. Він убив і заволодів запахом. Ніщо не могло зупинити його. Бога для нього не існувало. Він був сам собі і Богом, і Сатаною, як він це довів у Грасі, підкоривши собі ціле місто. Гренуй, як губка, збирав, колекціонував запахи. Людина для нього - ніщо, запах - усе. "Маленький бридкий кліщ..., який зумисне стає маленьким і непомітним, щоб ніхто його не побачив і не розтоптав. Самотній кліщ, зосереджений у собі, сидить на дереві, сліпий, глухий і німий, і тільки принюхується..."\n10 Якби ж то "тільки принюхується", а то ж набагато гірше - він убивав людей, убивав красу, аби витягти з неї запах. Але за свої вбивства він має бути покараний. І правосуддя над ним вершиться. Усе місто зібралося, щоб подивитися, як будуть страчувати це маленьке, бридке чудовисько, яке викинуло в обійми смерті декількох найкращих дівчат міста.\n11 Екранізація роману «Парфумер. Історія одного вбивці» Жанр: драма, триллер Країна: Франція, Німеччина, Іспанія, США Режисер: Том Тикуер Сценарій: Ендрю Біркін, Бернд Айхінгер, Том Тикуер,... Продюсер: Бернд Айхінгер, Крістін Рот, Андреас Шмід,... Оператор: Франк Грибе Композитор: Райнхольд Хайль, Джонні Клаймек, Том Тикуер Художник: Улі Ханіш, Лайя Колет, П'єр-Ів Гайрі,... Монтаж: Олександр Бернер Актори: Бен Уішоу, Алан Рікман, Рейчел Херд-Вуд, Дастін Хофман Кіностудія / кінокомпанія: Constantin Film Produktion Спільно з (Кіностудією / кінокомпанією): Castelao Producciones S.A.; Davis-Films; Ikiru Films S.L.; Nouvelles Éditions de Films; Rising Star; VIP 4 Medienfonds\n12 Гренуй – злий геній У Гренуй жив у Франції чоловік, який належав до найгеніальніших і найогидніших постатей цієї …епохи. … І ось тут, у найсмердючішому місці всього королівства, 17 липня 1738 року народився Жан-Батіст Гренуй. …митець, який нездатний виявити Жан-Батіста Гренуя в сутінках власної особистості, або бреше, або не є таким. Макс Фрай\n13 У мадам Гайяр …для малого Гренуя установа мадам Гайяр була просто благодаттю. В іншому місці він, очевидно, не вижив би. …Інші діти одразу відчули, що з Гренуєм щось не так. З першого ж дня новенький почав наганяти на них жах. Вони уникали коробки, в якій він лежав… …У шість років він досконало вивчив нюхом своє оточення.\n14 Життя Гренуя у майстерні чинбаря Грімаля …Щодня він був змушений виконувати найважчу, непосильну для нього роботу: здирати шкури, обробляти їх, носити сотні відер води, рубати дрова. Тут він захворів на сибірську виразку… Ця фантастична живучість підвищила «ціну» Гренуя в очах чинбаря і коли малому виповнилося дванадцять років, той подарував йому вихідний на півнеділі й дозволив серед тижня після роботи годину погуляти.\n15 Дівчина з де Маре Гренуй зрозумів: якщо він не заволодіє цим ароматом, його життя не матиме більше сенсу. …Він зупинився за крок до її плечей. Вона його не чула. …Ще ніколи Гренуєві не було так добре. …Побачивши його, дівчина скамяніла від переляку, і Гренуй мав досить часу, щоб оповити руками її шию. …Те, що в основі цієї краси лежало вбивство, було йому байдуже. …Він привласнив … принцип її запаху.\n16 У крамниці відомого парфумера Бальдіні Скориставшись вдалим приводом (відніс від чинбаря славнозвісному парфумеру козячі шкури), Гренуй попросив, щоб майстер взяв його до себе за учня. Свою спроможність він довів тим, що моментально назвав інгредієнт «Амура і Психеї», який так і не зміг визначити маестро пахощів. … Наступного ж дня Бальдіні викупив Гренуя в чинбаря. … Минуло небагато часу, і він став фахівцем у галузі дистилювання.