Нова Мекка на мапі світу - Журнал Віче\nЗа всіх часів до Криму стікалися й поступово змішувалися, змінюючись і поширюючись, культурні традиції та вірування. Це пов'язано з тим, що на територію цього благодатного краю завжди претендували різні племена – для збирання данини, наступного освоєння та розселення. Розкопки й вивчення пам'яток минулих епох дали змогу досить точно визначити послідовність культурних змін, що відбувалися протягом останніх восьми тисяч років – від епохи мезоліту до нашого часу.\nВиявлені археологами об‘єкти, що належать до різних вірувань – християнського, мусульманського, іудейського, завжди були цікаві і для вивчення, і для духовного розвитку, релігійного поклоніння. Нині Крим може й має стати своєрідною Меккою, являючи собою зразок мирного співжиття більш як ста народів і народностей протягом багатьох століть, а також різних релігій.\nДля здійснення цієї ідеї мало прокласти туристичні маршрути. Потрібна державна підтримка. Потрібна програма, що приверне увагу вчених усього світу до теми мультинаціонального й мультирелігійного розвитку Криму.\nГоворячи про об‘єкти культового призначення, передусім варто вказати на такі, існування яких представники офіційної науки до останнього часу або вперто заперечували, або принципово замовчували.\nНаприклад, кримські піраміди. Вони існують з тієї далекої доби, коли, за припущеннями вчених, народи Причорномор‘я досягли в науково-технічному розвитку нечуваних висот. Науковцями виявлено безліч пірамідальних споруд із унікальними властивостями, які ще чекають своїх дослідників. Одна з таких споруд – кримський храм Венери, розташований на трасі Сімферополь–Судак, біля повороту на село Мічуріне. Навпроти храму – стела на честь Аліма Азамата Огли, героя кримськотатарського народу, захисника знедолених, «кримського Робін Гуда», який жив у І столітті. Більшість інших об‘єктів можна знайти в районі Севастополя, плато Чатир-Даг, гори Ай-Петрі.\nСтародавні Місця Сили, святилища (кромлехи, менгіри, дольмени) – священні об‘єкти, створені приблизно 3 000 і більше років тому. Вони побудовані з величезних кам‘яних осколків-блоків, розташованих по колу, або викладених у формі паралелепіпедів у точках із потужною енергетикою. Місця, де вони розташовані, мають незвичайні властивості, активно впливають на душевний і фізичний стан людей.\nСвяті джерела прісної води шановані з давніх-давен. Найбільш відвідувані нині джерела святої Параскеви, святого Георгія Побідоносця і Трьох Святителів у діючому Топливському жіночому монастирі святої Параскеви (с. Топли поблизу Феодосії).\nПравославні храми і монастирі кримської землі цікаві відвідувачам з усього світу. Подекуди збереглися дивовижні за масштабом споруди – пам‘ятки духовної стійкості народів півострова.\nСвято-Климентівський чоловічий монастир в Інкермані зберігає пам‘ять про мужнього релігійного діяча – римського єпископа Климента, якого 101 року римський імператор Траян заслав у Херсонес Таврійський за християнські проповіді. Правителям Херсонеса теж не подобалася діяльність священнослужителя, бо він хрестив місцевих жителів. Тож його жорстоко стратили. У VI столітті тут звели першу церкву, а в каменоломнях, де проповідував святий, – Свято-Климентівський чоловічий монастир, один із перших християнських монастирів на території Криму.\nГрецький чоловічий монастир святого Іллі X–XV століть на горі святого Іллі (Ільяс-Кая), храм і монастир Христа Спасителя на горі Сотера (Спасителя), монастир Успіння Богоматері на околиці Бахчисарая (один із перших печерних храмів християн) – неперевершені пам‘ятки краю. Приміром, монастир Успіння Богоматері відомий з перших століть нашої ери діяннями святих Андрія Первозваного та Климента. Татари називали монастир Мер‘єм-Анай («Матінка Марія»).\nХрам Донаторів («дарувальників») поблизу села Червоний Мак Бахчисарайського району в мальовничій Каралезькій долині – середньовічний храм, де збереглася фреска XIV століття.