Ми просто не могли не звернути Вашу увагу на чудовий рецепт маринованих патисонів, тому з радістю представляємо Вам це прекрасне і смачне блюдо. Необхідних інгредієнтів досить багато, так що запасіться ними заздалегідь.\nМариновані патисони послужать хорошим гарніром до м’ясних страв або смаженої риби.\n— бебі патисони – 250 грам\n— солодкий червоний перець – 1 штука\n— часник – 3 зубчики\n— невелика гілочка черешкової селери – 1 штука\n— рослинна олія – 3 столових ложки\n— оцтова есенція – 2 чайні ложки\n— скляна банка з різьбою\n— чорний перець горошком — 1/2чайной ложки\n— рожевий перець – 5 штук\n— суцвіття гвоздики – 2 штуки\n— петрушка – 6 гілочок\n— лавровий лист – 1 штука\n— цукор – 1 столова ложка\n— сіль – 2 столові ложки\n— вода – 400 мілілітрів\nЯк приготувати заготівлю на зиму «Мариновані патисони»:\n1. Для початку гарненько моєму патисони. Після цього їх необхідно обсушити і позбавити від хвостиків. Очищаємо і нарізаємо перець, а також черешкова селера. Всі наявні овочі складаємо в стерильну банку.\n2. Готуємо розсіл. Для цього кипятимводуи додаємо всі необхідні для нього інгредієнти.Варимо приблизно 1 хвилину. Приготований розсіл вливаємо в банку. Додаємо масло і оцет. Щільно закриваємо банку кришкою, перевертаємо догори дном і накриваємо рушником. Залишаємо на деякий час (даємо можливість охолонути). Після цього поміщаємо банку в холодильник.\n3. Мариновані патисони будуть повністю готові приблизно через два дні.Добре настоявшись, блюдо вийде дійсно смачним, хрустким і ароматним.\nВеликі патисони перед приготуванням рекомендуємо нарізати. При цьому ніяких змін у сам процес вносити не потрібно.\nЯк приготувати конфітюри з фруктів


Уроки «фінської» | Газета «День» мобільна версія\n12 лютого, 2020 - 18:26\nІнформаційна і пропагандистська політика Кремля початку ХХІ століття нічим не відрізняється від політики Кремля середини ХХ століття\n80 років тому, 12.03.1940 р. було підписано договір про припинення війни Радянського Союзу проти Фінляндії. Про неї написано досить багато, і прямого стосунку до України вона нібито не має. Хоча в ній брала участь легендарна 44-та дивізія ім. Щорса із Житомира (15 000 бійців); вона була розгромлена, 1200 чоловік потрапили в полон. Згадати про цю далеку війну варто для того, щоб показати спадковість, спорідненість методів інформаційних воєн Кремля тоді, за часів Сталіна, і тепер, за часів Путіна; показати, що з тих часів мало що змінилося в риториці Кремля; хіба що з поправками на конкретні обставини ХХІ століття.\nВарто нагадати, що Фінляндія стала частиною Російської імперії 1809 року. До того багато віків вона була частиною Швеції з широкою автономією. Після революційних подій у Росії вона повернула собі незалежність 31.12.1917 р., а 1919-го стала республікою. Її південно-східний кордон був досить близький до тодішнього Петрограда. Щоб його відсунути подалі, 1939 року СРСР запропонував обміняти Карельський перешийок на непридатні ні для чого північніші землі, а також здати в оренду півострів Ханко для військово-морської бази. Фінляндія відмовилась торгувати своєю землею. 26.11.1939 р. СРСР влаштував провокацію нібито обстрілу радянських прикордонників і 30.11.1939 р. оголосив Фінляндії війну. Агресія згуртувала всіх фінів. Їхній героїчний опір зірвав плани «бліцкригу». Хоча Червона армія кількісно значно переважала фінську армію. Було прорвано «лінію Маннергейма», і відкривався шлях на Гельсінкі. Під загрозою опинялися Швеція і Норвегія. Занепокоєні західні країни планували на 15.03.1940 р. висадку експедиційного корпусу в 150 000 солдатів, а також попередили про можливість бомбардування нафтових родовищ у Баку. Тому мирний договір було підписано 12.03.1940 р. Як написав фінський журналіст Отто Маннінен, «Фінляндія вижила, а Радянський Союз переміг». На той час у Фінляндії було 3,6 млн населення, в СРСР у 55 разів більше.\nОтже, на окремих прикладах проведемо паралелі між інформаційною війною тих часів і як вона ведеться Росією тепер, під час війни проти України.\n1 Кожна війна потребує ідеологічного обґрунтування — заради чого вона ведеться? Заради чого люди повинні гинути? Сталінський агітпроп, сталінська дипломатія користувалися старими, вивіреними штампами, які допомогли більшовикам захопити владу 1917 року.\nІдеологічним підґрунтям агресії була теза про те, що Радянський Союз нібито здійснює визвольний похід на Фінляндію, щоб допомогти фінським робітникам і селянам скинути ярмо капіталістів. Саме таку тезу було зафіксовано в наказі про війська Ленінградського військового округу від 29.11.1939 р. за підписом Мерецкова і Жданова: «Ми йдемо на Фінляндію не як завойовники, а як друзі й визволителі фінського народу від ярма поміщиків і капіталістів. Ми йдемо не проти фінського народу, а проти уряду Каяндера — Еркно, який пригнічує фінський народ і який спровокував війну з СРСР». Саме так цю війну повинен був розуміти радянський народ. Це була звична риторика на той час, яка базувалась на класових принципах марксизму-ленінізму. І вона була зрозумілою та прийнятною для основної маси населення, яке ще пам’ятало Громадянську війну.\nЦе було тоді. Часи змінилися. Марксизм-ленінізм відійшов у минуле. Потрібно було вишуковувати нові аргументи для народу, нові штампи для обґрунтування своїх агресивних дій щодо України. Знайшли. Витягнули, випестували нову парадигму, невмирущу — мова (всі ж бо на якійсь мові розмовляють і розмовляти будуть). А оскільки йдеться про Російську імперію в новому обличчі, СРСР, то йдеться про російську мову. У одних народів мова служить для консолідації нації, для її ствердження серед інших народів. У Росії її вирішили використовували як інструмент агресії, як таран для проникнення в інші суспільства. Замість класової боротьби — боротьба за російську мову. На цьому дуже люблять спекулювати народні депутати від ОПЗЖ. Послухаєш їх, то складається враження, що скоро на вулицях Києва будуть відловлювати всіх, хто розмовляє російською. А отже, всі носії російської мови повинні бути захищені, просять вони про це чи ні, хочуть вони цього чи ні. Бо ж проголошено майже на офіційному рівні: «Русский мир там, где звучит русская речь». І тому немає межі геополітичним апетитам Кремля.\n2 Ще задовго до війни в голови радянських людей настирно втовкмачувалися штампи класової боротьби: так звані білофіни — вороги трудового народу, експлуатація фінського пролетаріату і селянства, голод серед населення. Зараз ми назвали б це фейками, але хто тоді міг спростувати інформацію офіційних ЗМІ? До цього зомбування підключили і культуру — ще в серпні 1939 року з’явилась пісня «Приймай нас, Суомі-красуня». Щоправда, не настільки популярна, як, наприклад, «Комсомольцы-добровольцы» і подібні їй, але все ж таки. У ній є такі слова (російською мовою): «Отнимали не раз вашу родину — мы приходим ее возвратить... Мы приходим помочь вам расправиться, расплатиться с лихвой за позор». Повернення Суомі — Фінляндії у «братню сім’ю» радянських народів розглядалось як інтернаціональна місія Червоної армії і здійснення мрій фінських трудівників.\nОдне до одного така ж риторика використовувалась під час окупації Криму, як прояв мрії більшості населення Криму про повернення в лоно Росії: «Крим повертається в рідну гавань». Не знаю, чи є вже пісні з цієї нагоди. Мабуть, є. Позаяк уже є відповідна медаль.\nЗдійснилась маленька мрія росіян — повернення Криму. Але у них (не в нас!) є і велика мрія, мрія-максимум, яку цілком чітко озвучив В. Жириновський: рано чи пізно «Вся Украина вернется в Россию. Вся». У Фінляндії героїчний опір народу не дав здійснити Сталіну його програму-максимум — посадити в Гельсінкі свій уряд. Не вдався бліцкриг і Путіну в Україні. Перейшли до облоги: за підтримки п’ятої колони зламати опір зсередини і втягнути Україну в «русский мир».\n3 У перші ж дні війни в захопленому дачному містечку Терійоки було створено Народний уряд Фінляндської Демократичної Республіки на чолі з діячем Комінтерну О. Куусіненом. Ось стандартний для тих часів набір штампів у газеті «Правда» про цей уряд: «Утворення Народного уряду Фінляндії та його історична декларація про конфіскацію поміщицьких земель на користь безземельних і малоземельних селян зустріли палкий відгук у селянських масах. По заклику Народного уряду під прапор вільної, незалежної Фінляндської Демократичної Республіки встав весь трудовий народ Фінляндії для того, щоб скинути з пліч зграю чорної реакції та колонізаторського панування іноземних імперіалістів». Вплив Народного уряду обмежувався територією Терійоки. Визнали його дві країни — Монголія і Тува (якщо хтось пам’ятає про таку державу). Але його існування давало можливість Москві шантажувати західні країни. 4.03.1940 р. В. Молотов заявив шведському посланнику в Москві, що в разі невиконання урядом Фінляндії вимог Радянського Союзу вони підуть на офіційну угоду з урядом Куусінена. І тоді ці вимоги набудуть уже офіційного закріплення.\nТепер ми маємо на території України аж два «демократичних», буцімто народних уряди. Території під такими ж псевдоурядами так званих «ДНР» і «ЛНР» дещо більші. Але так само, як і тоді, кожне своє слово вони не те що узгоджують з Москвою, а й отримують вказівки про те, коли, що і як говорити. І так само Москва шантажує Київ, примушуючи владу України вступити в офіційні відносини з маріонетковими урядами задля закінчення війни на Донбасі. Але якщо під час «зимової війни» ніхто у Фінляндії не приймав до уваги уряд у Терийокі (тоді у Фінляндії панували націоналістичні настрої, які й згуртували націю), то в Україні є досить впливові сили, які вимагають від уряду України сісти за стіл переговорів з цими урядами, спекулюючи прагненням народу до миру. Тобто визнати їх як повноправних представників народу окупованої території.\n4 Але в найбільш концентрованому вигляді зміст, суть сталінської дипломатії тих часів проявилися у двох епізодах:\nПерший. На початку війни радянські літаки почали бомбардувати Гельсінкі, гинули мирні люди. У відповідь на протести європейських дипломатів міністр закордонних справ В. Молотов заявив, що це наклеп, а радянські літаки скидають на Гельсінкі хліб для голодуючого населення. Всього-на-всього. Ангели з неба. Не певен, що рафіновані європейські дипломати знали українську приказку: «Ти йому в очі плюй, а він каже — божа роса». Тому і не спромоглися зреагувати на відверту брехню. Про здоровий глузд говорити зайве. Це була відверта, демонстративна зневага до світового співтовариства. В. Молотов добре знав, що він бреше. Але як ще говорити з класовими ворогами.\nТак само відбувається і з війною на Донбасі. Звідки у бойовиків з’являються танки, артилерія, «Гради», нескінченні запаси боєприпасів — начебто не є секретом. Західні розвідувальні структури фіксують безперервний їх потік із території Росії. А що стверджували російські офіційні особи, як і сам В. Путін? Все це вони знаходили в закинутих шахтах Донбасу, а також відбивали в «укропів». Якщо хтось в це й не вірить, то це вже не проблема росіян.\nДругий. Західні держави все-таки спромоглися на те, щоб покарати Росію за відверту агресію і виключили її з Ліги Націй. У своїй прощальній промові в січні 1940 року той же В. Молотов заявив: «Війна у Фінляндії є громадянською, оскільки участь у ній беруть дві протиборчі сторони — уряд у Гельсінкі та уряд у Терійокі, а Червоної Армії там взагалі немає». Тобто поповнення Путіним словника російської мови новоутворенням «ихтамнет» не є його заслугою, а є звичайним плагіатом. Але суть у них одна — брехня.\nОтже, ці аналогії наочно показують, що інформаційна, пропагандистська політика Кремля початку ХХІ століття нічим не відрізняється від політики Кремля середини ХХ століття. Так, Росія Путіна є спадкоємницею Росії Сталіна. І ми повинні усвідомлювати, що сьогодні маємо справу з інформаційною політикою, за якою стоять традиції не лише 80-річної давнини, а й багатовікові. Воювати на цьому фронті з надією на позитивний результат повинні професіонали відповідного рівня, а не аматори і волонтери.\nВарто висловити жаль, що тоді Ліга Націй все-таки спромоглася покарати агресора і виключила СРСР зі свого складу, а нині ПАРЄ відновила повноправне членство країни-агресора серед своїх членів. Чи такими європейськими цінностями вони при цьому користувались, заради яких на Донбасі гинуть українські патріоти і до яких ми мріємо долучитись?\nУ своєму виступі в Давосі Президент України В. Зеленський заговорив про диво. Про диво як перспективу. «Зимова війна» була зреалізованим дивом. Саме це мав на увазі оглядач П. Казарін: «...Військове диво перетворилось потім на диво економічне. Можливо, і на нас чекає щось подібне». Як завжди, хочеться сподіватись.


