Пенсії в Україні - як накопичити на старість | СЬОГОДНІ\nЧому пенсії від держави себе зжили і як накопичити самому: інтерв'ю з фінансовим консультантом Любомиром Остапівим\n23 березня, 11:16\nЯкщо почати в 20 років, потрібно відкладати 105 доларів на місяць, щоб потім отримувати пенсію в тисячу доларів\nОтримувати в старості гідну пенсію хочуть всі, але розраховувати в цьому питанні на державу не доводиться, адже зараз мінімальна пенсія становить всього 1638 грн. Проте, можна самостійно перейнятися цим питанням і почати накопичувати. Любомир Остапів, фінансовий радник, засновник соціального проєкту "Сімейний бюджет", в інтерв'ю сайту "Сьогодні" розповів, як почати відкладати на старість, чому у людей в Україні немає звички накопичувати і як отримувати пенсію в 1 тис. доларів і більше.\nФото: Нові лідери\n- Зараз у світі досить складна ситуація. Ми бачимо кризи на світових ринках, проблемну економічну ситуацію, падіння гривні, і все це на тлі пандемії. І в такий час, коли нелегко робити прогнози на майбутнє, ми хочемо поговорити з вами про пенсії, а саме про те, як же накопичити собі на старість. Тому що в Україні склалася така ситуація, що у людей немає звички накопичувати, і змінити цю ситуацію дуже складно. Якщо ми говоримо про молодь, то складно уявити, що, працюючи фрілансерами або кур'єрами, вони відкладатимуть з зарплати в свої 20 років. Як змінити таку ситуацію, чи можливо це і скільки на це потрібно часу?\n- Дякую, що запросили поговорити про пенсії, тема не дуже популярна і ви правильно говорите, що молодь про це не замислюється. Щоб змінити спосіб мислення, потрібні роки. Я, наприклад, з 2014 року веду цілий соціальний проєкт "Сімейний бюджет", там є і мій особистий приклад, як я почав відкладати на пенсію. Я починав з 300 гривень на місяць. Потрібні механізми, які б показали молоді, що це безпечно. Зараз, якщо молодь піде і запитає про це у своєї бабусі, вона просто скаже – це все безглуздо, не відкладай нічого. Для українців це незвично, але це норма для західного світу – відкладати на свою приватну пенсію там 20, 25 або 30 років. Якщо ми йдемо в західний світ, ми теж прийдемо туди щодо приватної пенсії. І другий момент – це зміна культури. Ми вже це робимо, є відео, статті, особисті приклади, показуємо, що є люди, які живуть в Україні і збирають собі на пенсію.\n- Відповідно до пенсійної реформи, у нас повинно бути три рівні пенсійної системи. Перший рівень працює давно – це солідарна система. Третій (добровільний накопичувальний) рівень у нас теж є, хоча і не користується особливою популярністю, але що з другим (обов'язковим накопичувальним) рівнем пенсійної системи? Коли його зможуть впровадити і чому його досі немає в Україні?\n- У мене немає відповіді, коли і чому. У новому парламенті є депутат, яка цим питанням займається, і вона дуже хотіла б, щоб це ввели. Але коли це буде – більше питання до неї. Зі свого боку я скажу, що ми дуже давно чекаємо цей другий рівень. І з точки зору поведінкової економіки він потрібен. Поведінкова економіка каже, що більшість людей потрібно просто автоматично включити до системи заощаджень. Тобто вони не проти, але їх потрібно підключити, і тоді вони збиратимуть по 2-3% (від щомісячної зарплати. – Ред.). Оскільки самостійно і регулярно збирати по 20 років – це важко. Проте, хоч другого рівня у нас немає, є третій рівень – це недержавні пенсійні фонди (НПФ). І тим людям, які дисципліновані і розуміють необхідність всього цього, можна йти туди і відкладати гроші.\n- З недержавними пенсійними фондами ситуація теж досить непроста. Люди не дуже їм довіряють. Як ви вважаєте, чи можуть на сьогодні ці НПФ гарантувати збереження тих грошей, які вкладають люди?\n- Потрібно розуміти, що гарантії держави за ними немає. Якщо ми, наприклад, купуємо облігації внутрішньої державної позики (ОВДП) – це борг держави, і він гарантований. Щодо недержавного пенсійного фонду такої гарантії немає. З іншого боку, ми пам'ятаємо, що в 2014-2015 рр. збанкрутувало кількадесят банків. Але ми не знаємо жодного недержавного пенсійного фонду, який би збанкрутував. Особливість недержавних пенсійних фондів в тому, що це не одна компанія, це кілька компаній. Є компанія з управління активами, є адміністратор, зберігач. І вони незалежні, є контроль один за одним. До того ж, є прописані норми про те, куди НПФ можуть вкладати гроші. Вони не можуть купувати однокімнатні квартири біля метро. У них є вимоги до фінансових інструментів, куди вони можуть вкладати. Зараз це, переважно, депозити та облігації внутрішньої державної позики. Тому, спрощено, якщо держава платитиме за своїми облігаціями і у нас існуватиме банківська система, ці активи в недержавному пенсійному фонді приноситимуть дохід.\n- Якщо говорити про альтернативи недержавним пенсійним фондам, що це може бути? Якщо людина все ж не хоче вкладати гроші в пенсійний фонд, не довіряє йому і вирішує вибрати щось інше, що це може бути: цінні папери, вкладення в нерухомість?\n- Давайте розберемося. По-перше, деякі люди відкладають долари під матрац. І це гарантована втрата грошей. Тому що за 10 років цей долар знеціниться через інфляцію на 20-30%. Можна відкладати на депозит, але тут теж є проблеми, потрібно стежити, щоб це був надійний банк. Можна вкладати в квартири, і якщо говорити щодо популярності, то депозити і квартири – це те, що люди роблять, тому що вони не знають і не вміють іншого. З квартирами все трохи краще щодо надійності, вони нікуди не зникнуть і не пропадуть, якщо це не Донецьк і Луганськ. Проте, ціна квадратного метра за останні 10 років в Києві падала і тільки 2019 року в доларовому еквіваленті почала зростати. Тому говорити про гарантовану і високу прибутковість в квартирах теж не доводиться. Хоча це досить надійний актив, і дійсно можна його розглядати на пенсійні заощадження, якщо є час цим займатися. Що наші українці не вміють робити, але, сподіваюся, навчаться, – це недержавні пенсійні фонди в Україні, коли можна легко вкладати і починати з маленьких сум. Рівень вище – американські і європейські фонди, які можна купити на біржі.\nЧитайте також: Пенсія майбутнього: чому українці нічого не знають про недержавні пенсійні фонди\n- А як ви вважаєте, чи може пересічний українець без економічної чи фінансової освіти самостійно вибрати собі якісний пенсійний фонд, вирішити, куди вкладати гроші на старість, вибрати, в які цінні папери краще інвестувати? Чи все ж потрібні консультанти?\n- Якби я був творчою людиною, далекою від фінансів, я б брав консультацію фінансового радника і просив би допомогти. Але те, що ми робимо в рамках соціального проекту "Сімейний бюджет", – багато професійної інформації ми викладаємо у відкритий доступ. Наприклад, щодо тих же недержавних пенсійних фондів у нас є ціла сторінка, де пояснюється, що це таке, є кілька відео про те, як вони працюють, а наприкінці є порівняльна таблиця. Недержавних пенсійних фондів в Україні кількадесят, але таких, у яких гарна репутація, ті, які більше п'яти років на ринку, у яких є результати, перевірені аудитом – їх до десяти. І всі такі фонди є на сторінці, можна зайти і подивитися, які результати у цього фонду, куди він інвестує і т.д. Людині, яка хотіла би розібратися, можна просто зайти туди і подивитися.\n- Тоді такий лайфхак від вас, як від експерта: людина хоче почати збирати на пенсію, з чого почати і що робити передусім?\n- Як казав китайський філософ: дорога в тисячу миль починається з першого кроку. Людина повинна визначитися, скільки вона може відкладати на місяць. Хоча фінансові консультанти рекомендують відкладати 10% від доходу, якщо людина нічого не відкладала, відразу відкладати 10% буде складно. Я б почав з 5%. Ці гроші щомісяця зберігатимуться. Якщо ми говоримо про пенсійні заощадження, то зараз до пенсійних фондів можна вносити через Приват24, Монобанк, Portmone в кілька кліків. Операційно – це абсолютно не важко. Але перший крок – визначити суму. Якщо це Приват24, то це можна налаштувати автоматично, якщо це інший банк або інша платіжна система, там треба буде зайти раз на місяць і натиснути дві кнопки. Але потрібно почати, свого часу я починав з 300 грн на місяць в умовах війни. І все нормально, мій пенсійний фонд працює, показує хороші результати, а я щороку збільшую суму, яку відкладаю.\n- Повернемося тоді до молоді. Нещодавно ми проводили опитування на вулиці і виявили таку тенденцію, що ніхто з опитаних нами молодих людей не вірить в те, що в старості держава зможе їх забезпечити. Люди називають різні цифри про те, скільки б їм вистачило для життя на пенсії на місяць – часто називали 7 тис. грн, це якась прямо константа, 10 тис. грн і т.д. Але все ж запитання: чому молодь настільки не довіряє державі і які прогнози можна зробити з цього приводу?\n- Насправді – це добре. Це означає, що ми вже пережили Радянський Союз, він вивітрився з голови і люди розуміють, що потрібно самим дбати про себе. Навіть якщо взяти Америку, як одну з найбагатших країн у світі, там мізерна пенсія від держави, і то вона нараховується не всім. Тому так само, як і в Україні, американець на свою державну пенсію навряд чи проживе комфортно. В очах нашої молоді є приклад наших пенсіонерів, які отримують від держави в середньому близько 130 доларів на місяць. Вони визнали цю проблему і прийняли, що держава їх не забезпечить. Далі потрібно думати, що я можу зробити, як роблять в США, Європі, як вони відкладають собі на пенсію.\n- Також цікавий момент – багато хто з молоді працює на фрілансі або неофіційно, нам про це і в нашому опитуванні говорили, і мені цікаво: яким, на вашу думку, це покоління буде на пенсії? Тобто що ми отримаємо: людей, які просто отримують мінімалку, покоління працюючих пенсіонерів або ж ми отримаємо людей, які все ж прийдуть до накопичення пенсій і це стане нормою?\n- Нам би всім хотілося, щоб третє, щоб люди прийшли до накопичень. Але я вам зі свого досвіду розповім, я виступаю в університетах і розповідаю про важливість накопичення, про те, що почати потрібно якомога раніше. З точки зору пенсії – це має дуже мізерний практичний ефект, молоді люди віком 20-25 років мають інші пріоритети. Але для сімейних пар в 30-35 років, часто у них вже є діти і житло, для них це стає пріоритетом, і вони починають про це замислюватися. Тобто є такий елемент, що ми переосмислюємо якісь речі з часом. Другий момент – можливо, багатьом дійсно доведеться працювати на пенсії. Це вже є в західному світі, зараз багато роботи – це не фізична праця, а розумова. Тому є можливість працювати до 60-70 років. Взагалі, ці солідарні пенсійні системи, коли створювалися, було багато молодих людей і мало хто доживав до 65 років. А зараз логіка ця залишилася, що молоді підтримують людей у віці, але демографічна структура абсолютно інша. Зараз все більше людей у віці, зростає тривалість життя, і в такому вигляді як зараз є ці солідарні системи, вони не можуть працювати ні в Україні, ні в світі.