Перець чилі: фото і рецепти швидкого приготування маринованої овоча на зиму | Кулінарні рецепти\nПерець чилі: фото і рецепти швидкого приготування маринованої овоча на зиму\nКонсервований перець чилі – мало кому відома заготівля, не входить у перелік традиційних на зиму.\nА адже гострий перчик – це корисний овоч, який:\nнормалізує мозковий кровообіг;\nзміцнює імунітет і очищає судини;\nзнижує рівень холестерину, нормалізує вагу;\nуповільнює зростання ракових клітин.\nПри цьому пряний, плід додасть пікантності будь-якого виду страв і піддається різним способам заготовки. Шанувальники гострих страв обов’язково оцінять смакові якості маринованого ласощі, а представлені рецепти розкажуть, як швидко і смачно зробити таку закуску, витративши мінімум сил, часу, інгредієнтів і засобів.\nУвага! Споживати гострий перець протипоказано лише тим, хто страждає захворюваннями ШЛУНКОВО-кишкового тракту, а всім іншим цей овоч просто необхідно включати в раціон, адже він багатий на вітаміни: A, В1, B2, B3, B6, В9, C, Е, К, РР, бета-каротин, холін, фосфором, калієм, залізом.\nМариновані стручки цілком\nПодрібнений гіркий перець на зиму\nГострий перець на зиму по-вірменськи\nПерець у медовій заливці на зиму\nГострий перець, маринований в олії на зиму\nМаринований перець чилі швидкого приготування\nМаринований перчик в томатному соку\nГіркий маринований перець цілком, приготований на зиму, — це відмінне доповнення до ситним і жирних страв. Самі по собі стручки вийдуть хрусткими, кислуватими і дуже ароматними.\nБуде потрібно для заготівлі:\nПерець – 350 г\nОцет виноградний – 100 мл\nГоловка часнику – 1 шт.\nЗелень кінзи, кропу – по 3 гілочки.\nМ’ята – 1 гілочка.\nКоріандр, цукровий пісок – по 2 ч. л.\nЛисточки лавра, суцвіття гвоздики – по 2 шт.\nГорошини перцю чорного і духмяного – по 5 шт.\nПроцес заготівлі овоча наступний:\nПідготувати стиглі червоні стручки гіркого перцю. Проколоти плоди наскрізь біля плодоніжки, щоб овоч швидше промариновался і всередині не накопичувався зайве повітря.\nСкласти перці в каструлю, залити крутим окропом. Накрити ємність кришкою, залишити овочі на 5 хвилин. Через зазначений час злити воду. Додати в посуд чисту киплячу рідину, прогріти овочі 5 хвилин. Повторити процедуру ще 3 рази.\nУвага! Підготувати перці до приготування можна іншим способом, бланшировав їх в окропі 3 хвилини. Після цього вогонь погасити, залишити їх у гарячої рідини на 20 хвилин.\nЗелень кінзи, кропу і м’яту сполоснути водою, просушити, відокремити від гілочок.\nЧасник розділити на зубчики, не чистити.\nУ каструлю влити воду, додати всі спеції, зелень, нечищений часник, цукровий пісок, сіль. Довести вміст до закипання, змішати з оцтом. Проварити маринад 3 хвилини, остудити під закритою кришкою чверть години.\nУ стерильні сухі банки перекласти виловлені з маринаду прянощі, зелені листки, часникові зубчики. Утрамбувати в тару стручки перцю. Залити плоди маринадом.\nУвага! Щоб видалити залишки повітря з овочів, придавити їх виделкою.\nЗакупорити тару кришками, остудити в перевернутому стані під теплим пледом.\nЧерез 24 години перенести консервацію в прохолодне темне приміщення.\nМаринований подрібнений перець – це відома корейська дуже пекуча й ароматна приправа. Використовують таку заготовку для додавання в супи, намазують на хліб, або як альтернативу соусу (кетчупу), подаючи до м’ясних страв.\nПодрібнений гіркий перець\nПерець – 2 кг\nОцет винний – 200 мл\nГоловки часнику – 2 шт.\nПерці вимити, обрізати від плодоніжок.\nПодрібнити стручки з насінням за допомогою м’ясорубки або блендера.\nОтриману масу пересипати в скляну ємність, з’єднати з сіллю і оцтом. Розмішати кашку дерев’яною ложкою.\nВ невеликі баночки утрамбувати суміш, наповнюючи тару до країв.\nЗакрутити ємності кришками, перенести в холодне місце для подальшого зберігання.\nДаний рецепт приготування маринованої овоча вважається найкориснішим, так як зберігає всі речовини, що входять до складу використовуваних компонентів. А виходить така заготовка дуже ароматної і смачної, будучи відмінною закускою для святкового або буденного столу.\nПерець гіркий – 2 кг\nЗелень селери, петрушки, кропу – по 100 г\nЧасник – 100 г\nЯк замаринувати перець чилі:\nПлоди сполоснути, підсушити.\nЗелень облити водою, відокремити листочки від гілочок.\nЧасник ошелушить, подрібнити тонкими пластинками.\nПерекласти стручки на деко і запекти до м’якості в духовці при температурі 150-180 градусів. Вийняти овочі з духовки, остудити.\nУ стерильні банки скласти шарами стручки перцю, подрібнений часник, листочки зелені.\nУ воді розчинити сіль, додати оцет. Закип’ятити воду, остудити до кімнатної температури.\nЗаповнити банки до рівня «плічок» маринадом, зверху поставити вантаж, наприклад, склянку з водою.\nВитримати плоди при температурі 18-22 градусів протягом 3 тижнів.\nЧерез зазначений час прибрати вантаж, тару закрити капроновими кришками і помістити в холодильник.\nМаринований гіркий перець на зиму з медом – це відмінна закуска, яка підійде до будь-якого м’яса, птиці, доповнить супи або борщі. Адже саме використовуваний в рецептуру мед робить смак овоча м’якше, а сама страва – ароматні й корисніше.\nПерці – 3 кг\nПроцес приготування маринованих стручків наступний:\nОвочі помити, обсушити рушниками. Утрамбувати перці разом з «хвостиками» і насінням в чисті банки.\nПідготувати медову заливку з розрахунку на 1 склянку оцту 2 столові ложки меду.\nЗалити плоди в банках маринадом, наповнюючи тару доверху.\nЗакупорити ємності кришками, перенести в холодильник або льох.\nДля приготування гостро-пряний частування, відмінно поєднується з першими, другими стравами, потрібно:\nГоловки часнику – 3 шт.\nЦукровий пісок, оцтова кислота, олію – по 1 ст.\nЗаготовки в банку\nСтручки вимити, обсушити, проколоти зубочисткою.\nЧасник розділити на зубчики, кожен з яких ошелушить і сполоснути.\nЗробити маринад, змішавши всі необхідні компоненти в каструлі: сіль, цукор, оцет, воду, масло і спеції. Проварити суміш 5 хвилин після закипання.\nОпустити в маринад зубчики часнику, прогріти 3-5 хвилин. Через зазначений час дістати інгредієнт, остудити.\nПокласти у вируючу рідина гострий перець, проварити не більше 5 хвилин.\nУ стерильні банки утрамбувати часникові часточки і пекучі перці, чергуючи шари. Залити компоненти киплячим маринадом.\nЗакупорити скляну тару кришками, перевернути догори дном, укутати ковдрою.\nЧерез 24 години перенести консервацію в холодне місце.\nМаринований перчик швидкого приготування – це відмінна закуска на всі випадки і свята. Гострий ароматний овоч можна подати до столу вже через добу.\nПерчик чилі – 0,5 кг\nГілочки кропу – 3 шт.\nЦукор, сіль – по 1 ч. л.\nПлоди сполоснути, обсушити рушниками і щільно утрамбувати в банку у вертикальному положенні.\nУ центр заготовки додати промиті і підсушені гілочки кропу.\nПідготувати маринад, прокип’ятити воду з додаванням цукру, солі, оцту 5 хвилин.\nВилити киплячу рідину в баночку з перцем. Щільно закрити тару кришкою, остудити під ковдрою.\nЧерез добу закуска готова і її можна переносити на зберігання в холодильник або подавати до столу.\nМариновані в банку\nДаний рецепт маринованого перцю чилі на зиму цікавий тим, що найгострішим і ароматним компонентом закуски виходить саме томатний сік, який можна додавати, наприклад, в овочеву піджарку замість звичайного соусу або пасти. А сам він чудово поєднується з будь-якими стравами: м’ясними, рибними, супами, пловом, макаронами або картоплею.\nУвага! Для консервації вибирати невеликі ємності обсягом 200-500 мл\nМасло пісне – 5 ст. л.\nЛисточки лавра – 5 шт.\nЗубчики часнику – 5 шт.\nЯк законсервувати гіркий перець на зиму:\nПромити і обсушити стручки гіркого перцю.\nПомідори перекрутити на томатний сік за допомогою м’ясорубки або блендера.\nЧасник ошелушить, передавити через прес.\nВ емальовану каструлю вилити помідорний сік, додати цукор, сіль, спеції. Проварити томатну масу 30 хвилин, не накриваючи ємність кришкою.\nЧерез зазначений час всипати в киплячу суміш стручки перцю. Продовжити приготування ще 20 хвилин, помішуючи заготовку.\nПісля закінчення часу ввести в каструлю подрібнений часник, олію. Листи лавра виловити шумівкою, викинути.\nПісля повторного закипання влити оцет в тару. Зняти напівфабрикат з вогню.\nПерекласти перчики в стерильні банки, залити гарячим томатним маринадом.\nГерметично закупорити тару кришками. Остудити консервацію під ковдрою і перенести на зберігання в комору кімнату.