На Прикарпатті шахраї дзвонять підприємцям від імені податківців – Голос-Інфо\n13.02.2020 13.02.2020 Світлана Надзвичайні ситуації\nПро це повідомили на сторінці ДПС в Івано-Франківській області.\nЯк повідомили в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області, на стаціонарні та мобільні телефони підприємців надходять телефонні дзвінки від невідомих осіб, які намагаються шахрайським шляхом виманювати гроші.\nДзвінки псевдоподатківців надходять із номерів мобільних телефонів +380661187894 та +380950682297. З метою легкої наживи злочинці можуть використовувати й інші номери телефонів, розрахункові рахунки різних банківських установ та представлятися керівництвом або іншими посадовими особами податкової служби області.\nПро факти шахрайських дій ви можете повідомити відділ з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС в Івано-Франківській області за номером (0342) 77-19-11, органи внутрішніх справ (тел. 102) або зателефонувати за номером «гарячої» телефонної лінії ДПС України «Пульс» 0-800-501-007 (напрямок «4»).\nTagged rss податківці прикарпаття шахраї\nПобив і намагався спалити: відомі подробиці трагедії у Ворохті (ВІДЕО)\nУ Франківській ОДА нагородили спортсменів та тренерів (ФОТОРЕПОРТАЖ)


Шкода гаджетів для дітей: вплив на здоров'я та психіку\nДітки у віртуальній клітці\nМіняємо традиції, щоб врятувати дитину від залежності\nТелефон один дитини?\nЯкщо довіритися статистики, можна зробити висновок, що 85% жителів нашої великої країни на сьогоднішній день не уявляють свого існування без гаджетів. Причому незалежно від місця розташування, навіть відпочиваючи, громадяни залежні від телефонів, ноутбуків, планшетів. Люди почали поступово деградувати, віртуальність оселилася у всіх сферах життя.\nМи заводить знайомства за допомогою соціальних мереж, відправляємо роботу електронними почтами, читаємо книги в бібліотеках придуманих, і навіть відвідуємо онлайн кінотеатри. Багато хто просто розучилися діяти без маленьких помічників. Все крутиться навколо них. Самі того не усвідомлюючи жителі величезного соціуму замкнули себе путами страшної залежності. Причому піддаються їй вже з самих ранніх років. Гаджети в руках малюка – серйозна зброя, руйнує психіку. Залежність може зіграти злий жарт у майбутньому.\nПомилково думаючи про те, що гаджети допомагають встигати більше, мешканці планети стають значно розсіяння. Вони перестають зосереджуватися на одному дія, їх відволікають соціальні мережі, дзвінки, повідомлення. Внаслідок цього відбувається купа помилок, здатних надати серйозної шкоди течією життя.\nПодібні речі, можуть здатися дурницями, наклепом. Ось тільки переходячи на світовий рівень, все стає значно ясніше. Проблеми гаджета залежності нависла над усією планетою. Тому в певних куточках світу навіть стали відкриватися спеціальні готелі, засновані на ізоляції людей від техніки. Приїжджаючи сюди, необхідно здати своїх електронних помічників, після чого можна спокійно насолоджуватися відпочинком.\nОстаннім часом у багатьох сім'я виникла загроза серйозної прихильності дітей до планшетів або телефонами. Малюки часто сидять в соціальних мережах, ігноруючи реальні речі. Шкода гаджетів для дітей намагаються довести багато. З цього приводу психологи роблять наступні висновки – чадо інтернет залежно. Щоб вчасно забити на сполох варто вивчити симптоми захворювання.\nПсихологічні ознаки залежно від гаджетів у дитини:\nпочуття радості, сидячи біля компа;\nпоступово збільшується час проводження часу за комп'ютером;\nнеможливо відвернути юного геймера;\nвтрата інтересу до друзів, сім'ї;\nпостійне відчуття депресії, невдоволення;\nнебажання допомагати, робити домашні справи;\nроздратування при найменших спробах вимкнути техніку.\nЗалежність від гаджетів проявляється не тільки в плані психіки. Не можна ігнорувати і фізичні симптоми:\nчасті головні болі, спини;\nГаджети негативно позначаються на здоров'ї дитини. Звичайно, відмовитися від них зовсім неможливо, але батьки в змозі скоротити час перебування дитини за телефоном та комп'ютером.\nПричина розвитку залежності:\nПогані стосунки вдома. Діти часто не отримують від батьків належної уваги, турботи. Постійно ігнорування їхніх розмов, прохань призводить підлітків до екрану рідний техніки. Тут самотні хлопці відчувають себе потрібними.\nВідсутність друзів. Якщо дитині складно заводити знайомства, він починає черпати це з віртуального простору. Тут можна легко заводити бесіди, стати сміливим, упевненим. Всі без сорому, комплексів, а значить, легко, просто.\nПроблема більшості батьків – несвоєчасне надання допомоги. Вони вважають цілком нормальним – сидіння школяра будинку з електронними друзями. Адже це краще, ніж, якщо він буде пропадати десь з підозрілими хлопцями. Ось тільки все набагато сумніше. Зростає ймовірність випадання з реальності.\nЩоб уникнути несприятливих наслідків, постарайтеся зрозуміти свого малюка. Придумайте якісь нові звичаї – пити вечорами чай, весело обговорюючи прожитий день. Так само батькам важливо:\nСтати чаду добрим другом, він повинен захотіти поділитися своїми проблемами, труднощами.\nПостарайтеся більше часу проводити разом. На вихідні вирушайте гуляти на природу.\nЗапишіть його на спортивну секцію.\nСядьте разом за комп'ютер, побудуйте зрозуміти його інтереси.\nПоступово це допоможе відновити відносини. Школяр зрозуміє, що вдома його розуміти, дають необхідні поради. А ось насильно забороняти дитині сидіти за улюбленою технікою не можна. Зазвичай це сприяє зворотного ефекту. Шкода гаджетів для дітей може здаватися міфом, але не потрібно недооцінювати цей вид залежності.\nЯкщо ситуація загострюється: підліток ігнорує прохання, зауваження, все більше пропадає біля монітора, став погано вчиться, став агресивним – краще всього звернутися до фахівців, вони допоможуть нормалізувати обстановку.\nБоротися із залежністю від гаджетів допоможе спеціаліст. Багато психологи стали активно розробляти методики, дозволяють позбутися від шкідливої звички. Гаджет не повинен замінювати друзів, сім'ю та стосунки з протилежною статтю.\nДеякі люди зіткнулися з іншою неприємністю – телефонної залежністю. Підлітки просто не можуть існувати без них. Гаджети стрімко захоплюють розум дітей. З-за цього близько 70% школярів не можуть самостійно рахувати, конвертувати валюту і писати з урахуванням правил своєї мови. Потрібно боротися із залежністю, щоб дитина міг успішно розвиватися в соціумі.\nОзнаками нимофобии є:\nнездатність сидіти на місці без пристрою;\nпостійне занепокоєння, що він може розрядитися;\nчасто просить поповнити баланс номери.\nПричина подібного знову криється в нерозуміння з боку дорослих. Коли дітки почуваються комфортно, спокійно спілкуються з мамою і татом, вони ніколи не стануть залежними від віртуального світу. Тому перед тим, як лаяти своїх синів/дочок, спочатку слід розібратися, зрозуміти, де була допущена помилка. Шкода гаджетів на здоров'я дітей теж доведено медиками. Але більшою мірою страждає психіка. Якщо малюк буде неврівноваженим, то про яку здорової нації може йти мова.\nСподобалася стаття? Тут можна поділитися з друзями в соц. мережах та оцінити цей запис “Шкода гаджетів для дітей: позбавляємося від залежності”:\n← Небезпека соціальних мереж\nЗалежність від серіалів: міф чи реальність? →\nСкажи СТОП будь-якої залежності від алкоголю, сигаретного тютюну або наркотиків — ми за життя людини без шкідливих звичок! Про це всі наші статті. Копіювання сторінки 1 в 1 і часткове копіювання частини цього запису: “Шкода гаджетів для дітей: позбавляємося від залежності” заборонено. Всі авторські права захищені. © 2014 - 2019 рік.