\n- Ви сказали, що краще починати збирати якомога раніше. А коли вже можна сказати, що пізно накопичувати на пенсію? Ми розуміємо, що якщо людина почне відкладати собі за кілька років до виходу на пенсію, навряд чи вона зможе забезпечити собі старість.\n- Я зараз відкрию цифри, ми вважали, якщо людина хоче пенсію в тисячу доларів, скільки ж їй потрібно відкладати. Якщо почати відкладати в 20 років, то потрібно 105 доларів на місяць, ми рахували, що 7,5% річних в доларах буде середня прибутковість, такі ж гроші може приносити і нерухомість. Якщо ми почнемо відкладати не в 20, а в 50 років, потрібно майже вп'ятеро більше – 523 долари на місяць. Відповідно, якщо людина в 50 років прокинеться і подумає про пенсію, а їй залишилося ще 10 років відкладати, у людини може просто не бути фінансової спроможності стільки відкладати.\n- Як я і казала, повертаємося до працюючих пенсіонерів. Якщо говорити про ідеальний і найбажаніший сценарій: повинні люди після виходу на пенсію мати можливість працювати чи ні? Знаємо, що в Україні така ситуація, коли люди пенсійного віку хочуть знайти собі роботу, але їм дуже часто відмовляють.\n- Залежить від того, чим займається людина. В опитуванні порталу Dou.ua, це портал української ІТ-спільноти, було запитання: якщо ви досягнете фінансової свободи і матимете пасивний дохід, який покриє її потреби, що б ви робили? Майже половина там відповіла, що і далі продовжила б працювати, просто меншу кількість часу. Багатьом подобається їхня робота і вони просто захочуть гнучкіший графік. Хтось зможе працювати далі, але в якомусь соціальному проєкті, там заробітки менше, але велика користь для людства і для оточуючих. Це не дуже схоже на попередні покоління, коли люди 40 років працювали на одному місці, а потім 20-30 років на пенсії вони фактично взагалі не працювали. Зараз це змінюється.\n- Вічне запитання: чи потрібно підвищувати пенсійний вік в країні? Тому що у нас зараз складна ситуація – з одного боку, бачимо досвід Європи, де пенсійний вік вищий, ніж в Україні, але й тривалість життя там набагато вища. Що ж робити Україні?\n- У мене немає власної думки з приводу збільшення пенсійного віку. Але якщо хтось хотів би відремонтувати солідарну пенсійну систему, це було б тільки тимчасовим рішенням.\n- Ви вважаєте, що солідарна пенсійна система себе зжила?\n- Це вже сталося. Пенсійний фонд дотаційний. Його підтримують з бюджету, там, здається, понад 140 млрд грн на рік. Солідарна система вже не спроможна покривати потреби існуючих пенсіонерів.\n- А за якою пенсійною системою майбутнє?\n- Є точка зору з боку держави про те, що було б краще – тут вже треба питати у депутатів, які зараз роблять другий рівень пенсійної системи. Я можу відповісти з точки зору людини, фінансового консультанта. Тут все дуже прозоро і просто – потрібно самостійно на свій індивідуальний рахунок відкладати, робити це регулярно, отримати базову інвестиційну грамотність, хоча б для того, щоб вибрати фонд. І робити це потрібно, як чистити зуби щоранку, так і відкладати на пенсію щомісяця.\n- Якщо ми говоримо про пенсійні накопичення, то якою має бути зарплата у людини, щоб вона могла збирати собі на пенсію? Тому що, зрозуміло, якщо ми говоримо про зарплату в 5-6 тис. грн, з яких ще потрібно оплатити комуналку і купити продукти, складно з цього щось відкласти.\n- Ми тут переходимо більше до питання, що робити людям, які заробляють 5-6 тис. грн. Природно, що з таким доходом основна мета – це не почати відкладати на пенсію, а шукати шляхи, щоб збільшити свій дохід. Це може бути вкладення в себе, отримати нову кваліфікацію, змінити професію. Бачимо, що багато українців змінюють місце роботи, вони їдуть до Польщі, Чехії, на заробітки. І там заробляють не 5-6 тис. грн, а 1 тис. євро. Тому на порядку денному саме збільшення своїх доходів.\n – А чи легше накопичити на пенсію тим людям, які виїжджають за кордон на заробітки? Знаю багато історій, коли люди виїжджають за кордон і там у них формується ця звичка відкладати і накопичувати.\n- Їм легше, якщо у них там більший дохід, якщо вони заробляють по 1-1,5 тис. євро і вони розуміють, що це тимчасова ситуація, поки вони там. Якщо відкласти там гроші і приїхати сюди, проінвестувати їх, можна зробити собі якийсь фундамент на майбутнє. Складно сказати, чи легше їм. Але, найімовірніше, вони переймають ту частину європейської культури, як, наприклад, не смітити на вулицях, платити в громадському транспорті, тому що інакше він не їздитиме. І так само частина життя в Європі – це пенсійні заощадження. Візьмемо ту ж Польщу, у них була успішна пенсійна реформа, у них є пенсійні фонди, фондовий ринок. І люди, попрацювавши з поляками, можуть дізнатися, що вони відкладають, і собі захотіти.\n- До вас, як до фінансового консультанта, звертається багато людей з запитаннями про те, як же накопичити на пенсію і що робити. Люди якого віку до вас найчастіше звертаються і що їх найбільше хвилює?\n- До нас приходять різні люди, але більше людей в категорії 30-40 років, у яких вже є якийсь базис в життя. Ми не рекомендуємо інвестувати, якщо немає резервного фонду. Щоб відкрити двері інвестування, потрібно спочатку відкрити інші двері і накопичити 3-6 місяців витрат у вигляді подушки. А запити у людей схожі не тільки в Україні, але і в усьому світі. Ми просимо чітко сформулювати, наприклад: з віку 57 років я хочу тисячу доларів на кожного члена сім'ї приватну пенсію. Це конкретна мета, під яку можна будувати план. Люди часто хочуть не тільки це, але і краще житло, наприклад, розширитися або переїхати за місто. У багатьох є діти і вони розуміють, що на дитину потрібно щось відкласти, щоб вистачило хоча б на освіту. Цей фонд на освіту теж може бути різним, залежно від того, які доходи у сім'ї і де вони хочуть вивчити свою дитину. Ці речі загальні і нормальні для таких сімей середнього віку.\n- А яку пенсію найчастіше хочуть?\n- Є люди, які часто хочуть 2 тис. доларів пенсії на сім'ю, є ті, які хочуть 3 тис. доларів. Ми просимо розглядати пенсію як мінімальний комфортний рівень життя, при якому родина могла б прожити, маючи своє житло, свій автомобіль. Люди часто називають суми в діапазоні від 2 до 4 тис. доларів, іноді 5 тис.\n- Розкажіть більше про те, як працюють недержавні пенсійні фонди, чи можна, наприклад, зняти гроші раніше? Знаючи менталітет, можливо, буде така критична ситуація в житті людини, і вона зніме ці гроші, які відкладала на пенсію, раніше. Як це працює?\n- Коли людина вибирає фонд, вона повинна підписати договір. Зараз це можна зробити онлайн, а потім просто поштою обмінятися зразками. Після цього людина починає відкладати, це легко, як я і говорив, це можна навіть автоматизувати. Потрібно розуміти, що пенсійні заощадження – це в довгу і, якщо людина завтра просто передумає, вона не може просто забрати ці гроші. У контракті зазначено, наприклад, що я відкладатиму до 57 років. Є форс-мажорні винятки, коли ці гроші можна забрати, це можна почитати в контрактах пенсійних фондів перед тим, як їх підписувати. Наприклад, якщо людина виїжджає жити за кордон і т.д. Але просто передумати і забрати гроші можна. Єдине, що можна, – це припинити вклади. Інвестор, тобто людина, вирішує, скільки вона відкладатиме. Але якщо вона не внесе цю суму якогось місяця, жодної пені або штрафів немає.\n- Тоді, наостанок, загальне запитання. Як ви вважаєте, чи потрібні якісь зміни в законодавстві або в свідомості людей, щоб все ж накопичувальні пенсії вийшли на перший план?\n- Дякую, що запитали про це. Я розповім про кілька речей, які необхідно робити. Одне ми вже робимо зараз – розповідаємо людям, як це працює, що є такий інструмент, що він захищений, що у нього є певна історія і вона успішна, що є люди, такі як я, які вже відкладають. Ми робимо таке фінансове просвітництво, щоб сформувалася якась довіра до цього. З іншого боку, що б могли робити держава і законотворці – вони могли б зробити те, що є в західному світі. Коли там відкладають на пенсію, то отримують податкові пільги. В Україні це є, але стосується воно тільки офіційних зарплат і тільки з обмеженням від суми. Скажімо прямо, в Україні ці пільги досить слабкі, якщо порівнювати з тією ж американською системою, де податки високі, але їх можна зменшити за рахунок того, що я відкладаю на пенсію. Тоді ці гроші не оподатковуються, поки я їх там колись в 57 років не заберу. Ці податкові стимули, плюс фінансове просвітництво, плюс активність самих фондів, які б виходили і більше розповідали про себе, все це даватиме загальний ефект. Вірю, що все більше і більше українців відкладатимуть собі на пенсію.\nінтерв'ю пенсії пенсійна реформа накопичувальна система


Стратегія заощадження «Спочатку заплати собі сам»\nМи заробляємо гроші, а потім їх витрачаємо. Знову заробляємо і знову витрачаємо. Так відбувається у більшості людей. На запитання: «на що я витрачаю гроші?», більшість людей відповість: харчування, житло, діти, медицина, відпочинок, автомобіль, і т. д.. Категорії витрат у кожного можуть бути різними, але не в цьому суть. Чому ми в першу чергу платимо працівникам різних служб та відомств, а не собі?\nЗаробляти ми можемо лише за умови, якщо ми працездатні. А цю здатність можна втратити. Або раптово через хворобу чи нещасний випадок. Або при настанні старості. Втративши працездатність, ми перестанемо заробляти, а, отже, і нічого буде витрачати, а витрачати доведеться - так влаштоване життя.\nЯкщо ми платимо собі протягом всього життя, відкладаючи невелику частину доходу, то в старості є що витрачати. Якщо ми не робимо цього, то нас чекають злидні. Ми не маємо права витрачати всі зароблені гроші. Частину їх ми відкладаємо, тобто платимо самому собі. Причому робимо це в першу чергу, а вже потім оплачуємо житло, харчування і т. д.\nТо скільки ж платити собі? Почніть відкладати 10% з кожного прибутку. Це «must have», який називається «заплати спершу собі». Так, більшість заробляє небагато, але головне зрозуміти одну річ - не важливо скільки ви заробляєте, важливо скільки ви платите собі. Є такий вислів - не важливо, скільки ти заробляєш, важливо скільки ти зумів зберегти.\nЗаощаджувати 10% від доходу потрібно обов’язково, інакше розвитку не буде і ми все життя бігатимемо по колу «заробили - витратили».\nЩо зміниться якщо ви почнете платити собі? Ви навчитеся правильно розставляти пріоритети, тому що частину грошей ви залишаєте собі, а решту потрібно буде правильно розподілити, оцінивши при цьому, що важливіше для вас на даний момент. Ви станете матеріально незалежним і стійким до різних фінансових складнощів. Відкладені таким чином гроші також стануть у нагоді, коли виникнуть непередбачувані витрати, наприклад, якщо доведеться потрапити до лікарні чи раптової втрати роботи.\nПлатити собі з часом стане для вас захоплюючим процесом. І по мірі накопичення капіталу ви будете шукати нові способи для його збільшення. Додайте в своє життя це нове правило і воно змінить ваше життя на краще!


