Культура як забування :: 9–10 (179–180), 2008 :: Універсум :: Universum\n9–10 (179–180), 2008\nКультура як забування\nЩоб вижити в «інформаційному» суспільстві, треба взяти під сумнів те, що воно інформаційне.\n«Інформаційним вибухом», «океаном інформації» ми називаємо надмірну кількість дублюючих повідомлень, засміченість культури як колективної пам’яті.\nПроблема дублюючих повідомлень має характер замкненого кола. Справді, щоб сказати щось нове, слід спершу знати, що було сказане раніше. Оскільки ж дізнатися нереально, то доводиться говорити навмання – і майже неминуче повторювати.\nСправді, для написання нового дослідження в певній галузі науки логічно передбачати потребу перечитати хоча б найсвіжіші роботи цього ж напряму. Підраховано, що року безперервного читання (без сну і їжі) не вистачить фахівцю, аби прочитати написане з його дисципліни за попередній рік. Але за рік читання пишеться і видається принаймні стільки ж робіт. Як наслідок, автори не спроможні освоїти накопичені повідомлення, і тому більшість нових досліджень переказують старі, тобто вже за визначенням насправді не є новими.\nЩе складніша ситуація в ЗМІ: елементарний зріз інформаційних випусків на телеканалах показує дублювання не лише тем, а й способів подачі інформації. Редакції новин практично не проводять самостійного пошуку: ЗМІ «варяться в одному котлі», а рецепт страви складають кілька інформагентств. За таких умов можна проігнорувати цілі сфери життя; з інформаційної карти України на кілька тижнів можуть «зникнути» цілі області лише тому, що події в них редактор в силу свого виховання не розглядає як значні. Один телеканал фактично вважає новим тільки те, що опинилося також у полі зору іншого телеканалу. Відповідно новини за визначенням не є новинами.\nКопіювання по колу найперше аудиторія помітила на прикладі тематичних телепередач: всюди готують їжу, танцюють і судяться.\nТавтологію інколи виправдовують тим, що вона нібито підвищує надійність інформації, стійкість її до перешкод. Насправді історія науки свідчить, що повторні твердження найчастіше виявляються застарілими або містять фактичні помилки, тоді як одиничні повідомлення пізніше підтверджуються і розвиваються.\nРозміри всієї інформації, накопиченої людством на цей час, оцінюються в 1014 бітів; пам’ять однієї людини дорівнює приблизно 1010 бітам (така кількість нейронів в мозку, а кількість нейронних сполучень – 1015 –1016 (Іванов, 1978, 153). Тому одна людина цілком здатна оперувати всією цінною інформацією, накопиченою людством і, таким чином, скласти уявлення про світ, які відповідають усім сучасним знанням і ритму життя. Але для цього потрібні дві речі: вміти забувати зайве і не забути потрібного. Та якраз повторні («зайві») твердження забути важко, бо вони нав’язливі; одиничні ж повідомлення при всій їх цінності забути легко, а виявити і запам’ятати складно.\nЯк забути зайве? І як не забути необхідного? – це питання виживання і для окремої людини, і для спільноти. «Ця незручність кодування, помилково названа інформаційним вибухом, становить особливість людської культури тільки протягом останнього періоду її розвитку.» (Іванов,1978, 152-153). Більше того: поряд із західною цивілізацією і сьогодні співіснують інші, чиї інформаційні технології слід визнати ефективнішими. Один пересічний представник племені з Габону (Африка) назвав дослідникові вісім тисяч рослин тринадцятьма мовами сусідніх племен (Леві-Строс, 117). Підкреслимо, що «знати» для цього африканця означає пам’ятати структуру кожної рослини: стебло, коріння, листя – з їх властивостями. Індіанець омаха-кроу, обираючи супутника життя, шукає його насамперед у кланах, шлюб в яких буде генетично найсприятливішим: це доконечно для виживання чисельно невеликого племені. Для цього «колективна програма» опрацьовує 297 423 855 типів шлюбів (Іванов,1974, 44). Чому габонець або кроу не скаржаться на «океан інформації», на «стомленість від культури» ? Очевидно, тому, що ці знання необхідні для життя, і тому, що колективна пам’ять чітко структурована: корисному віддається пріоритет, надлишкове забувається. «… Вся інформація, що надходить до свідомості людини, організується в певну ієрархію, і обрахування кількості її має сенс лише всередині рівнів… Питання ж про те, яким чином утворюються і як класифікуються ці ціннісні ієрархії, належить до типології культури.» (Лотман, 1970, 37)\nОтже, слід навчитися забувати зайве. Тут потрібна систематизація усього людського досвіду забування і, відповідно, типологія культур з цієї точки зору. Так, держава – це забування того, як верхівка прийшла до влади. Економіка – це забування того, як накопичувався первинний капітал і відбувалася приватизація. Міжнародні відносини – забування територіальних претензій. Сім’я – забування старих захоплень і зв’язків. Щоб насильство стало владою (фактично це визначення Гегеля), привласнення стало власністю, душевне захоплення – любов’ю, а територіальне захоплення – «невід’ємною часткою Батьківщини» – для всього цього щоразу необхідно щось забути.\nРеальний інформаційний запас – один для всіх, але наше майбутнє формується тим, що з досвіду ми проігноруємо і забудемо; решта нас визначає.\nПропонуємо набір класифікацій типів культур (типологію культур) за переважними стратегіями забування:\nЗа функцією: навіщо забуваємо? Забування потрібне а) для видалення чогось неактуального, для усвідомленого і навіть ідейно обґрунтованого оновлення – від заміни застарілих підручників у школах або запровадження нових технологій до змін у законодавстві; б) З.Фрейд сформулював проблему забування як дію принципу витіснення досить коректно: «… Думаю, що буду досить обережним, якщо скажу: поряд зі звичайним забуванням… Є і випадки забування, мотивовані витісненням» (Фрейд, 207). Витіснення може відбуватися і в колективній свідомості, але тут тиск чиниться як зсередини спільноти, так і ззовні, причому в другому випадку – з боку ентропійного середовища і з іншої спільноти; в) для уніфікації в суспільстві, як під час реформ Петра І в Росії дворянам заборонялося носити традиційний одяг; г) для забезпечення спокою, стабільності в колективі (наприклад, для примирення колишніх політичних опонентів. Згадаймо негласну заборону в офіційних повідомленнях називати противника у Другій світовій війні німцями – натомість вживається слово «фашисти»). Український народ два останніх десятиліття шантажують саме нестабільністю: забування минулого політичних лідерів самі ці лідери призначають як ціну за спокій, а пам’ять карається. «… Найпевніший спосіб стати винним – взяти на себе відповідальність за те, що було поза тобою, до тебе… Світ – це трибунал; якщо підсудний не винен, значить винен суддя; отже, підсудний бере на себе вину судді. Тепер ми бачимо справжню природу відносин влади. Справа не тільки в тому, що А сильний, тимчасом, як Б слабкий. Справа ще й в іншому: А винний, Б невинний. Але оскільки нестерпно, щоб влада була неправедною, Б бере на себе провину А: відносини гноблення перетвоюються на відносини покарання» (Барт, 193); д) тут мова йде якраз про забуття як покарання (біблійна формула: «і хто не був записаний у Книзі життя, той був кинутий в озеро вогненне» (Откр., 20,15)); е) навпаки, як заохочування, нагороди (пробачення, реабілітація, «погашення судимості»).\nУсі ці пункти стосуються, по суті, однієї функції: забування означає перехід системи до нового етапу розвитку, аж до зміни самоідентифікації. «Пам’ять лежить в основі того, що психологи називають єдністю і тотожністю особистості. Пам’ять становить основу самосвідомості. Розрив пам’яті вказує зазвичай на перехід з одного стану до іншого, з однієї структури особистості до іншої… Переживши перехідний вік, ми забуваємо його, і це служить доказом переходу до іншої структури особистості, до іншої системи зв’язків між окремими функціями…» (Виготський, 242) Те саме можна сказати і про систему та структуру спільноти.\nМатематичною і логічною базою дослідження етапів розвитку спільноти за обсягом її колективної пам’яті можуть бути теорія множин, теорія функцій. Функція забування – це відображення множини станів системи (у нашому випадку – суспільства) на множину одиниць інформації, стертої (видаленої) з пам’яті. І навпаки: виявлення зникнень великих інформаційних масивів дає кількісну міру якісних змін – від попереднього стану до наступного. Існує критична межа – така масштабна втрата інформації, таке забування, після якого настає новий стан системи, змінюється ідентичність: до цієї межі йдеться про одну особистість, сім’ю, колектив, народ, за межею йдеться про іншу особистість або іншу спільноту. Втрата інформації обертається поступовим зростанням відносної складності об’єктів (термін А. Колмогорова): все важче стає добувати інформацію (згадувати). Тобто зростає «мінімальна довжина l(p) «програми» p отримання Y з Х» (Колмогоров, 27), якщо Y – це інформація «про щось», а Х – інформація «в чомусь». У нашому випадку, наприклад, Х – це бібліотеки або інтернет-сайти, а Y – поточна політична ситуація або чинні державні стандарти тощо.\nСлід з’ясувати: чи можуть механічні втрати пам’яті змінити ідентифікацію спільноти, чи це відбувається тільки при структурно суттєвих втратах? Припускаємо, що в разі механічного або примусового забування на місці стертої інформації виникає своєрідний вакуум, який заповнюється типологічно близькою інформацією з попередніх етапів розвитку або від інших спільнот. Приклад: наслідком забування усталеної релігійності під тиском більшовицької ідеології виявилася реанімація архаїчних форм релігійності. Збіг тут надзвичайно точний: мавзолей Леніна відтворює за формою першу піраміду єгипетського фараона Джосера; те ж стосується і вмісту – мумії вождя.\nЗа способом руйнування інформації. Інформація – це постійно оновлюваний лад і, таким чином, протистоїть, з одного боку, безладу (хаосу), з іншого– мертвому, застиглому порядку (одноманітності). Як хаос, так і одноманітність можна вважати проявами ентропії – величини протилежної інформації (Іванов,1974, 50). Тож забування може бути спрямоване на безлад, змішування, руйнування системи (приклади: один школяр заважає іншому вчити вірш напам’ять; джунглі поглинають стародавнє місто); другий різновид – уніфікація, тотальне вирівнювання. Чи не найвідоміший в історії приклад другого різновиду – свідчення про арабського халіфа Омара, який обґрунтував спалення бібліотеки уніфікацією: якщо в цих книжках сказане те ж, що в Корані, – вони непотрібні. Якщо ж у них сказане щось інше – вони шкідливі. Тому у будь-якому випадку їх слід спалити.\nЗа різновидами самої пам’яті, проти якої спрямоване забування. Колективна пам’ять має і спільні, і відмінні риси щодо індивідуальної. Пам’ять у колективі об’єднує усну і письмову, асоціативну (характерну для людини) і адресну (так влаштована пам’ять технічних носіїв інформації). Вдосконалення технічної пам’яті іде саме в напрямку наближення до асоціативного пошуку, притаманного людській свідомості, – таке завдання новітніх пошукових програм: знаходити потрібні відомості одразу, без перебирання всіх адрес (чарунок) пам’яті. Практично всі культури проходять у своєму розвитку характерний етап перекодування основних текстів з усних у письмові. Цей етап передбачає не просто записування, як можна було б припустити: процес складніший, адже, як правило, усну інформацію в архаїчних колективах запам’ятовували у вигляді ритмічних словесних формул. Згодом ці віршовані формули при записуванні нерідко «перекладалися» прозою, що суттєво змінювало і зміст. Представникам іншої культури часто важко «розгледіти», наприклад, ритуально-літургійний зміст давнього тексту тому, що при перекладі на іншу мову втрачається рима, а головне – речитативний ритм. Маючи справу з книгою, вже важко уявити зовсім інший сенс, який мав даний текст, – він був невід’ємною часткою ритуалу, передбачав певні місце і час виконання, порядок дій. «… Багато пасажів тексту «Дао Де Цзин» існувало спершу саме як усні речення або навіть, судячи з ладу фрази, як піснеспіви…:\nНарод голодний, Мінь чжі цзи\nБо податки «верхів» на зерно надто великі, – І ці шан ші чжі до\nВід того він і голодний Ші і цзи»\nЯк бачимо, морфологія китайської мови дозволяє стисліше викласти зміст у віршованому рядку. Але в будь-якій культурі колектив застосовує як усну асоціативну (пор. шкільні речитативи для запам’ятовування на зразок «биссектриса – это крыса, которая лазит по углам и делит угол пополам») і усну адресну («вузлик на пам’ять»), так і письмову асоціативну (ієрогліфи) та письмову адресну (бібліотечний каталог) пам’ять. Тому забування, спрямоване проти певного виду пам’яті, застосовує і відповідні засоби: асоціації руйнуються, адреси плутаються; щодо писемності – влаштовуються її реформи або паляться бібліотеки, безписемні ж види пам’яті зазнають найбільших втрат від змін самої структури колективу і усталеного ритму життя. Наприклад, тривала війна розриває соціальні зв’язки, відучує селянина або робітника від господарства та ремесла. Міграція знищує цілі пласти усної пам’яті, пов’язані з місцевістю. Урбанізація змушує забути складні метеорологічні прикмети. Безписьмове зберігання інформації значно різноманітніше, ніж про це зараз думають. Мнемонічні символи можуть бути і природними (гори, найбільші дерева, урочища), і влаштованими людиною (Лотман, 1987, 5). У ХХ ст. виявили закладені в пропорціях, скажімо, піраміди Хеопса або храму Ангкор-Ват у Камбоджі обчислення кількості днів у році, фази Місяця та десятки інших астрономічних спостережень з точністю інколи до 0,01. Втрати можливостей усного запам’ятовування і, відповідно, небезпеку забування помічали в різних культурах одразу при переході до писемності. «От і зараз ти, батько письмен, через любов до них надав їм прямо протилежного значення. В душі тих, хто їх навчиться, вони вселять забудькуватість, оскільки буде позбавлена вправ пам’ять: згадувати почнуть ззовні, довіряючись письму, за сторонніми знаками, а не зсередини, самі собою. Отже, ти знайшов засіб не для пам’яті, а для пригадування. Ти даєш учням удавану, а не справжню мудрість. Вони у тебе будуть багато знати за чутками, без навчання, і будуть здаватися знавцями, залишаючись у більшості невігласами, людьми, складними для спілкування», – говорить єгипетський цар винахідникові письма Тевту (ймовірно, грецька вимова імені Тот) у діалозі Платона «Федр» (Платон, 216-217)\nЗа спрямованістю на активну пам’ять або ж на сховище (архів). Оскільки колективна пам’ять розосереджена по спільноті, то відповідальними є певні особи або групи – кожен за свою ділянку інформації. Тому про повне і швидке колективне забування, як правило, мова не йде. Найчастіше, коли йдеться у соціальному плані (особливо в синхронії, тобто, коли йдеться про часовий зріз, сталий склад спільноти) про «забування», мається на увазі виведення тільки з активної пам’яті – з повсякденного вжитку або про припинення спілкування. «Забудьте мене. Забуду і я вас», – писав О. Довженко до товаришів з кіностудії, якій надано згодом його ім’я. Зрозуміло, що справа тут не в повному зникненні образів зі свідомості, а у припиненні спілкування. Те ж значення має слово «забути» в інтимному лексиконі: забути кохану людину здебільшого означає змінити ставлення до неї і характер зв’язків. Цікавий приклад тлумачення зміни способу життя: «По второму обязательству требовалось, чтобы поступивший в Сичь, если он не был русским, забыл свою природную речь и говорил козацкою, т.е. малороссийскою, речью, это условие никогда и никем не нарушалось» (Яворницький, 146). Сам момент забування як вчинку найчастіше виглядає парадоксально – і недарма, адже йдеться про зміну самоідентифікації. Євген Замятін записав свою розмову з хлопчиком, який у 20-ті роки, підавшись атеїстичній пропаганді, перестав носити хрестик. На провокаційне запитання автора: «Ну то що, Бога вже немає?» – він відповідає: «Ні, Він є, але я у Нього більше не вірю».\nЗа ступенем формальності, офіційності. Забування (стирання інформації) може бути офіційним, наприклад, руйнування міст, що чинили опір завойовникам, за наказом полководця. «Класикою» цього різновиду стало знищення книг китайським імператором Цинь Ши Хуанді. Офіційна заборона на вимовляння певних слів, особливо імен та назв. «Багато написано про другорядність і неконкурентність україномовної преси і ЗМІ, але хто захоче читати сто разів підряд, скільки ми любимо і як ми любимо Україну, штучно збідненою мовою, якщо переважна більшість перекладів зарубіжної літератури просто цікавіше читається російською?» – риторично запитує Джеймс Мейс і вказує на цілі списки слів, заборонених в українській мові у 20-ті роки. Зараз ми переживаємо вже наслідки цього явища: давньоруська і старослов’янська спадщина для двох мов – спільна, але, наприклад, фразу «люблю щось садити, щоб проізростало» з Довженкової «Зачарованої Десни», пересічний читач сприймає як русизм, а тим часом це така ж частка української мови. Це не що інше, як забування.\nЗ одного боку, мовні табу можуть стерти слова з колективної пам’яті, і тоді в мові вони замінюються евфемізмами (як первісна назва тварини в східнослов’янських мовах, де тепер назвою вважається описовий зворот «ведмідь» – тобто той, хто «відає мед»). З іншого боку, табуювання може призвести до протилежного наслідку. Відомий історичний анекдот з цього приводу – вимога в давній Греції забути Герострата, палія храму Артеміди, призвела до запам’ятовування цього імені в поколіннях. Найпоширеніший метод неофіційного забування – таємне знищення документів в архівах.\nЗа способом стирання інформації. По-перше, буквальне фізичне знищення носія інформації (технічного засобу або людини – «він занадто багато знав»). Ініціатори такого знищення, як правило, ставлять носії інформації саме на один рівень: Цинь Ши Хуанді у 213р. до н.е. наказав знищити всі давні книги, а в 212 р. – стратити 460 найактивніших політичних опонентів (Історія…, 116). «Глибше» сягає такий вид руйнування пам’яті, як знищення засобів виробництва носіїв інформації – від шкіл до типографій. Також згадаємо видалення частини інформації, спотворення або викривлення, замовчування, нав’язування однієї точки зору і поступове витіснення альтернатив, переключення уваги, зміна усталених ритмів життя спільноти; нарешті, використання спецзасобів, що впливають на свідомість. Найпопулярнішим спецзасобом в історії є алкоголь. Характерним чином споювання розпочинається одразу після захоплення влади в країні або приєднання території. Тому так яскраво описане використання цього засобу забуття проти індіанців в Америці, народів Сибіру в Росії і після громадянської війни в СРСР.\nЗа широтою охоплення: культурний ареал (наприклад, Європа) – народ (держава) – територіальна громада – соціальна група – колектив – сім’я – особа.\nЗа ступенем категоричності (суворості, обов’язковості) пропонуємо таку шкалу:\nОбов’язково забути – Бажано забути – Постаратися пам’ятати – Свято пам’ятати\nЗміщення, «люфт» вздовж цієї шкали означає ступінь належності до певної культурної традиції та місце (ієрархію) в ній: «свої» – «чужі», а всередині кола «своїх» також виділяються опозиції: утаємничені (типу жерців) та неутаємничені; умовно кажучи, «юродиві» або «блазні» (які кажуть те, що не заведено згадувати) і «пристойні» люди. Між юродивими і блазнями є суттєва різниця: перші – це релігійна інституція, а другі – світська. Але з точки зору їх «ненормальної» пам’яті на тлі нормативного забування вони зіставні. По лінії пам’яті протистоять одна одній також політичні партії (в українському парламенті НСНУ «пам’ятає» одне, КПУ – інше, немовби політики живуть у різних країнах). У ХХ–ХХІ ст. місце утаємничених у багатьох державах посіли спецслужби. У найширшому ж тлумаченні в опозиції беруть участь влада і маси.\nЗа довільністю (яке забування переважає в даному колективі: довільне чи мимовільне – тут можливе застосування методик психології, в якій детально розроблене вивчення довільної і мимовільної пам’яті).\nЗа кодифікованістю: наскільки норми забування закріплені в текстах – законах, літературі, фольклорі, ритуалах. Забування може бути гласним або негласним. Хрестоматійні приклади гласного забування (за правилами): латинське прислів’я «про мертвих – або добре, або нічого», між іншим, мало в архаїчний період статус закону; російське – «кто старое помянет, тому глаз вон». Приклад жаргонної редукованої формули забування: «все, проїхали». Отже, в колективі постійно виникають нові ритуалізовані формули забування, пристосовані до сучасної мови.\nМи навмисне навели приклади з царини малого фольклору, як найбільш зручні. Легко згадати більші тексти, наприклад, сюжети літературних творів. Обмежимося анекдотом про діда, який кидається з бійкою до баби і пояснює: «Як згадаю, що не дівчиною тебе взяв – таке зло бере!»\nУ кримінальному кодексі забування закріплюється у нормативах терміну давності, після закінчення якого справу закривають. Законодавчими нормами також обумовлена тривалість зберігання документів в архівах. Нарешті, «згорання» прострочених боргів по платежах є доказом важливості забування як фактора економіки.\nЗгаданий анекдот гарно висвітлює різницю в санкціях за «зайві спогади». Отже, ще один пункт класифікації – за санкціями: покарання – бойкот – висміювання. Пор. відому сентенцію «сміючись, людство розлучається зі своїм минулим».\nЗа джерелом і дислокацією: або вирішує забути сам колектив, або його змушують до цього ззовні. Так, колонізатори завжди сприяють тому, аби підкорений народ забув періоди злету в своїй історії (спартанці і підкорені ілоти, турки і араби, білі та індіанці). Різновидом примусу забути ззовні є зміна погляду на власне минуле: замість внутрішньої – зовнішня, чужа точка зору. Нав’язливий приклад з москалями і українцями щодо героїчної історії останніх занадто довго експлуатувався. Свіжішою і актуальнішою є проблема наполегливого вмонтовування української культури в російську майже виключно у легких жанрах: байки, побутові комедії, оперети, гуморески. Вже те, що самі українці вважають першим твором нової української літератури пародію — бурлескну поему Котляревського «Енеїда» — вельми симптоматично. З усієї маси творів мистецтва послідовно вибираються гумористичні або сатиричні. Решта не те щоб забувалася силоміць, але бліда на цьому тлі і тому все ж таки забувається мимоволі. Непідробний успіх «Сватання на Гончарівці», «Москаля-чарівника», «Шельменка-денщика», «За двома зайцями», усмішок Остапа Вишні, фільмів на зразок «Весілля в Малинівці» або «Королеви бензоколонки», естрадних дуетів Штепселя і Тарапуньки, «Кроликів» набагато ефективніше, ніж заборони, стирає пам’ять про трагічне чи бодай серйозніше. Сюди ж віднесемо феномен Вірки Сердючки. У героїчних або романтичних творах українець – симпатичний, але комічний персонаж: Грищенко у «Зеленому фургоні», Цигічко в «Батальйони просять вогню». Звернімо увагу на те, що в літературних творах з цими назвами персонажам-українцям не відводиться комічна роль: у тому ж «Зеленому фургоні» О.Козачинського Грищенко змальований як зразок для наслідування, «схожий спритністю і досвідом на Шкіряну Панчоху». Тобто новий розподіл персонажів за їх амплуа відбувається саме при екранізації, переході до розряду масової культури. Виняток – хіба що «В бой идут одни старики», де українська тема є повністю героїчна.\nУкраїна і в цілому Східна Європа дає «класичні» (зі знаком мінус) приклади стирання пам’яті. Хрестоматійним став термін «потурчити». За цієї системи народ змінює точку зору на себе самого. «Поляк Стрийковський 1574 р. на власні вуха чув, як ото й на вулицях і в харчевнях Царгорода убогі співці (= кобзарі) виспівують – на велику втіху для простого люду – сербські пісні про славні дії турецького війська, про перемоги хоробрих мусульман над гяурами-християнами» (Кримський, 180). Але система, характерна для Османської імперії і застосована проти всіх ворогів турків – і не лише проти слов’ян, – з її витонченими методами виховання безпам’ятства (згадаймо набір яничарів), спрацювала врешті-решт всередині Туреччини проти свого населення. Реформа писемності в Туреччині у ХХ столітті (заміна арабської в’язі латиницею) одразу стерла з колективної пам’яті масу інформації. Розвинувся і логічний парадокс: у такій ситуації той, хто був зразком ученості, — миттєво став зразком невігластва і відсталості, об’єктом кепкування.\nТаким чином, у ситуації, коли середньостатистичний громадянин починає соромитися того, чим пишався рік тому і навпаки, опиняються різні спільноти. Для людини прагнення забути своє походження може обернутися як усталеними прийомами зміни імені («російські» прізвища на зразок Савенков, «перший український кутюр’є Михаїл Воронін», як він сам себе називає українською мовою, можливо не усвідомлюючи переходу до старослов’янської граматики і тим самим ставлячи себе в один ряд з архангелом Михаїлом), так і екзотичними вчинками — пластичними операціями аж до хибної зміни раси (Майкл Джексон). Такі дії викликають протидію у вигляді спротиву і висміювання. Приклад — «Мина Мазайло» Миколи Куліша, а в сучасному фольклорі — анекдот: «Прізвище? — Сахаров. — Точніше? — Сахарович. — А ще точніше? — Цукерман». Цей анекдот висвітлює одну з головних форм протидії стиранню пам’яті: слід знати формулу, «ключ» до реконструкції – як правильно знімати нашарування, реставрувати спотворений носій інформації (у даному випадку – прізвище).\nВиходячи з запропонованої методики типології культур за основними стратегіями забування наведемо приклад формули опису умовної культури: 1. Забування затверджується для стабілізації в суспільстві; 2. Шляхом уніфікації, одноманітності; 3. Головним чином діє проти письмової, адресної пам’яті; 4. Спрямоване проти активної пам’яті; 5. Насаджується головним чином офіційно; 6. Переважно шляхом нав’язування однієї точки зору; 7. В межах держави; 8. З неофіційним поділом на владу і масу, на утаємничених і неутаємничених; 9. З перевагою довільного забування над мимовільним; 10. З незначною кодифікацією в законах, але посиленою — в літературі, кіно і ЗМІ; 11. З системою адміністративного покарання за порушення і з висміюванням у пропагандистських текстах; 12. З переважним рішенням всередині самої спільноти (самоцензурою).\nЗа цим зразком можна описати культуру, наприклад, СРСР, США, Євросоюзу або будь-якої держави чи наддержавного утворення. Особливого тиску (і зсередини, і ззовні) на колективну пам’ять зазнають спільноти на межах культурних ареалів: Східна Європа; Балкани; Кавказ; Близький Схід; Центральна Америка – оскільки є межею США з Латинською Америкою.\nЧому? Річ у тім, що на межі ареалів стикаються два типи цивілізацій. У своїх крайніх проявах на одному полюсі виявляються традиційні культури, на іншому — модерністські сучасного буржуазного типу. Буржуазний тип грається з демократією і таким чином досягає забування демонстративною прозорістю, публічністю. Це можна назвати формулою Герострата: «Запам’ятайте це ім’я, бо його ви мусите забути». Менш дратівливе, не таке дразливе забувається на тлі того, з чим «бореться» цивілізація. А те, з чим вона бореться, свою чергою втрачає свіжість, блякне і теж забувається – а відтак вимагає щоразу сильніших подразнень (це не лише симптом, схожий на наркотичний, а й власне одне з джерел поширення наркоманії). Таким чином, у модерністській культурі профанація призводить до забування. «Сила залізобетону, громаддя будівель стиснули мозок американця і звузили його зір. Звичаї американців нагадують незабутньої гоголівської пам’яті звичаї Івана Івановича та Івана Никифоровича. Як у останніх не було міста кращого від Полтави, так і у перших нема кращої і культурнішої країни, ніж Америка. «Слухайте, – говорив мені один американець. – Я знаю Європу. Не сперечайтеся зі мною. Я об’їздив Італію і Грецію. Я бачив Парфенон. Але все це для мене не нове. Чи знаєте ви, що в штаті Теннессі у нас є Парфенон, набагато новіший і кращий?» Від таких слів і сміятися і плакати хочеться. Ці слова чудово характеризують Америку в усьому, що становить її культуру внутрішню.» (Єсенін, 128). Отже, механізм модерністичного забування парадоксальний: мовляв, ми не забороняємо і чудово пам’ятаємо («об’їздив Італію і Грецію»), більше того – виставляємо напоказ. Але виставлене напоказ позбавляється сакрального ореолу, шельмується – таким чином до об’єкту втрачається інтерес.\nТрадиційний тип, навпаки, тяжіє до надмірної сакралізації і, як наслідок, до приховування і забування того, що закликаємо пам’ятати. Жартівливою формулою цього типу можна вважати вірш російської поетеси Наталії Хозяїнової: «Люблю без пам’яті …без пам’яті … кого?» Хрестоматійним став приклад цивілізації майя, де навіть елементарні господарські знання були вкрай сакралізовані і зосереджені в колі жерців. У такій ситуації загибель навіть лічених хранителів знань обертається катастрофою всієї культури (див. Фрід).\nТобто обидві моделі можуть бути небезпечними у разі доведення до крайнього ступеня. Модерністський тип культури, наприклад, настільки послідовно і жорстко, підкреслимо – публічно – викривав і карав аморальність протягом XII–XIX столітть, що новітня європейська масова культура перетворилася на каталог девіацій, відхилень і всіляких експериментів з власним тілом і свідомістю. Продовженням цілої традиції фривольної прози XVIII ст., де кінцева мораль була прикриттям смакування бурхливого життєвого шляху героя, стали порнографічні фільми ХХ ст. Вони напрочуд точно відтворюють сюжети французької літератури ХVIII ст., аж до мовних зворотів героїв. Сюжет вкладається у підзаголовок однієї з серій «Американського пирога»: «Вони вже все спробували, залишилося тільки одружитися». В одному з сучасних жіночих журналів стаття називається: «Десять речей, які ти повинна спробувати в сексі до одруження». Наведений приклад – крайній, але в цілому модерністська мораль вкладається в формулювання «нагулятися». Те, що ця мораль базується на забуванні, можна довести на лексичному рівні масових текстів: «Я так вдячна Роберту за те, що він допоміг мені забути Джона. – А хто такий Джон? – Це той, хто домоміг мені забути Джека.»\nТрадиційний тип культури «впадає у маразм» протилежним чином. Він так «сильно пам’ятає» заборонене, втрачене, спалене і т.д., так схиляється пред ним, що Традиція перетворюється на велике пустотіле Щось. Це настільки велике знання, що ніхто ним не володіє і не може ним скористатися. Найдошкульніше критикує містичне знання Умберто Еко в романі «Маятник Фуко» і статті «Ірраціональне учора і сьогодні»: «Щоразу, коли сподіваються відкрити таємницю, вона лише вказує на іншу таємницю, і так далі до останньої… Останню ж таємницю не можна розкрити – це герметична ініціація, яка є всіма таємницями. Герметична таємниця має бути пустою… Герметична думка перетворює весь світ на феномен мови, і в той же час позбавляє мову будь-якої комунікативної сили» (Еко, 16. Переклад мій – О.М.). У менш екстремальних проявах містична пам’ять існує і в модерністському суспільстві. Наприклад, оскільки більшість творів і щоденників О. Грибоєдова загинула, то в зібрання творів упорядникам довелося включити все, що залишилося, аж до дрібних господарських записок. Як розцінювати, скажімо, художню цінність такого «твору» Грибоєдова: «Дорогой друг, окажите мне дружескую услугу, очините мне несколько перьев потоньше». Записка, адресована товаришеві, входить до тому художніх творів. Інший текст: «Поторопитесь, потому что мы собираемся обедать. Грибоедов» (Грибоєдов, 483-484). У коментарях включення цих записок обґрунтовують їх можливим конспіративним характером, оскільки письменник міг бути пов’язаний з резидентами при персидському уряді. Але це тільки додає таємничості.\nУкраїнське суспільство перебуває на перехресті традиційного і модерністського типів культури, тож переймає механізми забування, характерні для обох. Згадаймо серед найтиповіших для нас механізм паперово-семінарської боротьби з корупцією, що не в останню чергу сприяє байдужості до цього явища і відповідно закриттю очей на нього; заговорювання теми євроінтеграції, коли на фоні браку практичних дій тема забувається суспільством, або настільки сакралізованого, ритуалізованого пригадування подій голодомору, що більшість повідомлень про нього містить лише загальні фрази та кілька прикладів, які кочують зі статті до статті. Тут під прикритттям святої містичної пам’яті освячується байдужість і забування. Водночас тисячі живих реальних свідків – людей старшого віку – елементарно не опитані досі. Це дозволяє продовжувати жонглювати темою голодомору, як це зручно тій верхівці, котра на даний момент при владі: називати будь-які статистичні дані, сумніватися, стверджувати, заперечувати безперестанку. Тобто якщо сталінізм застосував проти українців знищення документів в органах реєстрації актів громадянського стану і замовчування , то сучасна влада застосовує проти них «заговорювання»; але протилежними засобами прагнуть досягти однієї мети – забування.\nКінодокументаліст Володимир Фоменко звернув увагу на одну з причин нищення українського кіно на початку 90-х років, зокрема документального кіно. Причина технічна: тривалість зберігання кіно- і відеоплівок незрівнянні (кіноплівка – до кількасот років, відеоплівка – менше 10). Зараз якіснішими носіями є компакт-диски,проте інформація про початок 90-х років у значному обсязі втрачена. Якщо зважити, що це час розпаду СРСР, відкритих конфліктів (зйомки яких дуже нечисленні), інтенсивної приватизації і первинного накопичення капіталу тими, кого зараз вважають олігархами, – то навряд чи залишаться сумніви: мова не йде про збіг обставин.\nСхоже явище – вимога закону фіксувати судові засідання в Україні «компенсується» технічною неможливістю це робити.\nВ українській практиці на одному полюсі маємо приклад знищення архівів зі справою В.Януковича. Це традиційне, містичне забування: у чому полягало звинувачення – про це і противники, і прибічники складають легенди. Якщо ж такий тип не спрацьовує – на іншому полюсі застосовується «буржуазно-демократичне» забування: проблему заговорюють до нудоти – справа Гонгадзе, отруєння Ющенка – і таким чином забувають.\nУ Західній Європі і США шляхом ігор у демократію виринає «добре забуте старе» – фашизм. Пригадаймо прихід у 90-ті рр.. до австрійського парламенту неофашистської партії або заяви президента США Д. Буша про необхідність забути про демократичні цінності перед загрозою тероризму. В американській масовій культурі насадження демократії подається як боротьба з традицією – у фільмі «Міцний горішок» у вуста терористів вкладається фраза «ми боремося за наш спосіб життя». Традицією Заходу є відучування Сходу від його традицій як від забобонів і т.п. Відомий вислів одного з католицьких священиків під час хрестових походів: «Православні – такі єретики, що самого Бога нудить». Це особливо цікаво в межах цивілізації, яка заявляє про себе як про «країни старої демократії».\nГібрид традиційного і модерністичного забування вкладається в парадоксальну формулу: профанація плюс сакралізація. Цей гібрид породив такі явища, як праці Блаватської, Кастанеди і т.д. Підкреслимо: ми не заперечуємо тут можливості містичного знання і тим більше не даємо оцінок цим роботам – ні те, ні інше не входить в завдання цієї статті. Головне – виділити парадоксальність типологічного явища, коли давнину винаходять, а таємницю тиражують. Два цих оксюморони: «нова давнина» і «містичний бестселер» – суперечать основі традиційної культури, сконцентрованій у китайському понятті «Чжень Чуань», тобто істинна традиція. На практиці це виглядає так: будь-який вчитель сучасної містичної школи, наприклад даоської, має задокументоване генеалогічне дерево усіх вчителів і їх учнів. В одній з основних даоських шкіл Шляху Істинної Єдності ієрархи є прямими учнями своїх попередників впродовж останнього тисячоліття. Теперішній патріарх Чжан Цзиюй – вже шістдесят п’ятий (Торчинов, 169). Традиція передається у безпосередньому спілкуванні, що має такі наслідки: вкрай вузьке коло носіїв, орієнтацію на ритуал, принципову неможливість оприлюднення – оскільки головна інформація при цьому неминуче втрачається. Але традиційне таємне знання на відміну від розтиражованого – цілком конкретне.\nНе захлинутися в сурогатній інформації і зберегти ідентичність цілком можливо. Крім таких методів, як описані в художніх творах – один з найвідоміших у сюжеті роману Рея Бредбері «451 за Фаренгейтом» (люди ототожнюють себе з текстами, які зберігають у пам’яті), є приклади боротьби за інформацію, що витримала багатовіковий тиск: час, переслідування владою, сутички з опонентами тощо. Так, загальний обсяг буддійського канону з коментарями дорівнює приблизно 25 тисячам друкованих аркушів (це в 20 разів більше від Біблії) – а до речі, він передавався до запису кілька століть лише усно, і не було допущено викривлень змісту. Для цього застосували три основних прийоми: весь канон ділили на частини, і кожною опікувався окремий знавець; ці знавці страхували один одного, розробляючи кожен свій стиль розуміння інформації та її викладання; носії постійно влаштовували диспути, щоб знати, як застосувати інформацію на практиці (Корнєв, 183–184). Диспути мали структуру ритуалу, тому носій засвоював інформацію по кількох каналах: через зір (запам’ятовував рухи, міміку, малюнки), через слух, моторним шляхом (рухаючись сам).\nУкраїна зараз на роздоріжжі, і розвиток залежить від того, що з усього різноманітного досвіду ми забудемо. Чаньський афоризм змальовує це так: «Десять років я не міг знайти дороги для повернення, а тепер забув, звідки прийшов». (Афоризми…, 32)\nВ робочому порядку пропонуємо таку схему: середовище («розчин» (пам’ять) »розчин») середовище.\nПам’ять зазнає руйнівного впливу середовища. У ролі останнього може виступати просто час, а може – і інша система, що намагається асимілювати дану систему з її пам’яттю. Але асиміляція відбувається не миттєво, а поступово, тому на межі пам’яті та середовища є сфера, умовно названа «розчином» – перехідна. Отже, принципово форми профілактики забування розрізняємо за тереном дії:\nСпрямовані власне на пам’ять: використовувати її різні форми; суворо розрізнити першоджерела інформації і підробки – і рішуче відмовлятися (забувати!) від сурогатів; вибудувати ієрархію пам’яті; виділити і застрахувати те, чого забути не можна за жодних обставин.\nСпрямовані на агресивне середовище: вивчити технології забування (для того і розроблялася типологія), щоб їм при потребі протидіяти.\nСпрямовані на межу, що її роз’їдає середовище: мати ключ до реконструкції (у ролі ключа виступають різні техніки від знання лінгвістичних законів для розшифрування текстів до археологічних методик).\nАфоризми…: Афоризмы старого Китая (сост. и пер. В.В.Малявин) – М. – 1991\nБарт: Барт Р. Избранные работы. Семиотика. Поэтика. – М. – 1989\nБредбері: Бредбери Р. 451 по Фаренгейту. Марсианские хроники. Рассказы. – М. – 1992\nВиготський: Выготский Л.С. Собрание сочинений в 6 т.т. – т.4 – М. – 1984\nГрибоєдов: Грибоедов А.С. Сочинения – М. – 1988\nЕко: Eco U. Das Irrationale gestern und heute // Eco U. Über Spiegel und andere Phänomene. – München – Wien – 1988 – S. 9-24 (робота перекладена з італійської спеціально для цього видання з рукопису)\nЄсенін: Есенин С.А. Собрание сочинений в 3 т.т. – т.3 – М. – 1983\nЗамятін: Замятин Е. Статьи 10-20-30 годов // Литературная учеба – 1990 – №3\nІванов, 1974: Иванов В.В. Категория времени в искусстве и культуре 20 в. // Ритм, пространство и время в литературе и искусстве – Л. – 1974\nІванов, 1978: Иванов В.В. Чет и нечет. Асимметрия мозга и знаковых систем – М. – 1978\nІсторія… : История Китая (ред. А.В. Меликсетов) – М. – 2004\nКозачинський: Козачинский А.В. Зеленый фургон – М. – 1989\nКолмогоров: Колмогоров А.Н. Алгоритм, информация, сложность – М. – 1991\nКорнєв: Корнев В.И. Мнемотехника буддизма // Буддизм. Словарь – М. – 1992\nКримський: Кримський А.Ю. Історія Туреччини – Київ-Львів. – 1996\nЛеві-Строс: Леви-Строс К. Неприрученная мысль // Он же. Первобытное мышление – М. – 1994\nЛотман, 1970: Лотман Ю.М. Структура художественного текста – М. – 1970\nЛотман, 1987: Лотман Ю.М. Несколько мыслей о типологии культур // Языки культуры и проблемы переводимости – М. – 1987\nМаслов: Маслов А.А. Загадки, тайны и коды «Дао Дэ Цзина» – Ростов-на-Дону – 2005\nМейс: Мейс Дж. Спадщина голодомору: Україна як постгеноцидне суспільство // http: maidan.org.ua/ static/ mai/ 1045062950. Html\nПлатон: Платон. Сочинения в 3 т.т. – т.2 – М. – 1970\nТорчинов: Торчинов Е.А. Пути философии Востока и Запада: познание запредельного – С.-Пб. – 2007\nФрейд: Фрейд З. Психология бессознательного – М. – 1989\nФрід: Фрид Н. Улыбающаяся Гватемала – М. – 1958\nЯворницький: Яворницький Д.І. Історія Запорозьких козаків – К. – 1990\nЖурнал Універсум 9–10 (179–180), 2008\nЄвген Приступа: «Спорт в Україні може консолідувати націю»\nРЕАЛІЇ СЬОГОДЕННЯ Олег К. Романчук «Я не знаю, хто кого морочить…»\nБЕЗПЕКА ДЕРЖАВИ Ярослав Сватко Національна безпека України в умовах ведення інформаційних воєн\nОлег К. Романчук Війна, яку виграла Росія\nЕКСКЛЮЗИВ Євген Приступа: «Спорт в Україні може консолідувати націю»\nПОЛІТОЛОГІЯ Олег Баган Який народ живе за Карпатами?\nМОВА І НАЦІЯ Від мови до політики\nКУЛЬТУРА Олексій Маслов Культура як забування\nПАМ’ЯТЬ Юрко Покальчук: «З державою не все гаразд. Держава ще недоросла»\nСЛОВО РЕДАКЦІЙНЕ Олександр Кравчук Куди ж ми йдемо?