\nМонастир Сурб-Хач («Святий Хрест») – обитель неподалік міста Старий Крим, пам‘ятка (1358 р.) середньовіччя національного значення, що належить до вірменської апостольської церкви.\nНе менше за інші культові споруди відомі священні місця іудеїв. Порівняно з пам‘ятками інших культур їх не так багато, але майбутні знахідки чекають на своїх дослідників.\nПантикапейські кам‘яні таблиці III–IV століть н. е. вважаються найдавнішими, що їх знайдено на території Криму (у другій половині XIX століття в Керчі). У таблицях – юридична інформація щодо відпущення рабів під опіку іудейської діаспори.\nХерсонеські кам‘яні плити розповідають про жителів поліса. На них зображено традиційну символіку: менору (семисвічник), вигнутий ріг і пальмову гілку. Ці реліквії зберігаються в музеях Керчі й Херсонеса.\nКенаси Чуфут-Кале – культові споруди XIV століття, що збереглися в печерному місті-фортеці. Свого часу вони призначалися для богослужінь, зібрань караїмської громади. У великій кенасі встановлена пам‘ятна дошка на честь перебування тут 1886 року царя Олександра III. Поруч із кенасами була розташована перша в історії Криму караїмська друкарня.\nІосафатова долина – місце традиційного поховання караїмів починаючи з XIII століття. Місцеві жителі назвали її так на честь долини поховань поблизу Єрусалима.\nСинагоги відкриті не так давно, вони діють у Сімферополі та Євпаторії.\nМусульманські святині на землі Криму – свідки багатьох бід. Адже історія кримських мусульман – шлях страждань і випробувань, із яких вони вийшли з честю, зберігши свої мови і традиції.\nМечеть Кебір-Джамі («Соборна мечеть») у Сімферополі побудована в 1508 році. Ця одна з найстаріших споруд міста в минулому називалася «Ак-мечеть» – «Біла мечеть». Від часів приєднання Криму до Росії була релігійним центром мусульман. Відновлена у 1990-х роках.\nАзіз Салгір-Баба – усипальниця святого Салгір-Баби – також у Сімферополі. Святий старець Салгір-Баба жив у першій половині XVIII століття в Ак-Мечеті (нині Сімферополь). Він походив із роду шейхів. У молодості, захопившись ідеями суфізму, став аскетом. Місцем усамітнення, роздумів і молитов він обрав дубовий гай, що розкинувся на високому березі колись повноводної річки. Тут Салгір-Баба молився й вивчав медицину. І невдовзі слава про здібності цілителя поширилася по всьому ханству. Натовпи стражденних прагнули позбавитися недуг за допомогою священних молитов, ліків Салгір-Баби й цілющої води з джерела біля обителі мудреця.\nАзіз Малік-Аштер – одна з найвідоміших мусульманських святинь Кримського півострова, яка займає частину культового комплексу в селищі Ескі-Юрт. З часом стало територією міста Бахчисарая. Малік-Аштер бін Харита ен-Нахаї (618–657 рр.) – соратник праведного халіфа Алі та перший проповідник ісламу в кримських землях.\nРимо-католицькі храми вперше з‘явилися в Криму з приходом 1266 року генуезців-колоністів, що утворили свої діаспори у Феодосії, Старому Криму, Судаку, Керчі, Ялті. У XIV столітті лише у Феодосії діяли 14 католицьких храмів. У XX столітті жодного не стало. Після розпаду СРСР почалося відродження католицьких громад і відновлення богослужінь.\nРимо-католицький храм Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці в Ялті – один із найкращих сучасних залів органної музики. Будівництво храму розпочали 1898 року, але через брак коштів припинили. Богослужіння відновилося в 1992 році.\nХрам Успіння Пресвятої Богородиці в Керчі побудовано на кошти італійської діаспори в 1840 році. 2010-го він відзначив 170-річчя. Парафія Успіння Пресвятої Діви Марії в Сімферополі почала діяти в 1997 році.\nХрам Сурб-Саркіс («Святого Сергія») у Феодосії належить Українській греко-католицькій церкві (рік зведення 1408-й). Цей храм є одним із найстаріших храмів Криму.\n…Сучасна людина, як ніколи, потребує потужної моральної підтримки. Її можна отримати у Криму, що вабить не лише сонцем і морем, а й джерелами моральних цінностей, чуттям духовного братерства.\nАвтор: Олена ГОРЮШИНА