Готелі: Площа Аристотеля – Салоніки\nГотелі біля Площа Аристотеля\nПлоща Аристотеля: де зупинитись неподалік?\nЛададікаПлоща Аристотеля — 0,5 км\nЛададікаПлоща Аристотеля — 0,7 км\nСтаре містоПлоща Аристотеля — 0,5 км\nЦентр міста СалонікиПлоща Аристотеля — 0,1 км\nЛададікаПлоща Аристотеля — 0,6 км\nЛададікаПлоща Аристотеля — 0,4 км\nПлоща Аристотеля: дізнайтеся більше\nДе Площа Аристотеля?\nПлоща Аристотеля розташовано у районі Центр міста Салоніки. Проведіть незабутній день, досліджуючи цей район і його околиці. Цікаво, що є в околиці? Вам можуть сподобатися Стародавня площа агора та Церква Панагія-Халкеон.\nПлоща Аристотеля: де зупинитися неподалік?\nМи маємо 416 готелів, розташованих поблизу такого місця, як Площа Аристотеля. Вам може сподобатися один із цих варіантів, які особливо подобаються нашим гостям:\nПлоща Аристотеля: цікаве поблизу\nПлоща Аристотеля: ідеї для цікавої подорожі\nПлоща Аристотеля: що цікавого


Асоціація ІТ України - Запрошуємо на презентацію результатів дослідження репутації IT-галузі\nЗапрошуємо на презентацію результатів дослідження репутації IT-галузі\n29 грудня відбудеться презентація результатів першого загальнонаціонального дослідження репутації ІТ-галузі України. Дослідження тривало 4 місяці, участь в ньому взяли 1700 респондентів. Результати демонструють комплексне бачення репутації IT-галузі з огляду її ключових стейкхолдерів.\nОрганізаторами репутаційного дослідження стали Асоціація “IT Ukraine” разом з незалежними агентствами-партнерами Looqme та MZ Hub. Соціологічні опитування проводились в 2 етапи з вересня по грудень 2020 року на платформі DOU.ua.\nВ результаті першого етапу організатори сформували short-list з 32 IT-компаній, які отримали найбільші показники впізнаваності серед опитаних на платформі DOU.ua респондентів, а також мали високий рівень присутності в медіа та соціальних мережах. На другому етапі були проведені соціологічні опитування серед ІТ-спеціалістів, студентів та оточення, а також медіа-моніторинг галузі.\nВ рамках презентації будуть представлені наступні результати:\nПоточне сприйняття IT галузі ключовими стейкхолдерами;\nРепутаційне лідерство в галузі;\nРепутаційні ризики та проблемні місця галузі;\nПредставленість галузі у медіа та соціальних мережах;\nПредставленість ключових гравців у медіа та соціальних мережах.\nЮлія Маліч, Голова PR Community Асоціації “IT Ukraine”, зазначає:\nМи раді презентувати перше в Україні комплексне дослідження репутації українського IT. Ми доклали багато зусиль, щоб отримати об’єктивні результати, залучили і незалежних партнерів до співпраці. Результати містять багато інсайтів, кількісних та якісних, які стануть надійною базою для роботи комунікаційних команд IT-компаній в Україні та менеджменту індустрії загалом.


Спеціалізована фірма ТОВ «ЕКСПРЕС-КЛІМАТ» має багаторічний досвід роботи в сфері кондиціювання і вентиляції: проектування,монтажу, сервісного і технічного обслуговування обладнання.\nНаші спеціалісти виконують монтаж усіх видів кондиціонерів:\n· Віконних кондиціонерів;\n· Мобільних кондиціонерів;\n· Настінних кондиціонерів;\n· Підлогово-стельових кондиціонерів;\n· Касетних кондиціонерів;\n· Канальних кондиціонерів;\n· Колонних кондиціонерів;\n· Систем з чиллерами і фанкойлами;\n· Дахових кондиціонерів;\n· Прецизійних кондиціонерів;\n· Центральних кондиціонерів.\nПорядок і особливості проведення монтажних робіт по встановленню спліт-систем настінного типу\n1. Місце встановлення обладнання\nПри встановленні спліт – систем настінного типу необхідно визначити місце і спосіб встановлення наступних компонентів системи:\n· зовнішнього блоку;\n· внутрішнього блоку;\n· комунікацій (мідних трубок і електричного кабелю), які з’єднують ці блоки;\n· дренажної трубки для відведення конденсату від внутрішнього блоку;\n· силового кабелю для електроживлення системи.\nДля стандартної квартири підходить звичайна спліт-система. Комунікації, які з’єднують блоки, прокладаються наступним чином: всередині приміщення комунікації закриваються декоративним пластиковим коробом білого чи світло-кремового кольору. Отвори в зовнішній стіні, через які прокладаються комунікації, також закривають декоративним коробом. Траса з комунікаціями прокладається з нахилом в 3-5 градусів на кожен метр траси, для можливості зливу конденсату; ззовні будівлі комунікації прокладаються вздовж стіни. Дренажна трубка для зливу конденсату від внутрішнього блока виводиться назовні на 10-20 см через найближчу зовнішню стіну. Силовий кабель прокладається в декоративному коробі білого кольору, перерізом 15х15 мм. До кабелю кріпиться вилка або він виводиться в захисний автомат.\nКраще за все встановлювати кондиціонер в процесі ремонту квартири, при цьому комунікації і кабель живлення можна сховати всередині стіни – в штробі. В цьому випадку комунікації не буде видно, тільки внутрішній і зовнішній блоки. При стандартному монтажі зовнішній блок встановлюється під вікном так, щоб верхній край зовнішнього блоку був віще рівня підвіконня .\n2. Особливості монтажу.\nЧас початку монтажу узгоджується замовником і представником монтажної організації. При проведенні монтажних робіт в приміщеннях використовують захисні чохли, з кімнати, в якій здійснюється монтаж, бажано прибрати чи накрити всі предмети і поверхні, яким може зашкодити цегляний і бетонний пил. Для монтажу, який потребує роботи альпініста, необхідно забезпечити вихід на дах (технічний поверх).\nПри встановленні кондиціонера необхідно враховувати наступні особливості:\n· Наявність системи опалення і як проведені стояки (відстань від бокової і зовнішньої стіни повинна бути 40 мм).\n· Ймовірність наявності стояків опалення вбудованих в стіни.\n· Наявність живлення необхідної потужності.\n· Відстань від стелі до внутрішнього блока повинна бути 70 мм.\nВстановлення зовнішнього блоку під вікно:\n· Необхідний вільний доступ до підвіконної частини стіни.\n· Необхідна наявність стулок вікна, що відкриваються (якщо відкривається тільки одна стулка, то її ширина має бути 500 мм).\n· При встановленні захисного навісу можуть знадобитися послуги альпініста.\n· При монтажі кондиціонерів потужністю більше 3 кВт захисний навіс встановлюється тільки за допомогою альпініста чи підйомної техніки.\n· Можлива установка кондиціонерів потужністю менше 3 кВт збоку від вікна, якщо відстань до сусіднього вікна 800 мм.\n· Установка кондиціонерів потужністю більше як 3 кВт збоку від вікна, при висотності приміщення від другого поверху і вище, можлива тільки з використанням альпініста чи підйомної техніки.\nВстановлення зовнішнього блоку на балконну огорожу\n· Зовнішній блок встановлюється тільки на бетонну огорожу товщиною 100 мм, або на цегляну огорожу, яка має бути армована.\n· Встановлення зовнішнього блоку на металеву огорожу небажана.\n· Встановлення зовнішнього блоку всередині утепленого (закритого) балкона небажана.\nВартість стандартного монтажу складається з:\n· Пробивання одного отвору для прокладення між блочних комунікацій (двох чи трьох отворів відповідно для двійної чи трійної мультисистеми).\n· Витратні матеріали для встановлення кондиціонера, електричне з’єднання блоків кондиціонера і з’єднання трубками для холодоагента.\n· Встановлення внутрішнього блоку кондиціонера.\n· Встановлення зовнішнього блоку кондиціонера.\n· Налагодження і запуск кондиціонера.\n· Гарантія від одного до трьох років на виконані роботи.\nМонтаж канального і касетного типу кондиціонера\nВнутрішній блок канального типу кондиціонера монтується під підвісною стелею, між стельовий простір повинен бути 300-400 мм. Така система підходить для приміщень з високою стелею. Одним таким кондиціонером можна охолодити декілька кімнат одразу. При цьому у Вас на стелі буде кілька вентиляційних решіток, через які буде проходити повітря (тепле чи холодне). Такий кондиціонер дозволяє здійснити приплив свіжого повітря в приміщення.\nКасетний кондиціонер теж монтується в підвісній стелі, але в цьому варіанті кожним кондиціонером можна охолоджувати тільки одну кімнату. Після монтажу на стелі буде видно квадратну лицьову панель. Цей тип кондиціонера дозволяє розподіляти повітря одночасно в чотирьох напрямках. Відповідно цей тип кондиціонера монтується ближче до центру приміщення. Однією із переваг є наявність дренажного насоса, який дозволяє відводити конденсат від внутрішнього блоку довільним способом, на відміну від перших двох типів кондиціонерів, де для відводу конденсату необхідно дотримуватись норм монтажу каналізаційних систем, нахил дренажної трубки складає 2 см на 1 м.\nЯкщо у Вас немає можливості розташувати на фасаді будівлі багато зовнішніх блоків, Ви можете використати мульти-спліт або зональну систему. Мульти-спліт система – це комплектація з одного зовнішнього блока, до якого приєднується від двох до шести внутрішніх блоків.\nМультизональна система являє собою один зовнішній блок, до якого можна приєднати до 16 внутрішніх блоків настінного, касетного, канального чи ін. типу.\nСистеми чиллер-фанкойл використовуються для створення комфортних умов у багатокімнатних, багатоповерхових приміщеннях, де є необхідність у великій кількості внутрішніх блоків. Система складається з одного зовнішнього блоку – чиллера, який виконує роль охолоджувального пристрою, виробляючи і подаючи холод по трубопроводах з циркулюючою по них водою чи етиленгліколем. В цьому і полягає її відмінність від інших спліт-систем, де в якості теплоносія використовується фреон. Після того як чиллер охолодив воду, вона надходить по ізольованих трубопроводах до фанкойлів, які є внутрішніми блоками кліматичної системи, і поділяються за типами встановлення на настінні, касетні, канальні і підлогово-стельові. При цьому максимальна потужність чиллера практично не обмежує кількість внутрішніх блоків.