На Львівщині відкрили школу самохідної артилерії. | Збруч\nНа Львівщині відкрили школу самохідної артилерії у складі навчального артилерійського полку 184-го Навчального центру Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, повідомила пресслужба академії.\nШкола готуватиме штатні розрахунки самохідних гармат 2С1, 2С3, 2С5, 2С7 та 2С19. У середині січня до школи прибуде перший набір фахівців для удосконалення артилерійських навиків, розповів тимчасовий виконувач обов’язків командира 356-го навчального артилерійського полку підполковник Роман Забава.\n«Одночасно тут може навчатися близько сотні військовослужбовців. Після її закінчення вони отримають сертифікат 1-го кваліфікаційного рівня, який, зокрема, може вплинути на підвищення їхнього грошового забезпечення», – зазначив Роман Забава.\nЗа словами начальника школи самохідної артилерії підполковника Євгена Кравченка, навчання фахівців-артилеристів розраховане на один місяць. 70% часу відведуть на практичну підготовку.\n«Перші 9 діб триватиме індивідуальна підготовка за напрямками: командир гармати, навідник, номер обслуги та механік-водій. Після цього почнеться колективна підготовка у складі зведених або штатних розрахунків. Вінцем курсу підготовки стануть виконання завдань з бойовою стрільбою штатним артилерійським пострілом», – розповів начальник школи Євген Кравченко.\nЗазначимо, це вже четверта школа, створена в навчальному артилерійському полку для підготовки кваліфікованих кадрів для потреб артилерійських підрозділів.\nЗокрема, у червні 2021 року відкрили школу причіпної артилерії, де артилеристи вивчатимуть системи Д-20, Д-30, 2А65 та 2А36. Також успішно працюють школа протитанкової артилерії та мінометна школа. Наступною планують відкрити школу реактивної артилерії.