Олександр Довженко (1894-1956) - Підручник з Української літератури (рівень стандарту). 11 клас. Коваленко - Нова програма\nПОЕТ І РОМАНТИК КІНОМАТОГРАФА\nДовженко став спадкоємцем великої шевченківської любови до України. Це був його вроджений злочин за большевицького режиму, який боявся любови як синоніму Бога. Бо то сила незбагненна, що всіх пересилює...\nЯкі факти біографії О. Довженка та твори письменника відомі вам із попередніх класів? Якою особистістю постає митець у вашому уявленні?\nОлександр Петрович Довженко народився 10 вересня 1894 р. на хуторі В'юнище (нині в межах смт. Сосниця Чернігівської області) у селянській родині. Навчався в Сосницькій школі, закінчив Глухівський учительський інститут, працював кілька років учителем у Житомирі, згодом вступив до Комерційного інституту в Києві. У столиці О. Довженко з усією пристрастю віддається громадській роботі, долучається до політичної діяльності.\nРеволюцію 1917-1920-х рр. він зустрів з ентузіазмом, вітав історичний шанс народу побудувати свою державність. Радів, що буде «земля в селян, фабрики в робітників, школи в учителів, лікарні в лікарів, Україна в українців, Росія в росіян». Під час збройного конфлікту між більшовицькою Росією та УНР в 1918 р. він воює проти більшовиків на боці військ Петлюри. В 1919 р. Олександр Довженко потрапив у полон до більшовиків та був засуджений до страти, і лише випадок врятував його від розстрілу.\nОлександр Довженко. Автопортрет\nУ 1921 р.він виїжджає на дипломатичну службу до Варшави, а згодом працює в Берліні. За кордоном вивчає європейське мистецтво, а коли повертається в 1923 р. на Батьківщину, застає вже іншу Україну — більшовицьку. Він мешкає в Харкові, працює художником-ілюстратором і карикатуристом у газеті «Вісті». Митець, чий світогляд був сформований у роки українських визвольних змагань, входить у коло близької йому за духом творчої інтелігенції національного спрямування. Це був натхненний час, коли дебютують Микола Хвильовий, Ю. Яновський, М. Куліш, Л. Курбас, М. Йогансен, ще не був розтоптаний талант В. Сосюри й П. Тичини. У середовищі митців українського відродження 1920-1930-х рр. зароджується й талант О. Довженка. Сашко, як він підписував свої малюнки, повний творчих планів. Хоч і не був письменником, стає членом літературного угруповання ВАПЛІТЕ, позаяк йому були близькі філософські й мистецькі погляди ваплітян, їхня філософія романтики вітаїзму. Водночас він захоплюється «великим німим» — кінематографом, тому 1926 р. переїжджає до Одеси та влаштовується працювати на місцеву кінофабрику. Тут він знімає свої перші учнівські фільми «Вася-реформатор», «Ягідка кохання» та «Сумка дипкур'єра».\nАфіша політичного детективу «Сумка дипкур'єра». 1927.\nНаприкінці 1920-х рр. у СРСР дедалі чіткіше увиразнюються обриси тоталітарного режиму. Олександр Довженко, у біографії якого були жовто-блакитні сторінки, розуміє, що реабілітуватися необхідно творчістю. Молодий режисер знімає фільми «Звенигора» (1928), «Арсенал» (1929), «Земля» (1930). Як справжній митець, він зумів за кон'юнктурними революційними темами заховати глибинні смисли про безсмертя українського народу, його потужну духовну силу. Цими фільмами Олександр Довженко на багато десятиліть випередив російський і навіть світовий кінематограф. Аби зрозуміти його феномен як режисера, варто лише зазначити, що багато художніх прийомів, які О. Довженко застосував, згодом неодноразово використовував світовий кінематограф 1930-1960-х рр., а мистецтвознавці вважають його предтечею італійського неореалізму.\nЄвген Сверстюк писав: «В Европі, де філософсько-естетична культура, сама по собі культура форми була висока, фільми Довженка стали подією в мистецькому житті. Він увійшов до числа десяти найбільших режисерів усіх часів і народів».