\n17 …зрештою усамітнюється на високій горі, де в шалених мріях проводить сім років. Мандри Гренуя\n18 Повернення відлюдника Особливу зацікавленість до нього виявив маркіз де ля Тайяд-Еспінассу – авнтюрист-»дослідник». У майстерні місцевого парфумера Рунеля герой створив штучний аромат для власного тіла, що від народження не мало запаху. … Так він примусить їх полюбити його. … він запитав себе, навіщо взагалі хоче цього. І відповів собі, що хоче цього тому, бо наскрізь просякнутий злом. Гренуй прибуває до міста Грас…\n19 Лора Гренуй виявив, що аромат за муром, хоч і неймовірно схожий на аромат рудоволосої дівчинки, одночасно й відрізняється від нього. Звичайно, той аромат теж належав рудоволосій, у тому не було жодного сумніву. … Тільки консул Ріші, батько Лори, яка була першою красунею в місті, відчував велику тривогу. Він розгадав, що таємничого вбивцю штовхає на злочин спотворене прагнення досконалості, а відтак Лорі загрожує смертельна небезпека. Ріші… потай виїхав з нею з міста. …Гренуй… по запаху знайшов утікачів і вбив дівчину.\n20 Арешт Гренуя Гренуя нарешті заарештовано. …Його жорстоко катують, допитуючись, з якою метою він убивав дівчат. Він, проте, лише повтоює: «Вони мені були потрібні». Суд засуджує злочинця до страти до страти.\n21 Перед стратою Страту було призначено на пяту годину після обіду… О четвертій почала заповнюватися трибуна… Присутнім було все дворянство… Антуан Ріші був у чорному вбранні… Останнім прийшов єпископ… Щоб хтось підїздив на власну страту каретою, з кучером, слугами в лівреях та вершниками – такого тут ще не бачили.\n22 Поява Гренуя на площі І тоді сталося диво… десять тисяч людей на майдані та навколишніх схилах хвиля за хвилею переймались непохитною вірою: людина в синьому сюртуці, яка щойно вийшла з карети, аж ніяк не може бути вбивцею… Папон також знав це. … він не зможе підняти кия … на цього невисокого безневинного чоловіка.\n23 Під впливом парфумів Гренуй бачив і відчував, як непереборно цей парфум діє і як… полоняє всіх. … Він був замаскований найкращими в світі парфумами, а під цією маскою не мав обличчя… «Він мене вбє», - подумав Гренуй (побачивши Ріші). Замість того … тремтячі губи шепотіли: «Прости мені, мій сину…». (Суд закрив справу Гренуя, засудивши до страти парфумера Дрюо. Гренуй залишив Грас.)\n24 Париж. 25 червня 1767 року Лише за північ … почала збиратися всіляка потолоч. Запалили невелике вогнище, щоб зварити їжу й розігна- ти сморід. … А цей чоловік у блакитному сюртуці наче виріс із-під землі, з маленькою пляшечкою в руці, яку відкоркував… А потім він вилив на себе вміст цієї пляшечки і нараз засяяв неземною красою.\n25 Трагічна розвязка Вони кинулись на янгола, навалилися на нього, збили з ніг. Кожен хотів … урвати собі бодай шматочок від нього… За півгодини Жан-Батіст Гренуй до останньої кісточки зник з лику земного. … Ніхто (з канібалів) не промовив жодного слова. … Вони вперше зробили щось із любові.\n26 Використана література та Інтернет-ресурси Волощук Є. Зарубіжна література: Хрестоматія-посібник для 11-го кл. загальноосвіт. навч. закл. – К.: Юридична книга, – 560 с.: іл., схеми. =ru =ru\nСкачать бесплатно презентацию на тему "Патрік Зюскінд та його роман «Парфумер. Історія одного вбивці» Виконала учениця 11 класу ЗОШ 12 м.Чернівці Сидоряк Алла." в формате .ppt (PowerPoint)\nПатрік Зюскінд та його роман «Парфумер. Історія одного вбивці» Матеріали до уроку світової літератури в 11 класі.