Виставка до 100-річчя від дня народження Михайла Черешньовського » Національний Етнічний Портал\n3 березня 2011 рокуу Національному музеї у Львові ім. А. Шептицького (пр. Свободи, 20) відбулося урочисте відкриття виставки, приуроченої до 100-річчя від дня народження видатного українського скульптора-монументаліста, педагога, громадського діяча – Михайла Черешньовського.\nдочка Михайла Черешньовського Дзвенислава,\nгенеральний директор Національного музею у Львові імені Андрея Шептицького Ігор Кожан,\nголова Самбірської організації Всеукраїнського товариства "Лемківщина" та голова КУН Самбірщини Михайло Шпак\nвідкриття та відвідувачі виставки\nОдин з експонатів виставки\nФоторепортаж з виставки - Віктор Солинко (м.Львів)\nУродженець Лемківщини, Маестро Черешньовський, проживши довгі роки за кордоном, був невіддільно зв’язаний із національною культурою свого краю, життям і долею народу. Його творчість відобразила різноманітні стилі і течії надзвичайно складного у своєму розвої мистецтва ХХ століття. Різьба по дереву ще на початках творчого зростання стала однією із граней мистецького обдарування М. Черешньовського. У зрілий період творчості вона отримала карбований, довершений почерк.\nУ царині монументальної скульптури найбільш значимий доробок митця складають: пам’ятник Героям визвольної боротьби українського народу в Елленвіллі (1962), пам’ятник Лесі Українки в Клівленді (1961) і Торонто (1974), проект пам’ятника Тарасові Шевченку в Вашингтоні, проект пам’ятника митрополиту Андрею Шептицькому та ін.\nНа виставці представлені твори зі збірки НМЛ ім. А. Шептицького, Львівського історичного музею, приватних колекцій тощо.\nЗазначимо, що напередодні Монастириський обласний комунальний музей лемківської культури і побуту отримав неоціненний дар від дружини скульптора Людмили Черешньовської – скульптуру Михайла Черешньовського «Мадонна на колінах» за підтримки Державної служби контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України та сприяння голови Тернопільської обласної ради Олексія Кайди.\nДля більш детального ознайомлення з видатним лемківським митцем Михайлом Черешньовським\nАдміністрація Національного Етнічного Порталу\nвважає за доцільне розмістити на своїх сторінках\nстаттю Тамари Скрипки "Михайло Черешньовський: штрихи до портрета"\nМистецтво – універсальне і не знає вузьких меж Батьківщини,\nпроте мистець – син нації,\nа її переживання та страждання не можуть бути йому чужі.\nTворчість Михайла Черешньовського належить до епохальних явищ українського мистецтва. Його могутній талант наполегливо й болісно пробивав собі дорогу серед складних перипетій ХХ-го століття. Маестро залишив настільки значиму спадщину, що заслуговує ґрунтовного, всеохопного дослідження. Ця книга, яка виходить у світ заходами його дружини Людмили Черешньовської (з дому Білокрис), є збірником статтей, спогадів, фотоматералів про Михайла Черешньовського, нагромаджених упродовж життя на еміґрації, і є, по суті, згустком тієї пам’яти, яку берегла й береже українська діaспора у наш складний час. Тому у вступній частині до книги “Михайло Черешньовський” хочеться віддати належне не лише вагомості доробку мистця для української духовості, а й тим обставинам (історичним і культурологічним) еміґраційного життя, у яких він творив. Великою мірою до виходу книги спричинилося зростання інтересу в Україні до історії й культури нашої еміґрації. У цьому простежується та сама логіка, якій підпорядковувалося життя української громади й Маестра – логіка служіння Вітчизні, розуміння вічної єдности й непроминальності нашої культури на всіх її теренах і поза ними. Цією ж логікою керуються “останні могікани” української громади (адже еміґрація старіється), передаючи в дар Батьківщині крупинки її пам’яти, які вдалося вберегти у тривожній подорожі дорогами зарубіжжя. Еміґрація мала великі духові й культурні джерела, яких позбавлялися ми – в Україні – натомість або замулюючи природні, або творячи штучні, або вливаючись у чужі. То чи варто нам відмовлятися від цього притоку, якщо він оживлює головну ріку життя – історію культури й духовости нашого народу, його держави. Одне з найчільніших місць у цьому притоці посідає Михайло Черешньовський як мистець виняткового таланту, як людина високого патріотизму, як взірець безкорисної відданости мистецтву, Батьківщині та її народові. Він був тим вібруючим та емоційним фоном, поза яким уявлення про культуру української еміґрації було б неповним. Укладаючи матеріaл, редактор намагався відібрати найістотніше: щоб читач відчув поваб особистости М. Черешньовського, його імпульсивність, безмежну доброту і щедрість, живий розум, чесність і безпосередність.\nСподіваємося, що цей збірник матеріялів про Михайла Черешньовського буде одним із втрачених камінчиків великої мозаїки української культури, яку спільними зусиллями намагаємось реставрувати для себе і прийдешніх поколінь, сповнені надії й оптимізму.\nлюди веселі і я... не будіть.\nЕміґрація для нації є поважною втратою. Зокрема – політична. Єдиною причиною й спонукою чи не найбільшого її потоку з України за всю державну і недержавну історію стало рабство, духове й фізичне, спричинене більшовицьким режимом. Оскільки територію України було захоплювано більшовиками у два етапи, то звідси – перша (1920) і друга (1939 – 1944) хвилі еміґрації. Якщо першу хвилю еміґрації можна назвати поспіль політичною, то друга мала науково-мистецьку домінанту. Більшовицька напівграмотна напівінтеліґенція була абсолютно неспроможна конкурувати з істинними майстрами духово-творчої праці, з одного боку. З іншого – диктатура мас була принципово ворожою до всіх вищих типів духовости й творчости, тобто до елітарности. Ці два фактори, по суті, спричинилися до винищення мозку української нації – її еліти – у 1930-х роках на території Радянської України політичними репресіями. Саме тому “ощасливлена золотим вереснем” 1939 року інтеліґенція Західної України уже не мала жодних надій та ілюзій щодо нового режиму. Правда, під час війни й вона заплатила добру данину політичним ілюзіям, після краху яких вибору не лишалося. Радше, він був між життям і смертю: життям на чужині, або смертю на рідній землі під пресом сталінського терору.\nУ такий спосіб залишившись без ґрунту, без власного коріння, діячі науки і мистецтва продовжували користуватися найважливішими правами творця: правом на вибір, пошук, сумнів, заперечення, розкутість думки. І це право вільної творчости дало змогу еміґрації в складних умовах таборів для переміщених осіб, а згодом у найбільших осідках постійного проживання творити в літературі, живопису, скульптурі, музиці, театральному мистецтві такі речі, без яких сьогодні неможливо уявити цілісної картини мистецького і духового набутку України ХХ-го століття. Тому критики, які у відірваності мистця від рідного ґрунту вбачають лише неґативні наслідки, мають розуміти, що ту відірваність компенсувало.\nЗнайомство з мистцем – це завжди знайомство з неповторним світом. І цей світ починається з дитинства, з того далекого часу, коли людина росте, як дерево серед дерев, як колос серед колосся, коли формується її характер і ставлення до навколишньої дійсностi. Багато з пережитого і побаченого в ці роки має безпосереднє відношення до світовідчуття творця.\nМихайло Черешньовський походить із найбільш західніх окраїн України – з Лемківщини – з “землі вівса та ялівцю”. Його рідне село Стежниця Ліського повіту, де він народився 5 березня 1911 року, належить тепер до Польщі. (У середині 1940-х років злочинним актом Сталіна лемків насильно виселяли з рідних місць у різні реґіони Радянської України). У родині Матвія та Єви Черешньовських Михайло був первістком (за ним народилися сестри Катерина і Ганна та брат Іван). Дитячі роки майбутній мистець провів у рідному селі. З молоком матері ввібрав любов до “задуманої країни”, її живої мови, надзвичайну лемківську працьовитість і особливе світосприйняття горянина, саморегульоване природним ритмом. Адже міцною і витривалою мусила бути людина, щоб виростити хліб на камінні, щоб змірятись силами з гірською стихією. Дитинство було нелегке: рано залишився без батька (відтак виховання дітей і всі турботи по господарству впали на долю матері), рано спізнав ціну хліба насущного, ціну тої “вічної лемківської нужди”. Під впливом життєвих обставин зміцнювалась віра в те, що нема на світі нічого, чого не змогла б зробити людина, якщо захоче цього всім серцем, якщо віддасть цьому всі сили. Це і забезпечило невичерпність його творчої енерґії, давало наснагу. По суті, дитинство М. Черешньовського було тою окремою ниткою, якою виткане монументальне полотно національного життя лемків. У яких сім-вісім років уже мережив ножичком узори на патичках, різьбив з дерева фіґурки птахів, звірів. Ці дитячі роботи належно оцінив секретар Балигородського адвоката Осип Копач і посприяв вступові чотирнадцятилітнього Михайла на відділ церковної різьби й орнаменту Коломийської школи (директором був Володимир Кобринський). Там М. Черешньовський вивчав техніку рельєфного та круглого різьблення. По закінченню навчання він склав іспит різьбарського майстра. При вродженому мистецькому таланті, юнак був надзвичайно працьовитим, що дало можливість удосконалити техніку різьби по дереву до віртуозної майстерности та збагатити її гамою власних відчуттів. Михайло Черешньовський був мистцем-різьбарем з ласки Божої. Адже різьба по дереву була однією з традиційних домінант культури лемків. Без перебільшення, його руки творили у дереві музичну симфонію ліній, досі належно не поціновану. До звукових асоціяцій його різьби спричинилося те, що Михайло мав неабиякий музикальний хист. Ще підлітком змайстрував скрипку і мріяв стати музикою. Однак став різьбарем, перенісши, подібно Орфеєві, особливий стан своєї душі в дерево і камінь.\nПісля закінчення Коломийської школи Михайло Черешньовський вступив до Краківського інституту плaстичного мистецтва ім. Щепанського на відділ скульптури. Провчився там від 1932 р. до 1939 р. з вісімнадцятимісячною перервою, відбуваючи військову повинність в Армії Польській у Станіславові. Його вчителями у вищій школі були відомі скульптори Кароль Гомоляч, Здіслав Маційовський, Францішек Кальфас, які, безперечно, мали вагомий вплив на формування його естетичних поглядів. Знання, досвід і висока професійна культура цих майстрів злились в одну силу, під впливом якої виросло не одне покоління першорядних скульпторів. Слід відзначити, що у Польщі скульптура мала давні традиції і була розвинена врівень світової. Цей фактор також мав неабияке значення для освіти і вироблення стилю Михайла Черешньовського-скульптора. Та назагал, шлях мистця-українця в тогочасній Польщі був нелегким. Студента-українця з такою винятковою обдарованістю, як, наприклад, у Михайла Черешньовського, не лише іґнорувала, а й використовувала викладацька професура. І не завжди подолання цієї іґнорації сприяло мистецькій кар’єрі, яку легко було зробити, будучи поляком. І чи не любов до свого рідного краю, до своєї Лемківщини, затримала випускника польської вищої школи на рідному ґрунті й не дозволила влитись у чужий мистецький потік. Не менше тут важило і те, що у Кракові Михайло був активним членом української громади, молодіжного гуртка “Зарево”, а згодом ОУН. Спілкування з Богданом Лепким, Володимиром Кубійовичем, Іваном Зілінським, ыліяном Ґеник-Березовським ще більше посилило його відчуття українськости. Адже через мистецький Краків пройшли такі українські мистці, як І. Труш, М. Бурачек, М. Бойчук, О. Новаківський, С. Литвиненко, Г. Крук.\n1942 року М. Черешньовський уперше взяв участь у ІІІ-ій виставці Спілки українських образотворчих мистців у Львові. Робота його називалася “Мати з дитиною”. До речі, ліричність у такому чистому вигляді у творчості мистця більше не зустрічалася, оскільки М. Черешньовський уже в студентські роки цікавився модерними можливостями скульптурного вираження, про що, зокрема, свідчить стиль його ранніх робіт і деякі пізніші пошуки.\nЗ початком війни почалися для М. Черешньовського нові випробування долі. Навесні 1942 року німці вбили його єдиного брата Івана, з яким ще рік тому різьбив погруддя Шевченка у м. Балигороді. Згодом довелося й самому змінити різець на зброю проти ворогів. У боротьбі за українську державність у надзвичайно складних і важких умовах війни він став вояком підпільного партизанського руху проти окупантів німецьких та імперськоросійських. Наприкінці війни Михайла Черешньовського разом із вісімнадцятьма тисячами лемків незаконно (адже територія вже належала Польщі) мобілізували до лав радянської армії і, необстріляних, перекинули на фронтову лінію. Михайло ж потрапив до штрафної роти, дванадцять разів був допитаний радянською розвідкою як потенційний ворог її народу. Він постійно “ходив по краю леза”, відтак вихід лишався один – “дезертирство“.\nНа його повоєнну творчість очевидний вплив мав неоклясицизм, а саме емоційною безпосередністю, конкретністю теми. Він блискуче поєднав традиціоналізм із широким новаторським розвитком світового спадку. Його новаторство у скульптурі глибинне і масштабне художнім синтезом проблем людини і людства. На жаль, віддаючи належне величі М. Черешньовського, багато дослідників його творчости все ж недооцінили її значення для формування нових модерних основ українського мистецтва. Саме він повернув скульптурі стилістичну цілісність, загублену в соцреалізмі.\nУ таборах ДіПі М. Черешньовський розпочав свою творчу працю портретом як жанром менш об’ємним. Саме портрет давав можливість постійної праці в складних умовах і при обмеженості матеріялу. З іншого боку, систематична робота з натурою допомогла закріпити і розвинути навики, набуті у вищій школі. У цьому сенсі його праця принесла свої плоди, адже портретна творчість М. Черешньовського винятково цікава. Він творить у цьому жанрі роботи досить відмінних стилів, з гострим відчуттям свого часу і в розумінні людських доль (характерів), і в структурі художніх образів.\nСаме у таборовий період Михайло Черешньовський створив портрети Степана Бандери (1948), провідника українських націоналістів, генерала Тараса Чупринки (1950), Володимира Винниченка (1950–51), письменника, мистця і державного діяча. Його герої сповнені одвічних пошуків національних і духових вартостей, таких близьких скульптору і воякові УПА. Зокрема, С. Бандера цікавить його не тільки як політик, провідник. Скульптора поперш усього захоплює кольоритна особистість цієї людини, принципової в судженнях, несхибної в своїх переконаннях. У портреті В. Винниченка звертає увагу внутрішня напруженість, відчуття скульптором моменту максимальної концентрації духових сил. І все ж традиції “школи” ще відчуваються у романтичній одуховленості, возвеличенні образів, у їх монументальності; монументальність образу синтезувалася в нього з монументальністю пластики. У цих творах відчувається здатність автора до узагальнення. Скульптор подає нову концепцію образу як героїчно-драматичну. Драматизм цих робіт породжений внутрішніми протиріччями – це драматизм внутрішнього горіння. Героїка, незважаючи на деяку “інформативність” пластичного прийому (наприклад, тризуби на комірі), додає образові урочистого звучання. Стиль цих творів характеризується експресією образу і пластичного виконання. Особливо це відчувається в образі Т. Чупринки, де все: і підкреслено виразна частина чола, і чітко виліплені деталі (губи, ніс, волосся) – говорять про прагнення скульптора не лишати жодного пластично спокійного місця. Експресія досягається активністю всіх засобів виразу, включаючи фактуру матеріялу.\nУ цей же час поряд із відображенням героїчної індивідуальности вищезгаданих портретів, він шукає нових, синтетичних, типових образів. Наприклад, у серії жіночих портретів: “Дівчина” (1947), “Панна Ясінчук” (1948), “Ліда” (1948), “Берізка” (1948), “Дарка” (1949), “Нуся” (1949), “Жіночий портрет” (1949), “Рут” (1950). І пізніші – “Балерина Валентина Переяславець” (1973), “Артистка Віра Левицька” (1974), “Уляна Целевич” (1982), “Мисткиня Марія Стиранка” (1982). Його портретна ґалерія жінок представляє надзвичайно цікаве явище в скульптурі нашого часу. Ці портрети прекрасно ілюструють його мистецьку філософію. Цією серією скульптор скеровує розвиток свого мистецтва в інше русло, в якому відкриваються ще більші можливості для створення виразних самобутніх творів. Автор відмовляється від подробиць і акцентує увагу на головному – ліричності жіночого образу. Пластичне рішення цих творів внесло деякі зміни у творчість М. Черешньовського. Композиція портретів продиктована внутрішнім ритмом моделів. Вони контрастні за духом, характерами, темпераментом не схожих одна на одну жінок. Відповідно до змін у трактуванні образів змінєються пластична інтерпретація моделю. Співвідношення двох головних скульптурних мас – ледь видовженої в пропорціях шиї і обраного ракурсу голови в загальних рисах малює характер гордої і незалежної жінки. Сама будова скульптурних мас гладка, не експресивна. Тут уперше з’являється той лаконізм, який у серії модерних “Мадонн” стає визначальним. Моделювання форм відзначається точністю. Фактура м’яка, спокійна – підкреслює ритмічну активність окремих форм (напр., волосся), перетворюючись на об’єднувальний засіб.\nЦя єдність, в основі якої лежить сувора й динамічна тактоніка, засвідчує наближення Михайла Черешньовського до справжнього відчуття монументальних форм. Із серії жіночих портретів слід виділити “Портрет дружини” (1950), який підняв його творчість на найвищий мистецький щабель. “Портрет дружини” став, свого роду, арґументом у вічній суперечці мистецтва про критерій прекрасного. Пластика цього твору служить єдиній меті – одухотворенню образу, передачі чистоти внутрішнього світу моделю. Сувору, майже фронтальну, композицію оживлює ледь помітний нахил голови. Внутрішня зібраність у ледь опущених повіках, ритмічна плавність ліній волосся, а також гра світлатіні на гладкій поверхні матеріялу підсилює лірично-камерний настрій образу. Ця скульптура дуже цікава для розуміння еволюції світовідчуття художника, різноманітности його пластичної манери. Саме в цій роботі він сягнув обріїв світового мистецтва.\nЗ’ява жіночої портретної ґалерії Черешньовського стала очевидним початком не тільки нового етапу української скульптури, а й предтечею модерного взагалі. Прагнення до художнього узагальнення – напр., “Косар” (1951), “Сівач” (1954) – патріотичного пафосу в портретних героях українського визвольного руху, ліричности жіночих образів – усе це вже різко відрізняло діяпазон інтересів Черешньовського, масштаб його пошуків від усього, що складало українську скульптуру того часу.\nУ 1951 році мистець разом з дружиною переїздить із Німеччини до Америки, яка була тоді ще досить потужною помпою, що втягувала в себе потоки еміґрантів з усіх кінців світу. І хоча Новий Світ був абсолютно байдужим до українців уже з тієї причини, що Україна як така існувала для нього в кордонах Росії, однак він давав еміґрантам найголовніше – захист людських прав і свободу. Одначе всі українські мистці, навіть маючи добру європейську освіту, вимушені були задовольнитись скромним положенням, непоміченістю у світовій культурі, американській зокрема. До певної міри це і стало спонукою до організації на еміґрації своїх українських центрів культури і науки, які належно поціновували б їх доробок. Такими центрами стали Українська Вільна Академія Наук, Об’єднання Мистців-Українців в Америці (яким, до речі, 25 літ успішно керував М.Черешньовський), Наукове Товариство ім. Шевченка, Український Музей у Нью-Йорку. Це давало змогу культурній частині еміґрації жити тісніше, ближче, якось інтимніше, переливаючись з одного зібрання в інше, багато сперечатись, будувати пляни, думати, працювати, намагаючись якнайдовше продовжити той стан інтеліґентности, який винесли із собою. У цьому зв’язку одним з найтяжчих завдань було, власне, збереження українськости, національного духу, збереження духової прив’язаности до України. І еміґрація цю місію виконала, чи, точніше, вистраждала. Гадаю, що М.Черешньовський саме тому й творив виключно в українському середовищі, не спокушаючись на жодні вигідні перспективи. А в Майстра такого рівня вони були. Зокрема, маестро І. Мештровіч запропонував йому співпрацю у найбільшій катедрі Америки у Вашінґтоні. Та М. Черешньовський розумів, що саме культура нуртувала життя української громади, не даючи їй можливостi перетворитися на застояне болото. І те, що мистець у таких нелегких умовах знаходив ще сили для творчости, було справжньою громадською офірою.\nДо 1970 року М.Черешньовський працював у ньюйоркській фірмі “Матта”, яка спеціалізувалася з виготовлення і реставрації мистецьких рам. Його високопрофесійна праця була безіменною і постійно використовувалася власником для реклями фірми. Для творчости у М.Черешньовського лишалися вільні дні та крихти часу після робочого дня. В Америці М.Черешньовський затвердився як класик не лише портрета, а й об’ємної скульптури і неперевершений майстер різьби. Тут постала безсмертна серія його Мадонн (“Мати Божа – Рятівниця”, “Мати Божа стояча”, “Модерна Мадонна”, “Мадонна на колінах”, “Мати Божа з дитям”, “Втеча до Єгипту”). Мадонни М.Черешньовського (зображення молодої жінки з дитиною) – сюжет, який безліч разів використовувався мистцями всіх часів і народів.\n“Ясних Пань” скульптора вирізняє не тільки привабливість лірично вираженої радостi материнського почуття. М. Черешньовський володіє чаром творення поетичної атмосфери, яка зв’язує персонажів через тонкий психологічний підтекст. Жінка в русі, вона тримає, несе дитя, не притискаючи його до себе, як звичайно, а ніби відриваючи від себе, віддаючи його світу. Ліричність, чистота і величність перетворюють традиційний сюжет у хвилюючий твір мистецтва. У цьому плані Черешньовський виробив свій індивідуальний стиль, продиктований подихом нашої сучасности. В обличчі матері з ледь опущеними очима – складний психологічний, емоційний стан. Інтерпретація цього образу розкриває поетичну сутність, яка зв’язує тему материнства з загальнолюдськими проблемами. Ущільнені об’єми, деяка графічність драпіровок вносять елемент стилізації. Вражає гармонія, ритм, досконалість пластики, яка з величезною художньою силою виражає образ материнства. У всіх постатях Мадонн відчувається і гіркота, і тривога, і ніжність, і страждання жінки, а ще – вічність, любов, життя – те, що однакове для всіх – і тих, що тут, і тих, що там. Бо вона – Мати з дитям – свята і всепрощаюча. І як тут не згадати слова В. Барки про цю божедайну силу матері оновлювати покаяних!\n“Знову людство припадатиме навколішках до стіп Мадонни в часи вогненного каяття і прагнення спокути, понурої зневіри і виклятости, оскверненности в смертельному ворогуванні, якому немає кінця. У неї вони будуть шукати надій на чудесне оновлення. Їй будуть дякувати за порятунок для серця, дитячої любови при вході в життя. Їй принесуть смиренну приготованість віддати останній віддих без нарікання, праведний екстаз в келіях і молитви героїв на димному шляху. Буде припадати, буде знаходити людство чудесне світло в собі”.\n“...бачите – наші традиційні сільські різьбарі були здебільша не стравжніми мистцями, а лиш ремісниками. Вони одні від другого вчилися і копіювали традиційні взори, нового не творячи і навіть не вглиблюючись у значення символічного орнаменту. Мистецтво починається тоді щойно, коли зачинає діяти індивідуальне мистецьке почуття, ориґінальна творчість, замість ремісничого повторення” [Питляр, Орест. Розмова з мистцем.// Лемківщина. 1980. Ч. 1].\nШедевром мистця у цьому жанрі по праву вважається інтер’єр церкви святого Івана Хрестителя біля Гантеру. Його мистецькому різцю належить іконостас, панікадило, кивот, престіл, процесійний хрест, тетрапод, проповідниця. Прийоми лемківського різьбарства з відчутною багатовіковою традицією (рельєфна, барельєфна, кругла на пласка техніка) перейшли в індивідуальний професійний стиль скульптора.\nІ третя грань творчости Маестра Черешньовського – монументальна скульптура. До початку роботи над пам’ятниками (1960–61 рр.) М.Черешньовський остаточно сформувався як творча особистість. Стало абсолютно зрозумілим, що українська скульптура поповнилась надзвичайно сильним майстром портрета. На той час до М.Черешньовського прийшло визнання громади. Воно було необхідне йому і як скульптору, і, що не менш важливо, як людині. Адже в такій атмосфері творцеві легше розкритись, дати волю вродженій емоційності та безпосередності. У його доробку – пам’ятник Героям визвольної боротьби українського народу в Елленвіллі (1962), пам’ятники Лесі Українці в Клівленді (1961) і Торонто (1974), проєкт пам’ятника Тарасові Шевченку в Вашінґтоні, проєкт пам’ятника митрополиту Андрею Шептицькому та інші.\nВажко підсумувати, яка з граней творчости Михайла Черешньовського виявилася яскравіше, виразніше. Адже його творчість на рідкість різноманітна – монументи, станкові композиції, скульптурні портрети, дереворізьба. У кожному з цих жанрів він виступає автором видатних робіт. В усьому він був і лишається неперевершеним, бо його творчість безперервно розвивалась у рамках на рідкість цілісного світовідчуття. Одночасно на своєму історичному ґрунті М. Черешньовський продовжував традицію великих епох світової скульптури. Маестро по-своєму подолав академічний традиціоналізм пластики, синтезувавши його з органічними традиціями різьбарства. Черешньовського можна сміливо назвати неоклясиком української скульптури.\nДеякі критики творчости М. Черешньовського підкреслювали ‘вплив “школи’, у якій він здобув засоби вислову і техніку володіння матеріялом”, вплив О. Архипенка. Однак, концептуальної споріднености між Черешньовським-неоклясиком і Архипенком-модерністом ніяк не могло бути. Щодо “школи”, то мистець цілком природно увібрав і синтезував традиції клясичної польської скульптури з одного боку, і з другого – культуру народного мистецтва Лемківщини.\nМаестро Черешньовський, проживши значну частину життя за кордоном, був органічно зв’язаний з національною культурою України, з життям і долею її народу. Творчість М. Черешньовського відбила різноманітні стилі надзвичайно складного в своєму розвою мистецтва ХХ-го століття. Скульптор пройшов, по суті, всі етапи його еволюції. Навіть роботи сакрального циклу (різьблення в церкві Івана Святителя) позначені впливом стилізації, модерну. Разом з тим творчість М. Черешньовського характерна для нової епохи мистецтва – широта історичного мислення, прагнення охопити мистецький досвід народів і століть. В основі її лежить тяжіння до життя народу, поєднання національної традиції з модерною формою. Найвищого рівня вона досягла тоді, коли здійснилась єдність цих двох начал, позначена печаттю його таланту і майстерности.\nОпубліковано : Михайло Черешньовський. Статті. Спогади. Матеріали\n(Тамара Скрипка: упорядкування і вступна стаття. Олекса Біланюк: відповідальний редактор).\n– Нью-Йорк, УВАН у США, 2000.