ПРАВИЛА НОШЕНИЯ | Награды, Орденские планки, Колодки\nнаград, орденских планок, колодок...\nПРАВИЛА НОШЕНИЯ НАГРАД МОУ\nПРАВИЛА НОШЕНИЯ НАГРАД НПУ\nУКАЗ ПРЕЗИДЕНТА № 365\nОБЩИЕ ПРАВИЛА НОШЕНИЯ (коротко)\nN 606 ВІД 20.11.2017\nв новій редакції відповідно наказу МОУ №238 від 30.06.2020\nна однобортному кітелі - так, щоб нижні краї колодок (стрічок) нижнього ряду були на рівні клапана нагрудної кишені (мал. 1, 3 додатка 3) під час носіння не більше п'яти в одному ряду. У разі носіння двох рядів - нижній край колодок верхнього ряду розташовується по зрізу верхнього краю нижнього ряду;\nна кітелі військовослужбовців-жінок - так, щоб верхній край верхнього ряду колодок (стрічок) знаходився нижче рівня кута лацкана на 70 мм у разі носіння не більше п'яти в одному ряді (мал. 6 додатка 3). У разі носіння двох рядів - нижній край колодок верхнього ряду розташовується по зрізу верхнього краю нижнього ряду;\nна двобортному кітелі й тужурці - так, щоб верхні краї колодок (стрічок) верхнього ряду розташовувалися нижче рівня кута лацкана на 70 мм у разі носіння не більше п'яти в ряд (мал. 4, 5 додатка 3). У разі носіння двох рядів - нижній край колодок верхнього ряду розташовується по зрізу верхнього краю нижнього ряду;\nна форменці (фланелівці) - так, щоб верхній край колодок (стрічок) верхнього ряду розташовувався на відстані 120 мм від краю плеча. У разі носіння двох рядів - нижній край колодок верхнього ряду розташовується по зрізу верхнього краю нижнього ряду.\n3. Нагороди на колодках (стрічках), які носяться з лівого боку грудей (крім орденів "Золота Зірка" та Держави звання Герой України), розміщують горизонтальними рядами у порядку старшинства, починаючи з вищої. В одному ряду не може бути більше п'яти нагород при ширині стрічки 28 мм та не більше чотирьох при ширині стрічки 35 мм. Кількість рядів може бути не більше двох. За наявності заохочувальних відомчих відзнак двох і більше ступенів носиться тільки відзнака вищого ступеня.\n4. Нагороди, які носяться з правого боку грудей, розміщуються горизонтально в один ряд (не більше трьох нагород) від центру грудей до краю у порядку старшинства, починаючи з вищої, вище нагрудного знака "Класний фахівець". При цьому умовні центри знаків нагород повинні бути на одному рівні.\n6. Знаки орденів України, які носяться на шийних стрічках, розміщують таким чином, щоб кільце, через яке проходить стрічка, знаходилося безпосередньо на вузлі краватки або трохи нижче нього. Стрічка повинна знаходитися під коміром сорочки. Одночасно дозволяється носити не більше двох знаків орденів на шийних стрічках, причому знак одного ордена може частково прикривати знак іншого.\n7. Ордени "Золота Зірка" та Держави звання Герой України носять з лівого боку грудей вище інших державних нагород України. При цьому знак ордена може частково прикривати колодки (стрічки) інших нагород. За наявності обох орденів їх розміщують у порядку часу нагородження.\n8. Порядок носіння державних нагород України та відзнак Президента України:\nордени "Золота Зірка" та Держави звання Герой України (розміщуються вище інших державних нагород);\nорден княгині Ольги I - III ступенів;\nмедаль "За бездоганну службу" I - III ступенів;\nДля орденів "Золота Зірка" та Держави звання Герой України, ордена "За заслуги", відзнаки Президента України - ювілейної медалі "25 років незалежності України" передбачені мініатюри, які носять замість знака та зірки відповідного ордена (медалі) і розміщують з лівого боку грудей. Для відзнак Президента України "За участь в антитерористичній операції" та "За гуманітарну участь в антитерористичній операції" передбачені значки, які носять замість відзнаки і розміщують з лівого боку грудей.\nМініатюри орденів "Золота Зірка" та Держави звання Герой України носяться на парадно-вихідному (повсякденному) кітелі (тужурці), форменці (фланелівці) і розташовуються вище планок орденських стрічок та стрічок медалей.\nНосіння мініатюр нагород передбачено на цивільному костюмі.\n9. Нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій" розташовується з правого боку грудей і розміщується вище державних нагород і відомчих відзнак. За їх відсутності - на їх місці.\n10. Порядок носіння заохочувальних відзнак Міністерства оборони України:\nвідзнаки Міністерства оборони України - нагрудні знаки "За військову доблесть", "Доблесть і честь", "Знак пошани", "За зразкову службу" носять з правого боку грудей.\n11. Інші відзнаки Міністерства оборони України у вигляді медалей носять з лівого боку грудей і розміщують у такій послідовності:\nмедаль "За зміцнення обороноздатності";\nмедаль "За зразкову службу" I - III ступенів;\nмедаль "За особисті досягнення" I, II ступенів;\nмедаль "Ветеран служби" (відзнака "Ветеран військової служби");\nювілейна медаль "10 років Збройним Силам України";\nювілейна медаль "15 років Збройним Силам України";\nмедаль "20 років сумлінної служби" (медаль "За сумлінну службу" I ступеня);\nмедаль "15 років сумлінної служби" (медаль "За сумлінну службу" II ступеня);\nмедаль "10 років сумлінної служби" (медаль "За сумлінну службу" III ступеня).\nПам'ятний нагрудний знак Міністерства оборони України "Служба шифрованого зв'язку і режиму секретності Збройних Сил України" розташовується після почесних (пам'ятних) нагрудних знаків Головнокомандувача Збройних Сил України.\nПам'ятний нагрудний знак "Воїн-миротворець" носять на бантовій складці по центру лівої нагрудної кишені на парадній, парадно-вихідній, повсякденній формах одягу. На тужурці, форменці (фланелівці) - нижче нагород або планок орденських стрічок та стрічок медалей на відстані 15 - 20 мм.\nПам'ятний нагрудний знак "5 років Збройним Силам України" носять на бантовій складці по центру лівої нагрудної кишені на парадній, парадно-вихідній, повсякденній формах одягу. На тужурці - нижче нагород або планок орденських стрічок та стрічок медалей.\nЗа наявності у військовослужбовця пам'ятних нагрудних знаків "Воїн-миротворець" та "5 років Збройним Силам України" носиться один з них за власним бажанням військовослужбовця.\n12. Почесні (пам'ятні) нагрудні знаки Головнокомандувача Збройних Сил України розміщують після державних нагород України, відзнак Президента України та заохочувальних відзнак Міністерства оборони України або нижче них.\n13. Почесний нагрудний знак Головнокомандувача Збройних Сил України "Слава і честь" носять з правого боку грудей.\n14. Інші почесні (пам'ятні) нагрудні знаки Головнокомандувача Збройних Сил України носять з лівого боку грудей і розміщують у такій послідовності:\nпочесний нагрудний знак "За доблесну військову службу Батьківщині";\nпочесний нагрудний знак "За заслуги перед Збройними Силами України";\nпочесний нагрудний знак "За досягнення у військовій службі" I, II ступеня;\nпочесний нагрудний знак "За заслуги у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації";\nпочесний нагрудний знак "За взірцевість у військовій службі" I - III ступенів;\nпам'ятний нагрудний знак "Почесний військовий зв'язківець";\nнагрудний знак "Учасник військових навчань";\nнагрудний знак "Учасник АТО".\n15. Почесні (пам'ятні) нагрудні знаки, які дозволяється носити за власним бажанням, у вигляді медалей носять з лівого боку грудей, у формі знаків - з правого боку грудей.\n16. З повсякденною формою одягу замість орденів, медалей, відзнак та нагрудних знаків, на кітелі, тужурці, форменці носять орденські стрічки та стрічки медалей, відзнак і нагрудних знаків на планках на лівій стороні (мал. 8 додатка 3).\nПід час носіння двох і більше орденських стрічок і стрічок медалей на планках вони закріплюються в один ряд на загальній планці від центру грудей до краю. Стрічки, які не вміщаються на одній планці, переносяться на другу і так далі та прикріплюються нижче першої.\nВ одному ряду орденських стрічок і стрічок медалей на планках може бути не більше п'яти при ширині стрічки 28 мм та не більше чотирьох при ширині стрічки 35 мм.\nЗа наявності заохочувальних відомчих відзнак двох і більше ступенів носиться стрічка тільки відзнаки вищого ступеня.\n17. На пальті зимовому, на куртці зимовій, плащі демісезонному (куртці демісезонній), пуловері, джемпері, сорочці, а також на робочій формі одягу орденські стрічки, стрічки медалей на планках та нагрудні знаки носити заборонено.\n18. Нагрудний знак про закінчення ВВНЗ (СКП і НЦ) носять по центру на бантовій складці правої нагрудної кишені, на кітелі військовослужбовців-жінок, тужурці - на правому боці на відстані 70 мм від верхнього кута лацкана. За наявності у військовослужбовця нагрудних знаків двох і більше ВВНЗ (СКП і НЦ) носять тільки один нагрудний знак останнього закладу (мал. 1 - 8 додатка 3).\n19. Нагрудний знак про закінчення військового ліцею дозволяється носити справа від нагрудного знака про закінчення вищого військового навчального закладу. На камуфльованій куртці нагрудний знак про закінчення військового ліцею розміщується над правою нагрудною кишенею так, щоб його нижній край торкався нагрудного знака з прізвищем та знаходився по центру кишені.\nНагрудний знак про закінчення цивільного закладу вищої освіти дозволяється носити у разі відсутності нагрудного знака про закінчення ВВНЗ.\n20. Дозволяється носити державні та відомчі нагороди іноземних держав, нагород Організації Об'єднаних Націй, Європейського Союзу та Організації Північноатлантичного договору, якщо військовослужбовець не нагороджений хоча б однією державною нагородою України, відзнакою Президента України або відомчими відзнаками державних органів України.\n21. Нагрудний знак парашутиста дозволяється носити на правій кишені по центру зліва від нагрудного знака про закінчення ВВНЗ (мал. 1, 9 додатка 3). Інші особисті відзнаки дозволяється носити на бантовій складці лівої кишені.\n22. Нагрудний знак "Командир корабля" носиться на тужурці - з правого боку грудей вище нагрудного знака "табличка з прізвищем військовослужбовця".\n23. Нагрудний знак "Класний фахівець" носиться:\nна тужурці - з правого боку грудей вище нагрудного знака "табличка з прізвищем військовослужбовця".\n24. Нагрудний знак "Відмінник Збройних Сил України" носять з правого боку грудей вище таблички з прізвищем військовослужбовця.\n25. Нагрудний знак "Класний фахівець" для військовослужбовців строкової служби носять:\nЗа наявності нагрудного знака "Відмінник Збройних Сил України" нагрудний знак розміщується після нього.\n26. Нагрудний знак "Воїн-спортсмен" носять:\n27. Носіння військовослужбовцями ЗСУ на військовій формі одягу державних нагород України, відзнак Президента України, заохочувальних відзнак Міністерства оборони України, почесних нагрудних знаків Головнокомандувача Збройних Сил України та інших нагрудних знаків, які не увійшли в цей розділ, визначається іншими нормативно-правовими актами.\nПравила носіння ЗСУ\nVII. НОСІННЯ ОРДЕНІВ, МЕДАЛЕЙ ТА ІНШИХ НАГРУДНИХ\n2. Ордени і медалі на лівому боці грудей розташовують горизонтально в ряд. У разі якщо на лівому боці грудей носять два та більше орденів чи медалей, їх колодки з'єднуються в ряд на загальній планці.\n3. Ордени та медалі, котрі не вміщуються в один ряд, переносять на другий та наступні ряди, розташовані нижче першого. Загальна планка колодок, орденів та медалей другого ряду має заходити під ордени та медалі першого ряду. Наступні ряди розміщують в аналогічному порядку. В одному ряду не може бути більше ніж п'ять державних нагород. У верхньому ряду не може бути більше державних нагород, ніж у нижньому. Колодки (стрічки) державних нагород у верхньому ряду вирівнюють за верхніми краями колодок (стрічок), у нижніх рядах - за нижніми краями колодок (стрічок).\nна кітелі костюма (кітель, брюки) та костюма (кітель типу Б, спідниця) жіночого - симетрично до вертикальної лінії нагрудної кишені так, щоб нижні бокові кути загальної планки (колодки) нижнього ряду були на рівні верхнього краю клапана кишені (мал. 3, 5 додатка 2).\n6. За наявності у поліцейського медалей "10 років сумлінної служби", "15 років сумлінної служби", "20 років сумлінної служби", "Ветерану служби", носиться лише та, яка була отримана останньою.\nна кітелі костюма (кітель, брюки) для вищого складу поліції, костюма (кітель, спідниця) жіночого для вищого складу поліції, костюма (кітель, брюки) жіночого для вищого складу поліції та костюма (кітель типу А, спідниця) жіночого - так, щоб верхні кути нагрудних знаків першого ряду розміщувалися нижче від рівня кута лацкана на 70 мм (мал. 1, 2, 4, 6, 7, 9 додатка 2);\nна кітелі костюма (кітель, брюки) та костюма (кітель типу Б, спідниця) жіночого - симетрично до вертикальної лінії лівої нагрудної кишені так, щоб нижні кути нагрудних знаків нижнього ряду були на рівні верхнього краю клапана кишені (мал. 3, 5, 8, 10 додатка 2).\nУ ряду може бути не більше трьох державних нагород. При цьому умовні центри знаків нагород мають бути на одному рівні. Відстань між нагородами 5 - 10 мм.\nна кітелі костюма (кітель, брюки) для вищого складу поліції, костюма (кітель, спідниця) жіночого для вищого складу поліції, костюма (кітель, брюки) жіночого для вищого складу поліції та костюма (кітель типу А, спідниця) жіночого - так, щоб верхній край верхнього ряду стрічок розміщувався на 70 мм нижче рівня кута лацкана (мал. 6, 7, 9 додатка 2);\nна кітелі костюма (кітель, брюки) та костюма (кітель типу Б, спідниця) жіночого - так, щоб нижній край нижнього ряду стрічок розміщувався на рівні верхнього краю клапана нагрудної кишені (мал. 8, 10 додатка 2).\nна кітелі костюма (кітель, брюки) для вищого складу поліції, костюма (кітель, спідниця) жіночого для вищого складу поліції, костюма (кітель, брюки) для вищого складу поліції та костюма (кітель типу А, спідниця) жіночого - на правому боці на відстані 70 мм від верхнього кута лацкана так, щоб вертикальна вісь знака співпадала з кутом лацкана (мал. 1, 2, 4, 6, 7, 9 додатка 2);\nна кітелі костюма (кітель, брюки) та костюма (кітель типу Б, спідниця) жіночого - на правому боці в центрі правої нагрудної кишені (мал. 3, 5, 8, 10 додатка 2).\nПри цьому за наявності у поліцейського нагрудних знаків державних нагород або відомчих відзнак нагрудний знак про закінчення вищого навчального закладу розміщується на 10 - 15 см нижче нагрудних знаків державних нагород або відомчих відзнак.\nна куртках зимових типу А та типу Б, куртці демісезонній - на платформі з двома металевими блочками, яку вшито в нагрудну прорізну кишеню, пропускаючи вістря голки між блочками;\nна куртці зимовій типу В, сорочках костюмів (сорочка, брюки) типу А та типу Б - на платформі з двома металевими блочками, яку нашито на ліву пілочку, пропускаючи вістря голки між блочками;\nна пальті зимовому, плащі та плащі жіночому, кітелі жіночому типу А, кітелі костюма (кітель, брюки) для вищого складу поліції, кітелях костюма (кітель, спідниця) жіночого для вищого складу поліції та костюма (кітель, брюки) жіночого для вищого складу поліції, куртках костюмів (куртка, брюки) спеціального призначення типу А та типу Б, сорочках костюмів (сорочка, брюки) типу В та типу Г, джемперах - на лівій пілочці вище лінії грудей;\nна кітелі, кітелі жіночому типу Б, куртці костюма (куртка, брюки), куртках костюма (куртка, брюки) для вищого складу поліції та костюма (куртка, брюки) жіночого для вищого складу поліції, сорочках - на спеціальній шкіряній платформі під жетон, закріплюючи платформу за ґудзик під клапан лівої нагрудної кишені;\nна сорочках трикотажних з короткими рукавами типу А та типу Б - по низу застібки.\nорден Нахимова I и И степени,\nорден Отечественной войны I и И степени,\nюбилейная медаль «За доблестный труд (За воинскую доблесть). В ознаменование 100-летия со дня рождения Ленина»,\nЗагальні вимоги до розміщення нагород:\n- Ордени, медалі та інші відзнаки що мають колодку зі стрічкою розміщуються з лівого боку, нагрудні знаки що не мають колодки – з правого боку\n- Медалі розміщуються на набірній медальній колодці до 5 нагород в 1 ряд над клапаном нагрудної кишені або на 7см нижче кута лацкану\n- У разі носіння двох і більше рядів нагород колодки медалей верхнього і нижнього рядів розташовуються впритул (1-3 мм) один від одного так, щоб медалі верхнього ряду находили на колодки нижнього (див. зразок)\n- При носінні нагород, у верхньому ряду не може бути більше нагород ніж в нижньому.\n(правильно 3+5, а не 5+3)\n- Нагороди розміщуються в порядку старшинства (не в порядку вручення) від центру грудей, згори вниз.\n- Спочатку державні нагороди України, потім відомчі заохочувальні відзнаки, нагрудні знаки В/ч, відзнаки органів місцевої влади, нагороди іноземних держав, організацій та колишнього СРСР, нагороди по яким порядок носіння не прописаний ставляться у довільному порядку.\n- Нагрудний знак “Ветеран війни – учасник бойових дій” розташовується з правого боку грудей і розміщується вище державних нагород і відомчих відзнак.\n- Нагороди разом з орденськими планками не носяться!\n- Мініатюри носяться на цивільному костюмі.