Степ Ньюз » Вступ до школи — справа не проста\nВступ до школи — справа не проста\n8 травня набув чинності новий порядок зарахування дітей до школи. У законодавство введено ряд інновацій, які можуть створити величезні проблеми вихідцям Іванівського району, які в пошуках хоч якихось заробітків роз’їхались по містам, живуть там на орендованих квартирах, де і виховують своїх дітей.\nЖурналісти видання «Українська правда» спробували розібратися в усіх тонкощах законодавства та зрозуміти, як бути пересічному українцю у сучасних умовах країни.\nА якщо документи подадуть на вільні місця у 4 школи, і дитина не пройде у жодну, це означає, що вона не піде у 1 клас у 2018 році взагалі?\nЦі питання активно «гуляють» мережею і обурюють батьків.\n«Українська правда. Життя» розібралась в новому порядку та почитала роз’яснення, видані Міносвіти, а також поспілкувалась із радницею міністра освіти Оксаною Макаренко.\nХТО МАЄ ПЕРШОЧЕРГОВЕ ПРАВО НА ЗАРАХУВАННЯ У ШКОЛУ\nБатьки подають документи на вступ 1 перший клас до 31 травня не лише у школу, за якою закріплена їхня територія проживання, але в інші школи без обмеження кількості для зарахування на вільні місця.\nкопію свідоцтва про народження дитини або документ, що посвідчує особу дитини (під час подання копії треба показати оригінал документа)\nоригінал або копія меддовідки за формою № 086-1/о «Довідка учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов’язкового медичного профілактичного огляду»\nоригінал або копія документа про освіту (якщо є).\nякщо є і батьки хочуть, можна додати оригінал або копію висновку про комплексну (чи повторну) психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини чи витяг з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації.\nЯкщо є і батьки хочуть, можуть разом з заявою подати документ, який підтверджує місце проживання дитини чи одного з її батьків на території обслуговування конкретної школи. Реквізити школи треба вказати в заяві.\nЯкщо 31 травня заяв буде стільки ж або менше, скільки місць у класах, то не пізніше 1 червня зараховують усіх дітей.\nСписок зарахованих учнів оприлюднюють тільки у школі, і там будуть тільки їхні прізвища.\nЯкщо заяв більше, ніж місць, тоді такі правила. До 1 червня включно зараховують:\nУсіх дітей, які змогли підтвердити проживання на території обслуговування школи\nДітей, які у цій школі мають рідних (усиновлених) братів/сестер\nДітей працівників цієї школі\nВипускників садочку, який прикріплений до школи\nЯка категорія дітей пріоритетніша? Міносвіти каже, що всі вони рівні і всі мають бути зараховані у школу, на яку мають першочергове право.\nЩО РОБИТИ ДІТЯМ З ОРЕНДОВАНИХ КВАРТИР\nУ своїх роз’ясненнях МОН пише, що зараз утверджений Порядок не має конкретного переліку документів, які підтверджують місце проживання дитини чи одного з її батьків.\nБатькам і директорам шкіл Міносвіти рекомендує орієнтуватися на:\nпаспорт громадянина України (тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні) одного з батьків\nдовідка про реєстрацію місця проживання/перебування особи(дитини або одного з її батьків), що видається відповідно до Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207\nвитяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місцяпроживання/перебування особи (дитини або одного з її батьків)\nдокумент, що засвідчує право власності на житло (свідоцтво про право власності, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір купівлі-продажу тощо)\nрішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житловогоприміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання\nдокумент, що