Стамбул – це ідеальне місце для тих, хто мріє економно відпочивати: дешеве житло, доступна і ситна їжа, прекрасний історичний центр, який при наявності певної кмітливості та обізнаності, можна оглянути практично безкоштовно. Ділюсь маленькими секретиками бюджетного відпочинку в Стамбулі.\nРозумний турист – економний турист\nЯк завжди на початку, варіант для найбільш лінивих туристів – оглядова автобусна екскурсія містом. Вона дешева і охоплює всі найвідоміші пам’ятки – площа Султанахмет, старий Константинополь, набережна Мармурового моря, палац Долмабахче.\nМало хто знає, але в Стамбулі можна долучитись до безкоштовної 2-годинної екскурсії містом. Її організовують місцеві ентузіасти, які просто дуже люблять своє місто. Два нюанси – на екскурсію потрібно реєструватись завчасно на сайті, і вона проводиться англійською мовою.\nЯкщо ж ви вирішите гуляти самостійно, то найдешевший спосіб пересуватись містом – це автобуси та маршрутні таксі. Вони тут називаються долмуши.\nЩе один спосіб зекономити – це Istanbul Kart – транспортна картка на проїзд практично у всіх видах громадського транспорту, включно з фунікулером, електричками та метро.\nЛюбителям музеїв раджу купити карту Museum Passİstanbul. Вона відкриває двері практично всіх музеїв. Вартість – 125 лір на 5 днів. Хоча в багатьох стамбульських музеях вхід вільний. Я раджу звернути увагу на два – Ельгіз і Доганчай. Тут виставляються роботи сучасних турецьких та європейських митців.\nКілька слів про житло. В Стамбулі просто величезний вибір дешевих хостелів та гестхаусів буквально за €7. Крім того, багато місцевих здає житло. Можна легко зняти скромні апартаменти в центрі міста за €15-20.\nБезкоштовні пам’ятки Стамбула\nЩо прекрасне можна побачити в Стамбулі і при цьому не витратити ні копійки?\nПочнемо з палацово-паркового комплексу Йилдиз. Гарантую вам приємну неквапну прогулянку серед старовинних, типово османських будиночків та павільйонів, а ще\nнеперевершену панораму Босфору.\nПомилуватись Босфором можна досх\nочу в районі Ортакей. А ще тут є знаменитий міст, що з’єднує «європейську» і «азіатську» частини Стамбула. В цьому районі можна купити недорогі місцеві солодощі і автентичні сувеніри (не магнітики).\nДуже яскравий та колоритний район Бейоглу, який місцеві називають серцем Стамбула. Тут намішано безліч архітектурних стилів та епох, а також постійно вирує життя. Приємно не лише гуляти, а й зазирнути в одне з місцевих кафе на чашечку справжньої турецької кави.\nЗвичайно, в Стамбулі є місця, які належать до категорії «мust-see» – Блакитна мечеть та мечеть Сулейманіє, величний собор Айя-Софія та палац Топкапи. До речі, в його розкішних покоях знімали серіал «Величне століття» (фанатам на замітку).\nПро базари та мечеті\nПро базари. Не втомлююсь нагадувати, на східних базарах, зокрема турецьких, потрібно торгуватись. Місцеві торговці дуже ображаються, якщо купувати товар без мінімального торгу. При цьому торг має свої тонкощі: не можна принижувати якісь товару (бо так ви принижуєте самого продавця), краще пожалітись, що ви не можете дозволити собі таку красиву річ.;)\nПро мечеті. Відвідування мечетей має свої правила. І не важливо, яку релігію ви сповідуєте, цим ви виказуєте повагу до святого місця.\n1. Одяг має бути максимально закритим;\n2. При вході в мечеть потрібно роззутись, раджу прихопити шкарпетки;\n3. В мечеті не можна їсти, пити, голосно розмовляти чи якось інакше привертати до себе увагу.\n4. В храмі не можна фотографувати або турбувати вірян.\nЩе один нюанс – мечеті під час намазу (денної молитви) закриті для туристів, тому звіряйте час відвідувань. Він вивішений на офіційних сайтах. Наприклад, в Блакитній мечеті години відвідування 8: 30-12: 45, 14: 00-16: 45, 17: 45-18: 30.\nМаю надію мої поради будуть корисними для вас під час туру в Стамбул. До нових зустрічей!