Вбивство поліцейського в Києві: прокуратура оголосила затриманому про підозру | СЬОГОДНІ\nПрокуратураКиєваповідомила48-річномужителюКиєва-СвятошинськогорайонуКиївськоїобластіпро підозруза фактомумисного вбивства 41-річного підполковника поліції Дмитра Глушака. Повідомилапрес-службапрокуратуриКиєванасторінцівсоцмережіFacebook.\n"Встановлено, що в кінці червня зловмисник, який вже був неодноразово судимий за тяжкі корисливі злочини, через інтернет знайшов оголошення потерпілого про продаж золотого ланцюжка і домовився про зустріч", – зазначено в повідомленні.\nПід час зустрічі, сівши в автомобіль на заднє сидіння, підозрюваний вистрілив в потерпілого два рази, після чого заволодів його речами, а саме золотим ланцюжком і мобільним телефоном, і зник з місця події.\nПідозрюваний був затриманий на території Київської області. Правоохоронцям вдалося встановити і вилучити зброю, з якої ймовірно вчинене вбивство.\n"Зібрані в ході досудового слідства докази обгрунтовано підтверджують причетність затриманого до злочину, а також свідчать про ретельну підготовку до його скоєння", - заявили в прокуратурі.\nВ даний часзатриманомуоголошенопідозрувскоєннізлочинів,передбаченихп.6ч.2ст.115(умиснезаподіяннясмертііншій людині,вчинене з корисливих мотивів),іч.4ст.187(нападзметоюзаволодіннячужиммайном,поєднаний із насильством)ККУкраїни.\nДо Шевченківськогорайонного суду м. Києвавнесеноклопотанняпро обраннязатриманомузапобіжного заходуувигляді утриманняпідвартою.Слідствоукримінальному провадженнітриває.\nКиїв вбивство підозрюваний поліцейський


За 3 хвилини до Берліна. Falling Walls Lab Kyiv 2017 - Bayer - Байєр Україна\nЗа 3 хвилини до Берліна. Falling Walls Lab Kyiv 2017\n«Ми тут, щоб побачити, які нові проривні рішення можуть систематично розвивати та змінювати сільське господарство в майбутньому. В української молоді надзвичайний потенціал.» – говорить Максим Йовенко, керівник напрямку розвитку нових маркетингових рішень агропідрозділу Bayer.\nЯрослав Гнілицький представив ультрашвидке лазерне наноструктурування поверхні будь-якого матеріалу, і розповів, як його можна застосовувати у сферах енергозберігання, медицини, LED/OLED-дисплеїв та військових технологій. «Сьогодні увесь технологічний світ переходить від мікротехнологій до нанотехнологій. Мій проект уже визнаний у Європі. Я радий, що тепер і в Україні з’явився такий запит.» – поділився враженнями Ярослав.\nЮрій Заремба представив розумний конструктор документів: «Мій проект має велику місію - змінити юридичну професію у світі. Рутинна робота демотивує. Давайте ми її віддамо машині, а людині дамо змогу творити.» Проект Юрія покликаний знизити вартість юридичних послуг та полегшити доступ до правосуддя завдяки автоматизації.\nОновлювалося: 05 жовтня 2017\tБайєр Україна. Всі права захищено copyright © 2017


Посади в УАФ отримали Блохін та Михайличенко - 1NEWS.COM.UA\nHome/Спорт/Посади в УАФ отримали Блохін та Михайличенко\nПосади в УАФ отримали Блохін та Михайличенко\n13 Серпня 2021 10:50\nНа сьогоднішньому виконкомі УАФ були затверджені кадрові зміни в складі Комітету національних збірних команд Української асоціації футболу, повідомляє 1NEWS з посиланням на пресслужбу УАФ.\nОлег Блохін та Олексій Михайличенко стали новими співголовами.\n“Виконком УАФ припинив повноваження голови комітету національних збірних команд Мирона Маркевича на підставі поданої ним заяви про відставку за власним бажанням”, – йдеться в повідомленні.\nПовідомляється, що Виконавчий комітет УАФ сформував Комітет національних збірних команд УАФ у наступному складі:\nОлег Блохін — співголова;\nОлексій Михайличенко — співголова;\nОлег Протасов — перший заступник;\nАнатолій Демяненко — заступник.\nСпортивний журналіст Ігор Бурбас повідомив, що на пост тренера збірної України з футболу окрім Сергія Реброва розглядають Олександра Петракова, під керівництвом якого молодіжна збірна стала чемпіоном світу у 2019 році.\nРаніше Бурбас повідомив, що призначення нового тренера збірної України з футболу відтермінували до 12 серпня через складнощі з контрактом Сергія Реброва.\n9 серпня відбулося засідання Виконкому Української асоціації футболу після якого мали б оголосити, хто стане новим тренером збірної України, але в Українській асоціації футболу зазначили — ще мають відбутись перемовини з потенційними кандидатами.\nПідсумки мали бути відомі 12 серпня, але наразі засідання виконкому, де буде прийнято остаточне рішення, має відбутися у вівторок, 17 серпня.\nUAF блохін Михайличенко посади


Сьогодні майбутнім пенсіонерам презентували нову послугу - UA: ЧЕРКАСИ\nСьогодні майбутнім пенсіонерам презентували нову послугу\n16:25, 9 сер. 2019\nСьогодні майбутнім пенсіонерам презентували нову послугу в Пенсійному фонді. Тепер можна подати документи та оформити пенсію в електронній формі. Послуга безкоштовна.\nЖителька Черкас Світлана оформила собі пенсію 6 років тому. Жінка розповідає: доводилося часто ходити до відділення Пенсійного фонду й стояти в чергах.\n«Дуже було багато черг, кожен раз потрібно було займати заново черги. Там візьму справки, там візьму справки. Цілий день я там губила. То туди, то туди».\nСьогодні Пенсійний фонд України презентував сервіс, через який можна буде оформити пенсію, не виходячи з дому.\n«Людина може самостійно подати через наш портал всі документи які небхідні для отримання песійного забезпечення. І відповідно звернутись до відділення коли прийде відповідне СМС, отримати посвідчення і отримати просто виплату пенсійного забезпечення».\nЦей сервіс безплатний. Будь-хто може створити й підтвердити сторінку на порталі Пенсійного фонду, щоб звідти подати документи в електронній формі. Або ж зайти на сайт за допомогою електронного підпису. Такий треба зробити окремо.\nУ майбутньому Пенсійний Фонд України планує запустити мобільну версію сервісу. У додатку можна буде отримати інформацію про свій заробіток, страховий стаж, про те, на якому етапі розгляду перебувають звернення тощо.


28 вересня - Всесвітній день боротьби зі сказом. - 27 Вересня 2019 - КНП "Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута"\nГоловна » 2019 » Вересень » 27 » 28 вересня - Всесвітній день боротьби зі сказом.\n28 вересня - Всесвітній день боротьби зі сказом.\nВсесвітній день боротьби зі сказом є ініціативою благодійної організації «Альянс по боротьбі зі сказом» та «Центрів боротьби з хворобами і профілактики хвороб» , за підтримки Всесвітньої Організації Охорони здоров’я. Цей День проводиться щорічно 28 вересня.\nЗа підсумками дев¢яти місяців 2019 року до закладів міста Бахмут та Бахмутського району за медичною допомогою з приводу укусів тваринами звернулось 276 осіб. Антирабічне лікування було призначено 62 постраждалим (згідно даних Бахмутської філіі Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров’я України»).\nНа теперішній час епізоотична ситуація зі сказу в м. Бахмут та Бахмутському районі залишається досить напруженою. За 9 місяців 2019 р. Зареєстровано 1 випадок сказу у тварин (у бродячого кота). Цей випадок підтверджено патологоанатомічним та гістологічним дослідженнями.\nОсновна кількість випадків сказу в Україні реєструється серед домашніх тварин - котів і собак. Тому саме вони становлять головну небезпеку щодо інфікування збудником сказу.\nСказ — гостре інфекційне захворювання людини і теплокровних тварин, яке виявляється в ураженні центральної нервової системи. Сказ зараховано до особливо небезпечних хвороб. Зараження людини сказом відбувається в основному через укуси хворою твариною чи внаслідок попадання її слини на свіжі поранення, подряпини шкіри або слизових оболонок. Як розпізнати хвору на сказ тварину? Головна ознака хворих тварин – зміна їх поведінки. Запам’ятайте, що поява диких тварин у населених пунктах, а особливо вдень – одна з характерних ознак захворювання їх на сказ. Слина хворої тварини містить у собі вірус ще за десять днів до появи перших ознак захворювання, тобто інфікуватись людина може і від тварин, які зовні виглядають здоровими.\nУ випадку зміни поведінки тварини негайно звертайтесь до найближчої ветеринарної служби. При виявленні трупів диких тварин не знімайте з них шкіру і терміново повідомте державну ветеринарну установу. Якщо вас вкусила або обслинила підозріла тварина необхідно:\nобслинений одяг забороняється замивати після укусу.\nПереглядів: 103 | Додав: itbahmut


"Чайки" на Балтиці\n1635-ий (рік закінчення Альтмаркського перемир’я, котре ознаменувало шестирічну передишку у виснажливій шведсько-польській війні триваючій з невеличкими проміжками затишшя вже майже три десятиліття) Річ Посполита стріла у повній бойовій готовності, плекаючи надію на реванш за втрачені раніше Ліфляндію та Ригу, адже трон супротивника після загибелі короля Густава Адольфа офіційно посідала всього лише дванадцятирічна Христина І.\nОднак перемога все одно була лише примарою, адже перевагу поляки мали на суші, розгубивши майже весь свій нечисленний флот на Балтиці в попередніх морських сутичках з більш досвідченими і численними шведськими кораблями.\nЩоб підвищити свої шанси на воді Владислав IV Ваза вдався до нестандартного рішення – запросити на допомогу вправних мореходів з Запорізької Січи. Запрошення прибути було надіслано в травні з орієнтовними цифрами необхідної кількості козаків: п’ять сотень кінних, півтори тисячі «добрих і з морем знайомих» на умовах виплати винагороди в п’ятнадцять тисяч злотих загалом за вдалу компанію та побудови за рахунок королівської скарбниці тридцяти маневрених легких запорізьких «Чайок» для цих цілей.\nНа заклик поляків відгукнувся запорізький полковник Костянтин Вовк, а разом з ним і тисячу козаків. Поки завзяті воїни тихою ходою йшли на північ, до Юрбургу прибув запорожець-суднобудівних справ майстер, під керівництвом якого місцеві теслі в кілька тижнів побудували половину королівського замовлення (п’ятнадцять «Чайок»), на решту банально не вистачило матеріалів. Рішенням проблеми стало перебудування та пристосування місцевих риболовецьких суден під військові потреби.\nЗагін Вовка прибув до Ковно (зараз Каунас) 19 червня 1635 року (за відомостями А. Радзивилла), решта літа пішла на підготовку морського походу та вишкіл, тому під Кролевецем (Кьонексберг) вони з’явилися лише на початку вересня. А далі… нічний кидок в Піллау, де на рейді базувалася шведська ескадра.\nСвітанкова атака запорожців була вкрай вдалою – мало того, що ні один з бортових залпів ворога так і не влучив в кораблі керовані українськими морськими вовками, так ще й в абордажному бою козаки захопили шведський фрегат з амуніцією та провіантом для флотилії. Результатом тієї єдиної нетривалої битви стали мирні переговори між ворогуючими, на які раніше войовничі скандинави не погоджувалися, а фрегат поляки обміняли на свій раніше захоплений флагман «Чорний принц».\nПоки тривали перемовини, підписання 26-річного Штумсдорфського перемир’я та перші дні хиткого миру українці патрулювали узбережжя між Піллау та гирлом Неману в якості гарантів спокою. Нарешті 23 вересня король Владислав відпустив своїх союзників додому.\nЗапорожці поверталися переможцями – вони не тільки отримали обіцяну нагороду, а й залишили собі всі трофеї. Натомість польський король залишив собі та сховав в Ковно так гарно себе зарекомендувавший в бою флот балтійських «Чайок» разом із спорядженням для швидкого розгортання, сподіваючись невдовзі використовувати маневреність та легкість суден в морських битвах на славу Річи Посполитої. Але то – вже зовсім інша історія.\n18-08-2021 Вікторія Шовчко\n« Войовниче плем'я\nСармати. Між Європою та Азією »