засвідчує право користування житлом (договір найму, піднайму, оренди тощо), укладений між фізичними особами за умови, що користування відповідним житлом є реальним і здійснюється за згодою та волевиявленням власника майна; засвідчення цих двох обставин може відбуватися в різний, але прийнятний спосіб чи укладений між юридичною і фізичною особами, зокрема щодо користування кімнатою в гуртожитку\nдовідка про проходження служби у військовій частині (додаток 10 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207)\nМіністерство запевняє, що перелік документів не є повним і Міносвіти консультується з цього питання і невдовзі дасть додаткові роз’яснення.\nАле запевняє: будь-який офіційний документ, в якому зазначене місце проживання дитини чи одного з її батьків, форма якого визначена законодавством і який виданий органом державної влади чи органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку є достатнім для підтвердження місця проживання дитини і, відповідно, її права на першочергове зарахування до початкової школи.\n– Питання, чим підтвердити право на першочергове зарахування, непросте. Були дуже складні дискусії саме навколо цієї норми, бо багато людей зараз не мають або офіційних документів, особливо це стосується договорів оренди, тому що одним документом Міносвіти не можна вирішити усі проблеми, накопичені роками, які стосуються інших державних установ і норм, – пояснює Макаренко.\nВона додає, що МОН намагалося надати якнайширший список документів. Він не є визначеним у положенні.\nЦе рекомендації, якими мають керуватися директори шкіл. 8 травня Міносвіти повинне дати додаткові рекомендації щодо переліку документів.\nЩО РОБИТИ ДІТЯМ-ПЕРЕСЕЛЕНЦЯМ\nДіти або один з їх батьків, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про звернення за захистом в Україні, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, можуть не подавати копію свідоцтва (бо не всіх дітей переселенців воно є), але мають подати меддовідку.\nА якщо хочуть відкрити інклюзивний клас, то можуть додати оригінал або копію висновку про комплексну (чи повторну) психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини чи витяг з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації.\nДИРЕКТОР МАЄ ЗРОБИТИ ВСЕ, ЩОБ ВМІСТИЛИСЬ УСІ ДІТИ ЗА ПЕРШОЮ ЧЕРГОЮ\nПорядок каже, що директор має зробити усе, щоб зарахувати дітей, які мають першочергове право на цю школу:\nвін може ініціювати відкриття додаткового класу, у тому числі інклюзивного чи спеціального\nвнести зміни в освітній процес\nзвільнити приміщення, які використовують не за призначенням (в тому числі через припинення орендних відносин).\nЯкщо і після цього школа не може взяти усіх дітей, які мають на неї першочергове право, тоді районний чи міський відділ освіти, якому вона підпорядковується, невідкладно має запропонувати на вибір батьків перелік шкіл, максимально доступних і наближених до місця проживання таких дітей, а також сприяти їх зарахуванню до обраних їх батьками закладів освіти.\nШкола не має права відмовити батькам дітей, які мають першочергове право зарахування. Якщо так сталося, батьки мають право впродовж двох днів письмово оскаржити рішення школи в районному управлінні освіти.\nСписок зарахованих за першочерговим правом учнів мають вивісити не пізніше 3 червня. Тоді ж мають оприлюднити:\nКОНКУРС НА ВІЛЬНІ МІСЦЯ У ШКОЛИ\nЯкщо заяв більше, ніж вільних місць у класах, проводять жеребкування. Воно має бути публічним і прозорим.\nВільні місця можуть з’явитися в школі 1 червня, коли зарахують дітей, які мають на цю школу першочергове право. Але документи треба все одно подати до 31 травня.