\nНа думку літературознавця Юрія Лавріненка, Олександр Довженко та представники доби «розстріляного відродження» «відвернули своїми мистецькими подвигами культурну смерть України, що її заготовила була комуністична реставрація російського імперіялізму».\nУ СРСР фільми «Звенигора», «Арсенал», «Земля» потрапили під шквал критики, що поставило під загрозу подальшу творчість митця. Аби «відкупитися», він знімає картину про індустріалізацію «Іван» (1932), але дамоклів меч уже висів над його головою. У 1933 р., дізнавшись про можливий арешт, режисер переїжджає з Києва до Москви, і йому влаштовують зустріч зі Сталіним. «Вождь народів» вирішив «помилувати» режисера, адже розумів, що СРСР необхідні талановиті митці, які її представлятимуть у світі. Але, як Мефістофель у Фауста, забирає його душу — творчу свободу. Наступні 22 роки свого життя О. Довженко поставив усього три фільми — «Аероград» (1935), «Щорс» (1936-1937) і «Мічурін» (1948). Жодна з цих робіт не перевершила попередніх здобутків режисера, стала ідеологічною кон'юнктурою.\nСвоєрідний ренесанс митця пов'язаний із Другою світовою війною. Уже 23 червня 1941 р. Олександр Довженко пише полум'яну статтю «До зброї!», яку тиражує більшість видань, згодом — низку статей. Він працює фронтовим кореспондентом і режисером. У 1943 р. митець створює документальний фільм «За нашу Радянську Україну», в 1945 р. — «Перемога на Правобережній Україні». Навіть у них він виявив себе новатором: О. Довженко перший у кінодокументалістиці того часу використав прийом «врізки» у фільм кадрів із ворожих стрічок.\nОлександр Довженко на зніманні фільму. 1932.\nУ воєнний період розвинувся художній талант О. Довженка: він створює кілька оповідань та кіноповість «Україна в огні», за яку зазнав нищівної критики від Сталіна. Після цього митцю забороняють жити в Україні, під цензурним наглядом перебувають усі його твори.\nУ 1944 р. митець починає роботу над «Повістю полум'яних літ», а в повоєнний час пише кіноповісті «Поема про море», «Зачарована Десна», створює сценарій та знімає фільм «Прощавай, Америко» (заборонили завершити).\nІз 1951 р. Олександр Довженко викладає режисуру в московському ВДІКу. Найвідоміші його учні — Микола Вінграновський, Лариса Шепітько, Отар Іоселіані.\nУсе життя митець перебував під пильним наглядом спецслужб, до його секретної особової справи під шифром «Запорожець» долучали доноси про кожен крок митця і кожне слово. Щодо цього О. Гончар зазначив: «Він був вічний в'язень, заручник тоталітарного режиму. Не раз йому писалося в атмосфері терору, з метою самозахисту!». І це була найбільша трагедія талановитого митця.\nВ одному з останніх листів О. Довженко просив: «Допоможіть мені повернутися в Україну... Мені потрібно, щоби бодай з одного мого вікна було видно Дніпро, і десь там попід обрієм — Десну й чернігівські землі». На жаль, і досі прохання митця, навіть посмертно, не виконано.\nПерший самостійний сценарій О. Довженко написав до фільму «Арсенал», і відтоді ця робота стала частиною його творчого процесу. Але вже кіносценарій до стрічки «Звенигора» авторів М. Йогансена та Ю. Тютюнника митець майже повністю переписує.\nСценарій фільму «Земля» присвячений колективізації на селі. Уже перші кадри — смерть 75-річного діда Семена — стають художнім узагальненням відходу у вічність патріархального світу українського селянина. Далі зображено, як комунари відбирають у куркулів землю та переорюють межі. За це головний герой комнезамівець Василь розплачується власним життям — гине від рук сина куркуля. Але фінальні кадри фільму звучать оптимістично — народжується дитина як символ майбутнього, проходить злива, яка очищує землю, виходить сонце й зігріває все суще, згуртовуються люди заради нового життя.\nКадр із кінофільму «Земля». Режисер Олександр Довженко.\nУ 1942 р. письменник розпочинає написання кіноповісті «Україна в огні». Цей твір — розповідь про окупацію Батьківщини та сумні роздуми про долю народу. Наскрізний образ твору — Україна, розтоптана більшовицькою владою та сплюндрована фашистськими загарбниками. Але, розтерзана, вона навіть у ворогів викликає захоплення.