Організація і методика аудиту розрахунків з персоналом\nКурсова робота (код: sam599)\nРозділ 1. Теоретичні засади аудиту розрахунків з персоналом в системі управління підприємством\n1.1. Економічна характеристика розрахунків з персоналом\n1.2. Огляд нормативної бази та спеціальної літератури з питань аудиту розрахунків з персоналом\nРозділ 2. Організація та методика аудиту розрахунків з персоналом\n2.1. Попередня оцінка діяльності та якості звітності базового підприємства\n2.2. Планування аудиту розрахунків з персоналом підприємства\n2.3. Оцінка системи внутрішнього контролю розрахунків з персоналом\n2.4. Тестування операцій та залишків рахунків по розрахункам з персоналом\n2.5. Формування висновків за результатами аудиту розрахунків з персоналом\nРозділ 3. Методика аудиту розрахунків з персоналом підприємства в умовах застосування комп`ютерних систем\nВ курсовій досліджені головні засади аудиторського контролю заробітної плати працівників підприємства, а також проаналізовані основні показники діяльності компанії за останні роки.\nЗапропонована курсова робота складається із підрозділів: вступ, концептуальні частини, методологічні бази, висновок, перелік застосованої літератури й доповнення.\nУ преамбулі проаналізовано важливість тематики курсового проекту й ціль й завдання проекту, простежено предмет, об’єкти, інформаційні бази і методичні засади і наукову новизну роботи.\nУ концептуальному пункті розглянуто економічну суть об’єкту курсової, аналіз рівня розкриття поточних питань українськими та іноземними науковцями, визнання і обгрунтування доцільності свого напрямку опрацювання теми, обстеження права і підстави і наукової літератури й висунута аналітика системи структури управління суб’єкта господарювання, оцінені його загальні статті господарювання, ресурсів в русі за останні три роки, перспектива господарювання товариства взагалі та за конкретними шляхами і враження щодо запасів покращення якості поведінки товариства.\nУ прикладному розділі вивчено планування інспектування та методику аудиту заробітної плати працівників підприємства та представлено систему бухобліку в компанії та методику внутрішнього контролювання, узагальнення наслідків ревізії і написання висновку перевірки.\nУ висновках і пропозиціях наведено наслідки проведеного дослідження за концепцією курсового проекту, представлені пропозиції стосовно вдосконалення аудиту заробітної плати працівників підприємства.\nРегістр використаних джерел укладається з матеріалів, що використовувались при дослідженні теми. По тексту роботи проставлені посилання на номер літератури в списку.\nУ доповненнях показані розроблені студентом конфігурації документів, звіт про фінансово-майновий стан, звіт про сукупний дохід з фінансової звітності фірми і інформаційні табличні матеріали і поточні результати аналітичних обчислень й інші матеріали, використані в курсовому проекті.\nКурсовик написаний узгоджено із методичкою вищому навчальному закладі, в котрому він був зданий, а також відповідно до вимог міністерства освіти і науки України. По тексту зображені графічні матеріали, а саме наступні: таблиці, графіки, діаграми, схеми, алгоритми інформатизації порядку менеджменту. Дійсна курсова робота була уже успішно складена у столичному ВУЗі. Її можливо застосовувати як стандарт для створення Вашої курсової роботи або для точнішого пізнання тематики дослідження.\nРисунок з аудиту розрахунків з персоналом\nКурсова робота з теми: Перевірка заробітної плати підприємства\nОрганізація і методика аудиту розрахунків з персоналом (sam599)\nВсі курсові з аудиту заробітної плати


В Новомиколаївці відкрили гуртожиток для переселенців | | Громадське ТБ Запоріжжя\nВ Новомиколаївці відкрили гуртожиток для переселенців\nСьогодні, 25 квітня, в смт Новомиколаївка відбулося відкриття відремонтованого приміщення пришкільного інтернату. Відтепер тут проживатимуть близько сотні внутрішньо переміщених осіб.\nРемонт тривав чотири місяці в рамках спільного Проекту ЄС/ПРООН «Місцевий розвиток, орієнтований на громаду» у партнерстві з обласними, районними, місцевими органами влади. Його загальна вартість склала майже 2 мільйона гривень, з яких 1,2 млн. грн – кошти Проекту ЄС/ПРООН.\nМайже повністю зруйновану будівлю інтернату було капітально відремонтовано: замінено вікна та двері, відремонтовано дах та внутрішні приміщення, відновлено системи опалення, водопостачання та каналізації. Наразі вже близько 90 переселенців, переважна більшість з яких жінки, діти та люди похилого віку, встали в чергу на заселення. Незважаючи, що центр призначений для їх тимчасового перебування, координатори не зазначають чіткого терміну проживання в ньому.\nСуд зобов’язав запорізьке підприємство сплатити 400 тис. грн за...\nСпецоперація: Нацполіція імітувала вбивство бізнесмена


Ситуація на Донбасі - в ніч на 30 жовтня загинули двоє військових | РБК-Україна\nУнаслідок нічних обстрілів на Донбасі загинули двоє військових\nДонбас, П'ятниця 30 жовтня 2020 07:44\nОпівночі збройні формування Російської Федерації два рази порушили режим припинення вогню. Унаслідок обстрілів два українських військовослужбовці отримали поранення, несумісні з життям.\nТак, бойовики, застосовуючи гранатомети різних систем та стрілецьку зброю, двічі відкривали прицільний вогонь по позиціях українських військових неподалік Водяного. На вогневі провокації противника підрозділи Об'єднаних сил відповіли, "змусивши російсько-окупаційні війська повернутись до режиму тиші".\nУпродовж минулої доби, 29 жовтня, зафіксовано п’ять порушень режиму припинення вогню. Обстріли велися поблизу населених пунктів Новомихайлівка та Старогнатівка із гранатометів різних систем. У районі Водяного ворог двічі відкривав вогонь зі стрілецької зброї та ручного протитанкового гранатомета.\nВнаслідок прицільного обстрілу позицій українських захисників зі стрілецької зброї один військовослужбовець Об’єднаних сил отримав вогнепальне кульове поранення.\nКрім того, біля населеного пункту Золоте-4 противник задіяв безпілотний літальний апарат для скидання пострілу ВОГ-17 над позиціями Об’єднаних сил. У результаті чого отримав вогнепальні осколкові поранення ще один український захисник.\nНагадаємо, 28 жовтня, бойовики чотири рази порушили режим припинення вогню на Донбасі. В результаті обстрілу був поранений український військовий.\nРаніше ОБСЄ зафіксувала одне порушення припинення вогню за добу.


❤Як народні засоби допомагають прибрати мішки під очима :: Современный женский журнал\nЯк вибрати курси навчання масажу\nОрганічні продукти: данина моді чи здоров'ю?\nКраса для кожного своя\nЯк народні засоби допомагають прибрати мішки під очима\nПеред весіллям у дівчини залишається один день, щоб провести вечірку незаміжньою. Для цього вона збирає своїх найближчих подруг і влаштовує незабутнє свято нестандартного характеру.\nДля проведення дівич-вечора дамам зовсім не потрібно копіювати поведінку чоловіків на їх холостяцькому святі: величезна кількість алкоголю, найкращі друзі і суто чоловічі розмови. Жінки - творчі особистості, тому і відпочивати вони можуть по-своєму. Світ жіночності та краси - салон спа. Саме там майбутня дружина може з задоволенням провести час зі своїми подружками. Розслабитися повністю за допомогою масажу з різними маслами, обернутися шоколадом і надати забуттю зі стоун-терапією - мрія будь-якої дівчини.\nІншим варіантом для проведення останнього дня в ролі нареченої є сауна або лазня. Саме тут можна надати дівочим мріям, позалицятися за своїм тілом за допомогою різних кремів і скрабів.\nЯкщо ви не любителька водних процедур, то можна влаштувати дівич-вечір в стилі піжамної вечірки, де кожна гостя повинна буде розповісти незвичайну історію зі свого життя.Можна підібрати музику, яку ви слухали ще в підлітковому віці. Влаштувати вечір спогадів з танцями того часу. Розіграйте який-небудь знаменитий кліп, зображуючи смішно головних героїв. Також цікавим буде костюмоване шоу, де кожна подружка з підручній одягу буде споруджувати вигляд відомого актора або актриси. Головними пріоритетами в дівич-вечорі повинні бути безпосередність, радість і безтурботність. Адже незабаром майбутню дружину очікують домашні клопоти і обов'язки. Так що проведіть це свято як ніякий інший.\nДля дівчат, хто любить природу, можна влаштувати вечірку з шашликом недалеко від річки або озера. Взяти різних ласощів, запастися замаринованим м'ясом, розвести вогонь і отримувати масу задоволення. Ті з гостей, хто вміє грати на гітарі, можуть взяти з собою інструмент і зіграти якусь дівочу емоційну пісню. Також запрошені на вечірку можуть скупатися у водоймі або пограти в волейбол.\nЯкий би варіант дівич-вечора ні вибрала наречена, головне, щоб він залишався для неї незабутнім святом для душі.\nФігура Ксенії Собчак: правила харчування зірки\nСвіт моди: Ерін Воссон\nДієти Вікторії Бекхем\nМакіяж в новому році: нові тенденції\nНародні засоби для лікування захворювань волосся\nМикродермабразия - процедура миттєвої краси\nСухий шампунь - що це?\nБразильське вирівнювання волосся: ефект і особливості\nВечері для схуднення - смачно і низкокалорийно


ФГ ШЕКЕРЯК.М.І — Код ЄДРПОУ 24685215\nШЕКЕРЯК МАРІЇ ІВАНІВНИ\nШЕКЕРЯК МАРІЯ ІВАНІВНА\nАдреса: 78700, Івано-Франківська обл., Верховинський район, селище міського типу Верховина, ПРИСІЛОК ДУБІВСЬКИЙ\nУчасники та бенефіціари 24685215\nАдреса засновника: 21211, Івано-Франківська обл., Верховинський район, селище міського типу Верховина, ПРИСІЛОК ДУБІВСЬКИЙ\n16.05.1997 Змінився вид діяльності 21210 - МЯСНЕ ТА МОЛОЧНЕ СКОТАРСТВО\n16.05.1997 Змінився розмір статутного капіталу 1 грн.\n16.05.1997 Змінилася адреса ІВАНО-ФРАНКІВСЬКА ОБЛ., ВЕРХОВИНСЬКИЙ Р-Н, СМТ ВЕРХОВИНА ДУБІВСЬКИЙ\nІнформація про компанію ШЕКЕРЯК МАРІЇ ІВАНІВНИ\nОтримайте ключову інформацію про юрособу ШЕКЕРЯК МАРІЇ ІВАНІВНИ. Повна інформація про юрособу допоможе засновнику компанії в аналізі, співпрацювати з партнером або краще відмовитися. Ці факти знаходяться у відкритих держреєстрах. Таку інформацію отримують за допомогою ІПН фірми 24685215.\nДані про компанію ШЕКЕРЯК МАРІЇ ІВАНІВНИ\nЗа кодом фірми, що називається код ОКПО, можна дізнатися, в якому місті знаходиться цей бізнес - для ШЕКЕРЯК МАРІЇ ІВАНІВНИ це , в нашому довіднику на літеру Ш. Юридична адреса фірми 78700, Івано-Франківська обл., Верховинський район, селище міського типу Верховина, ПРИСІЛОК ДУБІВСЬКИЙ, а також більш детальну інформацію можна отримати в повній версії нашої системи. За кодом підприємства в нашому каталозі містяться дані про фаундерів і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - керівник Шекеряк Марія Іванівна, підписант Шекеряк Марія Іванівна, ліквідатор Шекеряк Марія Іванівна, а також засновники Шекеряк Марія Іванівна. У повній версії системи можна знайти судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО Дивіться інші компанії в або в каталозі на букву Ш


Командування ООС прокоментувало заяву бойовиків щодо атаки біля Новотошківського - narazi.media\nКомандування ООС прокоментувало заяву бойовиків щодо атаки біля Новотошківського\n18.2.2020 в 12:29 · 23Переглядів Армія\nЗаява свідчить про розгубленість та втрату контролю над ситуацією\nРосійські найманці після спробі прорвати українські позиції поблизу населених пунктів Новотошківське, Оріхове, Кримське, Хутір Вільний запросили режим “тиші”. Він був потрібний щоб забрати з поля бою поранених та вбитих. Військові ОС задовільнили це прохання, проте ворог вирішив приховати поразку і видав заяву, звинувачуючи українську сторону у спробі нападу. Про це Наразі.Медіа повідомили у пресцентрі ООС.\n“Російські найманці при спробі підступно прорвати позиції українських військових і отримавши при цьому гідну відсіч, запросили режим “тиші” для того, щоб забрати з поля бою своїх поранених та вбитих. Українська армія, виконуючи вимоги міжнародного права щодо ведення бойових дій, задовільнила це гуманітарне прохання противника, сподіваючись на його гідність. Проте, програвши на полі бою, ворог вирішив приховати свою поразку і видав наспіх підготовлену заяву, звинувачуючи українську сторону у спробі нападу”, — повідомили в пресцентрі.\nВ ООС підкреслили, що весь зміст ворожої заяви свідчить про розгубленість та втрату контролю над ситуацією.\nЗазначимо, раніше в російських ЗМІ з’явилась інформація про те, що терористи заявили про спробу прориву диверсійної групи ЗСУ на Донбасі.\nНагадаємо, що зранку 18 лютого бойовики атакували позиції підрозділів Об’єднаних сил поблизу населених пунктів Новотошківське, Оріхове, Кримське, Хутір Вільний.\nВнаслідок бойових дій загинув один український захисник, ще четверо отримали легкі поранення. У ворога один загиблий, п’ять — важко поранених.\nТеги:золоте новоташківське ООС\n18.2.2020 в 12:29 · 10196 Переглядів\n18.2.2020 в 12:29 · 3427 Переглядів\n18.2.2020 в 12:29 · 1893 Переглядів\n18.2.2020 в 12:29 · 1403 Переглядів\n18.2.2020 в 12:29 · 931 Переглядів\n18.2.2020 в 12:29 · 892 Переглядів