\nКожна школа мусить оприлюднити кількість вільних місць впродовж 2 робочих днів з моменту їх появи.\nЖеребкування проводитимуть з 5 до 10 червня. Батьки дітей, які претендують на місце, можуть бути його учасниками.\nУ прозорий барабан, скриньку чи інший прозору ємність кладуть жеребки (аркуші паперу, картки, кульки тощо).\nЩо це буде за пристрій та як виглядатимуть жеребки – визначатить конкурсна комісія з трьох осіб. Її затверджує директор школи.\nБудьте уважними, якщо захочете подивитись на процедуру жеребкування. Кожен має право оглянути жеребки до того, як їх покладуть у прозору ємність. Її ви теж можете помацати.\nУсі жеребки мають бути однаковими (колір, розмір, вага форма тощо). Їх мають виготовляти чи запаковувати так, щоб ніхто з присутніх не міг побачити їхній зміст до діставання з ємності.\nЖеребків має бути стільки, скільки учнів-претендентів на вільні місця.\nКоли жеребки завантажать у ємність, кожен учасник дістає жеребок для однієї дитини, розпаковує його, показує і вголос каже, що там.\nСписок дітей формують в алфавітному порядку. Якщо на заході немає одного з батьків дитини чи уповноваженої особи, жеребок дістає один з членів комісії.\nНаказ про зарахування на вільні місця має бути до 15 червня.\nЧИ ВИСТАЧИТЬ МІСЦЯ УСІМ ПЕРШАЧКАМ, ЧИ КОМУСЬ ДОВЕДЕТЬСЯ ЧЕКАТИ РІК\nБатьків у запитаннях до УП хвилювало ще й таке питання.\nПрипустимо, сім’я живе у Києві, а прописана у Тернополі чи Полтаві, вони не змогли надати документи, які б дали першочергове право вступу у школу біля дому. Для них варіант – лише вільні місця. Вони подають документи у 5, скажімо, шкіл. І у жодну не проходять до 15 червня. Що тоді з дитиною? Чи піде вона у перший клас цього року?\nТеоретично таке може бути, розповідає радниця міністра. Вона вважає, що таких дітей не має бути багато.\nАле якщо так сталося, то алгоритм дій наступний.\n15 червня буде нова ситуація. Батьки, які подавали документи у 5 шкіл, визначились, куди вони пройшли і хочуть. Значить, з чотирьох шкіл забрати документи і з’явилось місце.\nЗ 15 червня школи знову оприлюднюють наявність вільних місць. Далі спочатку знову прийматимуть дітей з території обслуговування. Може, хтось не встиг донести документи чи переїхав тощо.\nДо 1 вересня чекають всіх з першочергових категорій. А з 1 вересня – у порядку надходження заяв на вільні місця від усіх.\n– Такого бути не може, щоб дитині не вистачило місця у будь-якій школі. Якщо так раптом сталося, батькам треба буде звернутися в районне управління освіти. І там будуть зобов’язані знайти дитині місце у сусідній школі, наприклад.\nКоли ми проводили попередні консультації з київською владою, говорили про те, що якщо взяти всю прогнозовану кількість дітей, які підуть у перший клас, і поділити на всі вільні місця, то буде 28 дітей у класі, – додає Макаренко.\nУ класі може бути максимум 30 дітей.\nЗа її словами, основна проблема – у рівності розподілу. Хтось хоче в конкретну школу: чи вчителька сподобалась, чи хороші відгуки, а хтось не хоче в «сврю» йти.\n– Є різні механізми зараз підвищити рівень шкіл, починаючи з матеріально-технічної бази. Уряд цього року виділив мільярд на створення нового освітнього середовища для молодшої школи.\n40% суми піде на закупівлю парт, 40% – на метотичне обладнання та матеріали, і 20% – комп’ютерне обладнання. Це безпрецедентний крок.\nТак само всі вчителі проходять перепідготовку. І спрогнозувати, який вчитель краще опанує нові методики і підходи до дітей, важко. І я б не взялася говорити, яка точно буде погана, а яка хороша.