Вибори президента США - праймеріз демократів » Слово і Діло\nВибори президента США: перші підсумки праймеріз демократів\n4 березня 2020, 09:37\nНа праймеріз Демократичної партії США, згідно з прогнозами, в штатах Вірджинія, Північна Кароліна, Алабама, Оклахома, Теннессі і Массачусетсі перемагає колишній віце-президент Джо Байден.\nЙого головний суперник, сенатор Берні Сандерс, за даними кількох телеканалів, здобув перемогу у своєму рідному Вермонті, Колорадо і Техасі, пише DW.\nВ Американському Самоа виграв колишній мер Нью-Йорка мільярдер Майкл Блумберг. Попередні внутріпартійні голосування у перший вівторок березня відбулися в 14 штатах: Каліфорнії, Юта, Колорадо, Міннесота, Оклахомі, Техасі, Арканзасі, Алабамі, Теннесі, Массачусетсі, Північній Кароліні, Вірджинії, Мені, Вермонті.\nПраймеріз демократів триватимуть до початку червня, їх кандидат буде офіційно висунутий на партійному з'їзді в липні.\nНагадаємо, президентські вибори у США 2020 року відбудуться у вівторок 3 листопада. Вони стануть 59-ми виборами президента США.\nСкладна виборча система Сполучених Штатів передбачає, що виборці мають спочатку обрати президентських виборників. І вже колегія виборників обиратиме нового президента і віцепрезидента США. «Слово і Діло» розбиралося, хто не проти сісти в крісло американського президента.\nВибори президента в США: як втручатиметься РФ 24 лютого 2020, 10:32\nЗустріч із Трампом: чим цікава Україна та чи стане візит історичним 14 лютого 2020, 07:30