\nВ атмосфері суспільної відлиги О. Довженко пише кіноповісті «Зачарована Десна» про своє дитинство та «Поему про море», присвячену темі будівництва Каховської ГЕС.\n1. Прокоментуйте думку Є. Сверстюка про О. Довженка, винесену в епіграф, спираючися на факти біографії митця.\n2. Поясніть, чому тема озаглавлена «Поет і романтик кінематографа».\n3. Перекажіть два-три епізоди з біографії митця, які вам найбільше запам'яталися.\n4. Поясніть творчий шлях О. Довженка від художника й кінорежисера до письменника.\n5. Прочитайте донос на О. Довженка, віднайдений у його справі, що зберігається в Галузевому державному архіві СБУ. Спираючися на текст, поясніть причини творчої нереалізованості митця. Чому найщирішими й найправдивішими є його твори на воєнну тематику та автобіографічна кіноповість «Зачарована Десна»?\n«Він доводить, що тому і відстає сучасна радянська література, бо вона покликана показати світу нову людину, народжену соціалізмом. А ця людина поки що тип негативний: неук, ледар, хуліган.\nІ чесний письменник, який любить свій народ і вірить у соціалізм, не може показати світу таке дітище соціалізму. Тому він мовчить, уникає цієї теми. Треба було б накинутися на сучасну людину, показати її огидність, але цього не дозволить Головліт — адже не можна ж компрометувати ідею соціалізму, який, виявляється, за чверть століття встиг створити масовий негативний тип людини й тільки одиниці великих людей. А одиниці — це не тип.\nІ ДОВЖЕНКО вважає, що створений негативний масовий тип — це результат вад соціалістичної системи». [Мова оригіналу — російська. Переклад наш. — Автори.].\n1. Коли О. Довженка ховали, друзі поклали йому в труну яблука. Чому? Аби відповісти на це запитання, перегляньте в мережі Інтернет кінострічку «Земля» та прочитайте історію Національної кіностудії художніх фільмів імені Олександра Довженка.\n2. Опишіть у робочому зошиті автопортрет письменника (ст.166). У чому його символічність?\nПочинаючи з 1939 р. і до кінця життя О. Довженко веде щоденник, у якому занотовує свої думки з приводу побаченого та пережитого. Частина тексту була назавжди втрачена.\nЧому О. Довженко вів щоденник? Очевидно, в умовах, коли відверто висловити у творах свої думки й почуття він не міг, митець прагнув зафіксувати їх на папері щонайменше для себе. Та, безперечно, навіть за таких умов митець не виключав можливості, що колись за інших, сприятливих, обставин нотатки будуть оприлюднені, і тоді читачі дізнаються все про справжнього О. Довженка, чим він жив і що було мотивами його вчинків.\nПисьменник веде записи не щодня. Бувають проміжки в кілька днів і навіть місяців, однак часто події утворюють здебільшого самостійні блоки, об'єднані однією ідеєю, а всі розрізнені, на перший погляд, записи вибудовуються у цілісну картину сприйняття письменником свого часу. Його роздуми переважно монологічні, однак на сторінках часто можна знайти короткі виразні діалоги. З них постають яскраві типажі радянських кар'єристів, чиновників, бюрократів, байдужих до страждань народу навіть у найтрагічніші воєнні роки.\nДля О. Довженка щоденникові нотатки ніколи не були фіксацією побутових і буденних подій. Він продумано обирає певні історичні чи особисті епізоди, які переказує стисло, але супроводжує їх коментарями. У них митець зосереджується на тому, як сприймає, осмислює та оцінює їх. Ось, наприклад, роздуми Олександра Петровича про вродливого й талановитого батька, який так і не зміг розвинути своїх талантів: «Життя батькове було нещасливе... Він був неграмотний, красивий, подібний зовнішньо на професора чи академіка, розумний і благородний чоловік. Родись і вирости він не в наших умовах, з нього вийшов би великий чоловік. Прожив він усе своє життя невдоволений, нездійснений ні в чому, хоч і готовий народженням своїм до всього найвищого й тонкого, що є в житті людства». А в іншому місці — пройняті болем рядки про поневіряння батька в останні місяці життя в окупованому Києві, смерть Сашкового брата Андрія, матір, яка співала колядки.