\nДІТЕЙ «ЗАКРІПАЧУЮТЬ» ЧИ НІ\n– Ми не обмежуємо ніяк право батьків подавати документи в різні школи. Додумують, що прив’язали, закріпачили. Це неправда. Право навчання за місцем проживання ГАРАНТОВАНЕ. Щоб не було такого, що школа за вікном, а ти не можеш туди ніяк потрапити, – каже радниця міністра освіти.\nКоли кажуть: «Нас позбавили права вступати у школу, в яку ми хочемо», у мене зустрічне питання.\nА які у вас були гарантії потрапити у школу, яку ви хотіли? Яким документом це гарантували? Це були якісь домовленості, часто непрозорі, незрозумілі. Не хочу казати, що всюди була корупція. Є різні школи, директори, педагогічний склад. Але прояви корупції були. І нам на це вказували не лише громадські об’єднання, але й міжнародні експерти, які проводили дослідження і казали: «Припиніть цю ганебну практику».\nІ ми зробили спробу через це положення зменшити можливості для маніпуляцій, корупції. Подивимось. Якщо побачимо недоліки, внесемо зміни до положення.\nНАВІЩО ВЗАГАЛІ СТВОРЮВАЛИ НОВИЙ ПОРЯДОК\nОксана Макаренко пояснює: хоча рівний доступ до освіти і закріплений Конституцією, він часто не працював. Школи мали свою територіальну закріпленість давно.\n– Але ліцеї, гімназії, так звані спецшколи, користуючись своїм статусом, уникали територій обслуговування і набирали по конкурсу з 1 класу, хоча це абсолютна профанація.\nНемає ні визначених критеріїв, за якими можна відібрати дитину у 1 клас. Від чого це залежить? Від статків батьків? Від того, як дитину готували до школи? – розповідає Макаренко.\nЗа її словами, такі освітні заклади опиралися на старий порядок. Там була рекомендація щодо співбесіди – психологічної готовності дитини до школи.\n– Мова не йшла про те, як ти навчився читати, писати, рахувати і чи знаєш англійську. Мова йшла про те, чи дитина психологічно підготувалася до школи. Чи може вона фізично витримати 40 хвилин на уроці, чи може сама переодягнутися після фізкультури. Базові світоглядні речі, – додає радниця міністра.\nТакож формально існували програми з поглибленим вивченням англійської мови, наприклад. Тепер же буде єдиний стандарт для всієї початкової школи з рівними умовами для дітей.\n– Рівний доступ – це про турботу про дітей. Бо малій дитині по півтори дитини їздити до школи, і з трьох років готуватися, щоб пройти конкурс до школи, не підвести батьків, а потім вчителів…\nУ ліцеї, гімназії набирали як дітей, які мають талант і схильність через олімпіади, так і тих, кого батьки влаштували, користуючись зв’язками, «благодійністю» і так далі.\nДітям, які прийшли за бажаннями батьків, бо це престижна школа, а не виявлені схильності, доводиться тягнутися до рівня, який вони не завжди можуть опанувати без втрат до здоров’я, психічного здоров’я, псуються стосунки з батьками: «Чому сусід може вчитися, а ти ні?» і багато чого іншого.\nМи проводили широкі консультації з психологами, педагогами. Не можна в шестирічної дитини визначити, до чого в неї є талант. Дай Бог, щоб це можна було виявити ближче до 10 класу: допомогти в профорієнтації і таке інше. Дитину в молодшому віці треба розвивати різними способами, поки вона зрозуміє, до чого в неї більші схильності.\nНайскладніша ситуація зі спеціалізованими закладами, які відбирали собі дітей з 1 класу, була у Києві, каже Макаренко:\n– Тут було понад 50% спеціалізованих закладів, які зараз позбавлені права відбору з першого класу,\nТакі ліцеї, гімназії теж отримали свою територію обслуговування.\nВажливо: Мова тільки про молодшу школу. Ліцеї, гімназії можуть проводити набір з 5 класу, коли дитина «навчилася уже чомусь і може поборотися за свій вибір, а не батьки прилаштували».