За що НАЗК зупинило держфінансування “Голосу”: позиція партії і Нацагентства | Громадський рух ЧЕСНО\n11 січня 2021 р. 15:06\nЗа підсумками перевірки фінзвіту партії “Голос” за другий квартал 2020 року НАЗК виявило порушення, які є підставою для зупинення державного фінансування. Про це йдеться у висновку, опублікованому на сайті Нацагентства.\nГолова партії “Голос” Кіра Рудик на своїй сторінці у Facebook не коментувала суті претензій НАЗК, викладених у висновку перевірки, лише зазначила, що у партії розцінюють зупинку держфінансування як політичний тиск:\nНа прохання про коментар в НАЗК заперечили, що їх рішення є політичним тиском і вказують на виявлені порушення. В Нацагентстві стверджують, що партія “Голос” оформила низку договорів із фізичними особами-підприємцями на суму близько 1,1 млн гривень щодо послуг, виконання яких документально належним чином не підтверджено. Серед таких послуг у НАЗК називають медійний моніторинг, пошук інформації, соціологічні дослідження тощо. Крім того, встановлено інші порушення та недоліки, які не пов’язані із зупиненням фінансування партії.\nШляхів відновлення держфінансування всього два: виправити порушення, які зумовили зупинку фінансування, або ж піти шляхом партії “Батьківщина”, яку НАЗК теж нещодавно позбавило держфінансування, і оскаржити рішення Агентства в суді.\nЯк стало відомо ЧЕСНО від НАЗК, державне фінансування партії Батьківщина відновлено, оскільки партія подала до Нацагентства уточнюючий звіт.\nНагадаємо, за результатами перевірки звіту “Батьківщини” за перший квартал Нацагентство також виявило порушення, пов’язані з витрачанням коштів, які партія отримала в якості компенсації за ведення виборчої кампанії. “Батьківщина” оскаржила рішення НАЗК у суді.


У Німеччині медицина бореться за виживання | Події економіки: оцінки, прогнози, коментарі з Німеччини та Європи | DW | 19.07.2013\nУ Німеччині медицина бореться за виживання\nДедалі більше лікарень у Німеччині борються за виживання. У гонитві за прибутковістю вони намагаються надати допомогу більшій кількості хворих в одиницю часу.\nНімецькі клініки повинні не лише якісно лікувати хворих, а й вміло господарювати. Система оплати медичних послуг у Німеччині останнім часом зазнала змін. Якщо раніше мало значення, скільки днів пацієнт провів у лікарні, то нині компенсується обсяг фактично наданих медичних послуг. Кожен вид послуги – медичне обстеження або операція – прописаний у спеціальному каталозі для кожної федеральної землі. Його складають щорічно лікарняні страхові каси спільно із клініками.\nВідповідно, лікарням доводиться йти на певні хитрощі, аби працювати прибутково. Так, критиками помічено, що у Німеччині занадто багато оперують. За даними Організації економічного співробітництва та розвитку (OECD), ФРН перебуває на другому місці за цим показником, після Австрії. А от коли йдеться про обстеження серцевих катетерів та операції на стегні, то Німеччина тут випереджає усіх. Одними лишень демографічними особливостями це пояснити неможливо, і тому міністр охорони здоров’я ФРН Даніель Бар вважає, що слід замислитися, "чи не діють хибні стимули".\nБільше клінік працюють збитково\nБанкрутство загрожує понад сотні німецьких клінік\nЕксперти констатують погіршення економічної ситуації у німецьких лікувальних закладах. "Ціни за послуги трошки зросли, але менше, ніж інфляція", - констатує Борис Ауґурцкі з Рейнсько-вестфальського інституту економічних досліджень в Ессені. Співавтор Рейтингу лікарень-2013 додає: "Частка лікарень, які за підсумками року працювали зі збитками, зросла з 16 відсотків до третини".\nПричому у 13 відсотків лікарень станом на 2011 рік була підвищена небезпека банкрутства. Медичним установам бракує коштів на інвестиції в обсягу, який експерти оцінюють у 15 мільярдів євро.\nАуґурцкі переконаний, що у Німеччині надто багато лікарень. Їхня кількість хоча і скоротилась із 1600 у 1995 році до 1121-єї у 2011-му, все одно залишається зависокою. За взірець експерт пропонує сусідні країни, які обходяться меншою кількістю лікарень, що дозволяє заощаджувати кошти, зберігаючи якість медобслуговування. Але й у Німеччині дедалі більше клінік об’єднуються, особливо перед загрозою банкрутства.\nМедичний концерн Rhön-Klinikum\nЩоб були кошти на інвестиції у нове обладнання, лікарні потрібен багатий інвестор\nОдним із найбільших у Німеччині клінічних об’єднань є Rhön-Klinikum AG. До цього концерну належать 54 лікарні, у яких працює 43 тисячі співробітників. Метою об’єднання є оптимізація коштів. У 2006 році концерн придбав університетську клініку міст Гіссен та Марбург. Вона стала єдиною університетською клінікою у Німеччині у приватній власності. Медичний заклад приватизовано, водночас сфера наукових досліджень та викладацька робота, а, отже, і весь медичний персонал, залишаються на балансі держави. Концерн Rhön-Klinikum AG інвестував у це підприємство близько 550 мільйонів євро.\nУніверситетська клініка мусить тепер у процесі своєї діяльності повернути ці інвестиції. Лише витрати на персонал становлять близько 60 відсотків. Голова профспілки клініки Клаус Ганшур каже, що рік тому було на 220 співробітників більше. Подальші скорочення будуть відбуватися насамперед у адмініструванні та обслуговуванні будівель. У персоналу роботи додалося. І хоча профспілковому діячу зрозуміло, що лікарня має господарювати ефективніше, порівнювати її зі звичайним підприємством, на його думку, не можна. "Лікарня повинна надавати допомогу людеям, це понад усе ", - нагадує Клаус Ганшур.\nСитуативна допомога від політиків\nМіністр охорони здоров'я ФРН Даніель Бар\nЩоб розвантажити німецькі лікарні, федеральний міністр охорони здоров’я Даніель Бар пообіцяв виділити з бюджету цього та наступного років додатково 1,1 мільярда євро. При цьому медичній галузі ще пощастило отримати цей подарунок. Бюджет Німеччини поки що достатньо наповнений, оскільки, попри єврокризу, в країні економічний підйом та низький рівень безробіття.\nОднак запитання, що буде з 2015 року, залишається актуальним. На думку експерта Ауґурцкі, оскільки фінансове становище лікарень продовжує погіршуватися, закриття подальших клінік у Німеччині є неминучим.\nАвтор Аня Кімміґ, Захар Бутирський\nТеми Приватизація, Німеччина (ФРН)\nКлючові слова Лікарня, клініка, приватизація, кошти, Німеччина, німецькі лікарі, лікарі\nЗворотній зв'язок: Чи варто, на Вашу думку, закривати клініки, аби оптимізувати якість медичної допомоги?\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/19AQs