Канкун (ісп. Cancún; майя Kàankun) — прибережне місто та всесвітньо відомий курорт у найсхіднішому штаті Мексики Кінтана-Роо, адміністративний центр муніципалітету Беніто-Хуарес. Місто розташоване на півострові Юкатан на березі Юкатанської протоки, що відділяє його від Куби.\nУ районі Канкуна розташовані підводні національні парки Гаррафон, Контой, Шел-Ха і Чанканаб Лагун, а також Крокодиловий парк Крокотаун. Недалеко розташований парк Ешкарет, археологічні центри Коба, Тулум, Чичен-Іца. Можна відвідати найбільше в Америці поле для гри в м'яч, обсерваторію, Жертвенне озеро. Канкун — центр водного спорту. Тут є можливість поплавати з аквалангом, з маскою, з дельфінами, покататись на водних лижах, на підводному мотоциклі Submarine Bob, зайнятися віндсерфінгом. Можна відвідати театралізовані шоу, фольклорні вистави. Вночі відкриті нічні клуби, дискотеки, бари, паби.\nКоба — стародавнє місто мая з безліччю стародавніх споруд і ще не досліджених печер. Розташоване за 167 км від Канкуну.\nТулум — стародавнє поселення мая, знаходиться всього за 50 км від Канкуну. Місто оточене кам'яними стінами. Це єдиний форт імперії мая на узбережжі, залишався чинним до 1554 р. Сьогодні тут можна побачити Храм фресок, Храм бога що спускається, Храм бога вітру, Храм моря та церемоніальний центр.\nBNF: 146325843 · GND: 4009396-7 · LCCN: n78039422 · NKC: ge272704 · VIAF: 151249284\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Канкун&oldid=33623978\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 20:15, 16 жовтня 2021.


У Фінляндії парламент піддався хакерській атаці - Korrespondent.net\nУ Фінляндії парламент піддався хакерській атаці\nКорреспондент.net, 28 грудня 2020, 18:30\nФінський парламент піддався хакерській атаці\nКібератака відбулася ще восени. Хакери зламали деякі парламентські акаунти електронної пошти.\nПарламент Фінляндії заявив, що восени піддався кібератаці. Про це повідомляє прес-служба парламенту в понеділок, 28 грудня.\nВтручання виявили під час внутрішнього технічного контролю парламенту - була порушена безпека деяких парламентських акаунтів електронної пошти. При цьому деякі з цих акаунтів належали народним депутатам. Тепер відкрито кримінальне провадження.\nУ свою чергу спікер парламенту Ану Вехвіляйнен назвала напад "серйозною атакою на нашу демократію і фінське суспільство".\n"Ми не можемо прийняти жодного виду ворожої кібердіяльності, незалежно від того, чи здійснюється вона урядовою або ж неурядовою організацією", - підкреслила вона.\nНагадаємо, що раніше Мін'юст США звинуватив РФ в кібератаці на мережі уряду. У США повідомили, що зафіксували серйозну атаку на комп'ютерні мережі федерального уряду. Підозрюють, що це справа рук російських хакерів.\nТЕГИ: хакеры, Финляндия, хакер, парламент, киберпреступность, кибератака


На Житомирщині двоє молодиків побили чоловіка та змусили його зняти півтори тисячі гривень з банківської картки – Репортер\nНа Житомирщині двоє молодиків побили чоловіка та змусили його зняти півтори тисячі гривень з банківської картки\nДо Чуднівського відділення поліції звернувся 29-річний житель райцентру, повідомивши, що малознайомі молодики побили його і відібрали 1,4 тисячі гривень, повідомляють у поліції.\nПід час спілкування з правоохоронцями заявник назвав лише ім’я одного з нападників. Також чоловік розповів, що до пізньої ночі відпочивав у місцевому барі, а дорогою додому до нього причепилися невідомі й стусанами та погрозами вчинення фізичної розправи стали вимагати гроші.\n“Помітивши банківські картки, молодики змусили потерпілого зняти з рахунку готівку. Тим не менше, утрьох – і жертва, і нападники – попрямували до найближчого розважального закладу, де пропили практично усі гроші”, – йдеться у повідомленні.\nОпісля чоловіки роз’їхалися на таксі по своїм домівкам.\n“Правоохоронці провели низку необхідних заходів, у результаті яких встановили і розшукали осіб, причетних до події. Ними виявилися 19-річні місцеві жителі, які зізналися у вчиненому”, – повідомив начальникЧуднівського відділення поліції Анатолій Корнієць.\nТриває досудове розслідування кримінального провадження, відкритого за ч.2 ст.186 (Грабіж) Кримінального кодексу України. За чинним законодавством подібні дії караються позбавленням волі строком від 4 до 6 років.\nДля дитсадків Житомира сметану та кефір постачатиме фірма наближена до “Рудь”, а соки – рівненський комбінат


Справа керівників найбільшої в Україні горілчаної фірми “Союз-Віктан”: суд чи судилище?\nСимферополь, 20 серпня 2002 - У Криму триває резонансний судовий процес над двома керівниками найбільшого в автономії платника податків, найбільшої в Україні горілчаної фірми “Союз-Віктан ЛТД” Андрієм Охлопковим та Віктором Удовенком. На початку розгляду справи правоохоронці звинувачували їх у замовленні вбивства двох рекетирів, які вимагали від них великі суми грошей. Тепер сторона обвинувачення просить виділити справу цих осіб в окреме провадження і випустити їх з-за ґрат. Цього ж вимагає і захист. Але, як не дивно, суд – категорично проти.\nУ громадськості та журналістів – чимало запитань до кримської третьої влади. Деякі судові рішення, особливо ті, які стосуються нещодавніх виборів і, за законом, не можуть бути оскаржені, особливо яскраво висвітили проблеми судової системи в Україні, і найбільш гостро ця проблема заявила про себе в регіонах. Судовий процес над керівниками компанії “Союз-Віктан” Андрієм Охлопковим та Віктором Удовенком, звинуваченими у замовленні вбивства двох осіб, схоже, не виняток.\nУ понеділок, після того, як суддя Колегії з кримінальних справ Верховного Суду Криму Валентина Топчий, яка головує на процесі, вдруге відхилила клопотання сторін обвинувачення та захисту про виділення в окреме виробництво справи Андрія Охлопкова і Віктора Удовенка та заміну для них запобіжного заходу на підписку про невиїзд, не надала захисту права на клопотання і відмовилась надати обвинуваченню час на підготовку до дебатів, стало зрозумілим, що суд має тут свій інтерес.\nНагадаю, що заарештовані в листопаді минулого року за підозрою у замовленні вбивства перші керівники компанії “Союз-Віктан” Андрій Охлопков та Віктор Удовенко одразу заявили про політичні та економічні мотиви цієї справи. Місцева преса звертала увагу, що Андрій Охлопков заявляв про намір балотуватися до українського парламенту в окрузі, де згодом переміг впливовий Анатолій Франчук. Водночас, одна з народних депутатів України, яка причетна до алкогольного бізнесу, нещодавно заявила у пресі про спроби переділу горілчаного ринку України і про те, що справи “Союз-Віктану” та фірми “Неміров” – ланки одного ланцюгу. Утім, це лише чиїсь судження.\nА от на суді у Симферополі представники захисту були змушені заявити протест щодо дій Валентини Топчий. Адвокати назвали цей судовий процес “судилищем”. За їхніми словами, суддя Топчий порушує права захисту, а також положення карно-процесуального кодексу. І справді, така позиція суду виглядає щонайменше дивною. Адже на судовому розгляді справи головний обвинувачений – виконавець злочину Микола Пелишко – заявив, що під тиском слідчого обмовив Охлопкова та Удовенка. Насправді ж замовником подвійного убивства є однин із засновників аптечної фірми "Віктан" Юрій Антипов – давній соратник покійного фундатора злочинного угруповання “Башмаки” Віктора Башмакова. Чому суд не взяв це до уваги, якщо з цим фактом погодилася навіть сторона обвинувачення, яку представляє Генеральна прокуратура України – не зрозуміло. Схоже, тут, справді, тісно переплелися чиїсь політичні та економічні інтереси. Суд обіцяє уже в п’ятницю оголосити вирок.


Харків Архіви - EducationUSA Україна\nЗа основною кваліфікацією і покликанням я – вчитель англійської мови. Працюю в місті Харків, в якому народилася і закінчила університет. Починала свою кар’єру як викладач університету, згодом відкрила приватну школу іноземних мов. Шість років тому я почала працювати в проєкті ACCESS для підлітків із соціально незахищених верств населення.\nВважаю, що весь мій попередній досвід та навички можуть стати у нагоді молоді. Я рада бути корисною у питанні підбору найкращого місця навчання в Америці потенційним кандидатам. Вища освіта і короткостроковий академічний досвід в університетах США – це легше, ніж ти гадаєш!\nСтудентка Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна, кафедра Психології. Випускниця програми Global UGRAD 2020 та керівниця розмовного клубу центру Вікно в Америку в Харкові. Світлана є активною учасницею волонтерської організації “Марканта”, а також членом команди EducationUSA в Україні. Світлана завжди готова допомогти та поділитися своїми знаннями про вищу освіту США.


Литва готує Україні військову допомогу для боротьби з агресією Росії на Донбасі - УРА-Информ\nПро цю інформацію повідомила Klaipeda , передає Ura-inform.\n«Така пропозиція послужило рішенням на прохання союзників українського уряду надати підтримку його військ з Російською агресією на Донбасі» – йде мова в повідомленні.\nПопередньо стало відомо що українській стороні передадуть 490 броенежілетов, на суму 617 801 євро, також очікується і таке ж количесво балістичних поясів. Ще планують передати в допомогу Україні одін мільйон одиниць військових боєприпасів.\nУкраїна також надавала підтримку Литовською стороні і через ситуацію пов’язаної з міграційним кризою з Афганістаном. Так Україна в недавно передала Литві допомогу з знаряддями охорони кордону, мова йде про тридцяти восьми тоннах гуманітарного вантажу. Даний переданий вантаж, заявили в Державній прикордонній службі, посприяє посиленню охоронних заходів на прикордонних терііторіі Литви від нелегалів.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, США послали «потужний сигнал» Путіну.\nInвійськові, допомога, Литва, Росія\nPrevious post:Донбас вже мертвий, цю територію ми не впізнаємо – Цимбалюк\nNext post:Офіційні результати виборів в Німеччині: хто переміг


На станції діє міжнародний пункт прикордонного та митного контролю Болград\nСтанцію Болград відкрито 1 (13) вересня 1879 року, при відкритті руху на залізничній лінії Бендери — Рені, під назвою Траянів вал.\nДо 1992 року станція була у підпорядкуванні Молдовської залізниці, однак після проголошення незалежності України та відповідно, встановлення державного кордону, станцію було підпорядковано Одеській залізниці.\nЧерез станцію курсує приміський дизель-поїзд Молдовської залізниці Басарабяска — Етулія (1 пара на добу). Рух поздів далекого сполучення відсутній.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Болград_(станція)&oldid=24647753\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 16:28, 10 березня 2019.