Хвороба Бехтерева: симптоми, діагностика та лікування в Харкові\nМасаж - 19.11.2015\nЯкщо захворів поперек, як правило, припускають, що це остеохондроз. Але з будь-якого правила бувають винятки. Таким винятком і є хвороба Бехтерева. Це захворювання починається дуже схоже на остеохондроз, та тому їх часто плутають. Однак кваліфікований лікар за деякими симптомами здатний відрізнити хворобу Бехтерева від остеохондрозу.\nХвороба Бехтерева або, як її інакше називають, анкілозуючий спондилоартрит – це хронічне запальне захворювання хребта та суглобів. Причина – генетична схильність у людей-носіїв певного антигену (HLA-В27). Імунна система таких людей помилково сприймає деякі тканини організму як чужорідні, що й є причиною запалення. У чоловіків це захворювання виявляється приблизно в 9 разів частіше, ніж у жінок.\nОсобливості та методи лікування хвороби Бехтерева\nПри хворобі Бехтерева запалення спочатку зачіпає місце з’єднання крижів та клубових кісток; потім поширюється на поперековий відділ хребта та «повзе» вгору по всьому хребту. Надалі запальний процес може захоплювати будь-які суглоби тіла – від тазостегнових до суглобів пальців.\nЗапалення суглобів при хворобі Бехтерева, на щастя, рідко буває «жорстоким». У багатьох випадках його можна досить легко придушити за допомогою лікарських засобів.\nНабагато гірше, що при хворобі Бехтерева відбувається «окостеніння» зв’язок хребта, його міжхребцевих суглобів та дисків. Йде поступовий процес «зрощення» хребців між собою, хребет втрачає свою гнучкість та рухливість. Без належного лікування за кілька років може настати повне знерухомлення хребта, коли практично всі хребці зростаються в одну негнучку кісткову структуру. Цей стан називається «анкілозування».\nЩо потрібно знати при лікуванні хвороби Бехтерева\nІмунітет завжди дратує наявність будь-яких інфекцій, таких, як, наприклад, хронічний тонзиліт, герпес, простатит, цистит. Тому при хворобі Бехтерева дуже важливо виявити та пролікувати хронічні інфекції. Згодом, вже при лікуванні хвороби Бехтерева це дозволить використовувати мінімум ліків.\nДуже корисний при хворобі Бехтерева масаж спини. Однак не можна його робити в період загострення, коли аналіз крові не в нормі.\nУ боротьбі з наростаючою тугорухливістю та «окостенінням» хребта та суглобів особливо важливе місце займає лікувальна гімнастика. Робити її необхідно як мінімум по 30-40 хвилин. Причому бажано не пропустити жодного дня! Гімнастику слід робити, як би не було погано. Кожен втрачений день дарує хворобі безповоротно частку суглоба або крихітний шматочок хребта, який костеніє та ніколи більше не знайде рухливість.\nЯк ми лікуємо хворобу Бехтерева?\nВ якості базисної терапії при хворобі Бехтерева використовуються нестероїдні протизапальні препарати. Щоб істотно загальмувати розвиток захворювання, застосовувати їх рекомендується тривалими курсами.\nМи обстежуємо пацієнта на різні інфекції та, в разі виявлення, проліковуємо їх. Це допомагає запобігти випадкам загострення захворювання.\nУ лікуванні цього захворювання успішно використовується:\nХвороба Бехтерева вражає в основному чоловіків у віці від 15 до 30 років. Причини захворювання до кінця не відомі, проте більшість лікарів схиляються до того, що захворювання це аутоімунної природи. Також відомо, що існує спадкова схильність до цього захворювання, фахівці з’ясували, що у 90-95% хворих на хворобу Бехтерєва є антиген HLA-B27.\nТригером (поштовхом) розвитку захворювання можуть бути:\nтравми хребта та тазу;\nПри хворобі Бехтерева імунні клітини атакують міжхребетні диски, сухожилля та зв’язки суглобів. В уражених тканинах розвивається запалення, в результаті якого відбувається заміщення еластичних тканин твердою кістковою тканиною, в результаті чого порушується рухливість хребта та суглобів.\nІснує кілька видів хвороби Бехтерева. При центральній формі уражається тільки хребет. Є два види цієї форми – кіфозний вид, при якому хребет випрямляється в попереку, але сильно згинається в області грудної клітини та ригідний вид, при якому згладжуються поперековий й грудний вигини хребта, в результаті чого спина стає зовсім прямою та плоскою.\nПри різромелічній формі уражається не тільки хребет, але та великі суглоби – тазостегнові та плечові.\nПри периферичній формі хвороби Бехтерева уражаються хребет та периферичні суглоби – ліктьові, гомілковостопні, колінні.\nПрояви скандинавської форми хвороби схожі на початкові симптоми ревматоїдного артриту. При цьому уражаються дрібні суглоби, проте їх деформація та руйнування не відбувається.\nПри вісцеральній формі уражаються не тільки хребет та суглоби, але та інші органи – очі, нирки, серце, кровоносні судини.\nОзнаки запалення крижово-клубового зчленування та окостеніння хребта, що намітилося, допомагає визначити рентгеногафія хребта та крижів.\nКлінічний аналіз крові визначає наявність запальних процесів, якщо є інші ознаки хвороби, то діагноз зазвичай підтверджується.\nУ рідкісних випадках, коли діагноз викликає сумнів, робиться специфічний аналіз для виявлення характерного при хворобі Бехтерева антигену HLA-В27.\nСимптоми: схожості та відмінності хвороби Бехтерева та остеохондрозу\nХвороба Бехтерева Остеохондроз\nболю в попереку посилюються в другій половині ночі та злегка вщухають днем, коли ви починаєте рухатися; болі в попереку постійного характеру, посилюються при рухах;\nприпухання та болючість одного або декількох суглобів; зазвичай не супроводжується запаленням суглобів;\nрух в попереку порушено за всіма напрямами (вперед, назад, убік, вліво, вправо); можна нахилятися досить низько хоча б в одну сторону та повертатися вправо або вліво;\nвідчуття болю глибоко в сідницях при запаленні суглобів крижів; відчуття болю глибоко в сідницях при міжхребцевій грижі або при радикуліті;\nболюче напруження м’язів спини; болюче напруження м’язів спини;\nформується «поза прохача»: зникає нормальний поперековий вигин хребта, поперек стає плоским та прямим. Пізніше, сильно зсутулившись, застигає грудний відділ. Ноги при ходьбі завжди трохи зігнуті в колінах; подібних змін не спостерігається;\nпоступово скутість охоплює весь хребет, та хворий починає рухатися так, немов у нього палиця замість хребта; не супроводжується такою всеохоплюючою скутістю;\nна початковій стадії розвитку хвороби прийом протизапальних препаратів майже відразу та повністю допомагає зняти біль. ліки далеко не завжди знімають біль, але навіть якщо знімають, то поступово та в повному обсязі.\nЧим небезпечна хвороба Бехтерева\nХвороба Бехтерева небезпечна не тільки тим, що з часом паралізує весь хребет та суглоби, але й своїми ускладненнями. З таких ускладнень найбільшу небезпеку становить ураження серця та аорти, що виникає у 20% хворих та проявляється задишкою, болем за грудиною та перебоями в роботі серця.\nУ третини хворих розвивається амілоїдоз – переродження нирок, що приводить до ниркової недостатності.\nЗменшення рухливості грудної клітини сприяє захворюванням легенів та розвитку туберкульозу. Для того, щоб запобігти появі подібних ускладнень, необхідно виявляти, діагностувати та лікувати захворювання в найбільш ранні терміни.\nТим, хто страждає хворобою Бехтерева призначають плавання, регулярну гімнастику, розтяжки, систематичне загартовування та масаж, але у фазі загострення захворювання робити його не можна.\nНі в якому разі не варто займатися травматичними видами спорту. Також протипаказані переохолодження, нервова та фізична перевтома. Лікування імуностимуляторами може привести до загострення захворювання, тому що вони активізують імунну систему.\nЛюди, які страждають на хворобу Бехтерева, повинні стежити за вагою, щоб не допустити підвищення навантаження на суглоби. Для цього необхідно дотримуватися дієти та займатися спортом.\nХвороба Бехтерева загострюється на тлі різних інфекційних захворювань. Тим, хто страждає на анкілозивний спондиліт необхідно оберігатися від інфекцій, своєчасно та правильно лікувати інфекційні захворювання, якщо не вдалося їх уникнути.\nПостіль людини, що страждає на це захворювання, має бути твердою, а в деяких випадках не рекомендується користуватися подушкою. Це робиться для попередження деформації хребта.\nДля профілактики хвороби Бехтерева потрібно берегтися від інфекцій, в тому числі кишкових та тих, що передаються статевим шляхом. Не можна переохолоджуватися, потрібно уникати важких фізичних та психічних перевантажень. Потрібно займатися спортом, ці заняття зміцнюють м’язи, поліпшують координацію, тим самим оберігаючи вас від травм.\n← Косметологія – про все докладно… Дикція →


"Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа\n"Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа\nБоту виконано на кафедрі\nа) Щотижневик, його історичний розвиток та поява у ньому "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа політичної спрямованості.\n«Дзеркало тижня». Демократичність і «свобода слова» на сторінках цього видання, відповідність видання до вимог суспільно-політичного щотижневика "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа.\nІз здобуттям Україною незалежності відбулись докорінні зміни в усіх сферах суспільного життя, зокрема і в засобах масової інформації. Причому, здесь елементи демократії проявились чи не найбільш виразно і суперечливо. І объяснюється це, головним чином, наступним:\n• потреба демократизму в ЗМІ важлива не лише сама по собі, як в "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа одній із складових суспільного життя, а ще й тому, що демократизм в ЗМІ прямо впливає на розвиток демократії в усіх інших сферах життя;\n• журнальчикістська праця за своєю сутністю є працею творчою, вільною, просякнутою свободою думки - ще є важливою ознакою демократії;\n• прояви демократії в журнальчикістиці по-різному були "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа сприйняті різними колами суспільства, не всім вони були до вподоби, а, отже, зустріли й спротив. Структура засобів масової інформації змінилась і кількісно, і за методами інформування.\nЗбільшилась кількість видань. У республіканському масштабі, крім газет, що продовжили існування (іноді під іншими назвами), з'явились нові: "Глас України", "Урядовий кур'єр", "Дзеркало тижня "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа", "Факти", "Сейчас" та ін. Збільшилась кількість видань, особливо спеціалізованих, в яких зацікавлені певні групи населення. Певний сенс у структурі видань має статус видання у зв’язку з територією, на якій воно поширюється. За радянських часів територіальна прив’язка була непорушною, а в сучасних умовах будь-яка газета "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, зареєстрована державним комітетом України з питань інформаційної політики, може вважатись обласною чи республіканською. Структурні перетворення означають реальне входження демократії в ЗМІ: адже завдяки їм краще задовольняється попит реципієнтів інформації на новини, йде поглиблення знань про світ, посилюється аналіз суспільних явищ. Однак і ідеалізувати ці процеси не можна. В сучасній структурі ЗМІ "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа помітні і деякі мінуси в проявах демократії:\n• знизилась періодичність виходу багатьох газет: щоденні в минулому виходять тричі, а то й раз на тиждень - а, значить, споживач інформації не отримує оперативних новин. Ччерез брак коштів у населення далековато не всі мають можливість дивитись телевізор, слухати радіо, а значить, при "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа всьому розмаїтті ЗМІ можливості отримати широку інформацію обмежені. Також не всі засоби інформації однаково доступні для всіх (опозиційні видання, в силу різного роду перепон - менш доступні, Інтернет - не много доступний для більшості громадян) і тому вилив на маси реципієнтів справляють переважно офіційні, багатотиражовані видання, яким бракує демократизму.