Електрична зубна щітка: як правильно вибрати і як їй користуватися | Зуби\nЗуби 01 Квітня 2018 619 Коментарі Вимкнено до Електрична зубна щітка: як правильно вибрати і як їй користуватися\nВідгуки та рекомендації стоматологів\nПопулярність електричних щіток помітно зростає. Багато людей вже давно змінили знайомий і звичний предмет гігієни — на електричний.\nЗубна щітка здатна забезпечити щоденний догляд за зубами\nЦе відбувається з-за того, що даний вид має безліч переваг в порівнянні зі стандартною, ручний.\nНайбільш важливим є те, що вона в кілька разів краще видаляє м’який наліт, а також не надає дії на зубну емаль. Електрична щітка стане відмінним варіантом для тих, хто поспішає вранці, так як вона справляється з чищенням за 1,5 хвилини.\nЕлектричні пристрої мають свої позитивні і негативні характеристики. Переваги, як і недоліки відіграють велику роль у виборі продукту, так як, прийнявши їх до відома, користувач уникне шкоди для здоров’я.\nСеред найбільш істотних переваг варто виділити:\nЕкономію часу, так як вона дозволяють справлятися з процедурою чистики всього за 1,5 хвилини, у той час як звичайній щітці необхідно практично 4 хвилини;\nШвидкість видалення нальоту;\nЗдатність чистити важкодоступні місця;\nНезважаючи на таку кількість переваг даної моделі, можна виділити і негативні якості. До них відносяться:\nВисока ціна в порівнянні із звичними щітками;\nНеобхідність в додаткових пристроях для підзарядки (акумуляторів, батарей);\nПошкодження ясен і емалі з-за неправильного використання.\nМагазини розташовують величезним асортиментом різних видів електричних зубних щіток. Виробництво продукції зосереджено в Азії і Європі. Найбільш високоякісні товари виготовляють у Японії.\nВітчизняні виробники випускають даний вид продукції, однак, їх моделі не такі якісні і затребувані як у конкурентів. Також компанії намагаються випускати додаткові аксесуари до щіток. Найчастіше в якості них виступають змінні насадки.\nНайбільш затребуваними фірмами-виготовлювачами електричних пристроїв є:\nНа першому місці стоять щітки фірми Braun або Oral-B. Їх популярність поширюється практично на весь світ. Дані щітки користуються великим попитом закордоном. Продукція цієї фірми може працювати не тільки від акумуляторів, але і від батарейок. Вартість буде визначатися в залежності від наявності або відсутності додаткових насадок.\nЩоб вибрати фірму, необхідно зупинятися на таких характеристиках, як якість матеріалу і складання. Постійний контакт пристрої з зубами, зобов’язує виробників, випускати абсолютно безпечні для здоров’я.\nЕлектричні зубні щітки рекомендується купувати в аптеках або спеціально призначених магазинах. У разі виникнення будь-яких сумнівів з приводу якості продукції, можна звернутися до продавців, які надасть документацію на товар.\nЩітки Oral-B Braun мають однаково хороші характеристики, що стосуються якості товару, так як їх виготовленням займаються виробники однієї фірми.\nДля дитини краще всього підійде пристрій від компанії CS Medica. У них розроблена CS-562 Junior, випущена для дітей, вік яких досяг 5-ти років.\nОднак такі щітки підходять не всім. Деяким людям їх використання протипоказано.\nНаявність хронічних запалень ясен. Чистка зубів в цьому випадку призводить до того, що захворювання ясен будуть з’являтися частіше, а також почнуть розвиватися серйозні захворювання – гінгівіт, пародонтит;\nНаявність білих плям на емалі. У цьому випадку пристрій може сильно пошкодити і стерти емаль, а потім пошкодити і сам зуб;\nНаявність дефекту шийки зуба. Даний вид щіток збільшує кількість дефектів;\nНаявність швидкого стирання емалі зубів. Важливо стежити за наявністю цього протипоказання!\nДля того щоб грамотно вибрати пристрій, необхідно володіти інформацією про характеристики продукту. Такі характеристики мають бути у найкращій продукції.