Смачна запіканка з цвітної капусти: смачно і корисно! |\nдодому РІЗНЕ Смачна запіканка з цвітної капусти: смачно і корисно!\nКачан цвітної капусти — 1 шт. (близько 700 г)\nЦвітну капусту розібрати на великі суцвіття. Закип’ятити воду разом з сіллю, додати капусту і варити з моменту закипання 4 хвилини. Перекласти шумівкою на тарілку.\nСвіжі гриби промити, обсушити і нарізати великими тонкими слайсами.\nНа сковороду налити столову ложку рослинної олії, додати гриби і обсмажити до готовності.\nПриготувати сирний соус: на сковороду покласти шматочок вершкового масла і почекати, поки воно розтане. Додати борошно, швидко розмішати. Відразу влити молоко і ретельно перемішати, щоб не було грудочок. Як тільки маса стане однорідною, додати тертий сир.\nРозмішати, включити мінімальний вогонь. Додати всі приправи, ретельно перемішати і зняти соус з плити.\nВідправити форму з капустою в духовку, розігріту до 180 градусів, приблизно на 20-30 хвилин. Запіканка повинна підрум’янитися.\nпопередня статтяОчікується мокрий сніг! Прогноз погоди в Україні на 2 грудня 2019!\nнаступна стаття20 незвичайних способів позбутися гикавки! Цікаві способи, які, можливо, ви ще не пробували!


У Хмельницькому патрульні повернули переселенці загублені речі : 22:05:2022 - vsim.ua\nУ Хмельницькому патрульні повернули переселенці загублені речі\nХмельничани повідомили на “102” про знахідку невідомого предмета.\nПатрульні розшукали власницю загублених речей.\nУчора, 21 травня, на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що біля готелю-хостела "Озерний" лежить невідомий предмет, схожий на сумку.\nПрибувши на виклик, патрульні виявили наплічник з документами та фото. Правоохоронці знайшли власницю наплічника, та повернули їй загублені речі. Про це повідомляють на Фейсбук-сторінці Патрульної поліції Хмельницької області.\nЖінка виявилась вимушеною переселенкою.\nЧитайте також: За прихисток віддячив крадіжкою та розтрощеним авто: у Києві затримали хмельничанина


Урочисте відкриття Зернового терміналу в Миколаївському морському порту!\nHome / Новини / Урочисте відкриття Зернового терміналу в Миколаївському морському порту!\n24 вересня 2019 року відбулося офіційне відкриття зернового терміналу українською компанією OREXIM GROUP і корейською POSCO INTERNATIONAL.\nВітальну промову проголосили президент компанії POSCO INTERNATIONAL – Kim Young Sang та акціонер компанії OREXIM – Юрій Будник.\nПроект було розпочато в 2017 році, і в даний час він увінчався успіхом.\nПартнерство POSCO INTERNATIONAL і OREXIM GROUP в цьому проекті дасть доступ до нових технологій, прогресивних систем управління, ринку капіталу й збуту. Для Миколаєва це ще й більше 200 робочих місць та податки в місцевий бюджет.\nПроект створений завдяки праці миколаївців і підтримки місцевих органів влади, та, в першу чергу, ДП АМПУ й ДП ММТП.\nМи дякуємо всім за почесну працю, високий професіоналізм та самовіддачу. Впевнені в довгій, продуктивній та злагодженій роботі. З’єднання двох потужних компаній – це плідний діалог на благо розвитку економіки, а також ринку інвестицій.


Майдан схвалив склад Кабміну. Лента новостей Mobus\nКабінет міністрів України у ході засідання сьогодні, 14 лютого 2018 року, схвалив механізм реорганізації НАК "Нафтогаз України". ВІдповідна постанова є у розпорядженні РБК-Україна. Так, у прес-службі Кабміну повідомляють, що уряд схвалив постанову, яка визначає чіткі терміни відокремлення від "Нафтогазу" функції транспортування і зберігання газу.....\nУряд схвалив проект гірничо-капітальних робіт на шахті "Прогрес"\nУряд на засіданні 9 січня 2014 р. схвалив проект розпорядження Кабінету Міністрів України (Кабмін) "Про затвердження проекту "Гірничо-капітальні роботи по удосконаленню провітрювання з проходженням повітряподаючого стовбура "ВП "Шахта "Прогрес" ДП "Торезантрацит" (Коригування)". Про це повідомляє прес-служба Кабміну. Проект розпорядження розроблено...\nКабінет міністрів України змінив склад правління "Укрзалізниці". Відповідне рішення було прийнято на засіданні Кабміну сьогодні, 1 червня, повідомляє кореспондент РБК-Україна. "Склад є не повний. Далі ми будемо працювати над тим, щоб оновити склад правління. Одноголосно", - повідомив Гройсман. "Я думаю, що за кілька років це буде найбільш ефекти...


Прикарпатський економіст: Кому війна, а кому заробітки - Версії | новини та розслідування\nПрикарпатський економіст: Кому війна, а кому заробітки\n07/11/2014 1 29\nСтабільний курс гривні перед виборами і його стрімкий стрибок вниз одразу після них означає лише одне – девальвація національної валюти є штучною.\nЦей процес називаю валютними спекуляціями на війні. Просто після обрання нової Верховної Ради влада знову вирішила, що треба компенсувати собі прямі бізнесові втрати за рахунок всіх українців – через курс. І Національний банк України є головним співучасником цієї масштабної валютної спекуляції, бо поводить себе не як регулятор ринку. Правильним кроком регулятора зараз було би створити валютний коридор в сторону зміцнення курсу гривні від сьогоднішнього показника – тобто 12-12,5 або 11,5-12 грн/дол.\nЯкби НБУ вчинив саме так, то це був би сигнал комерційним банкам про майбутнє здешевлення іноземних валют, бо регулятор заганятиме курс у цей валютний коридор. Тобто, сигнал того, що валюти треба позбуватись. Тоді би банки більше не притримували її, як вони роблять це зараз, а, навпаки, викидали на ринок і таким чином збалансували ситуацію із курсом. Але Нацбанк такого кроку не зробив. Натомість оголосив про запровадження вільного плавання курсу, що в наших економічних і військових умовах призведе лише до вільного падіння курсу гривні. Це значить, що НБУ – головний співучасник цієї масштабної валютної спекуляції. Тож питання, до якої “глибини” може впасти гривня – це питання, коли керівництво країни, яке представляє певні бізнес-групи і бізнес-інтереси, вирішить, що всі “потрібні люди” вже компенсували собі економічні втрати і заробили достатньо. Простіше кажучи, позначка, на якій закріпиться курс, залежить від того, коли вони вже назаробляються, або, як кажуть у народі, наїдяться.\nТільки тоді відбудеться стабілізація курсу.\nАдже з економічної точки зору зараз в Україні немає підстав для девальвації. У нас з початку року, як ніколи раніше, позитивне торгівельне сальдо. Цього ми досягнули не завдяки тому, що зробили щось неймовірне, а тому, що різко скоротили імпорт російського газу. Як результат, за підсумками семи місяців маємо позитивне експортно-імпортне сальдо товарами – плюс 500 млн долл.\nТобто по торгівлі товарами у нас на півмільярда доларів більший приплив валюти, ніж відтік. Крім того, за сім останніх місяців знову ж таки, як ніколи раніше за роки незалежності, в Україну прийшли біля 7 млрд дол. допомоги і кредитів з різних джерел – МВФ, Світового банку, ЄБРР, урядів багатьох країн. За цих умов ніякої девальвації у нас не повинно було би бути. Навпаки, гривня мала б ще й зміцнюватись.\nАле девальвація є, і причини її – суто спекулятивні. Ну, звісно, на війну ж можна списати все.


Як зменшити симптоми алергії на кішок? Гіпоалергенні породи кішок? » UAMedical.info\nГлавная • Здоров’я • Алергія\n2 Жовтня, 2020 Вікторія Білозерська\nАлергія на кішок зустрічається набагато частіше, ніж на інших домашніх тварин. Однак, оскільки кішки не вимагають такої уваги, як собака, для багатьох цей вибір здається оптимальним – ось чому гіпоалергенні породи так затребувані. Однак, чи існують кішки для алергіків? Які з них викликають найменші симптоми алергії? Як зробити так, щоб вихованець не нашкодив нашому здоров’ю?\nАлергія на кішок – це проблема, яка виникає приблизно в 2 рази частіше, ніж алергія на собак, і зачіпає приблизно 10 відсотків населення західного суспільства. Однак в більшості випадків винуватцем є не шерсть тварини, а речовини, що містяться в їх слині або інших виділеннях тіла, наприклад, сеча, шкірний жир і епідерміс.\nОсновним алергеном кішок є білок Fel d1, найбільша концентрація якого міститься в слині. Вони також виділяють алерген Fel d4. Оскільки кішки постійно облизують шерсть, вони наносять на неї проблемне з’єднання, яке потім переноситься на побутові прилади і шкіру. Однак найчастіше алерген передається повітряно-крапельним шляхом, тому найчастіше викликає респіраторні симптоми. Епідерміс кішки має форму дуже дрібних частинок, більш дрібних, ніж у інших тварин. Їх розміри в 10 разів менше пилових алергенів.\nОрганізми самців виробляють менше Fel d1, ніж самки. Менші кількості також виділяються самцями після стерилізації, кішками світлого забарвлення (переважно білими), а також кошенятами.\nСимптоми алергії також можуть бути викликані пиловими кліщами або пилком, присутніми на тілі кішки. Відомі також перехресні реакції, при яких симптоми алергії на кішок викликаються вживанням певних продуктів.\nНайчастіше симптоми алергії на кішок проявляються відразу після контакту з твариною. Зазвичай вони викликані набряком слизових оболонок і включають алергічний риніт, кашель і сльозотечу. У деяких випадках при безпосередньому контакті цієї частини тіла з кішкою з’являється висип на обличчі, шиї і в області декольте, а також на шкірі рук. Симптомами хронічної алергії на кішок можуть бути хронічна втома або необхідність постійно відкашлювати виділення з горла.\nТакож нерідкі симптоми важкої алергії на кішок: утруднене дихання і хрипи в легенях. Алергічна реакція може призвести до приступу астми або небезпечного для життя анафілактичного шоку.\nПідраховано, що до 30 відсотків людей, які страждають на астму, можуть відчувати важку алергічну реакцію при контакті з кішкою. Її алергени також можуть сприяти розвитку хронічної астми.\nЧи є кішки, які не викликають алергії?\nХоча є кілька порід кішок, які вважаються гіпоалергенними, насправді немає жодної. Однак є такі, у яких менше або зовсім немає шерсті, і тому для їх очищення використовується менше слини, але вона все одно містить алергенні білки.\nДо найменш алергенних порід відносяться:\nСхідна короткошерста кішка,\nКішка Корніш Рекс.\nНа думку деяких вчених, сибірська кішка найбільш близька до гіпоалергенної. З іншого боку, британська кішка, яка вважається відносно безпечною породою, не є такою, наприклад, через шерсть з густим підшерстям.\nЧи можуть кішки стати гіпоалергенними?\nАлергія на кішок – настільки поширене захворювання, що вчені роками шукали спосіб її лікування. Відповідь – вакцина Swiss HypoCat, розроблена в 2019 році і призначена для введення домашнім улюбленцем, яка знижує вироблення основного алергену, виявленого в слині в їх організмі .\nВакцина, спрямована на білок Fel d1, була протестована на невеликій групі кішок і не мала токсичних ефектів, і тому була визнана безпечною. Препарат змушує організм кішки виробляти велику кількість антитіл, які, зв’язуючись з алергеном, нейтралізують його.\nТакож була винайдена харчова добавка для зниження алергенних властивостей кішки. Містить поліклональні антитіла IgY, отримані з яєць, отриманих від спеціально виведених курей. При введенні чотириногим він знизив рівень Fel d1 у 97% кішок, і середнє зниження кількості активної форми цього білка після 3 тижнів такої дієти склало 47 відсотків.\nПеред тим, як забрати кішку додому, рекомендується пройти тести на алергію, наприклад шкірні проби й аналізи крові на наявність антитіл, відповідних конкретних алергенів.\nТакож варто знати, що існують дослідження, що показують протиалергічний ефект контакту з кішкою (але також і з собакою) в перший період життя дитини, хоча набагато безпечніше подбати про вплив алергенів набагато раніше, тобто під час вагітності, коли майбутня мама контактує з кішкою.\nСимптоми алергії на кішок також можна зменшити, регулярно купаючи вихованця. Було вивчено, що купання 2-3 рази в тиждень допомагає видалити майже 85 відсотків алергенів з шерсті, а також знизити їх вироблення.\nТрави для печінки – види, лікувальні властивості, застосування\n16 Вересня, 2020 Вікторія Білозерська\nТрави для печінки принесуть швидке полегшення, коли ви відчуєте біль і здавлювання в правій частині під ребрами. Рекомендується використовувати їх після переїдання, якщо ви перебрали із алкоголем або якщо ви приймаєте...\nНерегулярний сон: шкідливо спати по вихідним\nВсі ми знаємо, що ніч впливає на наш емоційний і фізичний стан. Якість сну багато в чому визначає, чи будемо ми ефективними, креативними, блискучими і свіжими протягом дня. Ми помиляємося, якщо думаємо, що можемо...\n4 Вересня, 2020 Вікторія Білозерська\n5 домашніх засобів від жовтих нігтів\n17 Вересня, 2020 Вікторія Білозерська\nДомашні засоби від жовтих нігтів дозволять вам боротися з цією непривабливою проблемою, використовуючи популярні продукти, які є в кожному будинку. Жовті нігті зазвичай виникають в результаті нанесення лаку, але...