\nЗміни початку "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа 1990-х років, які проходили під девизами демократії та ринкових реформ, викликали зміни у друкованій та електронній пресі пострадянських республік, зокрема в Україні. Видавнича діяльність припинила бути партійно-державною монополіює і почала здійснюватись в умовах ринкового середовища. Тепер на сторінках газет зявляються заборонені теми, користуючись можливістю висловлювати будь-які думки "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, деякі видання переходять на критикуючий зміст. Звичайно, найбільші зміни відбулися у сфері суспільно-політичної преси, яка звільнилась від контролю влади і увійшла в новий етап демократичного розвитку. Висвітлення політики закончило носити одно векторний нрав, подається в руслі обговорення, співставлення думок. Своєрідною 100є тема ЗМІ в ході політичної кампанії. Продовжуючи представляти розмаїття "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа тем, вони зосереджують увагу на заморочекі, якій присвячується кампанія. В це русло потрапляють і такі факти, події, які й не мають безпосереднього відношення до кампанії, але вони "прив'язуються" до високої політики. Наочно підтвердила це положення президентська кампанія 2004 р. На сторінках газет публікувались не лише матеріали "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, що висвітлювали програми, дії кандидатів у президенти, а й інші події, зокрема - хід слідства по фактах переслідувань журнальчикістів, заяви та діяльність опозиції, реагування правоохоронних органів на різного роду злочини і т.ін.; причому все це - під кутом зору президентської кампанії.\nВ Україні в останні роки дуже нередко використовується поняття "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа «демократія», яке далековато не всім зрозуміле до кінця. За неї ми «боремося», на її честь співаємо пісні. Кожне поважаюче для себя видання претендує на посаду найдемократичнішого та найобєктивнішого. Але всі ці високі поняття повинні підтверджуватись практичними діями, зокрема повагою до реципієнта інформації, залучення його до участі у випуску.\nОдне із найпопулярніших "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа політичних видань в Україні є суспільно-політичний щотижневик «Дзеркало тижня», яке і стало об’єктом моїх досліджень. На його прикладі я намагатимусь визначити відповідність політичних видань сучасності до основних вимог демократичного видання. «Дзеркало тижня» не даремно стало основою моєї праці, адже цей щотижневик випускається в Україні вже протягом 12 років "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа і на його прикладі можна прослідкувати ті структурні зміни, які відбулися у політичній пресі України за час її незалежності. До того ж, актуальним є питання політичної преси, адже після виборів президента 2004 року, політика стала гіперпопулярною серед населення, де чималу роль зіграли саме політичні видання.\nНа прикладі щотижневика «Дзеркало "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа тижня» у цій боті я спробую прослідити принципи збору та подання інформації у політичних виданнях, їх роль у формуванні політичних пріоритетів людства, демократичність та об’єктивність поданій у их інформації. Моя праця присвячена перегляду та аналізу рівня демократичності політичних видань, їх основні функції у сучасному суспільстві, структуру роботи на прикладі определенного "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа щотижневика, а також історію розвитку самого поняття «щотижневик» та його функції у ЗМІ. Спираючись на наукові книги та практичний аналіз видання, я сформулюю принцип роботи редакції, мету видання, її вікову категорію та передбачену аудиторію.\nа) Щотижневик, його історичний розвиток та поява у "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа ньому політичної спрямованості\nЩотижневик у словарі - «періодичне видання, яке виходить один раз на тиждень». З часом та розвитком соцімозгу тематична ориентированість та популярність щотижневика змінювалась. Наприклад, на 1913 рік майже третина системи журнальчикістики була саме узким щомісячником – компромісним типом журнального видання, яке у великій мірі відповіотдало задачкам "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа преси у складний період війн та революцій. Узкий щотижневик об’єднував у собі риси щоденної газети та товстого щомісячника. Щотижневий вихід дозволяв швидше ніж журнальчик «звичайного типу» відгукуватись на події. В той же час більший ніж у газети об’єм, а також можливість довше готувати та продумувати матеріал давала "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа щотижневику саме ту здатність до «узагальнюючого висвітлення», яким так пишались товсті видання. Розвиток технічних можливостей позволило щотижневому журнальчику увести до складу номера як обов’язків компонент ілюстрації. Щотижневик як тип видання періодики читачі обирали для різноманітних цілей. Для системи нашої преси тип щотижневого видання не був новим. Вони існували ще у "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа 18 ст., розквіт їх прийшовся на 50-60-і роки 19 століття. Але в 1900-1917 роках приблизно третина періодичних видань доводилась на щотижневики. У 19 столітті відділення газети від журнальчику ще не було, а загальною особливістю щотижневиків була тільки періодичність. Поступово була відпрацьована форма такового видання: узкий журнальчик у 50-60 сторінок. Обов’язковими були ілюстрації, белетристика, обзори "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа публікацій за тиждень по всім суспільно-політичним питанням. Таким чином від товстого видання залишився відділ белетристики. Обзори подій також не перетворились на газетну інформацію. У щотижневиках також була важливою достатньо невисока ціна, те, що він виходив у певний денек тижня, таким чином було створено не перебійний "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа журнальний потік.\nТип щотижневиків, що був популярним у революційні періоди спочатку відрізнявся від класичного. У першу чергу у 1905 році випускалися суспільно-політичні щотижневики, аналогів яким до тих часів не було. Піонером серед таких видань став журнальчик «Полярная звезла» П.Б.Струве, навколо якого виникла партія кадетів. Його тип був новим для "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа політичного щотижневика, у якому використовувався досвід західноєвропейських політичних видань. Достатню кількість щотижневиків видавали кадети. Вони використовували цей тип періодики для відпрацьовки тактичних, стратегічних і навіть філософських програм. Ці журнали за типом ще не були традиційними щотижневиками: в их не було ілюстрацій, але і час їх існування був стриманий "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа. Під ударами цензури політичні щотижневики швидко зникли. Суспільно-політичні щотижневики знову стали популярними у періоди війн, если вони мали велике значення, а тираж збільшувався у декілька разів. Визначеність та правдивість направлення, яке залишається важливою характеристикою суспільно-політичного видання починає стиратися лише у 20 столітті: у одному органі періодики можуть не співпадати "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа ориентированість різних частин, і навіть різних відділів. Крім того, у виданнях , що виходили по 30 і більше років, направлення нередко змінювалось у зв’язку з політичними подіями або з приходом нових працівників.\nНа сучасному ж етапі розвитку нашого соцімозгу, суспільно-політичний щотижневик має досить широкий диапазон завдань, адже з "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа поширенням демократії збільшується і кількість вимог, що їх ставить читач перед політичним виданням. Саме таке видання повинне мати величавый вплив на читача, його думку, а отже надати таку інформацію, що не тільки зацікавить, а й переконає. Вагомість впливу політичних видань залежить від декількох факторів: по-перше, від позиції видання "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа (споживач інформації піддається найбільшому впливу шанованого ним видання), по-друге, від авторитету журнальчикі100, адже він своєю майстерністю, позицією утверджує у реципієнта певні погляди, що стають громадською думкою. Це вимагає від видання забезпечення не просто кваліфікованими кадрами, а журнальчикістами, що мають глибокі знання у сфері політики, а також аналітичний склад розуму "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа. І по-третє, вагомість впливу залежить від тиражу видання (чим він більший, тим на більшу кількість людей поширюється його вплив. Але, щодо останнього, то цей фактор більш важливий в умовах універсального видання, що ж до політики, то вона зацікавить лише певну аудиторію.\nЗмінилось у політично спрямованих та "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа інших виданнях багато факторів, але далековато не всі вони позитивні. Наприклад, зменшилось або і зовсім зникло залучення до участі у підготовці матеріалу та обговоренні того чи іншого питання позаштатних создательів. Раніше газети часто друкували добірки і навіть сторінки листів читачів. При редакціях діяли позаштатні відділи, громадські приймальні, корпункти та інші "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа форми громадських засад. Проводились заняття в школах та університетах робсількорів.\nПартійні комітети часто слухали звіти редакцій про боту з листами. Навіть гонорарна політика спрямовувалась на увагу до громадських кореспондентів: 60 відсотків належало віддати їм, 40 - штатним працівникам.\nА сразу? Умови, в яких перебувають журнальчикісти — інші, а, отже, і результати - інші. Немає цілеспрямованого партійного "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа контролю, немає пропорції 60 х 40, і журнальчикісти отримали змогу більше писати і самі отримувати гонорар. І за навчання ніхто не питає. Більш того, відмежовування від создательів з народу здобуло своєріденьке обґрунтування, багато газет друкують такі ремарки: "Листування з читачами не ведемо", "Матеріали не повертаємо". Звичайно ж, аж ніяк не "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа слід ідеалізувати масову боту редакцій в минулому. Багато в ній було показного, заформалізованого, мовляв, ось вона яка - народна преса. Листи перероблялись в угоду комуністичним ідеалам, а то й писались журнальчикістами. Яка вже здесь громадська думка?\nМова йде не про механічне відтворення того, що було. Мова йде про "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа потребу на новій основі, враховуючи сучасні реалії, повернутись обличчям до реципієнта інформації і зробити його ключовою фігурою сучасної журнальчикістики.Відрадно, що проявів уваги до думки, до матеріалів позаштатних создательів 100є в сучасній українській журнальчикістиці дедалі більше. Адже звернення читачів до газет – свідчення їх довіри до вагомого слова преси, яка "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа нерідко 100є більш впливовою силою, ніж офіційні органи влади.\nПочинаючи з стародавніх часів, если виникла преса у своїх початкових формах, влада прагнула підпорядкувати її своїм інтересам, всіляко придушуючи вольнодумство, критику на свою адресу. Буржуазія, піднімаючись на боротьбу з феодалізмом, підкріплюючи "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа економічну владу владою політичною, проголосила на своїх знаменах лозунги: "свобода, рівність, братерство" - тобто лозунги демократії. На цій демократичній хвилі в буржуазних країнах створювалася широка сітка преси. Так, у Франції за 4 роки Великої Французької революції виникло близько тисячі центральних та місцевих газет і журнальчиків. До 1917 р., в умовах самодержавства "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, преса в Росії не була вільною. Безперешкодно виходили лише ті газети та журнали, що підтримували царський режим. Більшовицькі газети друкувались і поширювались підпільно. В итогі Лютневої революції 1917р.. що поклала початок демократичним перетворенням в країні, преса отримала свободу. Поряд з буржуазними виходили меншовицькі, більшовицькі, есерівські газети. Обмеження свободи преси почались після того "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, як вийшов Декрет про пресу, підписаний Леніним в перші дні Жовтневої революції. Його головна ідея: «Нова влада перебуває в процесі становлення і тому не можна залишати пресу в руках буржуазії: в її руках преса не менш небезпечна, ніж "бомбардируй та кулемети" і, як тільки новий лад зміцниться "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, - буде повна свобода преси.» "Тимчасовий" декрет діяв 72роки і був скасований лише в 1990 році прийняттям ще в умовах горбачовської перебудови "Декрету про пресу та інші засоби масової інформації". Але й цей декрет носив половинчатий нрав: проголошувалась і гласність, політичний плюралізм, однак - у межах "соціалістичного вибору".