На Волині зросла кількість ВІЛ-інфікованих | Новини\n09:59, 1 лютого 2018 р.\nНа Волині кількість ВІЛ-інфікованих зросла і перевищує нині позначку у 2 тисячі осіб.\nСпеціалісти Інституту аналітики та адвокації проаналізували, скільки в регіонах України за півроку витратили місцевих бюджетних коштів на протидію ВІЛ-інфекції та СНІДу.\nЗараз число ВІЛ-інфікованих у Волинській області, які перебувають на диспансерному обліку, становить 2018 осіб. З минулого року їх кількість зросла. Для напрямку профілактичного характеру в регіоні виділили 109 тисяч гривень. За цим показником область займає 19-те місце.\nЗа останніми даними Україна і досі залишається лідером у Європі за масштабами поширення ВІЛ-інфекції.\nВІЛ-інфекції місцевий бюджет Волинська область


Вінки і обідки з квітів (Подарунки) | Поради щодо вибору подарунків і створення їх своїми руками.\n1 Варіант №1\n2 Варіант №2\nВам знадобиться: штучні квіти, щільна дріт для каркаса вінка, сантиметр, флористична дріт і ножиці.\nВиміряйте сантиметром голову.\nСтворіть каркас із дроту.\nОбражати стебла у великих квітів і просуньте флористичну дріт під чашолисток.\nЗакріпіть квіти на каркасі.\nСтворіть квіткові композиції з дрібних квіточок. (За 3-4 дрібних квітки - на 1 композицію).\nЗакріпіть флористичну дріт на кожній композиції.\nПрикріпіть на каркас вінка квіти, обмотуючи його флористичної дротом прикріпленою до квітів.\nВам знадобиться: дріт, штучні квіти, клейовий пістолет, ножиці і сантиметр.\nСплетіть косичку з дроту - це буде каркас вінка.\nОбражати стебла у великих квітів.\nПриклейте клейовим пістолетом квіти і квіткові композиції до каркасу вінка.\nПриклейте листочки квітів зі зворотного боку каркаса.\nТаким же чином можна зробити обідок з квітів. Для цього потрібно взяти обруч і за допомогою клейового пістолета приклеїти квіти. Чудово підійдуть не тільки штучні квіти, а й квіти з фоамірана, тканини і атласних стрічок. Ободок можна прикрасити стразами, блискітками, бісером і намистинами. Створіть свій дизайнерський аксесуар, який чудово підійде для тематичної вечірки, сімейного торжества і будь-якого свята.\nКвіти завжди вважалися прикрасою жінки, тому протягом століть впліталися в волосся або використовувалися в якості додаткового аксесуара для одягу. Обруч з квітами - відмінне рішення для тематичної вечірки, весілля або...\nЗвичай створювати новорічну прикрасу у вигляді вінка до нас прийшов з Заходу. Зробити таку незвичайну саморобку не складно своїми руками. Ви можете скористатися підручними матеріалами, при цьому, не витрачаючи кошти...


Голайдо приніс перемогу донецькому "Металургу" у матчі з "Дніпром" | Новини на Gazeta.ua\nГолайдо приніс перемогу донецькому "Металургу" у матчі з "Дніпром"\nСубота, 02 квітня 2011 20:33\nТочний удар Дениса Голайдо за шість хвилин до фінального свистка приніс перемогу донецькому "Металургу" у матчі з дніпропетровським "Дніпром".\nГості вийшли вперед вже на другій хвилині матчу - Назаренко відправив м'яч у ворота після скидки Гладкого. "Металурги" відігралися завдяки голу Іванко на 14-й хвилині. У середині другого тайму Фернандеш порушив правила у власному штрафному майданчику.\nАрбітр призначив пенальті, який реалізував Назаренко - 1:2. Буквально в наступній же атаці донецький клуб відігрався. Аделайе відправив м'яч у сітку воріт Лаштувки після подачі кутового.\nВирвати перемогу господарі змогли наприкінці поєдинку завдяки голу новачка Дениса Голайдо на 86-й хвилині.\n"Металург" Д - "Дніпро" - 3:2 (1:1)\nГоли: Іванко, 14, Аделайе, 75, Голайдо, 86 - Назаренко, 2, 73 (пенальті).\nМеталург: Бандура, Маріо Сержіо, Чечер, Аделейе, Воловик, Лазич, Фернандеш, Дімітров, Соарес, Аді, Іванко (Голайдо, 76).\nДніпро: Лаштувка, Мандзюк, Чеберячко, Русол (Інкум, 46), Денисов, Ротань, Назаренко, Жуліано, Феррейра, Селезньов, Гладкий (Шахов, 59).\nСтрініч приніс "Дніпру" перемогу в матчі з "Динамо" 1 Переглядів: 1816\nЗараз ви читаєте новину «Голайдо приніс перемогу донецькому "Металургу" у матчі з "Дніпром"». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Яцук Петро Богданович , внесок — 9 180 000 грн, 51% Яцук Лариса Яківна , внесок — 4 860 000 грн, 27% Олексюк Ігор Степанович , внесок — 1 980 000 грн, 11% Олексюк Оксана Богданівна , внесок — 1 980 000 грн, 11% Судовий реєстр — 8 рішень\nЕлеватор ТОВ «Калуський КХП» (повна назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Калуський комбінат хлібопродуктів») знаходиться в м. Калуш у Івано-Франківській області. Тип елеватора – лінійний, тип зберігання - навалом, СОГи. Загальна потужність одноразового зберігання становить 12,2 тис. тон, потужність автозавантаження - 140 тон/добу. Елеватор має власне борошномельне та круп’яне виробництво, цех фасування готової продукції.\nУ високій якості продукції підприємства вже переконались споживачі Івано-Франківської, Львівської, Закарпатської областей та країни ближнього зарубіжжя. Наявність власного автотранспорту дає змогу забезпечити доставку продукції та товарів безпосередньо до покупця.\nДоставка здійснюється вантажними автомобілями з різною вантажопідйомністю: від 2 тон. – до 22 тон. в залежності від потреби покупця.\nЕлеватор видає складські квитанції, які є підтвердженням якості та кількості прийнятої продукції, а також дає можливість продавати продукцію, як у повному обсязі або частково через інструменти електронних торгів на AGROXY як на внутрішньому ринку так і на експорт. Більш детальну інформацію про те, як вигідно та швидко продати зернові, бобові та інші культури, що зберігаються на елеваторі «Калуський КХП» через юридично значимі торги AGROXY, можна отримати, спробувавши навчальні Тестові торги, або шляхом розміщення безоплатних заявок на покупку та продажу основних видів продукції на цьому елеваторі. Інформацію про витрати за зберігання с/г культур на елеваторі «Калуський КХП» та на логістику можна отримати шляхом використання онлайн калькуляторів, які розміщені на сторінці даного елеватора. На сусідніх вкладинках наведено основні технічні характеристики даного елеватора і його відповідність НАССР стандартам та закупівельні ціни.\nНа сьогодні підприємство очолює Олексюк Ігор Степанович\nMetal silos, Floor, Prefabricated, Reinforced concrete\nOld SUNFLOWERSEEDs - SFSeeds C3 100 10200 UAH Ivano-Frankivsk\nCreate date: 2018-10-31\nOld WHEAT - Feeding wheat class4 (2019) 100 5700 UAH Ivano-Frankivsk\nCreate date: 2018-10-30\nOld WHEAT - Feeding wheat class4 (2019) 100 5980 UAH Ivano-Frankivsk\nОлексюк Ігор Степанович\nUnified State Register of Enterprises and Organizations of Ukraine: 31967407\nГалицький КХП - філія ДПЗКУ АТ