Сміятися з жартів шефа: київська агенція збентежила мережу курйозною вакансією - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nПретенденти на вакансію, мусять відправити разом із резюме аудіозапис свого сміху.\nЦікавинки 25.01.2022, 07:18\nКиївська маркетингова агенція BDC Consulting оприлюднила вакансію CEO Joke Assistant: людини, яка повинна сміятися з жартів керівника. Втім, це має триматися в секреті, аби той ні про що не здогадався\nВласне, головними вимогами до потенційного співробітника є бурхлива реакція на дивні жарти майбутнього шефа у робочих чатах та на онлайн-мітингах. В описі вакансії її автори зазначили, що керівник компанії вважає себе «захопленою людиною з приголомшливим почуттям гумору».\nВ оголошенні натякнули, що чоловік не зовсім адекватно реагує, коли його жарти не оцінюють належним чином. Відтак, через це страждають усі.\nНаш керівник сильно переживає, коли на його жарти в загальних чатах немає реакцій. Ці хвилювання осідають важким тягарем на культурі компанії, а також бонусному фонді, у зв’язку з чим ми терміново шукаємо людину, яка підтримуватиме настрій керівника і його віру в іскрометний талант,\n– зауважили в описі.\nСправжня ж роль людини не має бути відомою нікому, крім неї самої та тих, хто прийматиме її на роботу.\nДо головних обов'язків кандидата на посаду входять:\nмоніторинг і швидке реагування на жарти CEO в загальному чаті в Telegram і Slack;\nгучний сміх у відповідь на жарти СЕО на онлайн-мітингах;\nуміння завжди підтримати розмову про криптовалюти;\nактивна підтримка творчих ініціатив начальника, незалежно від якості його ідей;\nактивне розширення кола колег, лояльних до гумору керівника.\nКрім того, від майбутньго «менеджера-гумориста» вимагають розуміння специфіки дивної роботи, уміння заразно сміятися, аби спонукати цим робити так само й інших людей у колективі. Щоб продемонструвати це, ті, кого зацікавить вакансія, мусять відправити разом із резюме аудіозапис свого сміху. Також додатковим плюсом вважатиметься досвід участі в КВК та стендап-шоу.\nАби керівник компанії та інші люди у ній не здогадалися про божевільну ідею, офіційно посада нового співробітника називатиметься як «менеджер з інновацій». Справжня ж роль людини не має бути відомою нікому, крім неї самої та тих, хто прийматиме її на роботу. В іншому разі співробітнику загрожуватимуть великі штрафи, передбачені угодою, яку він мусить підписати.


Бібліо Смаколики: жовтня 2021\n"Не загубитися між секундами..." День письменника у бібліотеці!\n28 жовтня 2021 року у бібліотеці-філіалі №4 відбувся День письменника. Героєм дня була полтавка Олена Колінько, лауреатка міжнародного літературного конкурсу “Коронація слова” у номінації “Прозові твори для дітей” за рукопис “Вітри великого лугу” та “Корній-Чуковської премії” у номінації “Проза для середнього та старшого віку” за підліткову еко-повість. Юним читачам бібліотеки гостя добре відома за чудовою пригодницькою повістю-казкою «Шпалереон».\nУпродовж дня читачі книгозбірні мали змогу спілкувалися з відомою дитячою письменницею та дізнатися як вона йшла до своєї літературної мрії.\n«Cкільки часу відводите читанню і скільки – письму? Які книжки допомагають вам у творчій роботі? Які ваші улюблені літературні герої? Чи можна навчитися письменництву?»\nТа найбільше розмов було про нову книгу, яка незабаром вийде у видавництві «Наш формат». Оленка Колінько не тільки поділилася думками про новий еко-твір, але й розповіла як готувалася до написання твору. Чим, повірте, здивувала та спонукала до роздумів не тільки підлітків, а й дорослих.\nПроблема сміттєзвалищ болюча і для нас полтавців. Та скільки нюансів існує при побудові сміттєпереробних заводів? Чи не виникнуть нові проблеми із будівництвом сміттєспалювальних виробництв? Очима головної героїні, її роздумами ділиться із читачами авторка власними переживаннями.\nЩира та відверта Олена Колінько з радістю ділилася літературним таємницями з учнівською молоддю. Справжнім відкриттям дня стала поезія «коронованої» полтавки! «Як? Ви ще й поезії пишете?». « Я не вважаю себе поеткою», - ділилася гостя бібліотеки власними думками. Але ми так не думаємо. А Ви?\nУ букетики зоресклепінь\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 15:14 Немає коментарів:\nЯрлыки: День письменника Олена Колінько\nФілософія - це любов до мудрості. Зустріч із Олегом Хомою\n24 жовтня 2021 року гостем бібліотеки-філіалу №4 був український філософ, перекладач багатьох філософських текстів з французької й латини Олег Хома.\nОлег Хома презентував новинку видавництва «Дух і літера» - друге видання збірника «”Медитації” Декарта у дзеркалі сучасних тлумачень», переклад текстів до якого здійснили разом з Андрієм Баумейстером.\nДекого із присутніх просто цікавило, чому непроста і, здавалося б, далека від прагматичного життя дисципліна цікавить дедалі ширше коло людей.\nЦе місця зустрічей людей, яким цікава філософія. Тут вони можуть знайти відповіді на питання, які виникають у них. В академічному середовищі завжди є позиція викладача і позиція студента. Часто це заважає молодим людям вільно висловлювати свою думку. А от у такому просторі кожен може взяти участь в обговоренні, а всі заходи безкоштовні»\nНайновіші та найактуальніші книги з питань філософії, економіки, психології, саморозвитку та мотивації представлені на книжковій виставці «50 новинок! Серед них – твоя!»\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 12:03 Немає коментарів:\nЯрлыки: Олег Хома\n"Чи справжні друзі схожі на діаманти?"\nЦікавою та змістовною була година відвертої розмови з юними читачами. Говорили про дружбу, яка у всі часи вважалася великою цінністю. «У скіфів вона перевірялася кров’ю, бо оформлялася спеціальним договором і клятвою. Надрізавши пальці, побратими зливали цю кров і після цього вже ніщо не могло їх розлучити. В епоху середньовіччя дружба була втіленням шляхетності та вірності. Лицарська мораль ставила чоловічу дружбу навіть вище кохання і сім'ї.\nА як дізнатися, що ця людина - саме той друг, якого ти хочеш мати, що саме ця людина допоможе, зрозуміє, підтримає тебе. Відповідь на ці запитання ми шукали разом із школярами, згадуючи героїв улюблених книг чи власні історії.\nЩоб розмова, яка згодом переросла в дискусію, була відвертою та чесною, домовилися про атмосферу довіри і взаємоповаги. Як? Згадали правила дискусії та одне з найголовніших: якщо ти не готовий до відвертості, будь спостерігачем.\nЦікавими були запропоновані проблемні ситуації, які досить часто трапляються у шкільному житті. Кожне завдання – це рольова гра, в основі якої ситуації, коли між друзями стаються різні непорозуміння.\nПід час гри ми вчилися аналізувати свої дії, висловлювати свої думки, слухати інших, поважати їх думку. Звичайно ж, не обійшлися без курйозів. Дехто бездумно потрапив під вплив «провокатора», завданням якого було «збити учасників з пантелику». Так, це була пастка, але разом ми засвоїли важливий урок: не роби завчасних висновків та не будь маріонеткою, яка цілком підкоряється діям інших. Було цікаво, інколи страшно, адже нелегко визнати власні помилки чи проявити сміливість визнати свій вчинок неправильним.\n«У класі хтось розмалював парту. Коли класний керівник помітив, почав вимагати від учня, який за нею закріплений, пояснень: хто і коли це зробив? Учень сказав: «Я знаю, хто розмалював парту, але не можу сказати тому, що не хочу зрадити друга. Я сам її вимию». Це дружба?\nА ще ми обговорювали притчі, вчилися розуміти алегорію та сприймати повчання. Однією з них ділимося з Вами.\nДвоє друзів посварилися. І один з них почав всім знайомим говорити погані слова про свого друга. Але потім він заспокоївся і зрозумів, що був неправий. Він прийшов до свого друга і попросив вибачення.\nПерший друг так і зробив. Він розірвав подушку. Полетіло пір’я…\nА вітер підхопив і розніс це пір’я по всьому селу.\n– Так, якщо ти збереш все пір’я назад у подушку.\nСамі розумієте, неможливо зібрати все пір’я назад. Так і погані слова, які вже розлетілися по всьому селу, та які почули інші люди, не можна забрати назад. Будьте обережні!\nВідверта розмова "Чи справжні друзі схожі на діаманти?" відбулася за книгою "Як стати лідером серед друзів за 7 днів" Лесі Борсук-Янківської\nОтож, читайте книжки! Вчіться цінувати дружбу! Поважайте один одного і Ваше життя буде щасливим!\nТих днів у пам'яті не стерти...\n16 жовтня 2021 року у бібліотеці-філіалі №4 відбулася творча зустріч із Сергієм Сидоренком, який відомий перш за все історичним романом «Стрелок».\nЯк пояснив присутнім гість із Австрії, книга є художнім твором, хоча використано багато копій архівних документів. Роман насправді має пригодницький характер, наповнений інтригами.\nОдин із відгуків: «В головному герої легко можна впізнати розвідника Кузнєцова». Чи дійсно один із героїв книги є відомий в радянсько-німецькій війні розвідник? Чи Плотников – це збірний образ?\nЛітературними таємницями охоче ділився Сергій Леонідович, розповідаючи про роботу з архівними документами. Чи могли бути іншими герої книги в той час? Чи був шанс стати іншою у підпільниці Валентини Довгер? Чому красуню Льолю вважали зрадницею? До розмови активно долучилися читачі, які охоче ділилися спогадами рідних.\nСаме цим людям судилося жити в непростий час Другої світової війни. Їхніми очима показує автор події з різних сторін: німецької, радянської, української, польської.\nІлюзії та прорахунки полководців, пастки, до яких потрапляють держави та підпільні організації, роздуми про долі людей і народів, про любов і ненависть, про прийняття хибних рішень, за які заплатили зависоку ціну – людські життя.\nЗахопливі пригоди чекають читачів і в романах «Кар’єрист» та «Личная комната», які презентував Сергій Сидоренко під час зустрічі.\nЯрлыки: Сергій Сидоренко\nПоказ фільму відбувся в межах 18 Мандрівного міжнародного фестивалю документального кіно про права людини Docudays UA UA.\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 11:33 Немає коментарів:\nКозацькі забави «Від порогу до порогу»\n11 жовтня 2021 року бібліотека-філіал №4 запросила школярів взяти участь у козацьких забавах «Від порогу до порогу», щоб ще раз зануритися у вир пригодницьких подій.\n5 цікавих та пізнавальних завдань про козаків і учасники гри довели, що історію походження славних українських воїнів знають добре.\nПро заснування Січі, історії українських козаків, пластунів, характерників, їхні бойові мистецтва та фізичну підготовку дітям добре відомо із книг Світлани Богдан «Викрадений перстень», Еліни Заржицької «Легенди про козаків», Тараса Каляндрика «Дітям про козаків».\nЦікавим вдалося обговорення гри. Діти ділилися легендами та оповідками про козаків, наводили історичні та міфічні факти; говорили про добро та зло, честь і негідність. Світлана Анатоліївна запропонувала короткий екскурс у козацький світ Володимира Рутківського, одного з найвідоміших сучасних українських дитячих письменників. Його мега-книга «Джури козака Швайка», дивовижні пригоди героїв завоювали серця багатьох юних українців. Грицик та його друг Санько, юний богатир Демко Дурна Сила, його мама-велетка, невловимий козак Швайка зі своїм вірним вовком Барвінком та їхні численні друзі з честю виходять із найскладніших ситуацій.\nПерегляд літератури «На козацьких островах» буде цікавий і дітям, і дорослим, всім, хто цікавиться історією козацтва.\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 10:59 Немає коментарів:\nВідомий у світі ізраїльський філософ Пінхас Полонський - гість нашої бібліотеки!\n«У житті сучасної людини сенс – ресурс коштовний. Від його наявності чи відсутності залежить й обраний напрям руху кожного з нас» Пінхас Полонський\nНаша зустріч-знайомство із ізраїльським філософом Пінхасом Полонським швидко переросла у відверту розмову-діалог-дискусію про сучасне сприйняття релігії, пошук орієнтирів, розуміння власної місії, реалізацію особистого потенціалу... Та коли думка про роботу бібліотеки співпадає із обізнаністю відомого в світі філософа - відчуваєш себе на сьомому небі!\nЛюдині сьогодення характерна розгубленість, невизначеність, а відтак – невпинний і неусвідомлений пошук чітких орієнтирів. У бурхливому житті соціальної та культурної мінливості ми шукаємо певної точки опори.\nЗавдяки українському перекладу “Біблійної динаміки” Пінхаса Полонського\nу читача з’явилася додаткова можливість пірнути до глибин пізнання та не загубитися. Автор в унікальний спосіб підходить до інтерпретації біблійного тексту, пропонуючи водночас ефективний інструментарій для осмислення нашого сьогодення з його численними викликами. Ціннісні орієнтири, запропоновані на цих сторінках, спонукають рухатися в напрямку реалізації не лише особистого потенціалу, а й історичної долі цілого народу. Це унікальна можливість поглянути за соціальні лаштунки самого буття. “Адам-Володар” і “Адам-Дослідник” допоможуть розширити знання про себе та уяву про власну місію у світі, відчути себе співтворцями захоплюючої історії людства, а не її стороннім обивателями.\nПростота викладу в книзі вражає. Як, власне, й глибина запропонованих смислів.\nЯк побажання від Пінхаса Полонського: «У житті сучасної людини сенс – ресурс коштовний. Від його наявності чи відсутності залежить й обраний напрям руху кожного з нас»\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 10:07 Немає коментарів:\nЯрлыки: Пінхас Полонський\nСвіт прекрасний, а життя чудове. Творча зустріч із Ольгою Саліпою\n7 жовтня 2021 року в межах проєкту #Літературна_орбіта до бібліотеки-філіалу №4 завітала молода письменниця із Хмельницька Ольга Саліпа.\nПані Ольга народилася 1986 року у смт Гусятин на Тернопільщині. Працювала журналісткою на телебаченні, редакторкою обласного тижневника на Сумщині.\n2020 року її роман «Оля» про Ольгу Кобилянську здобув 1-шу премію міжнародного літературного конкурсу «Коронація слова».\nТа до цього було вже дві збірки поезій «Територія жінки» та «Територія вогню». Чудова змістовна поезія зі стилем рими новим і неперевершеним. «Вірші Ольги Саліпи здатні розпалити багаття всередині кожної та кожного, хто візьме до рук збірку поетеси».\nТворчість Ольги Саліпи - наше спільне відкриття. Хмельницька письменниця презентувала свою збірку оповідань “Теплі історії про справжнє”. «Усі історії -реальні, -каже авторка. Їх збирала частково зі свого життя, а частково — із життів людей, з якими довелося спілкуватися під час журналістської роботи». Книжка вийшла світлою та щирою. Той, хто її читатиме, звичайно ж, віднайде для себе відповідь на питання, як бути щасливим попри все.\nРоман «Оля» — це художній психологічний роман, у якому головним героєм є Ольга Кобилянська. Ольга у книзі постає перед нами звичайною жінкою: зі своїми проблемами, болями, переживаннями та турботами. Авторка називає героїню саме «Оля», а не «Ольга». Саме так лагідно називав Кобилянську Осип Маковей — поет, прозаїк, педагог та громадсько-політичний діяч. Він став головним коханням в життівідомої письменниці. Такий спосіб звернення був обраний навмисне: щоб максимально точно показати констраст: між тою Ольгою, про яку ми звикли читати ще на шкільних уроках та тою Олею, якою Кобилянська була насправді.\nА от книгу «Зламані речі» гостя називає своєрідним терапевтичним романом. Він дарує надію. Авторка зазначає, що роман був написаний вже тоді, коли відбулася церемонія нагородження премії «Коронація слова 2019». «Зламані речі» є дипломантом конкурсів «Смолоскип» та «Гранослов».\n«Ідея написати ретророман виникла, - ділилася таємницями Ольга Саліпа ще під час роботи над коміксом «Таємниці Хмельвіля». Згодом вона побувала на лекції краєзнавця Ігоря Западенка, на якій він розповідав про родину Деревоєдів, що мешкали у Проскурові більше сотні років тому. Письменниця захопилася жіночими постатями цієї сім’ї і запалилася ідеєю про них написати. До речі, «Будинок на Аптекарській» відкриває серію ретророманів Ольги Саліпи про жінок. І уже завершила написання другого ретророману. Його дія теж відбувається в Проскурові.\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 00:15 Немає коментарів:\nЯрлыки: зустріч, Ольга Саліпа #Літературна_орбіта\nЕкопригоди у бібліотеці\n4 жовтня 2021 року у бібліотеці-філіалі №4 відбувся екоквест «Лісові пригоди».\nУ цікавий світ природи покликали юних читачів улюблені персонажі книг Всеволода Нестайка, Валентини Вздульської, Тетяни Луньової, Віктора Сердюка.\nЖурі прийшлося попрацювати над відповідями! Хтось набрав більше балів, хтось менше, але засмучених гравців не було. Всім відома приказка «Хто багато читає, той багато знає» доведення не потребувала. Тому книги із перегляду «Лісові\nпригоди » швидко знайшли своїх читачів.\nАвтор: Бібліотека-філіал №4 - Полтавська ЦБС на 22:05 Немає коментарів:\n"Не загубитися між секундами..." День письменника ...\nФілософія - це любов до мудрості. Зустріч із Олего...\nВідомий у світі ізраїльський філософ Пінхас Полонс...\nСвіт прекрасний, а життя чудове. Творча зустріч із...