\nОтже, у процесі "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа історичного розвитку, преса, як галузь суспільно-політичної діяльності пройшла кілька щаблів. Умовно їх можна представити так:\nПерший щабель. Виникнувши в першій половині XVII століття з інформаційних потреб суспільства й будучи первісно спрямована на їх забезпечення41 , журнальчикістика дуже швидко викликала жвавий інтерес політичних діячів, які зрозуміли, що за її допомогою "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа можна маніпулювати громадською свідомістю й управляти масовими емоціями. А відтак успішно боротися за владу, а потім і утримувати її. Другий щабель. У XIXстолітті ці спокусливі для політиків властивості журнальчикістики спричинилися до захоплення її в сферу політичних інтересів, з'єднання преси з політикою. Загальних інформаційних видань майже не залишилось, журнальчикістика з'єдналася "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа з публіцистикою і стала головним руслом її розвитку. Будь-яка газета чи журнальчик декларували свою партійність (чи протопартійність), читачі були добре зорієнтовані в політичних очікуваннях і передбачати наперед, яку позицію займе те чи інше періодичне видання щодо певної проблеми. На теренах Росії, куди заходила більша частина українських земель, апогей політичної "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа журнальчикістики припав на XXстоліття, если журнальчикістика була перетворена на коліщатко і гвинтик у здійсненні в Радянському Альянсі політики комуністичної партії. Третій щабель. Служінням фашистським та більшовицькому режимові партійна журнальчикістика була цілковито скомпрометована в глазах світової спільноти. Замовчування в радянській пресі голодомору 1932-1933 років, репресій проти української інтелігенції в 1930-х роках "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, численних порушень прав людини в повоєнному світі виявили кричущу несумісність такої поведінки з первісними функціями журнальчикістики. До неї спочатку у центральноєвропейських країнах колишнього соціалістичного табору, а із знищенням СРСР і на східноєвропейських теренах почав повертатися ідеал загального видання, що головною метою проголошує не пропаганду і агітацію "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, а правдиве інформування громадян про об'єктивні факти дійсності і на підставі цього формування громадської думки. Незважаючи на затяжний перехідний стан українського суспільства, у розвитку нашого інформаційного простору все ж виразно намітилисяознаки третього періоду. Партійні і державні видання в Україні продовжують існувати, як наявні вони і в інших країнах світу, але "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа вони очевидно програють на іформаційному ринку конкурентну боротьбу загальним газетам і журнальчикам.\nСаме до их схилилися читацькі симпатії, їх обрав сам люд,\n41 Див. про це у праці: Михайлин 1. Л. Історія української журнальчикістики. Книжка перша: Підручник. - X.: ХІФТ. 2000. — С. 4-15.\nпроголосувавши за их частинкою своєї праці, матеріалізованою в гривнях "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, які він сплачує за право читати улюблене періодичне видання. Концепція агітаційної газети сьогодні виявляється цілком витісненою концепцією інформаційного періодичного видання. Службова журнальчикістика замінюється на таку, що має самодостатнє значення й функції. Вона перестає бути засобом масової інформації. Нові можливості для демократизації засобів масової інформації відкрились в Україні після здобуття нею незалежності "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа. Влада, що проголосила курс на демократію, змушена була заявити про демократизацію ЗМІ. Фактори, що це обумовлювали:\n- демократичні ЗМІ дозволяють мати найширшу інформацію про події, процеси "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа в суспільстві, без чого влада неї може діяти зважено;\n— демократичні ЗМІ сприяють залученню громадян до интенсивної політичної діяльності, до участі в самоврядуванні, що є складовою процесу державотворення, чим стали займатись владні органи. У Радянському Альянсі такі репресії набули масового нраву і призвели до загибелі мільйонів найбільш талановитих "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа громадян. На тлі цих історичних подій сучасна економічна залежність преси від засновників виглядає цілком іншого рівня проблемою, не пов'язаною із загрозою для життя цілого журнальчикістського корпусу країни. Проблемою, яка підлягає розв'язанню і швидше чи пізніше буде розв'язана в нашому суспільстві. Україна, у силу специфічних внутрішніх разумов, лише "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа сразу опановує модель соціально відповідальної журнальчикістики. Вихід суспільства з економічної кризи, який уже розпочався, стимулюватиме появу купівельно спроможного читача, а відтак і зростання накладів газет, що уможливить їх незалежне існування і опанування тим рівнем свободи, яким володіють журнальчикісти суспільно-політичних видань розвинених держав світу.\nв) Роль суспільно-політичних видань "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа у демократичному суспільстві та становленні громадянської думки\n“Громадянське суспільство” – поняття, знакічне поле, розгалуження соціальних інститутів, практик та цінностей, яке охоплює комплекс основних соцієтальних черт та параметрів суспільної життєдіяльності, яка відокремлена від держави і є само-організованою. Це – комплексний соціокультурний та суспільно-політичний парадокс, який включає внутри себя наявність та розвиненість "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа:\n· соціальних інститутів (незалежні медіа; громадська думка; добровільні асоціації та об’єднання громадян; принцип верховенства права, реалізований в рівності громадян перед законом та в реальному доступі громадян до правової справедливості; структурована та інституалізована політична опозиція; системи зовнішнього громадського контролю за владою на всіх рівнях, парламентські комісії, парламентські та громадські аудиторсько "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа-контрольні комісії; правозахисні організації – “сторожові собаки суспільства”),\n· соціальних практик (суспільна активність громадян, що не обмежується участю у виборах; громадські рухи; ініціативні групи; громадянська залученість до добровільних суспільних, почасти неформалізованих та “віртуальних” (наприклад, через інтернет-лист) об’єднань; поінформованість – знання місцевих та загальнонаціональних новин; правова культура та вміння застосовувати "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа правозахисну та судову систему; діяльність незалежних правозахисних недержавних організацій; лобіювання суспільно-значимих ініціатив)\nДослідники відзначають такі наріжні принципи громадянськогосуспільства як плюралізм, публічність, легальність, сприйняття "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа та повага до прав особистості. Характерною особливістю суспільств, що розвиваються по демократичному шляху виступає неувязка формування громадянського суспільства. Засоби масової інформації мають особливе значення в контексті громадянського суспільства. ЗМІ, а особливо суспільно-політичні видання, виступають тим медіумом-посередником, який як раз і здійснює зв’язок поміж державою та суспільством. Незалежні "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа видання втілюють та репрезентують громадську думку як соціальний інститут і як “четверта влада” здійснюють функції спостерігача та контролера законодавчої, виконавчої та судової влади. Важливість суспільно-політичних видань для громадянського суспільства полягає також в створенні знакічної публічної сфери – уявної загально-громадської трибуни, яка може слугувати для висловлення та лобіювання суспільних "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа та місцевих інтересів.\nГромадська думка, що формується з допомогою суспільно-політичних видань, — це не лише певні погляди, оцінки. Вона здатна виходити в русло дії, проявлятися в певних вчинках, на практиці. Адже, ставши на певну позицію, люди, об'єднані цією позицією, починають діяти, використовуючи різні форми та засоби (демонстрація, пікетування "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, страйк, збори, голосування на виборах і т.ін.). У зв'язку з цим влада не може бути байдужою до громадської думки: вона неодмінно враховує (виновата враховувати!) її, тому що за думкою слідує дія, яка нерідко спрямовується проти влади. Саме тому влада завжди намагалася стримувати та керувати саме суспільно-політичною пресою, яка "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа має неабиякий вплив на громадину і може призвести до неочікуваних наслідків.\nГотуючи публіцистичний виступ, журнальчикіст збирає факти, спостерігає події, цікавиться судженням людей, причетних до визначеної для виступу "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа проблеми. Може статись (і так воно звичай буває) в ході розмов, журнальчикістського розслідування создатель майбутнього виступу почує різні думки, в тому числі протилежні: вони можуть бути відображенням навіть різних громадських думок. І тоді настає найвідповідальнішій етап творчості: необхідно розібратися в розмаїтті думок, віддати перевагу (враховуючи, звичайно, і свої "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа погляди) тій думці, що переважає, і забезпечити тим самим поширення цієї думки, набуття нею статусу громадської.\nТакі дослідження проводяться найчастіше спеціалізованими як центральними так і місцевими організаціями. Іншого методу обнародувати результати, як не через ЗМІ, у их немає. Однак політичні видання не обов'язково "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа просто дублюють отримані дані, вони, звичайно, використовують їх вибірково, як правило, коментують; зважають при цьому на те, хто замовник дослідження.\n• від кількості респондентів, задіяних в опиті (чим більша кількість, тим більше довіри у реципієнта інформації до итогів опитування - в бік "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа переважаючих итогів);\nТретій важіль "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа — використання виступів позаштатних создательів, листів читачів. Вплив цієї категорії на формування громадської думки визначається такими факторами:\n• позаштатний создатель, будучи членом певного колективу, соціальної групи, політичної партії, виражає через друковане видання не лише свою особисту думку, але й громадську, суспільно значущу;\n• їхні виступи можуть викликати у читача навіть більше довіри, ніж виступи "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа журнальчикістів, тому що це виступи з 1-го з реципієнтом інформації середовища;\n• особливо посилюється вплив, якщо позаштатний создатель знайома реципієнту громадсько-політична постать - займає авторитетну в глазах населення посаду.