Вулкан Оригінал Казино 777 грати в ігрові автомати на гроші у гривні з бонусами та фриспінами | C.D.\nКазіно Вулкан Оригінал 777 (Вулкан Оріджинал) Україна на реальні гроші у гривні!\nОнлайн казіно Вулкан 777 Оригінална реальні гроші з виведенням це представник українського інтернет казино, де гра ведеться на гривні, причому це напевно точно найвідоміший розважальний заклад в усьому СНД. Але при цьому дана версія набагато краща за той натовп клонів, котрий ви звикли бачити, ігровий зал стилізований під класичне уявлення інтернет користувача про віртуальне казино. А спеціальні широкоформатні картинки-постери в ретро-стилі 50-их, 60-их років з промо пропозиціями, акціями викликають бажання скоріше зробити депозит, та отримати свою винагороду, як для новачка. Причому стара школа азартних любителів оцінить весь класичний набір ігрових автоматів від Novomatic та Igrosoft, серед яких всіма улюблені гамінатори, такі як Columbus, Garage, Crazy Monkey , а також культова Book of Ra, ну а за фактом більшості більше не треба.\nВсі сектора офіційного сайту онлайн казіно Вулкан 777 Оригінал на гроші інформативні, де навіть той, хто звик проводити свій час в фізичних залах, салонах з ігровими автоматами швидко розбереться, що до чого та почне обертати барабани одноруких бандитів. Реєстрація тут гранично проста, за фактом перший вхід виконати можна протягом декількох секунд, просто введіть свій e-mail, пароль або ж є варіант залогінювання за допомогою номера телефону, але там тільки доступні виключно країни СНД. А третій варіант, який все максимально спрощує для азартного гравця, якому не терпиться - це увійти через одну із соціальних мереж, таких як facebook, google +, twitter.\nГра на гроші в віртуальному онлайн казіно Вулкан 777 Оригінал вимагає створення облікового запису та поповнення свого рахунку, де мінімальний депозит складає 1USD, а й навіть одного долара буде цілком достатньо, щоб побавиться, так як в масі ігор мінімальна ставка всього лише 1 цент. Також можна розважатися в усі безкоштовно без входу у свій рахунок, крім ігор з Live Dealer, там без грошей можна лише спостерігати. Даний заклад можна назвати мульти-платформним, так як грати можна безпосередньо в браузері або ж завантажити клієнт для Windows для стабільної та безперебійної роботи, а ще є варіант для власників смартфонів чи планшетів на Android, для установки якого необхідно ввести номер телефону та встановити додаток з amazon cloud.\nЗа більшою мірою даний представник гучного та відомого імені, гральні автомати 777 Оригінал з грою на гроші максимально адаптований під гравців з України та Росії, так як можлива гра, поповнення рахунку безпосередньо на гривні чи рублі з виведенням на популярні платіжні системи в цих регіонах, такі як WebMoney, Qiwi, Приват 24, Альфа Банк.\nБездепозитні бонуси та фриспіни у онлайн казіно Вулкан Оригінал 777\nБонусна політика в онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал буде вас постійно радувати великою кількістю сюрпризів, а найголовніше, що кожен новий гравець отримає гарантовано бездепозитний бонус в розмірі 3000 рублів або в доларовому або гривневому еквіваленті. Але щоб мати можливість вивести реальні гроші бонусного рахунку необхідно виконати ряд умов, де основне це проставити певну кількість ставок, де вейджер становить x55. Ця пропозиція вигідна у першу чергу крайнього ступеня для тих, хто не хоче або не може вкласти свої кошти, а відчути реальний азарт хочеться.\nКрім цього заклад підготував вітальний пакет з грандіозної суми за поповнення свого ігрового рахунку протягом 10-ти перших депозитів на суму до 300 000 рублів або в еквіваленті іншої наявної валюти, якій ви віддали свою перевагу під час реєстрації.\nТакож у ресурсу онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал існує система VIP статусів та досягнень, яка має на увазі наступне, якщо користувач більше грає, то він більше отримує очок, які конвертуються в гроші або відкривають доступи до інших типів винагород доступних в казино. Причому не тільки активні, але й випадкові гравці можуть отримати або вигідну чи ексклюзивну пропозицію, тому частіше перевіряйте свою електронну пошту. Ці спеціальні пропозиції, як правило, пов'язані з поповненням свого рахунку на певну суму, за яку гравець отримає фріспіни (безкоштовні обертання барабанів) в ігрових автоматах та дуже рідко таке доступно для рулетки або тим більше якоїсь карткової гри.\nЯк додаткова змагальна розвага між гравцями в онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал присутні турніри, даний тип в більшості випадків властивий та звичний для всіх азартних закладів в казино, які по максимуму орієнтовані на гравців з СНД. Майже всі вони проводяться як кваліфікація з набором певної кількості очок в ігрових автоматах, рідше в якихось настільних іграх. Щомісяця формується призовий фонд розміром до 100 000 рублів або в еквіваленті іншої валюти, де призова таблиця формується виходячи з кількості набраних очок, де також присутня система статусів з 14-ти позицій.\nКрім постійного та стандартного змагання, є регулярні тижневі тематичні турніри, де відводиться спеціальний проміжок часу та певні ігрові автомати, як правило, з лінійки гамінатор від Novomatic. Цілеспрямовано витрачати свій час на них ми не радимо, а як доповнення вони дуже придатні.\nАзартні ігри на ігрові автомати у онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал\nАсортимент азартних ігор в залі клубу онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал задовольнить попит гравців, як молодого покоління, а також більш старшого. Так як потенційний користувач знайде слоти старого зразка на кшталт Igrosoft, а також класичного гамінатора, в нового зразка від Net Entertainment з тривимірною графікою. Крім цього є платформа Riverslot з великою кількістю розваг від провайдера софта IGT, що скачується в клієнтській версії. Якщо щодо типів розваг, то їх досить багато, а ось найменувань дуже досвідченим гемблерам буде найімовірніше недостатньо, але зате новачок оцінить всі принади азартної гри в віртуальному світі. З програмного забезпечення від різних розробників є наступне:\nНайбільша категорія розваг в онлайн казино Vulkan Original це однорукі бандити, яскраві та популярні, які не будуть ні для кого байдужими. Для любителів карткових ігор є класичні рішення, такі як Baccarat, European Black Jack, Card 3 Poker. Рулеток мало, але два найбільш затребуваних типу присутні: Європейська та Американська. Якщо вам не до душі озвучені вище розваги, то можна спробувати удачу в кено, так званої різновидності швидких лотерей, серед яких є п'ят видів, не рахуючи тих, що з круп'є, а саме:\nSteam Punk 15;\nВсі вони мають хорошу анімацію та арт, нічим не поступаються всім звичним ігровим автоматам.\nЯкщо в гральному закладі є розділ з Live Dealer, то заклад неодмінно відноситься до прогресивних, сучасних, котрі здатні задовольнити в той чи інший момент часу пристрасть своїх клієнтів. Які, хочуть у віртуальному просторі відчути присутність в звичному для себе місці. Дана можливість є в казино Vulkan Original завдяки програмному забезпеченню Ezugi, це дозволить вам самостійно впливати на результат гри завдяки своїм навичкам на відміну від інших розваг, де в вашому розпорядженні тільки удача. Ось власне доступний список:\nПоповнення та виведення грошей в онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал\nПерешкод щоб зробити поповнення рахунку в онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал не існує, всі доступні платіжні системи надійні та турбуватися про збереження своїх коштів не потрібно. Депозити відбуваються в будь-якій валюті на ваш вибір, але рахунок можна створити тільки в трьох: в українській гривні, в російському рублі, в доларі США. А якщо валюта вашого рахунку не різниться з картковим рахунком або електронним гаманцем, то додаткова комісія буде відсутня, так як конвертація не передбачена. Виведення коштів відбувається в аналогічній валюті.\nЯк правило, на e-wallet гроші приходять майже миттєво або максимум до 24 годин, після підтвердження заявки. З неприємного, на карту Visa виграш можна очікувати до 6-ти днів, але головне, що є найпопулярніша платіжна система в СНД, а саме це Webmoney.\nТехнічна підтримка в онлайн казино онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал завжди вирішує сформовані труднощі гравців без затримок, тому скарг дуже мало. А в цілому це така ніша, де погане ставлення до клієнта може просто на просто знищити заклад, це місце не виняток, тому гравець понад усе. Відносно цього пункту, то даний заклад ні чим не відрізняється від будь-якого іншого якісного інтернет казино. Так як онлайн-чат працює безперервно в режимі реального часу, де фахівці завжди раді будуть вам допомогти 24 години на добу та 7 днів на тиждень. Також можна по-старому написати на електронну пошту, але вам дадуть відповідь у цьому випадку тільки в будні дні і тільки в робочий час.\nМобільне онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал\nВ даному випадку передбачена спеціальна версія для мобільних пристроїв на Android, для скачування доступна після попередньої реєстрації. Набір ігор абсолютно ідентичний, що для браузера, що для клієнта, в цілому нічого відмітного або особливого ви не побачите.\nІнтерфейс віртуального онлайн казіно Вулкан 777 Оріджинал максимально доброзичливий, все розсортовано по секторам, труднощів не буде абсолютно ніяких. Сервіс беззастережно на висоті, якщо врахувати що це не єдиний бренд, котрий має в назві всім відоме ім'я, який приймає гравців з України, де є можливість грати на гривні та виводити виграші на Приват 24, до того ж завжди раді будь-якому гемблеру з СНД. Крім цього керуюча компанія має всі необхідні ліцензії та офіційний офіс з представництвом в Кюрасао, це гарантує збереження вашої персональної інформації, введених даних.\nТакож радує багаторівневий доступ та аутентифікація, як в просунутих західноєвропейських казино, що ще на порядок посилює захист вашого облікового запису. Кількість ігор, типів та асортимент досить стандартний, де в будь-якому випадку задовольнить запити пересічних гравців. З не озвученого вище у Vulkan Original є можливість зірвати в будь-який момент джек-поти, на момент написання огляду було доступно чотири з різними призовими фондами, такі як: Red, Silver, Gold, Diamod, в останньому можна виграти до 100 000 рублів. Резюмуючи, хочеться сказати, що це дуже гідний заклад в Україні, де є одним з беззаперечних фаворитів, якому довіряють азартні гравці, яким набридли реальні салони з ігровими автоматами.\nNetEnt, Igrosoft, IGT, Ezugi, Novomatic\n1000 гривень бездеп\nАльфа Банк, Master Card, Qiwi, Сбербанк, SMS, Visa, Webmoney, Яндекс.Деньги, W1\nАльфа Банк, Master Card, Qiwi, Сбербанк, Visa, Webmoney, Яндекс.Деньги\nЕлектронні гаманці до трьох годин, Банківські карти до 6 днів\nЄ у наявності WebMoney та Qiwi\nСуто українське казино\nЄ багато видів ігор\nНе дуже багато найменувань


п’ятниця, 04 грудня 2020, 22:57\nУ Венесуелі співробітники Служби національної розвідки, Боліваріанської національної гвардії та поліції заблокували будівлю контрольованої опозицією Національної асамблеї і увійшли всередину.\n«Венесуельські працівники Служби національної розвідки, Боліваріанської національної гвардії й поліції взяли в оточення приміщення, де розміщується опозиційний парламент – Національна асамблея – та увійшли всередину», - йдеться в повідомленні.\nПри цьому венесуельські силовики пояснюють свої дії загрозою вибуху. За словами правоохоронців, їм надішло повідомлення, що у будівлі закладено вибуховий пристрій. За даними ЗМІ, на засіданні, яке мало відбутися сьогодні, 14 травня, депутати планували обговорити долю затриманого першого заступника голови асамблеї Едгара Самбрано, якого вважають одним із організаторів спроби перевороту у країні.\n— Asamblea Nacional (@AsambleaVE) 14 травня 2019 р.\nЧитайте також: США запровадили нові санкції проти Венесуели\nЯк повідомлялося, наприкінці січня 2019 року голова Національної асамблеї Хуан Гуайдо оголосив себе тимчасовим виконувачем обов'язків президента країни. Це сталося після того, як Ніколас Мадуро заступив на посаду глави держави на другий термін внаслідок виборів, які бойкотувала опозиція та не визнали багато держав. США, Канада, Австралія, більшість країн ЄС, Латинської Америки й Організації американських держав визнали Гуайдо легітимним президентом Венесуели. Натомість Мадуро підтримують такі держави як РФ, КНР та Туреччина.


Синоптики розповіли, якою буде погода в Україні у середу, 11 липня | Стайлер\n"Візьміть парасольки": синоптики уточнили прогноз погоди на 11 липня\nSTYLER › Життя 11.07.2018 - 09:13 Новость на русском\nФото: Дощ у місті (РБК-Україна)\nСиноптики попередили, що на більшості території України можливі опади\nСиноптики уточнили, якою буде погода в середу, 11 липня в Україні. Про це повідомляє Гідрометцентр.\nЗа їх словами, в нашу країну на зміну сонячній погоді прийдуть дощі. По всій території України очікується короткочасний дощ і грози.\nТим не менш температура повітря буде теплою. У західному регіоні нашої країни очікуються опади, вітер північно-східний – 5-10 м/с. Стовпчики термометра покажуть + 26...+ 28 градусів у Рівненській та Івано-Франківській областях, +24...+26 – у Волинській, Тернопільській і Львівській областях.\nТуристам, які відправилися відпочивати в Карпати, варто звернути увагу, що тут також очікуються опади. Температура вночі 14-18°, вдень - 26-28° тепла.\nНа півдні України – теж дощі. Вночі повітря прогріється до 20-22 градусів тепла, а вдень, незважаючи на опади, буде досить жарко вдень – від 30-32° в Одеській області до +34...+35 у Херсоні та Миколаєві.\nВ окупованому Криму температура досягне +34° тепла, але також можливі невеликі опади.\nФото: Погода 11 липня (facebook.com/tala.didenko)\n11 липня на сході прогнозуються дощі. Температура вночі прогнозується 20-22°, вдень 30-32° тепла і лише в Донецьку буде трохи тепліше – до +33°. У Харкові 11 липня прогнозуються дощі. Температура вночі прогнозується 20-22°, вдень 30-32° тепла.\nУ Дніпропетровській області очікується аналогічна погода, температура повітря - 29-31°.\nВ Центральних областях буде трохи прохолодніше - вночі 15-17° тепла, вдень — 25-28°, дощі.\nПівнічний регіон – температура вночі 15-19°, вдень — 25-29° тепла.\nУ Києві 11 липня очікується дощова погода. Температура вночі 17-19°, вдень — 26-28°.\nУ свою чергу народний синоптик Наталка Діденко попередила на своїй сторінці в Facebook, що українцям слід не забувати про парасольки.\n"На Заході і Сході - поки сухо або максимум хмарно. На півдні - сонечко", - повідомила вона.\nЯк повідомили у Центральній геофізичній обсерваторії, в Києві 11 липня найвища температура вдень становила +33,4 градуси в 1959 році. Найнижча температура була зафіксована вночі в 1935 році – +8,8 градусів.\nРаніше повідомлялося, що під Одесою зійшов сильний зсув (фото, відео).\nЩо ти не знав про Суперблондинку\nПідвищення до +34: синоптик розповів, на яку погоду чекати в Україні Підняв у повітря: під Одесою через смерч постраждав підліток (відео)