Нe хoчуть мнoю пoшитих рeчeй, тo нiчoгo, aлe я нe poзумiю: якщo їм нe пoдoбaються рeчi, якi я шию тo cкaзaли б мeнi пpo цe вiдвepтo, щoб я нe витpaчaлa зусиль, я ж тaк cтapaюсь для них. – Укр-Позиція\nНe хoчуть мнoю пoшитих рeчeй, тo нiчoгo, aлe я нe poзумiю: якщo їм нe пoдoбaються рeчi, якi я шию тo cкaзaли б мeнi пpo цe вiдвepтo, щoб я нe витpaчaлa зусиль, я ж тaк cтapaюсь для них.\nЯ дужe люблю шити, ну i мeнi гapнo цe вихoдить. Я зaвжди шилa cвoїм дiтям. A кoли вийшлa нa пeнciю, oжeнивcя мiй cин, в ньoгo нapoдилacя дoнeчкa. I ocь тут в мeнe з’явивcя чac для твopчocтi тa щe й мaлeнькa мoдeль.\nВecь чac я їй щocь шию, ocoбливo люблю пepeшивaти мoлoдшiй oнучцi плaттячкa. Тo cвoєї щe дoньки, дo cтapшoї oнучки, тo щocь в ceкoндi куплю i зpoблю з ньoгo «цукepoчку». Якocь я пoшилa нaшiй Oлeнцi у дитcaдoк нa випуcкний cукeнoчку, гapнeньку, poжeву, з гiпюpними вcтaвкaми, aлe нeвicткa взялa i купилa дитинi нoву! Мeнi тpoшки oбpaзливo булo, aлe я тoдi пpoмoвчaлa.\nЗapaз oнучкa нaвчaєтьcя вжe у дpугoму клaci, i нiчoгo з тих peчeй, якi я вигoтoвилa caмa i в якi вклaлa душу, дiвчинкa нe нocить. Тaк мeнi i гoвopить пpямo в oбличчя: «Бaбуcю, вoни вci нe мoднi!»\nЦe ж мaбуть нeвicткa її нaвчилa, бo хiбa мoжe дитинa в тaкoму вiцi в мoдi poзбиpaтиcя? A нeвicткa Oкcaнa пpocтo чoмуcь нe хoчe oдягaти нa Oлeнку пoшитi мнoю peчi. Тaк i лeжaть вci вoни у шaфi, нiкoму нe пoтpiбнi, a iнoдi я їх бaчу нa Oлeнчиних лялькaх.\nНe хoчуть мнoю пoшитих peчeй, тo нiчoгo, aлe я нe poзумiю: якщo їм нe пoдoбaютьcя peчi, якi я шию тo cкaзaли б мeнi пpo цe вiдвepтo, щoб я нe витpaчaлa зуcиль, я ж тaк cтapaюcь для них. A тo cпoчaтку хвaлять, гoвopять «Якa кpaca!», a пoтiм зaкидaють нa дaльнi пoлички шaфи…


Андрій Нікітін: ФЕНОМЕН ПАВЛА, АБО МАГІЧНЕ ХРИСТИЯНСТВО | site.ua\nФЕНОМЕН ПАВЛА, АБО МАГІЧНЕ ХРИСТИЯНСТВО\nБагатьох в мережі обурило зухвале зізнання владики Павла, намісника Києво-Печерської Лаври, в тому, що через його прокльони загинуло кілька людей, що працювали в храмі (відео). Люди писали, що це не має нічого спільного з християнством, що це магія, в телепередачах давали навіть оцінку його словам фахівці з релігієзнавства, публічні особи. Тобто намагалися якось відокремити особу Павла від християнства, захищаючи останнє і засуджуючи перше. Але насправді логіка владики Павла тут не дуже суперечить логіці Священного Писання, і навіть повторює одну історію з Діянь Апостолів. З вашого дозволу процитую уривок з цієї книги Нового Заповіту:\n«А один чоловік, на ймення Ананій, із своєю дружиною Сапфірою, продав був маєтка, та й з відома дружини своєї присвоїв частину з заплати, а якусь там частину приніс та й поклав у ногах у апостолів. І промовив Петро: Ананію, чого сатана твоє серце наповнив, щоб ти Духу Святому неправду сказав та присвоїв із заплати за землю? Хіба те, що ти мав, не твоє все було, а продане не в твоїй владі було? Чого ж в серце своє ти цю справу поклав? Ти не людям неправду сказав, але Богові! Як Ананій зачув ці слова, то впав та й умер… І обгорнув жах великий усіх, що це чули! Юнаки ж повставали, обгорнули його, і винесли та й поховали. І сталось, годин через три прийшла й дружина його, про випадок нічого не знавши. І промовив до неї Петро: Скажи мені, чи за стільки ви землю оту продали? Вона ж відказала: Так, за стільки. До неї ж Петро: Чому це ви змовилися спокушувати Господнього Духа? Он ті входять у двері, що чоловіка твого поховали, і тебе вони винесуть… І вона зараз упала до ніг його, та й умерла. Як ввійшли ж юнаки, то знайшли її мертвою, і, винісши, біля мужа її поховали. І обгорнув страх великий всю Церкву та всіх, що чули про це…» (Дії Апостолів 5:1-11).\nЗверніть увагу на слова апостола Петра: «чоловіка твого поховали, і тебе вони винесуть…». Порівняйте їх з тим, що сказав владика Павло: «До вечера умрёте все. Ви имя Отца и Сына и Святого Духа». На відміну від закляття апостола Петра нашому Павлу-Меседесу, як зазначають працівники Лаври, цього не вдалося зробити, ніхто насправді не помер, а сам владика просто видає бажане за дійсне, бо трохи не сповна розуму. Як воно там було навіть не цікаво, важливо лише те, що ця поведінкова модель цілком в дусі Євангелія. В такому разі несповна розуму не тільки апостол Петро, але і сам Христос, який казав учням: «А як прийдете в місто яке, і вас не приймуть, то вийдіть на вулиці його та й кажіть: Ми обтрушуємо вам навіть порох, що прилип до нас із вашого міста. Та знайте оце, що наблизилося Царство Боже! Кажу вам: того дня легше буде содомлянам, аніж місту тому!» (Від Луки 10:10-12). Уявіть собі, на думку Христа краще бути содомитом ніж нехристиянином. Ось звідки практика содомії в монастирях. То не так страшно, головне, щоб в Христа вірив. «Поправді кажу вам, що митники та блудодійки випереджують вас у Боже Царство» (Від Матвія 21:31). Бачите, як все чудово?)\nБіблія в цілому, як власне і християнство, що базується на ній – це суцільні залякування, прокльони та лицемірство. Тому не судіть владику за те, що він в чомусь намагається повторювати апостолів. Він справжній християнин, можливо більш щирий ніж ті, які намагаються подати людиноненависництво, як прояв особливої християнської любові.\nЗа розмовами про владику Павла ми забули про відомого Андрія Ткачова, блоґера та православного київського священика, який під час Майдану куди сильніше проклинав, але вже не робітників храму, а всіх українців, які вийшли на ЄвроМайдан, при чому ці прокльони лунали прямо під час проповіді:\n«Дай бог власти [Януковичу і ко], чтобы она была сильна... Я молюсь о том, чтобы Господь вселил страх и трепет в сердца и кости мятежников [майданівців], чтобы бог послал им болезнь в доме и болезнь на улицах, страх на улицах и страх в доме, чтобы они покоя не имели, чтобы они сожрали друг друга, пусть гад сожрёт гада, я жалеть о них не буду. Это страшные враги нашего будущего и страшные враги сегодняшнего настоящего. Я о них не жалею, я о них не молюсь» (відео).\nА от його магія, здається, частково мала свої наслідки, на жаль.\nЦікаво, як він там поживає, де зараз служить, кого проклинає?