\nЦі переваги красномовно засвідчують корисність і необхідність широкого залучення позаштатних создательів до участі в газетах, тим паче, якщо вона намагається вплинути на "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа думку громади. Низький ступінь довіри громадян до усіх ЗМІ, зокрема сусільно-політичних, в Україні, на жалко, підтверджує, що українські медіа у переважній своїй масі не наблизились до ролі соціального інституту громадянського суспільства. Збереження критического ставлення українських громадян до національних суспільно-політичних видань є, водночас, позитивним індикатором "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, адже показує суспільне незадоволення роботою ЗМІ та наявність вірного “громадянського інстинкту” щодо того, якими ЗМІ повинні бути і якими вони поки що не є в Україні – об’єктивними, економічно незалежними, соціально-критичними, такими, що прагнуть до висловлення суспільного інтересу. Зустрічні тенденції підвищення рівня довіри та зниження недовіри до ЗМІ в період "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа з 1997 по 2000 рр. були згорнуті в останній період. Причиною цього можуть бути незадовільне та однобічне висвітлення діяльності опозиції у період української політичної кризи від кінця 2000 р., а також загострення боротьби за владу конкуруючих політичних угруповань в контексті парламентських виборів 2002 р.\nЩе одна неувязка політичних видань з демократичним підходом – це балансування "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа між визнанням необхідності незалежної від держави преси і утвердженням думки про необхідність її підтримки Україною. В новітньому інформаційному просторі нашої країни замість партійної преси в ході демократичної революції з’являються газети Рад, які утворюють нову монополію. З 1-го боку, четверту владу здесь необхідно зовсім відокремити від усіх "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа гілок влади. Але з іншого боку, саме державною підтримкою має заохочуватись виробництво та поширення інформаційної продукції в усіх сферах суспільно-політичного життя суспільства. Цю гостро актуальну делему розв’язати дуже важко. Вихід треба шукати, мабуть, на шляху досвіду тих держав, які на законодавчому рівні регулюють свій інформаційний політичний та суспільний "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа ринок, слід не боятися слів «державна підтримка».\nУ преси немає іншого методу реалізувати свою владу, окрім слова, правдивої інформації, (за допомогою чого вона формує громадську думку). Влада преси, таким чином, непряма влада. Політична преса не приймає ніяких рішень і не запроваджує їх у життя. Але вона володіє більшим матеріальні "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа скарбом: разумами, свідомістю людей, формує погляди на ті чи інші проблеми. А відтак, саме від неї в розвинутих країнах залежать у кінцевому підсумку державні рішення, які приймають і здійснюють три перші гілки влади. У цивілізованих країнах існує розуміння того, що лише свобода преси забезпечує її функціонування як "четвертої влади "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа". Демократичне суспільство зацікавлене в перетворенні преси на "четверту" владу, вбачаючи в цьому найважливішу гарантію власної тотожності й тривалого буття, контролю за суспільною рівновагою.\nСуспільно-політичні видання, немов дзеркало, відображають усі ті процеси, що відбуваються у державі та громадськості. Саме за рівнем політично спрямованої преси, її свободою та демократичністю можна визначити "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа ступінь розвитку демократії у тій чи іншій країні. Не можна забувати і про величезний вплив, що має така преса на суспільство, а отже інформація виновата бути достовірною, чіткою та перевіреною. В той же час, суспільно-політична преса виновата охоплювати усі сфери суспільного життя громадян, висвітлювати не "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа тільки політичні, а й культурні, спортивні, наукові аспекти життя. Тому така преса має разом із більшим впливом, більшу кількість вимог до структури свого видання, а працівники подібних видань повинні вміти не лише висвітлити подію, а й проаналізувати її з усіх можливих сторін, обґрунтовуючи кожне своє слово.\nЗагальні "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа відомості про суспільно-політичний щотижневик «Дзеркало тижня». Демократичність і «свобода слова» на сторінках цього видання, відповідність до вимог суспільно-політичного щотижневика\n«Дзеркало тижня» - одне із найяскравіших видань сучасності, яке здобуло популярність та визнання багатьох тисяч читачів. Його статус – міжнародний суспільно-політичний щотижневик, тираж якого становить 30 тисяч екземплярів. Об’єм видання – 24 сторінки "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа друкованого тексту, розміщеної на папері, формату А2. На відміну від глянцевих журнальчиків та друкованих «розважальних» газет, на перший погляд, формат видається досить незручним і дивним. Але цей фактор лише підкреслює серйозність видання, його віддаленість та невідповідність так званій «туалетній» чи «автобусній» пресі.\nПерший номер видання побачив "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа світ у жовтні 1994 року. З того часу, «Дзеркало тижня» тримається на перших позиціях серед лідерів, досить не чисельної, політичної преси України. 13 років – величавый термін для друкованого видання, не кажучи вже про суспільно-політичний щотижневик. Адже в умовах економічних криз, політичних «війн» та революцій важко втриматися на плаву і продовжувати своє "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа існування, попри зміни у правлячій верхівці країни. Але найбільш вражаючим залишається той факт, що протягом всіх цих років «Дзеркало тижня» не перетворювалось на «ручне» видання того чи іншого політика, не ставало примітивною друкованою машинкою для пропаганди політичної партії чи блоку, не прогиналось під могутнім тиском керуючого бомонду.\nПочинаючи "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа з перших років правління президента Леоніда Кучми, «Дзеркало тижня» починає интенсивно пропагувати ідеї демократизму і свободи слова на сторінках свого видання. У 90-х роках, если відбувався утиск та контроль всієї інформації, що висвітлювали ЗМІ, «Дзеркало» продовжувало критику щодо правлячої верхівки. Звичайно, тодішня критика відрізнялась від сучасної, статті все ж були "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа більш стриманими, але опозиційний настрій був відчутний у цьому виданні з моменту його появи. В таких умовах залишається незрозумілим факт непереривного існування щотижневика, адже яким саме чином йому вдалося домовитися з владою і чому попри нищівні утиски видавництво «Дзеркала» не закрили і досі невідомо. Можливо, «Дзеркало тижня» залишалось "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа протягом усіх цих років певною ширмою, демократичною завісою, якою прикривалась політична верхівка. Мовляв, ось вам опозиція, свобода слова, а отже і повна демократія в країні. У всякому разі, факт залишається фактом, а «Дзеркало тижня» вже більше 13 років залишається чи не єдиним демократичним, здебільшого критичним, суспільно-політичним щотижневиком.\nОтже, одним із головних досягнень "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа видання можна вважати відродження та розвиток опозиційності, а разом з нею бунтарства, незгоди та національної самосвідомості. Адже український інформаційний простір, особливо у столиці, де і знаходиться редакція «Дзеркала», надзвичайно політизований. Це спричинюється розташуванням здесь центральних органів та правлячих партій, що призводить до того, що в столиці удобно відсутні безпартійні "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа політичні видання, а політична залежність підкріплюється економічною. В таких умовах надзвичайно важко зберегти нейтральність і намагатися будувати демократичне видання. Ще однією з головних рис щотижневика можна назвати патріотично настроєих журнальчикістів, що й досі залишається дикістю для сучасних ЗМІ України. Щотижневик виходить двома мовами: українською і російською, має також "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа повноцінну Інтернет - версію для ділових людей. Цей факт ще раз підкреслює, що «Дзеркало тижня» намагається відповідати вимогам різних людей з різними можливостями та уподобаннями.\n«Дзеркало тижня» досить чітко відповідає вимогам суспільно-політичного видання, адже кількість існуючих розділів у газеті наближається до переліку тем, якими здебільшого цікавиться суспільство. Газета поділяється "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа на три великі розділи: влада, гроші та людина, які в свою чергу діляться на більш вузькі підрозділи. До розділу «Влада» належать Право, Внутрішня та Зовнішня політика. Розділ «Гроші» поділяється на Фінанси, Власність, Сільське господарство, Енергоринок, Нафтовий сектор, Зарубіжну та місцеву економіку, Соціальний захист, Бізнес, Інформатизацію та зв’язок. Підрозділи, що "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа належать до розділу «Людина» такі: Публіцистика, Наука, Історія, Освіта, Навколишнє середовище, Здоров’я. Культура, Література, Персоналії, сімейне коло, Туризм і спорт.Розмаїття темы можна простежити по конкретних номерах видання. Взяти хоча б один номер за червень 2004 р. (№22) газети "Дзеркало тижня". У ньому в різних за розміром і різних за "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа жанром матеріалах представлено щонайменше три 10-ка тем: підготовка до виборів президента, обговорення бюджетних заморочек у парламенті, становище на нафторинку, стан галузевої науки, конфлікт, пов'язаний з виборами мера в Мукачево, обмеження на демократичних телеканалах в Москві (заборона програми "Накануне"), діяльність правоохоронних органів у Чернігові, наслідки депортації татар "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа в Криму, перспективи приватизації "Укртелекому", стаття до 100-річчя від денька народження композитора Михайла Глінки, можливості літнього відпочинку і т.ін. Якщо узагальнити - здесь і позитивний досвід, і критика, здесь і політика, і економіка, здесь і події в Україні, і в інших державах, здесь і серйозні матеріали, і - розважальні "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа. Це розмаїття тем і є однією з ознак демократичності «Дзеркала». Адже демократизм якраз і полягає в тому, що реципієнту інформації подаються матеріали на всякий смак, кожний може взяти з номера те, що його цікавить.\nПривертають увагу читачів також різноманітні яскраві пародії, що прикрашають щотижневик. Це не просто смішні малюночки "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа художника-початківця або компьютер’ютерна графіка. Карикатури сміливо можна назвати окремим розділом видання, складним і досить заплутаним. Адже далековато не кожний пересічний громадянин зможе зрозуміти той глибокий задум, що його вклав майстер у своє творіння. Потрібно мати неабияку фантазію і глибокі знання у новинах суспільно-політичного життя країни і світу.\nКожен "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа журнальчикіст редакції «Дзеркало тижня» відповідає за окрему сферу соціального життя людства, не тільки відображаючи події чи подаючи окремі факти, але й аналізуючи їх. Адже «Дзеркало» - аналітичне видання, що допомагає освіченим людям знайти потрібну точку зору або сформулювати свою особисту на засадах представленого аналізу. Головним редактором видання вже протягом багатьох "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа років є Володимир Мостовий, а його першим защитником – дочка, Юлія Мостова. Це один із тих рідкісних випадків, если дитина відповідає статусу батька і її журнальчикістський талант дозволяє відкидати думки про «батьківське просунення» у кар’єрі, адже тематичне наповнення і якісний аналіз, що присутні в її статтях, дозволяють стверджувати про "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа її професійність і талант. Загалом, редакція газети складається із великої кількості професіоналів та помічників різних рівнів, адже для отримання глибокої та достовірної інформації, що міститься на сторінках «Дзеркала» потрібна плідна і наполеглива праця людей із полностью різних сфер суспільного життя.