Опубліковано: Субота, 22 лютого 2014, 19:54\nБойків Володимир Васильович, Київ. Народився 5 лютого 1955 року. Загинув 18 лютого 2014 року у Києві у віці 59 років.\nБратушко Олексій Сергійович, Суми. Народився 10.04.1975 року. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nВайда / Байда Богдан Іванович село Летня, Дрогобицький район, Львівська область / село Стебник. Народився 28 квітня 1965 року. Загинув 19 лютого 2014 року у Києві у віці 49 років.\nВойтович Назар Юрійович, Тернопіль / село Травневе, Збаразький район Тернопільської області. Народився у 1996 році (на момент загибелі – неповнолітній). Студент Тернопільского коледжу. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nГороднюк Іван, смт Березне, Рівненська область. 29 років. 19 лютого 2014 року він повернувся додому з Майдану. Під час останнього штурму беркутівців його було побито силовиками. Також він захворів, отримавши переохолодження, облитий водою з водомету. Іван Городнюк помер 20 лютого 2014 року у Рівному через хворобу та наслідки побиття.\nГриневич Едуард Миколайович, село Деревки, Любешівський район, Волинська область / смт Любленець, Ковельський район, Волинська область. Народився 31 травня 1985 року. Боєць «Волинської сотні». Член ВО «Свобода». Загинув 20 лютого 2014 року на Майдані.\nДмитрів Ігор Федорович село Копанки Калуського р-ну Івано-Франківської області. Народився 9 жовтня 1983 року. Загинув у Києві 20 лютого 2014 року у віці 30 років.\nЗайко Яків Якович, Житомир, 73 роки. Народний депутат України першого скликання, головний редактор журналу «Голос громадянина». Помер від інфаркту 18 лютого 2014 року на вулиці Інститутській у Києві, коли «Беркут» почав наступати на людей.\nКапінос Олександр, місто Кременець Тернопільської області. Народився 10 березня 1984 року. Активіст ВО «Свобода», керівник громадської організації «Патріот Волині». Брав участь у голодуванні під Українським домом у 2012 році. Олександр був поранений 18 лютого осколком світлошумової гранати на барикадах коло Будинку профспілок. Помер 19 лютого в лікарні у Києві у віці 29 років. Друзі Олександра кажуть, що після революції він збирався одружитись.\nКемський Сергій Олександрович, Керч / місто Коростень Житомирської області. Народився у 1981 році. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nКорнєєв Анатолій Петрович, село Гаврилівці Кам'янець-Подільського району Хмельницької обл асті. Народився 31 січня 1961 року. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nКульчицький Володимир Станіславович, Київ. 1949 року народження. Загинув 18-19 лютого 2014 року у Києві.\nМовчан Андрій Сергійович, Київ (Святошино). Народився 17 січня 1980 року. Працював у Національному театрі ім. І. Франка майстром сцени. Член Демократичного альянсу. Помер 20 лютого 2014 року у Києві від вогнепального поранення в голову. Друзі кажуть, що Андрій Мовчан щодня приходив на Майдан – хоч на кілька годин. Так було і вранці 20 лютого. Приблизно з 9 ранку до 10-ої він обходив барикади й запитував, чим може допомогти. Після 11-ої Андрій перестав відповідати на телефонні дзвінки. В обід його знайшли просто розстріляним – кілька вогнепальних поранень, що не залишали найменшого шансу вижити.\nПантелєєв Іван Миколайович, Краматорськ. Народився 1 грудня 1981 року. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nПасхалін Юрій Олександрович Київ / Черкаська область. Народився у 1984 році. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві від 3-х вогнепальних поранень в спину і пневматичного поранення.\nПрохорський Василь Петрович, Чернівці / Київ. Народився у 1980 році. Загинув 18 або 20 лютого 2014 року у Києві від побиття силовиками або тітушками. Тіло упізнали 22 лютого 2014 року.\nПрохорчук Віктор Олександрович, 1975 р.н. Загинув у Києві.\nСаєнко Андрій Степанович, Фастів, Київська область. Народився у 1962 році. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nТарасюк Іван Миколайович, смт Олика Волинської області / село Залісоче Ківецівського району Волинської області. Народився 28 січня 1993 року. Загинув у Києві у віці 21 року.\nТкачук Ігор Михайлович, село Велика Кам'янка, Івано-Франківська область /село Знаменка Гвардійського району Івано-Франківської області. Народився 1 вересня 1975 року. Загинув від кулі снайпера 20 лютого 2014 року у Києві. У Ігоря залишилось троє дітей 1996, 2002 і 2013 р.н.\nЦарьок Олександр Миколайович, село Калинівка Васильківського району Київської області. Народився у 1978 році. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві біля готелю «Україна» на вулиці Інститутській. Буж жорстоко побитий (на тілі багато переломів і синців), а потім застрелений із вогнепальної зброї двома пострілами – в живіт і в груди. В Олександра залишилось п'ятеро дітей.\nЧаплінський Володимир Володимирович, місто Обухів Київської області. Народився 13 липня 1979 року. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nЧерненко Андрій Миколайович, Київ. Народився у 1978 році. Загинув 19 лютого 2014 року у Києві у віці 35 років. Без батька залишилась 7-місячна дитина.\nШаповал Сергій Борисович, Київ. Народився у 1969 році. 45 років. Сергій був активістом Самооборони. Загинув 18 лютого 2014 року біля Будинку офіцерів у Києві. По його смерті залишилась старенька мама.\nШеремета Людмила, Хмельницький. 75 років. Загинула 22 лютого 2014 року у місті Хмельницькому.\nШилінг Йосип Михайлович, Дрогобич Львівської області. Народився 14 травня 1952 року. Загинув 20 лютого 2014 року у Києві.\nЩербанюк Олександр Миколайович, Чернівці. Народився 2 січня 1968 року. Член партії «Батьківщина» з 2004 року, керівник партійної первинної організації у Чернівцях, воїн-афганець. Снайпер вцілив йому у серце просто біля чернівецького намету у Києві. Без батька залишилося троє дітей.\nТеплюк Іван Іванович, Чернігів, 1993 р.н. Загинув 18 лютого 2014 року у Києві.


Тріснута піала - Інформаційне агентство «Вголос»\n28.03.2013 | 05:17 | Вголос\nЦього тижня чимало галасу наробила відмова влади Пакистану пустити в країну держсекретаря США Джона Керрі. А 16 березня 2013 року спецпредставник ООН з прав людини і протидії тероризму Бен Еммерсон заявив, що дії Сполучених Штатів в Пакистані суперечать закону.\n«У рамках міжнародних домовленостей кампанія з використання американських безпілотників у Пакистані проводиться без згоди виборних представників або законного уряду. США використовують силу на території іншої держави без його на те згоди, чим порушують суверенітет Пакистану», – сказав Еммерсон.\nЗазначимо, що американські БПЛА (безпілотні літальні апарати, які ще називають дронами) виконують не тільки розвідувальні завдання. У лютому 2013 року сенатор-республіканець від штату Південна Кароліна Ліндсі Грем заявив, що жертвами авіаударів з американських БПЛА у зонах воєнних конфліктів у різних куточках світу стали 4,7 тисячі осіб. Скільки жертв були пакистанцями – невідомо, але треба думати кілька сотень набереться.\n2 травня 2011 року над пакистанським містом Абботтабад зависли гвинтокрили американського спецназу. Через 40 хвилин в ефір пішов сигнал Geronimo E-KIA, де E означало enemy (англійською – ворог), а KIA – killed in action (убитий під час бойового зіткнення).\nЧерез добу з борту авіаносця Carl Wilson у води Перської затоки шубовснуло загорнуте в біле полотно тіло. Так закінчилося життя найвідомішого терориста всіх часів і народів Осами бін Ладена.\nСаме смерть лідера «Аль-Каїди» і стала першою тріщиною на «піалі дружби», з якої багато років сьорбали пакистанці та американці. Розлючений Ісламабад тоді заявив, що Вашингтон зазіхнув на пакистанський суверенітет, адже провів операцію без жодного погодження з Ісламабадом.\nУ відповідь ЦРУ прямо звинуватило колишніх союзників у тому, ніби вони свідомо ховали терориста №1. У вересні 2011 року голова Об’єднаного комітету начальників штабів США Майк Маллен, виступаючи перед конгресменами, заявив, що Міжвідомча розвідка Пакистану (ISI) не просто пов’язана з афганським екстремістським угрупованням «Хаккані», але й прямо керує ним.\nНагадаємо, що саме бойовики «Хаккані» 13 вересня 2011-го захопили багатоповерхівку в центрі Кабула, звідкіля майже 20 годин гатили з мінометів по американському посольству та штабу військ НАТО. А ще раніше угруповання влаштувало потужний вибух на коаліційній базі в Афганістані, в результаті чого були поранені близько сотні американських вояків.\nНа слуханнях у конгресі Майк Маллен слів не добирав: «Угруповання «Хаккані» – пряме продовження ISI. Пакистан експортує насильство й ставить під загрозу будь-який прогрес в Афганістані. Уряд Пакистану не тільки ставить під загрозу наше стратегічне партнерство, але й виводить свою країну з числа шанованих і відповідальних!».\nЗа його словами, ситуація виглядає так: поки американці ведуть на території Афганістану нескінченну війну з терором, пакистанські союзники на американські ж гроші допомагають тим самим терористам.\nНічна повітряна атака\nПісля словесної атаки американці вдалися до ракетної. В ніч проти 26 листопада 2011 року американські гелікоптери раптово засипали ракетами блок-пост пакистанської армії неподалік кордону з Афганістаном. Стріляли, незважаючи на темряву, прицільно: 25 пакистанських вояків, так і не прокинувшись, відійшли до Аллаха, ще 14 опинилися у шпиталях.\nНа ранок після розстрілу дядько Сем звично зробив здивоване обличчя, перепросився і пояснив бійню «фатальною помилкою». Пакистанці у помилку не повірили. Країною прокотилася хвиля протестів, десятки тисяч розлючених людей вийшли на вулиці міст, вимахуючи запаленими опудалами Обами та вимагаючи від США негайно забратися з їхньої території.\nЦей інцидент не тільки змусив Ісламабад закрити головний транзитний маршрут, за яким здійснювалося постачання західного окупаційного контингенту в Афганістані, але й почати глобальний перегляд відносин зі США.\nЧого вартий лише наказ головнокомандувача пакистанської армії генерала Ашфака Кайяні, відданий підлеглим у грудні 2011-го. «Вам надається повна свобода дій, і за вами вибір зброї, яка може використовуватися для оборони від нападу НАТО. Будьте певні: агресори не залишаться безкарними!» – сказав він тоді.\nНаголосимо, що це, фактично, означало офіційний дозвіл на відстріл американців (саме вони становлять основу контингенту НАТО в сусідньому Афганістані).\nЩоправда, постає питання: навіщо пакистанці кусають американську руку, яка їх годує, і підтримують терористів, коли в їхній власній країні щотижня вибухають смертники?\nЕксперти кажуть, що відповіді на ці питання треба шукати в Кашмірі. Нагадаємо, що під час розпаду Британської імперії наприкінці 1940-х населене в основному мусульманами князівство відійшло до Індії, а не до Пакистану. Через цю спірну територію обидві країни мали вже три війни.\nВодночас Вашингтон у цій суперечці беззастережно підтримує індійців. Також мало хто знає, що Індія вкладає мільярди доларів у підтримку режиму Гаміда Карзая. І вже майже нікому не цікаво, що таліби дуже часто обирають цілями для своїх атак саме індійців, яких чимало живе в Кабулі.\nЗ іншого боку союз Делі та Кабула абсолютно не влаштовує сусідній Китай, який давно ворогує з Індією. Тож КНР цілком логічно пішов на зближення з Пакистаном (докладніше про Кашмірський вузол).\nКатегорична відмова Білого дому навіть обговорювати спірний статус Кашміра штовхає тисячі пакистанських пуштунів та їхніх афганських одноплемінників брати в руки зброю та записуватися в ряди «Хаккані» або «Талібану».\nОфіційний Ісламабад знає, що США неофіційно, але твердо зробили ставку на Індію, як на країну-противагу Китаю. Тож Пакистан відповідає тим самим – неофіційно, але твердо підтримує ворогів Вашингтона.\nНаразі шансів на те, що тріснуту «піалу дружби» вдасться склеїти обмаль. Колишні затяті друзі перетворилися на не менш затятих ворогів.\nЗа матеріалами: ИноСМИ, Инопресса, Лента\nНа фото: Пакистанські дівчата готові дати відсіч американцям


Офіційне звернення Мер'єм Узерлі до шанувальників - Останні новини серіалу Величне Століття\nОфіційне звернення Мер'єм Узерлі до шанувальників\nКілька хвилин тому на офіційній сторінці Мер'єм Узерлі в соціальній мережі instagram з'явилося повідомлення від Мер'єм. Ось що пише наша улюблена султанша.\nДорогі друзі. Для початку прошу мене вибачити, що я відповідаю тільки сьогодні. Це перший день, коли я відчуваю себе трішки краще по закінченні важких днів, які залишилися позаду. Те, що поруч зі мною Джан, додає мені сил. Для мене прогулянки з ним, де я дихаю свіжим повітрям, справжній подарунок. Я дякую вам за підтримку, це мені дуже допомогло і допомагає. Я посилаю вам безмежну любов. Багато людей не знаючи, що трапилося, не засуджували мене, але так як вони знали мене і були здатні відчувати моє серце, вони все одно писали мені, і це робило мене дуже щасливою. Для мене це етап мого життя. Дай Бог, я стану сильнішим, переживши цей період мого життя. Найкращий професор-психіатр Німеччини, у якого я проходила лікування, дав мені велику надію і впевненість у тому, що я відновлю свою силу і енергію в самий найближчий час. Найголовніше, що я жива. Я дякую вам за вашу підтримку і ваші чисті молитви. Дякую тим, хто запитував про моє самопочуття по телефону і повідомленнями. Я вас обіймаю і відправляю поцілунки. Я повинна відпочити в цей період мого життя, і не можу зараз багато часу присвячувати інтернету. Я сподіваюся, що ви зрозумієте і зачекаєте. Дай Бог вам здоров'я. Моє серце наповнене любов'ю до Вас. Як добре, що ви є.\nПереглядів: 5217 | Рейтинг: 4.0/3