Дозвілля | Поділля News - Part 38\n» Дозвілля » Сторінка 38\nФільм про Хмельницький презентували у рамках соціального проекту\nМіні-стрічка тривалістю трохи більше двох хвилин відзнята у рамках соціального проекту UKRAINE by DRONE з метою популяризації українських міст, пам’яток культури та спадщини як в Україні, так і закордоном. Саме тому всі написи у стрічці зроблені англійською мовою З висоти пташиного польоту (при зйомці фільму використовувався безпілотник) можна побачити найкрасивіші та найважливіші місця Хмельницького. Відомі пам’ятники, […]\n2 018 12-08-2019\nФестиваль стародавнього лицарства зібрав на Хмельниччині поціновувачів з усієї України\nРеконструкторський фестиваль «Епоха героїв» зібрав на території старовинної фортеці справжніх шанувальників часів лицарства. Протягом двох днів на території Державного історико-культурного заповідника «Межибіж» панували правила, обряди й звичаї середньовіччя. Традиційною окрасою фестивалю стали лицарські бої. Клуби військово-історичної реконструкції змагались одразу в кількох категоріях. Учасники боїв з’їхались з усієї України, щоб продемонструвати міцність характерів, красу обладунків, автентичність […]\nМіжнародний день молоді, який у світі відзначають 12 серпня, Хмельницький зустрічатиме пінною вечіркою. Цієї суботи, 10 серпня, просто неба вперше відбудеться «Влажний пляжний двіж». Усіх охочих освіжитися спекотного серпневого вечора запрошують на територію міського пляжу поблизу Молодіжного парку. Перша цього року пінна вечірка у форматі «мокрих війн» об’єднала понад п’ять тисяч хмельничан під час «My […]\nСтартував фотоконкурс «Хмельницький крізь об’єктив»\nТрадиційно до Дня міста міська рада проводить конкурс «Хмельницький крізь об’єктив», де кожен бажаючий може представити на розгляд журі свої фотороботи. Участі можуть брати як професійні фотографи, так і аматори, незалежно від місця проживання та віку. Термін подачі робіт з 1 серпня до 15 вересня цього року. Детальніше із умовами проведення конкурсу модна ознайомитися за посиланням. Учасник фотоконкурсу […]\nВперше у Нетішині пройшов фестиваль спортивної риболовлі\nВперше у Нетішині, на водоймі «за теплицями», відбувся фестиваль риболовлі спінінгом «Strong Fish Netish». Про це повідомляється у групі “Мій Нетішин” у Фейсбуці. Фестиваль покликаний популяризувати риболовний спорт, підвищити спортивну майстерність й удосконалити техніку володіння спортивним знаряддям. Організатор, неодноразовий чемпіон з ловлі риби спінінгом Коля Січкарук розповів, що змагання об’єднали близько 50 рибалок. Усю рибу, […]\n2 287 20-07-2019\nПрихильники Дана Балана в Нетішині шокували його своєю активністю\nВчора, 19 липня, в Нетішині зібралося близько дев’яти тисяч людей, аби послухати концерт відомого співака Дана Балана. Щоб побачити незабутнє шоу, люди їхали з навколишніх населених пунктів, зокрема, з Білогірського та Ізяславського районів, Рівного. Були навіть прихильники з Києва. «Це неперевершені відчуття, феєричне шоу, яке залишиться в моїй пам’яті назавжди», – поділилася своїми емоціями Мар’яна […]\nБерег Південного Бугу на території парку Молодіжний увечері в суботу, 6 липня, нагадував вулик. Чимало хмельничан прийшли на міський пляж, аби долучитися до святкування одного з наймістичніших українських свят. Дівчата – дорослі і менші – вбрані у вишиванки (то був рекомендований святковий дрес-код), розташувавшись навколо сцени, взялися плести вінки – один з найголовніших елементів вбрання […]\n1 355 06-07-2019\n1 220 04-07-2019\nВ останні вихідні червня на центральній площі райцентру зібралась уся громада. Свято у Красилівській ОТГ відзначали просто неба на велосипедах, на спортивних майданчиках, і, звичайно ж, на танцях. Для людей це була чудова нагода відірватися від буденності: всім вдалося розвіятися та активно відпочити. Напередодні свята молоді митці зробили незвичайний подарунок усім красилівчанам: художньо оформили танцювальний […]


Військовослужбовця, який розбещував неповнолітню "ув'язнили" у військовій частині в Новограді-Волинському | Новини\nВійськовослужбовця, який розбещував неповнолітню "ув'язнили" у військовій частині в Новограді-Волинському\n17:32, 14 листопада 2017 р.\nСторожинецький районний суд виніс вирок військовослужбовцю, який вступив у статевий зв'язок із неповнолітньою. Інцидент трапився торік у селі Кам’яна.\nЯк ідеться у вироку, опублікованому у Єдиному державному реєстрі судових рішень, військовослужбовець на той момент був п’яним. Потерпіла на початку їхнього знайомства повідомила, що «не досягла статевої зрілості».\nУ документі також сказано, що дівчина та обвинувачений уклали мирову угоду. Тож суд призначив чоловікові покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, але звільнив за умови, що він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов'язки.\nОбвинувачений, зокрема, зобов’язаний не покидати територію військової частини у місті Новоград-Волинський без дозволу командира.\n#Новоград #війько #суд #вирок


Українська Православна Церква в Канаді | Східна Єпархія | Релігійне виховання починається в родині\n— Його Преосвященство, Єпископ АНДРІЙ\nВсі ми тепер стурбовані проблемою виховання молоді та особливо непокоїть нас релігійне виховання, адже бачимо, як усе занедбано.\nВ основу людського життя Творець-Бог поклав родину. Він визначив для родини певні обов’язки, основою яких є турбота. Природний інстинкт підказує батькам піклуватися про своїх дітей, виховувати їх до повноліття, щоб вони далі самостійно продовжували своє життя на землі.\nЛюдина є найвищим і найбільш досконалим створінням Божим. В основу виховання людини входить пізнання свого Бога-Творця та усвідомлення мети людського життя на землі—спасіння своєї душі й здобуття вічного щастя. Таким чином, релігійне виховання — це є пізнання і плекання світогляду людини на основі Божого Закону. Це є виховання і розвиток волі і характеру людини-християнина.\nХристиянське виховання починається з перших днів народження дитини. Коли дитина починає спостерігати, вона починає вчитися. Вона вчиться тому, що бачить, що чує. Педагоги стверджують, що людина найбільше вчиться впродовж перших десяти років свого життя. Це час, коли в дитини формуються всі відчуття. Вона вчиться розрізняти добро і зло, а це означає, що вона починає вчитися релігії. Розуміння і засвоєння всіх християнських чеснот починається саме у цьому віці.\nДля дитини її батьки є найкращим прикладом для наслідування. Дитина повністю покладається на опіку і заступництво від всіх небезпек на маму. Вона беззастережно вірить своїм батькам. Тому релігійні переконання і приклад релігійного життя батька і матері неодмінно передаються дитині.\nВіра в Бога і пошана до Церкви сприймається дитиною так, як вона розуміє своєю дитячою наївністю і простотою. Моральні і духовні цінності, якими живуть батьки у щоденному житті, у стосунках між собою і своїм оточенням передаються у світогляд і характер дитини. Чесність і справедливість домашнього родинного оточення є колискою християнського характеру дитини.\nЗначний вплив на релігійне виховання дитини має атмосфера, яка панує вдомі. Образи і хрест, свята вода, лампада і молитви… З ними в уяві дитини пов’язується перше пізнання Бога. У дитини виховується почуття пошани до Бога і прославлення Його.\nОчевидно, що сучасні мешкання, де не вшановуються ікони, де їх немає взагалі, не матимуть впливу на формування християнського світогляду, не кажучи вже про різні вечірки і гостини, на яких старші не стримуються ні в поведінці, ні в розмовах. Хоч діти малі, і, здавалося б, нічого не розуміють, але все, що вони чують і бачать, сильно відбивається на їх вихованні.\nДругим важливим чинником у домашньому релігійному вихованні є участь батьків у церковному житті. Коли батьки віруючі, кожної неділі на літургії, то вони спочатку приносять, а пізніше приводять з собою дітей до церкви. Дитина від немовляти вростає в церковне життя. В нашій Церкві ми причащаємо дітей від моменту хрещення, і це вже дає дитині відчуття приналежності до Церкви. Коли ж самі батьки мало ходять до церкви, то навряд чи вони зможуть виховати дітей релігійими і виплекати в них любов до Церкви. Тому, коли бачимо відчуження молоді від Церкви, то це свідчить, що вони не мали доброго прикладу для наслідування.\nМусимо також усвідомлювати, що оточення людини має певний вплив на формування і розвиток особистості, особливо в дитячі та юнацькі роки. Сучасні вчителі мають різні світогляди і вони по-різному впливають на молодь. Однак, коли закладено міцний світоглядний релігійний фундамент в родині, діти, переживши роки блукання юного віку, стануть такими, якими вони були виховані в християнській родині. Діти з християнським світоглядом будуть з батьками і Церквою, а діти, які не отримали належного виховання в родині, будуть довго блукати манівцями і дай їм, Боже, вийти туди, де «дорога, істина і життя».\nБатькам про дитячу сповідь\nЗвичайно, батьки, що регулярно відвідують храм, добре знають, що дітей сповідають з 7-ми річного віку, а менших причащають без сповіді. Але не всі, можливо, розуміють, що дуже важливо перед причастям малюка 2-3 років піднести до священика під благословення.\nНе нехтуйте цим — дитяча душа благодатно вбирає все те з чим поєднується в храмі — ікони, піснеспіви, свічки, дзвони; дитина запам’ятає і священика, його руку, що благословляє. Згадаймо, коли до Христа припровадили дітей, Він нічого не говорив їм, просто поклав на голову їм руку і благословив, звертаючись при цьому не до розуму, ще закритого для слів, а до серця.\nВзагалі дитину треба частіше приносити до храму, знаходячись там з нею стільки, скільки вона витримує. І вдома добре разом з нею запалювати свічки, звертатися поглядом і молитвою до ікон. Все це разом, за тривалими спостереженнями, глибоко фіксується в дитячій душі і зберігається там все життя. Добре, якщо маленька дитина причащається часто — це її злиття з Богом.\nВ 4-5 років дитину також можна не сповідати, але якщо вона розуміє, що робить погано, усвідомлює свою провину перед тими, кого образила, то дуже корисно скерувати її до священика, щоб побесідував з нею, зауважив, якщо треба, щось порадив. Це дуже розвиває дитину в духовному відношенні.\nЗ-7 років дитина зобов’язана сповідатися. Це дуже важливий етап в її духовному розвитку, і дуже відповідальний для батьків. Саме батьки повинні створити в родині особливу атмосферу навколо Причастя. День Причастя повинен бути для дитини радісним і урочистим, вона повинна почувати себе іменинником. Якщо дитина виявляє небажання, постарайтесь розібратися самі спокійно і серйозно в причинах такого небажання: вони можуть бути достатньо глибокими, можливо потрібна чисто сердечна сповідь батьків, всієї родини.\nПостити дитина повинна по мірі сил. Наприклад, перед Причастям можна відмовитися на 2-3 дні від телевізора і комп’ютерних ігор.\nДля підлітка, що веде уважне духовне життя важливо знайти постійного духівника-священика, що знає його родину, і якому дитина довіряє, котрий в цьому випадку зможе з великою користю керувати духовним життям. Важливо при цьому, щоб поряд із сповіддю, причастям і навчанням в суботній чи недільній школі, відповідною була і атмосфера в родині.\nБатьки повинні не забувати про духовну освіту сина чи доньки вдома: добре, якщо ви зможете налагодити читання тих чи інших духовних книг, будете разом молитися, хоча б увечері, і навіть, можливо, також разом почитаєте акафіст або заспіваєте щось із духовних пісне-співів.\nВажливо створити в домівці атмосферу церковності: взаємної уваги, чистоти, порядку, молитовності. Багато підлітків прагнуть вести щоденник, і якщо у вашої дитини є таке прагнення, нехай за вашою порадою він буде духовним (запис вражень від прочитаних книг, цікавих думок з почутих проповідей, запис настанов духівника, власних роздумів тощо). Це принесе дитині величезну користь, передусім в тому, що сповідь її стане повнішою, глибшою.\nЗнайдіть час на призадуму — Вона є джерелом сили.\nЗнайдіть час на читання — Воно є джерелом мудрості.\nЗнайдіть час на молитву — Вона є най могутнішою силою на землі.\nЗнайдіть час на любов до інших, щоб і Вас любили, бо любов є Богом даний привілей.\nЗнайдіть час на милосердя — бо воно є ключем до неба.\n— Роман Іваницький