\nГоворячи про суспільно-політичний щотижневик «Дзеркало тижня» здебільшого використовують епітети "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа «поважне», «достовірне», «серйозне» видання, якому довіряють. За даними опитування дослідної компанії TNSUkraine, до трійки лідерів усеукраїнського рейтингу тижневих громадсько-політичних газет увійшли «Аргументы и факты — Украина» (розрахована компанією аудиторія 1-го номера — 1,5 млн. осіб), «Московский комсомолец» в Украине» (330 тис. осіб) і «Дзеркало тижня» (165 тис. осіб). Це означає, що кожен примірник "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа газети «Дзеркало тижня» потрапляє до рук чотирьох українців. Якщо ж звернутися до рейтингу всеукраїнської ділової преси, то «Дзеркало тижня» займає здесь почесне друге місце. Саме цей рейтинг дивує, адже статус ділової преси дозволяє говорити про видання, як про серйозний довідник для ділових сучасних людей. Саме ж "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа такою і є аудиторія суспільно-політичного щотижневика «Дзеркало тижня». Адже більшість читачів – це кваліфіковані спеціалісти, керівники різних підрозділів, бізнесмени, підприємці, здебільшого люди з гарною освітою. Середній вік читачів – 39 років. Аудиторія видання на дві третини складається з чоловіків, і лише одна третина – жінки.\n«Дзеркало тижня» майже не купляють у роздрібному вуличному продажу, а "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа кілька років тому це було майже зовсім неможливо. Здебільшого керівники компаній чи організацій, які цікавляться і залежать від суспільно-політичної ситуації в країні, передплачують цю газету протягом багатьох років. Тексти статей загалом важкі та заплутані для звичайного читача, тому щотижневик користується попитом у обізнаних в політиці та економіці "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа людей, які люблять і вміють аналізувати прочитане, а не поглинати подану на тарілочці «простеньку» інформацію. Поважно ставляться до «Дзеркала тижня» і сучасні політики, навіть керуюча влада. Президент країни, Віктор Андрійович Ющенко, будучи ще Прем’єр-міністром країни, у своїх привітаннях до першого випуску газети українською мовою відмітив, що «газеті "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа притаманний високий професійний та інтелектуальний рівень журнальчикістики. Публікації в тижневику — навіть найгостріші і найкритичніші — віддзеркалюють політичні, економічні, соціально-культурні події в Україні».\nБагато відомих політиків, науковців, спеціалістів у всіх сферах суспільного життя висловлювали прихильність до «Дзеркала тижня». Володимир Здоровега, професор Львiвського нацiонального унiверситету, відмітив: «Коли хтось у "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа майбутньому захоче укласти хрестоматію української аналітики кінця 90-х — початку 2000-го років, то на першому місці там будуть кращі публіцисти «Дзеркала тижня». Ці висловлювання ще раз підкреслюють той величезний вплив, що має цей суспільно-політичний щотижневик на громадську думку освічених людей.\nТа попри всі переваги, що має цей щотижневик, інколи "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа і в ньому просліджуються елементи однобокості та суб’єктивності, чим завжди апелюють його противники. «Дзеркало тижня» звинувачують у проамериканській політиці, Європейському напрямку суспільного життя, а також в надмірному вживанні особистої думки журнальчикістів. Деякі з цих факторів неможливо не підтвердити, адже видання відкрито пропагує такі ідеї. Але, на мою думку "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, європейські стандарти досить вдалі, щоб намагатися їх досягти, а суб’єктивний аналіз создателя, тим паче професійний, не змушує копіювати думки, а лише дозволяє використати висновки для створення та формування особистої точки зору читача. Адже об’єктивності у чистому вигляді зовсім не існує, бо люди завжди якимось чином намагаються висловити особисту думку "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, може, навіть у прихованому вигляді. Об’єктивність, насправді, - це кропітка праця, если людина поглинає велику кількість інформації, і, лише проаналізувавши різносторонні погляди, формує свою точку зору. Отже, досягнути об’єктивності можна лише шляхом всебічного інформування та зацікавленості в інформації з полностью різних джерел.\nПроаналізувавши велику кількість випусків суспільно-політичного "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа щотижневика «Деркало тижня», а також виділивши той статус, що його має видання у колі освічених людей, я можу зробити висновок, що це видання дійсно можна назвати досить близьким до ідеалу суспільно-політичної преси демократичної країни. Це газета, яка відображає усі ті зміни та події, що відбуваються у суспільстві, а "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа також аналізує їх та робить свої висновки. Така преса відзначається правдивою та достовірною інформацією, має на меті розвиток країни, зокрема демократичного суспільства. Її стосунки із владою вражають, адже попри критичні зауваження у бік політиків, що містяться на сторінках цього видання, воно користується популярність та повагою серед усієї політичної верхівки "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа. «Дзеркало тижня» здобувало визнання протягом багатьох років плідною працею, правдивістю висловлювань та глибоким аналізом представлених статей.\nНа мою думку, назву цей суспільно-політичний щотижневик отримав не даремно. Адже він дійсно є дзеркалом нашого суспільства і усіх змін, що в ньому відбуваються. Але його не можна назвати популярною пресою "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа, адже це спеціальне видання для обізнаних, освічених людей, які цікавляться не тільки своїм життям, а й ситуацією в країні і світі. «Дзеркало тижня» відродило і продовжує розвивати в суспільстві опозиційні настрої, бажання жити у цивілізованому суспільстві та пишатися своєю країною. Саме така преса потрібна Україні на сучасному етапі "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа розвитку, адже журнальчикістика – найвпливовіший важіль, який може регулювати формування тієї чи іншої громадської думки.\nСуспільно-політична преса кожної країни відображає сутність тих перетворень, що відбуваються всередині соцімозгу, а отже є реальним показником розвитку економіки та демократії в державі. Саме така преса має величезний вплив на свідомість та формування громадянської думки "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа населення, адже їй довіряють, як серйозному та достовірному виданню. Не чудно, що саме політична преса завжди була під контролем правлячої верхівки, адже це действенна зброя у боротьбі з опозиційними настроями громадян.\nВ цій боті я простежила основні задачі та вимоги до суспільно-політичного видання на прикладі міжнародного "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа щотижневика «Дзеркало тижня». Перший розділ повідомляє про актуальність та головні проблеми, що розкриваються у ході моєї роботи. Другий розділ – теоретичний. В ньому розкривається сутність осознать щотижневик, суспільно-політична преса, її відносини з владою та роль у побудові демократичного суспільства. У третьому розділі на прикладі газети «Дзеркало тижня» я простежила "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа аспекти, висвітлені у теоретичній частині, а також індивідуальні особливості видання. Я прийшла до висновку, що такі засоби масової інформації дозволяють людині вийти за вузький горизонт безпосереднього особистого досвіду, роблять зрозумілим світ політики. «Дзеркало тижня» не лише відповідає більшості вимог до суспільно-політичної преси, але й на чудо залишається у добрих стосунках "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа із владою вже протягом 13 років. За весь період свого існування видання жодного разу не ставало «пресою на замовлення» чим і здобуло повагу та довіру багатьох тисяч освічених людей України. Моя бота ще раз підкреслює інформативність, правдивість та глибину висвітлення заморочек у щотижневику «Дзеркало тижня», яке сміливо можна назвати "Дзеркало тижня" як суспільно-політичний щотижневик - курсовая работа демократичним суспільно-політичним виданням, що пробуджує опозиційні настрої та формує національну свідомість наших громадян.


Головна/Поради/Бразильський горіх: користь, шкода, корисні властивості для жінок\nБразильський горіх – це плід дерева Бертолетія. Складність у видобутку плоду полягає в тому, що дерево так і не вдалося окультурити. Єдиний спосіб здобути плоди дерева, це пройти складний шлях Бразильськими джунглями і як це робилося давно зібрати вручну. Плід має зовнішню схожість з кокосовим горіхом, усередині знаходяться довгі горіхи в твердій оболонці. Саме вони називаються Бразильським горіхом. Через складність видобутку та транспортування ці продукти коштують досить дорого в порівнянні з іншими горіхами, але їхня користь виправдовує ціну. Купити свіжий бразильський горіх можна на сторінці https://wellnut.com.ua/ua/brazilskiy-orekh-500-g/.\nДенна норма для дорослої людини становить 2 штуки, для дітей 1 штука. Не варто вживати препарат людям з гіпертонією, виникнення алергії можливе, але мало можливо.\nРегулярне вживання цього продукту здатне позитивно вплинути на організм людини, зокрема:\nПозитивно впливає на стан щитовидної залози, допомагає при лікуванні її захворювань, а також здатний запобігти їх появі.\nМістить у своєму складі антиоксиданти.\nМоже використовуватись як протизапальний засіб.\nСприяє поліпшенню серцево-судинної системи та зводить до мінімуму можливість виникнення її захворювань.\nПозитивно позначається на травній системі та печінці.\nКористь плоду бертолетії підтверджена вченими, на цю тему існують наукові роботи. Наприклад у складі Бразильського горіха є речовина під назвою Селен у великій кількості (приблизно в 96 разів більше, ніж в інших горіхах), яка перешкоджає захворюванням щитовидної залози. Ця ж речовина у поєднанні з фенолами та вітаміном Е є відмінним антиоксидантом і уповільнює старіння, а також надає протизапальну дію на організм людини.\nПлід бертолетії багатий і інші корисні мікроелементи. Для роботи мозку корисними є жирні кислоти омега-3 та омега-6. Для зміцнення імунітету загалом у складі препарату перебувають різні вітаміни. Також у великій кількості містяться інші корисні мікроелементи, такі як цинк, тіамін, білок і клітковина, мідь, магній, калій, фосфор, залізо, марганець і кальцій.\nДля жіночого організму цей натуральний продукт має виняткові властивості, але тільки в обмежених кількостях, включіть у раціон не більше 1-2 горіхів на день. Крім того не варто забувати про калорійність, вживання продукту у великих кількостях негативно може позначитися в першу чергу на Вашій вазі та фігурі.\nПерше, що цікавить жінок у будь-якому продукті, це омолоджуючі властивості. З цієї точки зору плід бертолетії вважає найкориснішим. Завдяки мікроелементам, що містяться в горіху, підвищується активність глулатіону, який є природним антиоксидантом. Глулатіон здійснює нейтралізацію негативних наслідків вільних радикалів.\nПозитивний вплив на щитовидну залозу також сприяє нормалізації гормонального тла. Цинк, що міститься в м’якоті, допомагає у боротьбі з вугровим висипом. Також плід бертолетії сприяє кращому засвоєнню інших продуктів, запобігає появі хвороб та проблем із шлунково-кишковим трактом.\nПридбати свіжий бразильський горіх з доставкою в Київ та інші населені пункти України ви можете в інтернет-магазині Wellnut за доступною ціною.