Партнер ООН благодійний фонд «Право на захист» - Каталог компаний\nПартнер ООН благодійний фонд «Право на захист»\nПартнер ООН благодійний фонд «Право на захист» Проверено\nУкраина, Киев, ул. Щекавицкая, 57\n0 800 307 711\nПро проєкт грошової допомоги УВКБ ООН\nАгентством ООН у справах біженців у партнерстві з БФ «Право на захист» розпочинає збір даних для надання грошової допомоги людям, які були змушені покинути свої домівки внаслідок воєнних дій з метою допомогти їм задовольнити свої нагальні потреби в тому числі, у тимчасовому житлі, їжі та засобах особистої гігієни, аби вони могли оселитися та відновити життя на новому місці.\nРозмір допомоги становить 2220 грн на особу на місяць і буде виплачуватися щомісяця із розрахунку на кожного члена зареєстрованого домогосподарства протягом 3 місяців. Тобто, домогосподарство з 3 людей буде отримувати 6660 грн щомісяця протягом 3 місяців. Сума виплати однакова на кожну особу, незалежно від віку учасників та додаткових обтяжуючих обставин такого домогосподарства.\nДо відома отримувачів допомоги! Будь-яка допомога фізичним особам, що перебувають/перебували на територіях, де проводяться бойові дії, звільняється від сплати ПДФО та відповідно від військового збору, незалежно від суми такої допомоги. Згідно Закону №2120 про внесення змін до правил оподаткування благодійної допомоги. При зборі даних реєстратором, фізичним особам\nпідприємцям рекомендовано надавати номер картки фізичної особи, що не стосується підприємницької діяльності.\nЗареєструватися для отримання грошової допомоги можуть лише ВПО, які змінили місце постійного проживання після 24.02.2022. Програма не розповсюджується на ВПО 2014р.. Проєкт передбачає надання грошової допомоги діє лише тимчасовим мешканцям областей, де реалізується програма.\nЯк зареєструватися для отримання грошової допомоги?\nЩоб зареєструватися, дізнайтеся про найближчий до Вас пункт реєстрації на офіційній сторінці БФ «Право на захист» right2protection або за телефоном гарячої лінії УВКБ ОНН 0 800 307 711.\nЗавітайте до такого пункту з документами, та пройдіть процедуру реєстрації.\nЧерез великий попит на реєстрацію, у більшості пунктів діє черга за записом.\nМожливості запису в чергу онлайн не передбачено.\nЗазвичай, локації приймають тих, хто записався у чергу раніше. На місці можна записатися у чергу на наступні дні. Новий запис обмежений на 1 тиждень вперед. По досягненню кількості записів, яку локація зможе обробити, запис буде припинений. За рухом черги ви можете спостерігати у телеграм каналі, доступ до якого отримаєте під час реєстрації в чергу на місці. Для запису у чергу документи не потрібні. Про відкриття запису на кожен пункт повідомляємо разом з графіком роботи.\nУ яких регіонах діє програма фінансової підтримки?\nБФ “Право на захист” реалізує проєкт у таких містах: Львів, Вінниця, Хмельницький, Кам’янець – Подільський, Кривий Ріг, Кам’янське, Тернопіль, Дніпро, Павлоград, Чернівці, Сторожинець, Черкаси\nГотуються до відкриття офіси у наступних містах:\nЛьвівська область: Самбір, Червоноград.\nПолтавська область: Полтава.\nХмельницька область: Шепетівка\nЧеркаси – телеграм канал\nМи працюємо над розширенням кордонів програми тож слідкуйте за оновленнями у чаті! Перелік відділень БФ «Право на захист» можна переглянути за лінком: https://bit.ly/3OBIUWQ\nДля отримання детальної інформації щодо роботи пунктів реєстрації інших партнерів УВКБ ООН, які працюють у Закарпатській області звертайтеся за номером телефону гарячої лінії УВКБ ООН 0 800 307 711.\nЯкі документи треба мати для реєстрації?\nДля реєстрації необхідно мати: паспорт (свідоцтво про народження для дитини) та ІНН кожного члена домогосподарства, якого ви реєструєте.\nЛюди, які втратили чи пошкодили документи також можуть звернутися по грошову допомогу, можна зареєструватися за будь яким іншим документом, що засвідчує особу (водійське посвідчення, є-документ ДІЯ, пенсійне посвідчення та ін.). Довідка ВПО НЕ Є обов’язковим документом для реєстрації, але наполегливо просимо отримати її найближчим часом.\nКоли і як будуть нараховані кошти?\nСума допомоги на всіх членів зареєстрованого домогосподарства буде перерахована на одного члена родини, вказаного під час реєстрації.\nшляхом переказу на банківський рахунок через фінансову установу Rapyd. Відповідні реквізити будуть занотовані протягом реєстраці (чи IBAN код)ї. Ви отримаєте наступне sms-повідомлення про зарахування коштів: Вітаю! Вам надійшов переказ від УВКБ ООН у розмірі ХХХХ грн. Це є грошова допомога для ВПО на 3 місяці. Гроші доступні на вашому картковому рахунку.\nчерез Укрпошту для тих сімей, які не мають банківського рахунку, або дані щодо банківського рахунку були введені невірно. Перелік відділень Укрпошти буде надано після реєстрації. Для отримання платежу цій людині необхідно прийти до відділення Укрпошти та пред’явити оригінал документу, що посвідчує особу; Ви отримаєте наступне sms-повідомлення про отримання переказу: Отримайте переказ №ХХХХХХХХХХ від УВКБ ООН у розмірі ХХХХ грн. Гроші доступні у\nКуди звертатися, якщо я не отримав СМС про надходження переказу, або маю проблеми з отриманням коштів?\nУ зазначених випадках просимо звертатися за телефоном гарячої лінії УВКБ ООН 0 800 307 711. Також, ви можете заповнити форму запиту за посиланням https://forms.gle/ZdrM1QwPgeaWuz2y9 ми надамо цю інформацію до опрацювання. Увага, якщо під час перевірки виявиться, що термін 3 тижні не пройшов – Ваша заявка буде автоматично видалена без зворотного зв’язку. Якщо сума переказу не відповідає кількості зареєстрованих осіб? Не хвилюйтеся, через перевантаження системи кошти були направлені нерівномірними частинами. У наступному переказі неточності буде враховано та ви отримаєте кошти з відповідним перерахунком\nІнформаційна група в телеграмі


Фестиваль мистецтва та віртуальної реальності FRONTIER - фестиваль. Афиша Самокат, арт-хаб - Культурный центр Харькова. Купить билет онлайн, цена. Весь Харьков\nЦентр культуры Киевского района Муниципальный культурный центр\nАфиша Культурный центр Самокат, арт-хаб Фестиваль мистецтва та віртуальної реальності FRONTIER\n4 — 6 жовтня у Харкові стартує фестиваль про мистецтво та нові технології FRONTIER, на якому за допомогою віртуальної та доповненої реальності відвідувачі познайомляться з практиками сучасних художників, побачать арт-об’єкти у цифровому середовищі у громадських просторах міста. Головна ідея Frontier — пропонувати якісні зміни в культурі та суспільстві, створювати, будувати, досліджувати, поєднуючи новітні технології та мистецтво. Український Культурний Фонд підтримав Frontier як знакову подію в Україні.\nFrontier задуманий як щорічна подія, що відбувається в різних містах країни та працює з важливою для українського суспільства темою в кількох секторах мистецтва та культури. Цьогорічна фокус-тема — Reforming space: “New monuments” — про місто та його взаємозв’язки з мистецтвом. Організатори проєкту вирішили дослідити у Харкові та Києві, як сучасне мистецтво інтегроване в громадські простори та які меседжі воно привносить у щоденне життя українців. В результаті митці створили 15 арт-об'єктів у віртуальній реальності, які представлено в експозиції #Лабораторія. Кожна робота — окремий досвід. Художники роздумують на теми інформаційного перенасичення, спорідненості з природою, стосунків між адептами суспільства, духовної кризи, колонізації космосу, хаотичної забудови власного життя тощо.\nРоботи, які представлено в експозиції #Лабораторія, є результатом роботи лабораторії, де два місяці співпрацювали художники, урбаністи та 3D спеціалісти. Дев’ять з цих об’єктів можна буде побачити в доповненій реальності (AR) в громадських просторах Харкова за допомогою додатку на сайті www.frontierfest.com. На виставці в Артхабі САМОКАТ всі проєкти художників будуть представлені у VR за допомогою окулярів та шоломів.\nВ експозиції #Хакатон буде представлено роботи учасників хакатону Frontier. Завдання митців полягало в тому, щоб переосмислити віртуальний простір та зробити мистецтво цікавішим для сучасної людини. Митці, скульптори, VR-художники та 3D спеціалісти, аніматори та дизайнери, урбаністи та куратори працювали дві доби над втіленням своїх ідей у віртуальній реальності.\nДо створення експозицій запросили 25 українських художників, яких відібрали в результаті open call, серед яких: Аліна Костікова, Артем Волокітін, Вартан Маркар’ян, Віталій Кохан, Влас Бєлов, Дарина Фес, Іван Кабаненко, Ілля Новгородов, Костянтин Зоркін, Ксенія Гнилицька, Микита Кадан, Микола Малишко, Олександр Мамон, Олексій Золотарьов, Олексій Яловега, Олена Пронькіна, Павло Блінохватов, Петро Гронський, Роман Мінін, Світлана Житня, Сергій Ніжинський, Факш Діана та Шиман Катерина, Ганна Мананкіна та Олексій Яловега.\n4-6 жовтня фестиваль буде проходити в Артхабі САМОКАТ (вулиця Маршала Бажанова, 28). У програмі: мистецтво у віртуальній та доповненій реальності, інсталяції, шоу-кейси із використанням технологій в культурі, майстер-класи для дітей та дорослих з VR-мистецтва, перформанси й зустрічі з митцями, екскурсії виставкою, виступи віджеїв й VR-вечірка.\nКрім того, в програмі фестивалю є лекції, які розкриють світ віртуальної та доповненої реальності для тих, хто ще не знайомий із цими технологіями або хоче дізнатись, як використовувати їх у мистецтві і не тільки. Скульптінг-баттли, які також є частиною фестивалю, - це подія, яку варто не пропускати. Під час баттлів художники будуть змагатись у майстерності створення скульптур у VR-просторі. На особливу увагу заслуговує також VR-вечірка. Космічне відчуття від поєднання музики та віртуальної реальності не полишає тих, хто відвідав вечірку в Києві.\nНа виставці в Артхабі САМОКАТ можна побачити твори мистецтва у віртуальному просторі та інсталяції українських митців. Виставка працюватиме і після закінчення фестивалю, до 27 жовтня.\nВ публічних просторах міста харків’яни також побачать арт-об’єкти, що будуть інтегровані у місто за допомогою AR. Серед митців, котрі покажуть свої роботи, такі імена як: Ксенія Гнілицька, Вартан Маркар’ян, Віталій Кохан, Влас Бєлов, Роман Мінін, Артем Волокітін, Нікіта Кадан, Костянтин Зоркін. Розміщені об’єкти будуть на таких локаціях, як фонтан у Парку імені Горького, Джерело на Саржиному яру, Історичний музей, площа Свободи, “Сабурова дача” та інші. Побачити їх, за допомогою доповненої реальності, можна буде у жовтні.\nЗа новинами фестивалю можна слідкувати на сторінці у фейсбук FRONTIER — VR Art Festival: https://www.facebook.com/frontierfest/\nДетальну програму буде опубліковано на сайті фестивалю: www.frontierfest.com.ua\nПодія у Facebook, Харків: https://www.facebook.com/events/732716950503677/\nСамокат, арт-хаб ул. Маршала Бажанова, 28, 4-й этаж, вход со двора с улицы Бажанова, Харьков


Штаб цивільного захисту інформує\nБезпечність та легковажність окремих громадян призводить до непоправних наслідків. Статистика підтверджує, що левова частка пожеж виникає через людський фактор.\nНеобережно кинутий сірник, недопалок, тліюче вогнище, пустощі дітей з вогнем, особливо у суху та і спекотну погоду, може призвести до того, щоб через лічені хвилин усе навколо палало. Особливу небезпеку становлять стихійні палії, що навмисно підпалюють сухостій — рослини, дерева, стерню та смітники. Дуже часто такі безглузді дії призводять до великомасштабних пожеж, й локалізувати їх на відкритих територіях важко.\nІз березня 2015 року по березень 2016 року в Ужгороді та Ужгородському районі підрозділами ДСНС було здійснено 290 виїздів на гасіння пожеж сухої трави, чагарників та дачних будинків.\nЗ 12 по 14 квітня у м.Пекін, Китайська Народна Республіка, планується проведення спеціалізованої туристичної виставки "COTTM 2016 CHINA OUTBOUND TRAVEL TOURISM MARKET" у сфері виїзного туризму Китаю.\nНа виставці "COTTM 2016 CHINA OUTBOUND TRAVEL TOURISM MARKET" будуть представлені такі тематичні розділи: подорожі (літні види відпочинку, сезонний відпочинок, бізнес тури і ділові поїздки, відпочинок для дітей, екскурсії, круїзи, пізнавальний, екологічний, екстремальний, пригодницький, спортивний і освітній туризм); готельний та ресторанний сервіс; транспортні послуги; санаторії, пансіонати, курорти; лікування, оздоровчі програми; страхові та фінансові послуги; ІТ і телекомунікаційні технології у сфері туризму і ділових поїздок.\nДодаткову інформацію розміщено на сторінці Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за посиланням: https://www. facebook.com/tourism.gov.ua/posts/1058254924213122\nУДКС У у м.Ужгороді Закарпатської області інформує про порядок обслуговування власних надходжень розпорядників (одержувачів) коштів місцевих бюджетів у зв’язку із внесенням змін до наказу МФУ від 23.08.2012 №938\nБогдан Андріїв: "Міська влада готова до діалогу із навколишніми територіальними громадами"\nУжгородську міську раду на заході представляли міський голова Ужгорода Богдан Андріїв, його заступники Іштван Цап та Олександр Габор, начальник управління освіти Оксана Бабунич, депутати міської ради Станіслав Пономарьов та Андрій Риба.