\nКоли вибирають даний товар варто дивитися на такі критерії як:\nФорма і розмір, а так само кількість миючих головок.\nЖорсткість. Дорослій людині варто зупинити свій вибір на середньої жорсткості. Вона дозволить очистити зуби від нальоту за невеликий період часу.\nДітям і людям, які страждають від чутливості ясен, варто зупинити свій вибір на продукті з м’якою щетиною. Він не дозволить ще більше пошкодити ясна і зуби.\nКількість миючих головок, їх розмір і форма. Найкращим варіантом буде щітка, у якої є дві миючі головки, що обертаються в різні сторони. Вони допомагають чистити зуби в усіх напрямках. Вони не мають пошкоджень ясен і зубної емалі.\nРучка. У електричних моделей продукту повинні бути ергономічні ручки. Вони комфортно лежить в руці у людини будь-якого віку.\nОсобливості щетинок. Щетинки у даного виду різної довжини, що виступає обов’язковою характеристикою, вони дозволяють чистити зуби у важкодоступних місцях і виконувати чистку з результатом, відповідного якості. Завдяки цьому вони проникають між зубів, де накопичуються залишки їжі, яка викликає карієс і запалення.\nДодаткові насадки. Зазвичай змінні насадки входять в комплект до дорогих моделей. Вони дозволяють відбілювати зуби, використовувати пристрій усіма членами сім’ї, деякі комплекти припускають по 3-4 додаткові насадки.\nСтоматологи радять вибирати цей вид щіток з круглими головками. Рекомендується не купувати товар за симпатичного зовнішнього вигляду, можна придбати неправильний продукт, який пошкодити зуби і ясна.\nВона працює в декількох режимах, щоб вибілювати і виконувати чистку професійно.\nЧистити зуби необхідно строго у відповідності з рекомендаціями по використанню, так як інакше можна отримати травму ясен або емалі.\nЩоб приступити до чищення зубів необхідно нанести невелику кількість зубної пасти і включити пристрій. Після цього головка пристрою прикладається до зубів, але без натиску. Її потрібно тримати в положенні 3 секунди, вона буде здійснювати в цей час кругові рухи з вібрацією.\nПереміщати голівку від зуба до зуба. Рухи виконують у напрямку до десенному краю.\nНе можна повторювати рухи голівки і допомагати процесу чищення.\nПри виконанні чищення внутрішніх поверхонь у жувальних зубів потрібно розташовувати головку горизонтально, а коли чистять центральні зуби – вертикально.\nДля початку необхідно чистити передні стінки, а тільки потім задні. З якою щелепи виконують процедуру — не важливо.\nЧистка ясен відбувається також, що і зуби. Потрібно почистити зовнішню, а потім внутрішню сторону.\nКоли чистка зубів буде завершена необхідно включити пристрій, вимити його за допомогою мила і теплої води. Необхідно вимити голівку всередині, для цього її знімають і протирають, потім висушують.\nПід час використання електричної зубної щітки, не варто забувати про зубної нитки, так як вона допоможе прибрати будь-які маленькі шматочки їжі, що застрягли між зубами.


У Кам`янці планується добувати газ на сміттєзвалищі - 3849.com.ua\nУ Кам`янці планується добувати газ на сміттєзвалищі\n15:58, 9 червня 2017 р.\nІнститут газу НАН України провів тестові дослідження щодо видобутку газу на полігоні твердих відходів. Попередні результати виявилися вдалими. Про це повідомляє газета Верховної ради України «Голос України». Як прокоментував ситуацію представник Інституту газу НАН України, генеральний директор науково-виробничої фірми ІНГАЗ Станіслав Кубенко:\n«На сміттєзвалищі пробурили чотири свердловини глибиною від шести до дванадцяти метрів, - розповідає він. – За даними тестових розвідок, із цих свердловин у середньому можна отримати від 8 до 25 кубометрів газу на годину».\nОстаточні результати стане відомо за декілька тижнів. Але загалом процес видобудку біогазу пройшов вдало. Біогазову станцію почнуть встановлювати уже восени.\nБіогаз місто сміття