спеціалізації, діапозон контролю і способів групування, розподіл повноважень, створення механізмів координації тощо).\n-\tзовнішні - пов'язані з загальним специфічним середовищем функціонування організації, а точніше зі змінами у компонентах цього середовища (економічна ситуація, державне регулювання, міжнародні аспекти, соц.-культурні). Більш сильний вплив на проведення орг. змін чинять фактори специфічного середовища(конкуренти, споживачі, постачальники)\n-\tвнутрішні - частина з них може бути наслідком прямого і непрямого врахування зміни зовнішніх факторів, тоді як інша частина є результатом розвитку самої організації.\nб) пристосування до середовища завдяки прийняття до уваги його розвитку. Цей спосіб передбачає наявність механізму постійного спостереження за середовищем. Цей спосіб використовують організації, які "шукають змін".\nв) замість того, щоб організація пристосовувалась до середовища, вона навпаки - намагається пристосувати середовище до себе. Цей спосіб використовують виключно сильні великі організації.\n1.\tсфера структурних змін /зміна ступеню децентралізації, діапозону контролю, методів координації, зміни в проектуванні та графіках робіт, зміни типу орг. структури, зміни в системі винагородження, в системі оцінки діяльності, системі контролю).\n2.\tсфера технологічних змін (технологія, устаткування, робочі прцеси - зміни у матеріалах та сировині, що використовується; інформаційні системи).\n3.\tсфера зміни людських ресурсів організації - (переміщення робітників на інші робочі місця, підбір кадрів, навчання і тренінг робітників, організаційний розвиток).\n2. Сутність процесу орг. змін - описується за допомогою моделі К.Левіна, яка включає в себе наступні 3 етапи:\n1)\tРОЗМОРОЖЕННЯ - це процес визнання необхідності змін\n2)\tЗДІЙСНЕННЯ ЗМІН - тобто це самі зміни або процес здійснення змін\n3)\tЗАМОРОЖУВАННЯ - підтримка змін на такому рівні, коли вони стають сталою частиною системи.\n1.\tвизнання необхідності змін, що виступає наслідком:\n2.\tвизначення цілей змін. В якості цілей орг. змін виступають:\n3.\tдіагноз - визнання причин орг. змін. Зміни можуть бути обумовлені усіма або декількома із наступних факторів:\n4.\tпланування змін та вибір техніки змін:\nа) визначення затрат, які пов'язані із здійсненням змін\n5.\tЗдійснення змін\n6.\tОцінка змін\n1)\tневизначеність - перед здійсненням змін робітники турбуються відносно своєї здатності виконати нову роботу, а також можливості звільнення;\n2)\tсамостійні, особисті інтереси окремих менеджерів або цілих груп робітників. Такі інтереси досить часто вступають у суперечливість з цілями організаційних змін.\n3)\tнесхожість сприйняття - менеджер пропонує план змін згідно власній оцінці ситуації. Інші робітники можуть чинити опір змінам, оскільки не згодні саме з такою оцінкою ситуації або просто сприймають ситуацію по-іншому.\n4)\tвідчуття втрати - більшість змін, включаючи зміни групування робітників по підрозділам порушують зв'язки, що склалися. Міжособові відносини дуже важливі для багатьох людей, і тому вони чинять опір будь-яким змінам в цих відносинах. Відчуття втрати - це загроза втрати влади, безпеки, близьких стосунків, зміна свого статусу та ін.\n1.\tСтратегія залучення до участі - робітники, які приймають участь в плануванні і реалізації змін краще розуміють причини змін, при цьому участь зменшує самостійні інтереси і заглажує розрив міжособових контактів. Крім того, в рамках участі робітників з'являється можливість пропонувати власні ідеї змін, приймати і те і інше.\n2.\tСтратегія навчання і комунікації - навчання робітників під майбутні зміни зменшує невизначеність і опір змінам, цьому ж сприяють і відкриті канали для комунікації.\n3.\tСтратегія сприяння - ознайомлення зі зсінами поступово, здійснення тільки необхідних змін, що дає можливість людям краще пристосуватися до певних умов.\n4.\tСтратегія переговорів, яка має за мету ухвалення нововведень шляхом "купівлі згоди" осіб, які чинять опір, за допомогою матеріальних стимулів.\n5.\tКооптація - припускає надання особі, яка чинить опір, ведучої ролі в прийнятті рішень стосовно нововведень та їх здійснення.\n6.\tМаніпулювання - використання неповної, неточної і неправильної інформації про зміни для отримання підтримки їх здійснення.\n7.\tСтратегія примушування - використання загрози покарання за незгоду здійснення орг. змін.\n8.\tАналіз поля сил\nВ будь-якому процесі змін є сили "за" і "проти" здійснення змін. Для сприяння змінам менеджер повинен скласти баланс так, щоб сили "за" зміни переважали сили "проти" змін, причому важливим виступає побудова нейтралізації або мінімізації сил "проти" змін.\n1.\tусвідомлення необхідності змін\n2.\tорганізаційна криза\n3.\tстаріння продукту /технології/\n4.\tзміни законодавства і інших регуляторів\n5.\tзміни системи цінностей і норм у робітників\n6.\tзниження продуктивності, якості продукції\n1.\tбюрократична організація\n2.\tневдачі в проведенні перетворень\n3.\tопір і побоювання змін\n4.\tсуперечливість цілей\n1)\tаналізу підготовленості персоналу до очікуваних змін. мета цих робіт - виявити наявність фінансових, матеріальних, трудових ресурсів фірми для здійснення змін; виявити основні організаційні та психологічні перешкоди орг. змінам; виявити ступінь зацікавленості вищого керівництва фірми орг. змінам.\n2)\tвибір тактики


До Луцька їдуть легендарні «Пісняри»\n24 Листопада 2017 15:39\nВідомий гурт ВІА «Пісняри» із концертною програмою їде до Луцька. Виступ відбудеться 29 листопада о 19.00 у обласному муздрамтеатрі.\nВокально-інструментальний ансамбль створений в Мінську в далекому 1969 році під керівництвом Володимира Мулявіна і відомий широкій аудиторії виконанням пісень: «Косив Ясь канюшину», «Біловезька пуща», «Білорусь», «Вологда», «Алеся», «Александріна», «Березовий сік», «За півгодини до весни» та багатьом іншим.\nТворчість колективу тісно переплітається з білоруським фольклором: вони включили до репертуару естрадні обробки народних пісень, а тексти присвячують рідної культури та історії.\nМинуло майже півстоліття, але й досі знаменита «Біловезька пуща» щемить серце. Мелодизм цих пісень, що поєднують у собі душу білоруського фольклору, висококласне професійне виконання і оригінальні аранжування, стає все більш цінним.\nКожна пісня «Піснярів» - хіт. На концерті ви почуєте найяскравіші і найвідоміші композиції з репертуару безсмертного ансамблю.\nВартість квитків на концерт у Луцьку 80-250 гривень. Замовити можна за телефонами 066 74 74 513 або (0332) 72 54 60.\nЛапша Показати IP 16 Листопада 2017 09:37\nЯкі це Пісняри? Локшина. Таких під ,, Піснярів" ж аж три склала.\nНосатий дядько Показати IP 16 Листопада 2017 09:59\nVan-baraban Показати IP 16 Листопада 2017 21:30\nЦікаво, а яке відношення до знаменитих і неповторних пісень справжніх Піснярів мають ці "музики" на фото?


Водоспад з полірованої сталі Cobra 500 мм., ціна 14 999 грн., купити на UB.UA - Товари - UB.UA\nВодоспад з полірованої сталі Cobra 500 мм.\nКод товару Водопад Cobra 500 мм\nДизайнерський водоспад виготовлений з нержавіючої сталі. Можна використати як гидромасажор або в декоративних цілях. Гарантія 5 років. Доставка по Україні. Стінки водоспаду типу "Cobra" виконані з листової нержавіючої сталі завтовшки 2 мм\nШирина горловини 500 мм, довжина 700 мм, висота 700 мм, ширина основи 280 мм Монтаж водоспаду можна виконати через посадочний діаметр 63 мм(під пластикову трубу) або 2" (для різьбового з'єднання).


Наталка Полтавка – утілення національного характеру (За однойменною п’єсою І. Котляревського) | Твори з літератури\nHome ⇒ 📁Твори з літератури ⇒ Наталка Полтавка – утілення національного характеру (За однойменною п’єсою І. Котляревського)\nНаталка Полтавка – утілення національного характеру (За однойменною п’єсою І. Котляревського)\n“Українська опера на дві дії” – так визначив автор жанрову приналежність “Наталки Полтавки”. Цей твір за своїм значенням стоїть на рівні “Енеїди” того ж Івана Котляревського й навіть на рівні “Кобзаря”. Розробка теми “вічної жіночності” стала однією з провідних і найбільш значущих в українській літературі.\nНаталка Полтавка – це співуча й красива дівчина, яка вміє бути вірною, наполегливою, роботящою. Її кохання до Петра є взірцем високого й незмінного почуття. На шляху Наталки з’являється возний, кумедний\nі по-своєму непоганий чоловік. Він пропонує дівчині законний шлюб, але Наталка відповідає прислів’ям: “Знайся кінь з конем, а віл з волом; шукайте собі, добродію, у городі панночки”. Відтепер зусилля возного спрямовані на те, щоб схилити Наталку до шлюбу. Допомагає возному виборний Макогоненко. Удвох вони вмовили Наталчину матір – Терпилиху, а та примусила дівчину погодитись. Та вчасно повертається Петро, і весілля грають для нього з Наталкою.\nСюжет п’єси загальновідомий, класичний. Наталка Полтавка – ідеал жінки-українки: “Окрім того, що красива, розумна, моторна й до всякого діла дотепна, яке в неї\nдобре серце, як вона поважає матір свою”. Це лише початок переліку, адже чудових якостей у Наталки набагато більше. Жертовність – одна з важливих рис характеру дівчини. Заради рідної матусі Наталка навіть готова піти заміж за нелюба.\nНаталка Полтавка впевнена в собі, і це допомагає їй перемагати обставини. Вона твердо знає собі ціну. Дівчина ніколи не виходить за межі делікатності: вона розмовляє хоч і сором’язливо, але з почуттям власної гідності. Коли ж доля зводить її з коханим Петром, Наталка бореться за своє щастя, осуд її не лякає. Мабуть, тому їй удається подолати всі перешкоди й залишитися з коханою людиною. Можна припустити, що й у шлюбі Наталці буде житися добре, як і кожній вольовій жінці.\nБлизько ста вісімдесяти років пройшло з тих часів, коли відбулася прем’єра української опери “Наталка Полтавка”. І до сьогодні цей твір на музику Миколи Лисенка не втрачає своєї популярності. Свіжий музичний матеріал, цікаві мовні характеристики дійових осіб, непересічна драматургія Котляревського – усе це зробило “Наталку Полтавку”, так би мовити, найкласичнішим серед класичних українських творів. А партію Наталки в цій славетній нашій опері доводилося виконувати багатьом кращим співачкам.\nЖінка – це любов, затишок і лад у домі, гармонія між зовнішньою красою й багатством духовного світу. Так вважають тому, що чимало українських жінок нагадують благородну й прекрасну Наталку Полтавку. Цей невмирущий образ не зістариться, не зів’яне, поки живе Україна. Багато років минуло з часів Котляревського, і страшно подумати, скільки творів літератури й музики було забуто. Та “Наталка Полтавка” не забулась. Причина полягає, по-перше, у тому, що образ сердечної, працьовитої та красивої жінки близький і дорогий кожному. А по-друге, цінності, які втілив в образі Наталки автор, є загальнолюдськими, тобто вічними, актуальними для кожної епохи, для якого завгодно суспільного ладу, для будь-яких скрутних і непростих часів.\nПопередній Попередній запис: Тема історичної та духовної пам’яті у романі О. Гончара “Собор”\nНаступний Наступний запис: Основні мотиви лірики Є. Маланюка


Черкаський національний університет імені Богдана Хмельницького — На благодійному ярмарку представники профспілки ЧНУ зібрали понад 8600 грн\nНа благодійному ярмарку представники профспілки ЧНУ зібрали понад 8600 грн\n#благодійність\t#ярмарок\t#Профспілкове бюро ЧНУ #профспілка\nБлагодійний Різдвяний марафон у ЧНУ триває. Традиційно, напередодні Дня Святого Миколая, відбувся благодійний ярмарок у навчальних корпусах № 1 та № 4 Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького.\nЗахід відбувся за ініціативи доцентки кафедри археології та спеціальних галузей історичної науки, голови профбюро ННІ міжнародних відносин, історії та філософії Марини Захарченко та за підтримки ректорату. Останні два роки до цього заходу долучається комісія профкому університету у справах студентів.\nДо проведення ярмарку долучилися також студенти ННІ міжнародних відносин, історії та філософії, ННІ педагогічної освіти, соціальної роботи та мистецтва, психологічного факультету, ННІ фізичної культури, спорту та здоров'я, ННІ іноземних мов.\nНа ярмарку продавали різноманітні товари: тістечка, сувеніри, хенд-мейд, фрукти та книжки тощо. Також охочі мали можливість покуштувати запашну зернову каву та пограти в PlayStation 4 від ігрового клубу «World of Games».\nСпільними зусиллями було зібрано 8660 грн, на які будуть придбані подарунки для пацієнтів відділення дитячої онкології та гематології комунального закладу «Черкаський обласний онкологічний диспансер» Черкаської обласної ради.\nВисловлюємо велику вдячність усім працівникам та студентам університету, які долучилися до організації та проведення благодійного ярмарку. Такі заходи роблять нас добрішими і гуманнішими, а світ стає кращим!\nДетальніше в сюжеті «UA: Черкаси»:\nПрофспілкове бюро ЧНУ