Михайло КАЛИНИЧЕНКО. Іще раз про Мелвілла, або “Там, де закінчується документ...” — Журнал «Всесвіт»\nВсесвіт Архів Михайло КАЛИНИЧЕНКО. Іще раз про Мелвілла, або “Там, де закінчується документ...”\nМихайло КАЛИНИЧЕНКО. Іще раз про Мелвілла, або “Там, де закінчується документ...”\nДеканом американських мелвіллознавців професора Хершела Паркера було названо ще 1997 року в грудневій статті у “The New York Times Magazine”. Щедрий на слово журналіст висловив таким чином особисте захоплення появою першого тому Паркерової біографії Германа Мелвілла, автора уславленого роману “Мобі Дік, або Білий Кит”. Слово “декан”, можливо, не є абсолютно точною оцінкою ролі й місця Хершела Паркера в складному, вкрай суперечливому конгломераті наукових ідей та інтерпретаційних практик, яким є сьогоднішнє мелвіллознавство. Але в його наполегливій дослідницькій діяльності, в її особливій спрямованості, в пристрасті, з якою він працює, — в усьому віддзеркалюються владна сила переконань, здатність не лише послідовно прагнути визначеної мети, а ще й закликати інших вирушити за собою. Все це, справді, дає підстави використовувати слово “декан”, добре знайоме кожному зі студентських років. З ним асоціюються уявлення про непохитну та дієву академічну послідовність.\n© Михайло Калиниченко, 2008.\nКниги, які Хершел Паркер видав за останні десять років, стали значними подіями у сучасному мелвіллознавстві. Але щоб адекватно поцінувати їх, останнього десятиріччя замало. Потрібен більш розлогий масштаб. У 1992 році в написаній разом зі своїм однодумцем професором Брайяном Хіггінсом передмові до збірки критичних есеїв про роман “Мобі Дік” він висловив принципову незгоду із загальним станом справ у цій галузі знання. Наукові уявлення про Мелвілла та його “Кита” нібито збагачуються, стають більш детальними та точними. До роману застосовано всі наявні дослідницькі практики: фройдистські, юнгіанські, марксистські, неохристиянські, екзистенціалістські, постулати нової критики, міфологізму, структуралізму, постструктуралізму, нового історизму та деконструктивізму. Але далі Паркер промовляє з граничною категоричністю: “...які б підходи не використовувалися, вони практично завжди спираються на критичні теорії, а не на документальні свідчення — в цьому сенсі вони є скоріш літературною критикою, ніж науковим дослідженням...”. Взагалі, ця інвектива не є чимось абсолютно нечуваним. Про незадоволення рівнем мелвіллознавчих студій, про їх кризовий стан писали й раніше. Ще у 1950 році Філіпп Рав у статті “Мелвілл та його критики” так поцінував дуже популярні тоді міфокритичні прочитання “Кита”: вони створюють “новий науковий педантизм міфу”, вибудовують між романом та читачами нездоланну перепону “талмудичної міфічної пишномовності”.\nВарто підкреслити: позиція Хершела Паркера на відміну від багатьох, хто глузував над кризою мелвіллознавства, вміщує конструктивні рекомендації щодо її подолання. Аби змінитися, наукові розвідки мають спиратися не лише на теоретичні постулати, вони мають бути перевірені, підкріплені та збагачені тим, що він визначив як “документальні свідчення”.\nПро що, власне, йдеться? Що таке “документальні свідчення” у літературно-теоретичному мелвіллознавчому контексті? “Документальні свідчення”, або просто “документ” у найширшому розумінні — це, ясна річ, життя взагалі та життя митця зокрема. Особливості співвідношення життя з науковою, теоретичною рефлексією щодо нього окреслено ще великим Гете: “Теорія завжди, мій друже, сіра, / А древо жизні — золоте”. Або пастернаківське: “И тут кончается искусство, и дышат почва и судьба”. Пригадаємо також фразу Ю.М.Тинянова: “Там, де закінчується документ, там я починаю”. Останній вислів віддзеркалює теоретико-літературний закон, що має універсальну імперативність, не підвладну ніяким теоретичним парадигмам: наукове сприйняття літературних явищ обов’язково передбачає абсолютно повне знання всього, що оточує літературу та в літературу перетворюється. Цьому імперативу не суперечать навіть слова Малларме, які були дуже до вподоби Борхесу: “Світ існує заради того, щоб увійти у книгу”. Аби наукове сприйняття художнього твору було продуктивним, необхідне абсолютне знання “документальних свідчень” — свідчень світу, що існує поза книгою та заради книги. Позиція Хершела Паркера в цьому сенсі прочитується так: літературно-теоретичні та літературно-критичні проблеми, негаразди Мелвіллової теоретичної “індустрії” зумовлено недостатнім рівнем знань про справжнє життя Мелвілла-митця, Мелвілла-людини. Ліквідації цієї прогалини Х. Паркер підпорядкував своє особисте існування, всю свою наполегливу багаторічну працю.\nДослідником Германа Мелвілла він став завдяки непростим обставинам. У тому, що між літературою та життям існує особливий, нерозривний зв’язок, переконався рано, ще тоді, коли навіть на думку не спадало, що дослідження красного письменства стане головою справою його життя. Про свій прихід до літературознавства Хершел Паркер розповів мені в електронному листі1. Написав стримано, майже не розставляючи акцентів. Зрозуміло чому: в скупих рядках йшлося про непросте — про долю, про те, що ніби якісь надзвичайні сили втрутилися, аби визначити його життєвий шлях. Він народився у 1935 році в Оклахомі, його батько — наполовину індіанець. Шістнадцятирічним юнаком покинув школу та почав працювати телеграфістом на Південній залізниці у Канзасі. У 1960 році отримав ступінь магістра, у 1963-му — доктора й почав викладати (університет Іллінойсу, Північно-Західний університет, університет Південної Каліфорнії, Делаварський університет), одночасно працюючи у кількох редакційних колегіях та видавничих асоціаціях. Паркер — автор шістьох книг, двох сотень статей. Сьогодні, по завершенні викладацької кар’єри, живе у Моро Бей (Каліфорнія), повністю зосередившись на науковій роботі, на завершенні задумів та дослідницьких проектів, серед яких є розпочаті ще змолоду.\n1 Дружня підтримка професора Хершела Паркера, його листи та надіслані ним книги, а також допомога співробітників Лондонського відділення видавництва W.W. Norton & Company, Inc. Керол Беміс та Рос Маттісон, які надали у розпорядження автора літературознавчі матеріали, уможливили підготовку цієї рецензії.\nПрофесор Паркер — визнаний фахівець, він брав участь у підготовці багатьох видань американських класиків та антологій, що відображують шляхи розвитку північноамериканської літератури. В науці у нього своя, вивірена позиція, обрана ще тоді, коли американське літературознавство ледь не повністю монополізувала “нова критика”. Про ті часи він згадує так: “...коли у 1962 році я почав досліджувати політичне середовище, що оточувало Мелвілла, я з’ясував, що йду не в ногу зі своїми однолітками з “нової критики”, й на Манхеттені з мене глузували аспіранти за те, що я цілісінькими днями стирчав у архівах Нью-Йоркської публічної бібліотеки”. Він не міг змиритися з проголошеними “новою критикою” принципами сприйняття художнього твору лише як замкнутої й самодостатньої структури. Його приваблювала відкритість літератури, її здатність вбирати в себе життя. Цю переконаність посилювали дружні та професійні зв’язки з Джеєм Лейдою (1910—1988). Ще й досі при одній лише згадці цього прізвища у кожного щирого мелвілліанця перехоплює подих. Саме Лейда заклав підвалини сучасного наукового вивчення біографії Мелвілла.\nРанні спроби Паркера писати біографію Мелвілла сягають першої половини вісімдесятих. Але Паркер не міг не відчувати себе послідовником справи Лейди. Це відчуття особливо загострилося під час їхньої спільної дослідницької поїздки у вересні 1986 року. Лейда вже тяжко хворів, сили його полишали. Довелося відкласти особисті плани й узятися за чергове видання “Журналу Мелвілла”. Почалася довга й нелегка робота — пошуки, розшифрування, транскрибування, датування, порівняння документів. Про неї Паркер згадує так: “...з лупою, що мала підсвічування — праворуч від мого комп’ютера, і з нескінченним календарем — ліворуч я працював над “Новим Журналом Мелвілла”, створюючи товстенний, политий потом і кров’ю робочий архів”. Ось тоді-то і стало зрозумілим, що із написанням власного варіанту біографії Мелвілла поспішати не варто. Паркер зрозумів, що повинен до всього доторкнутися сам, що йому належить зрозуміти, осмислити кожен документ — усе, що було зібране і ним самим, і Лейдою, і багатьма іншими дослідниками. Лише після цього він матиме право узятися за створення нової біографії Германа Мелвілла. Робота над продовженням “Журналу” тривала п’ять років. І лише на початку 1990 року було завершено чернетку біографії. У 1996 році вийшов із друку перший том, обсягом майже тисячу сторінок, а у 2002 році — другий, не менший за обсягом.\nПаркерівське вміння бачити та розуміти справжнього Мелвілла — це не лише важливіша ознака його біографічних розвідок. Воно призводить до результатів, здатних суттєво корегувати історико-літературну та теоретичну спрямованість мелвіллознавчих студій. Ретельне опрацювання документів надало можливість довести, що в 1852—1853 роках Мелвілл написав роман “Острів хреста”, текст якого, на жаль, було втрачено (Паркер впевнений, що принаймні основні його ідейно-художні концепти сьогодні можливо та доцільно реконструювати). Через декілька років Мелвілл також завершив ліричну збірку, яку не зумів надрукувати. Значущість цих тверджень важко недооцінити. Справа не лише в тім, що вони спроможні ліквідувати “чорну діру”, що досі існує в уявленнях дослідників про цей період життя Мелвілла. Вони ставлять під сумнів поширені уявлення про те, що ці роки його життя нібито не позначено творчими зусиллями. Важливе ще інше: спостереження та висновки Паркера здатні стати у пригоді кожному, хто намагається зрозуміти, яким саме чином відбувався перехід Мелвілла від поетики “Білого Кита”, грандіозної у своєму масштабі загальнолюдських архетипів, до більш стриманої та набагато лаконічнішої у своїх засобах поетики “Писаря Бартлбі” та “Біллі Бада”. Паркер, таким чином, яскраво демонструє своє вміння відкривати новий дослідницький простір — той обрій, що починається там, де “закінчується документ”.\nЦе вміння зумовило появу двох його новітніх вагомих праць. Влітку минулого року вийшла друком книга “Перечитуючи П’єра” (Reading Melville’s Pierre, or the Ambiguities) — результат багатолітньої співпраці з Брайяном Хіггінсом. Роман “П’єр, або Невизначеності” (“Pierre, or the Ambiguities”) не відомий нашому читачеві. Дослідниками про нього написано не так багато, як про роман “Мобі Дік”. Але проблеми, з якими вони стикаються, є принципово подібними до тих, що зумовлені змістом та поетикою “Кита”. У своїй складності “П’єр” є настільки загадковим твором, що відчуваються навіть деяка розгубленість більшості інтерпретаторів, їх намагання винайти якусь більш-менш однозначну його характеристику.\nМонографію Паркера та Хіггінса, безумовно, не варто розглядати як працю, що відкриває незаперечно нове знання про роман “П’єр”. Власне, її автори цього й не прагнуть. Їх завдання в іншому: зруйнувати ще один міф про Германа Мелвілла. В цьому вони йдуть за самим митцем, який створював “П’єра” як роман, що мав наслідувати та збагачувати філософсько-психологічний зміст “Білого Кита”. Про свій задум він сповістив у листі до Н.Готорна: “...Доки у нашому житті ще існує можливість нових звершень, ми, власне, ще нічого не звершили... ...Левіафан — це не найбільша риба — я чув ще й про Кракенів...” Кракени — створіння, не менш легендарні, ніж Мобі Дік. Про них мореплавці розповідали ще у середні віки. Це гігантські кальмари з безліччю довжелезних щупалець, здатних дотягнутися до найвищої щогли вітрильного корабля, обплутати, перевернути, потопити... Метафора Кракена, що нею скористався Мелвілл, відображає задум про роман, проблематика якого мала вмістити уявлення про не підвладне аналітичному сприйняттю сплетіння добра й зла в світі та людській душі. Друга частина назви роману — “Ambiguities” (“Невизначеності”) безпосередньо вказує на це. Мелвілл-митець пережив кризу довіри до всіх цінностей та авторитетів європейської й північноамериканської цивілізації, відмовився від традиції її логоцентризму (засад всеосяжного раціоналізму, позитивістського детермінізму та прогресизму). Ідейно-художньою домінантою його нового твору мала стати саме “невизначеність” — як прояв, кажучи мовою сучасного деконструктивізму, децентрованого стану світу. Роман писався як твір, що відкривав страхітливу та нерозривну єдність полярних станів свідомості, фатальну належність людської душі водночас до добра й до зла. В “П’єрі” Мелвілл прагнув проникнути в загадковий світ “підпілля” духу, вивченню якого присвятив все своє творче життя його великий сучасник на іншому боці Атлантики — Ф. Достоєвський.\nПроаналізувавши величезну кількість документальних свідчень, Паркер та Хіггінс переконливо довели, що існувала перша редакція роману “П’єр”. Вона суттєво відрізнялася від остаточної версії, надрукованої у 1852 році. Перша редакція була спробою художнього відтворення складних колізій розуму та духу, їх свідомих і підсвідомих мотивацій. У 1995 році Паркер і Хіггінс підготували окреме видання роману “П’єр”, в якому відображено особливості його першої редакції. Це видання має промовисту назву — “Кракенівське видання” (the Kraken edition). В монографії “Читаючи “П’єра” Паркер і Хіггінс узагальнили результати цієї реконструкції. Дослідники довели, що конфлікт із видавцями, які не розуміли Мелвілла, змусив письменника внести в текст першої редакції численні доповнення та зміни.\nНа помежів’ї 2007—2008 років з’явилася ще одна присвячена Мелвіллу книга Паркера — “Melville: The Making of the Poet”. Перекласти її ніби просту назву доволі складно. Не підійде “Сотворіння поета”, оскільки стилістика дослідника уникає пишномовності. Але й “Творіння поета” не буде вдалим (зникає акцент на особистісній сутності процесу, який вивчає Паркер). Більш точним за змістом (хоча й позбавленим лаконічної енергійності звучання оригіналу) буде, мабуть, “Перетворення на поета”.\nПаркера, вочевидь, не цікавить проблема співвідношення ліричного та епічного, віршів та прози у творчій свідомості Германа Мелвілла. Пояснити це можна тим, що чимало дослідників вже відзначали, що з самого початку свого літературного шляху Мелвілл-прозаїк писав так, як здатен писати саме поет. Ф.Матіссен ще у 1941 році брав цілі абзаци з “Кита” та розділяв їх на окремі рядки. Проза легко та майже бездоганно перетворювалася на білі вірші. Навіть український читач, знайомий із романом “Мобі Дік” завдяки чудовому перекладу Ю. Лісняка, відчуває поетичну силу мелвіллівських образів. Отже, Хершел Паркер просто не марнує час на доведення того, що є очевидним і всім зрозумілим. Він відкриває у Мелвіллі-поеті те, що досі не помітив жоден дослідник. При цьому вкотре демонструє результативність своєї послідовної вірності документальним свідченням. Мелвіллу, вважає він, було замало просто відчувати у собі художню силу поета, він не задовольнявся тим, що знав за собою здатність промовляти особливо виразним словом. Паркер знайшов безпосередні свідчення того, що з 1860 року Мелвілл свідомо поставив перед собою незвичайне завдання: перетворити себе на поета.\nПаркер свідомо уникає відповіді, наскільки вдалося Мелвіллу реалізувати цей амбітний задум. Важливо зрозуміти, чому він навіть не ставить цього питання. Поезія Германа Мелвілла — це досі недостатньо вивчена частина його спадщини. Дивним чином склалося так, що на тлі численних перевидань його прози, материк Мелвіллової поезії залишається маловідомим. Лише у 1938 році, тобто тоді, коли вже спала перша хвиля щирого захоплення прозою Мелвілла, Віллард Торп нарешті звернув увагу на його лірику, написавши, що вона також має викликати зацікавленість читачів та науковців. Заклик Торпа пролунав ніби у пустелі. Тільки шість років поспіль відгукнувся Ф. Матіссен, написавши першу розлогу статтю про Мелвілла-поета. Слідом за ним відомий романіст та поет Р. П. Воррен підтримав ці намагання відкрити змістову та формальну досконалість Мелвіллової ліричної спадщини. У 60-х роках до “реабілітації” Мелвілла-лірика долучилось чимало дослідників, з’явилися видання його віршів, з якими міг ознайомитися читацький загал. Але надалі знов запанувала майже повна тиша. Час всебічного, ретельного та науково обґрунтованого сприйняття поезії Мелвілла так і не настав. У цих обставинах Хершел Паркер діє саме так, як має вчиняти декан мелвіллознавців. Своєю новою книгою він створює принципово нову наукову ситуацію. Паркер нарешті пояснює, чому Мелвілл-поет залишається вкрай недостатньо поцінованим. Та просто тому, що ніхто досі не намагався зрозуміти та відтворити цей унікальний в історії красного письменства процес. Відомий прозаїк, кому довелося пережити й сенсаційний успіх та не менш сенсаційний провал його творів, свідомо поставив перед собою та послідовно, з року в рік, наполегливо вирішував особливе завдання: ретельно вивчав безкраїй масив класичної та сучасної поезії (та не лише поезії — з неменшою ретельністю він студіював англомовну критику, теоретичні трактати про поезію) — все заради того, аби змінитися, перетворити себе на нового Мелвілла, якого ще ніхто не знав — на Мелвілла-поета.\nЧи не було все це певним проявом того, що Паркер визначає як “надмірності та нерозважності” особистості Германа Мелвілла? Мабуть, було. Втім зауважимо, що сам дослідник на цьому не зосереджує свою увагу. Можливість розбиратися у таких нюансах він залишає своїм послідовникам. А в тім, що послідовники знайдуться, сумнівів бути не може. Декан мелвіллознавців знайшов і систематизував, класифікував і датував — зрушив з місця величезну, просто грандіозну кількість “документальних свідчень” про становлення Мелвілла-поета. Він створив для всіх своїх послідовників, для кожного, хто стане до вивчення поетичної спадщини Мелвілла, унікальну та перспективну стартову площадку. Саме зараз, із появою монографії “Melville: The Making of the Poet”, настає — не буде перебільшенням стверджувати це — довгоочікуваний час для принципових змін у науковому сприйнятті лірики Германа Мелвілла. Там, де “закінчуються” документи, що ретельно вивчив професор Хершел Паркер, там відкриваються нові наукові обрії. Прогнозувати майбутнє — справа ризикована, але спробуємо зазирнути за деякі з них. Наприклад, добре відоме, що роман “Мобі Дік” має величезну інтертекстуальну базу — джерелами натхнення його автора слугували понад 160 творів світової класики, добре вивчені та творчо використані. Паркер надає дослідникам можливість розуміння інтертекстуальної сутності поезії Мелвілла: її численні зв’язки зі світовою поетичною класикою він окреслив із надзвичайною повнотою та точністю. Паралель між інтертекстуальністю “Кита” та Мелвіллової лірики, безумовно, здатна по-новому висвітлити теоретичну проблему зв’язків між прозовим та ліричним у творчій особистості митця.\nЗусиллями Паркера закладено документальне підґрунтя для вивчення лірики Германа Мелвілла і відкривається нова нескінченність теоретичного та літературно-критичного пошуку.\nс. Вересневе Рівненської області


Opinion | Політичні експерименти, або Як «Самопоміч» та «Демальянс» об’єдналися перед виборами\nВи перебуваєте:Головна»Реакції»Політичні експерименти, або Як «Самопоміч» та «Демальянс» об’єдналися перед виборами\nІ до новин із політичного фронту. Партія «Самопоміч» Львівського міського голови Андрія Садового та «Демократичний альянс» депутата Київської міськради Василя Гацька вирішили об’єднатися перед майбутніми виборами. Аргументували таке рішення усвідомленням ризиків, які начебто стоять перед країною. Єдиним кандидатом від двох політсил висунуть Садового. Більше про новий союз напередодні виборів – у реакціях від Opinion.\nА тепер давайте подивимося, що самі лідери написали на своїх сторінках щодо цього. І розпочне свою аргументацію мер Львова Андрій Садовий. За його словами, на меті обох політичних сил є кілька завдань, серед яких усунення від влади корумпованих політиків, що обслуговують олігархів, побудови інституційної правової держави та розвиток української економіки. Отакі ось обіцянки. Чули щось подібне на минулих та позаминулих виборах?\nПояснив свій крок і Василь Гацько. За його словами, він виходить із завдання збудувати за наступні 10 років країну освічених, заможних та щасливих громадян. І знову про олігархічні проекти та подібне. Цей, як його. А чого так скромненько, лише на 10 років? Давайте вже на 20, якщо ж такі амбіції, щоби ми вже точно знали, до чого готуватися.\nА ось політичні експерти сприйняли новину більш критично, аніж її фігуранти. Так, до прикладу, Олексій Мінаков знову наголосив на тому, що Гриценко зазнає втрат. Власне, першим чорним днем для Анатолія був той, коли Садовий оголосив про рішення йти у президенти. Тепер же Гриценка «кинув» і Гацько, приєднавшись до «Самопомічі». На думку експерта, Львівський міський голова у такий спосіб обеззброїв пана Анатолія, і чи не єдиним можливим варіантом для останнього є… приєднання до Садового, аби зовсім не зникнути з політичної арени.\nАле свої бонуси має й «Демальянс». Мінаков вважає, що партія завдяки Садовому отримає структуру зі зв’язками з молодим електоратом, що буде активно використовуватися на президентських та парламентських виборах. Тому, з точки зору політичного експерта, маємо великий «плюс» для пана Садового та не менш великий «мінус» для пана Гриценка.\nНатомість нардепка та колишня журналістка Світлана Заліщук зазначила, що подібні об’єднавчі процеси є дуже важливими, утім, водночас нове покоління має власний виклик: мобілізуватися та запустити громадсько-політичний рух, аби власною платформою рухатися на перегони. А ось чи буде єдиним кандидатом Садовий, Гриценко чи (боже, звідки це в їхніх головах?) Вакарчук – покаже лише час. Сама ж Заліщук зізналась, що симпатизує і Гриценку і Садовому, але додала, що сьогодні сотні тисяч людей чекали на створення нових сил. Отакі от роздуми.\nЗі свого боку колега Заліщук нардеп Мустафа Найєм «стримано привітав» ініціативу керівництва «Демальянсу» підтримати більш сильного партнера. Однак підкреслив, що не до кінця впевнений, що така угода призведе до реального зближення кандидатів. На відміну від Мінакова, Найєм не пропонує Гриценку приєднатися до Садового, а фактично очікує цього. І, знову ж таки, згадали про Вакарчука, який, на переконання екс-журналіста, ще не відкинув ідею висування своєї кандидатури. Цікаво, кого б Вакарчук до свого політичного союзу запросив? Жартую, нецікаво.\nПолітолог Віктор Таран натомість переконаний, що новий союз не викликав великої ейфорії у суспільства, яке продовжує чекати на… об’єднання демократичних кандидатів навколо Гриценка або Вакарчука. Так, стривайте. Ну камон, невже це суспільство, про яке вже вкотре згадують експерти, справді чекає на Вакарчука? Чи я у якійсь паралельній реальності живу? Не можу зрозуміти. Але я трохи від теми відійшов. Почитайте допис Тарана, там насправді багато цікавих думок, бо я трохи підвис, не знаю, за яку пісню «Океана Ельзи» голосувати, раз таке весілля пішло.\nАле далеко не всі були такими вихованими, чемними та стриманими, коментуючи нове об’єднання. От і пані Фаріон назвала це… злучкою (чи то в мене такі асоціації?) «двох великих політичних немочей». І тут просто перлина жартів: вони висунили на посаду президента (увага)… львівське сміття. От знаєте, я взагалі прохолодно ставлюсь що до Садового, що до Фаріон, але в жовтні 2018 року продовжувати травити того мера за сміття – це я прям не знаю. Ви б ще пригадали якийсь «зашквар» (керуюсь лексикою пані Фаріон) зі старшої школи. Треба ж щось новеньке, більш цікаве… ну що ви справді.\nА для тих, кому ліньки читати розлогі думки нардепів та експертів, пропоную коротку версію подій, викладену блогером Антоном Ходзою. Все дуже ізі, як сказав би хтось. Ну бо хтось так точно каже. Так ось, вчинок дуже мудрий, бо після можливого (чи ймовірного, я все плутаю) програшу «Самопоміч» зможе звинувачувати «Демальянс», а вони… звісно, звинувачувати «Самопоміч». Ну яка стратегія, га? Яке продумане та поступове рішення, оце я розумію.\nІ на завершення – трохи фейсбукової мережевої творчості, як це завжди буває. Так би мовити, остаточно узагальнити пройдений матеріал. «Бо тепер Садовий не один — окрім Гацька бояться Садового», – отут тільки не зрозумів, чого й кого боятися? Це, мабуть, вже кінець тижня так спрацьовує, що жарти не розумію. Може, хоч ви посмієтесь. Побачимося в наступних реакціях!\nЗбирав реакції та жарти про сміття (але не публікував їх) Степан Коза\nАнатолій Гриценко Андрій Садовий Василь Гацько вибори Демальянс кандидат об’єднання партія політика політичний союз президент Самопоміч Святослав Вакарчук