\nНайбільше уваги О. Довженко приділяє роздумам про долю українського народу. В умовах, коли лунали звинувачення, що під час окупації цей народ став зрадником, письменник піднімає голос на його захист. Він бачить патріотів-захисників Батьківщини.\nВодночас митець шукає причини негідних учинків деяких своїх співвітчизників. Це передусім брак національного виховання: у школах не навчали історії, українці не знають національних героїв, за 25 років радянської влади не надруковано жодного українського словника, а також знищено найвизначніші пам'ятки культури. Звідси — антипатріотизм. «Яка ганьба! Яка мерзота! — вигукує О. Довженко. — Чия огидна рука тут діяла і во ім'я чого? Країна виховання безбатченків! Безбатченків без роду, без племені. Де ж і рости дезертиру, як не в нас».\nО. Довженко зображує розправу радянського режиму над своїм народом. Зокрема, зазначає: «За 20 з чимось довоєнних років у ній [Україні. — Автори.] не прибавилось населення, хоч і стояла вона на першому місці в Европі по народженню, так вельми жадали боги. Зараз вона важко, коли не смертельно, поранена. Таких утрат, замовчаних через жахливу свою правду, не знав і не знає ні один народ у світі». І з гіркотою він запитує: «...невже любов до свого народу є націоналізм?».\nМитець викриває підлабузників, байдужих чиновників на війні, зневажливе й жорстоке ставлення радянської армії до українського народу на визволених територіях, абсурд радянського існування й діагностує: «Зло — від людської дурості».\n«Щоденник» — аналіз історії власної душі, своєрідний спосіб психологічної самотерапії. Олександр Довженко часто передає неспокій, тривогу від подій, які переживає він і його країна. Страждання митця завжди спричинене його безсиллям щось змінити.\nЧимало сторінок він присвячує переживанням, пов'язаним із критикою його «України в огні»: «Мені важко од свідомості, що "Україна в огні" — це правда. Прикрита й замкнена моя правда про народ і його лихо», «Заборона "України в огні" сильно пригнобила мене. Ходжу засмучений і місця собі не знаходжу»; «Почуваю себе душевно пораненим. Не хочеться жити... Так не можна. Так гріх керувати митцями». Ці й подібні їм рядки — це не слабкість митця, а прагнення вилити біль на папір і таким чином погамувати себе.\nЩоденник, а також мемуарна проза, листи, автобіографія в літературознавстві розглядаються як твори, які виражають найпотаємніші переживання автора. На відміну від інших жанрів, щоденник фіксує певні моменти життя в їхньому первісному емоційному сприйнятті. Це свіжі враження діариста1, правдиве свідчення про історію країни та / або власну біографію, а відтак вони сповнені суб'єктивності, але позбавлені домислу.\n1 Від англ. diary — щоденник.\nЗначну частину щоденникових записів можна назвати творчою майстернею письменника. Тут фрагменти кіноповісті «Україна в огні», «Зачарованої Десни», «Повісті полум'яних літ», нереалізованого твору «Золоті ворота». У начерках майбутніх творів О. Довженко розробляє теми, сюжетні лінії, особливості характерів героїв, їхні репліки. Іноді здається, що письменник прагне швидко зафіксувати ідеї, які з'являються, аби їх не втратити. Ось, наприклад, такий фрагмент:\n«Написати новелу чи епізод... у формі діалогу — може, про долю й характеристику народу, що протягом століть втрачав свою верхівку інтелектуальну, що кидала його з різних причин і діяла на користь культури польської, руської, лишаючи народ свій темним і немічним у розумінні передової культури. Про відсутність вірності, про легку асиміляцію й безбатьківщину. Про байдужість до своєї старовини й історії».\nАлла Горська. Довженко.\nНа сторінках щоденника О. Довженко формулює естетичний код усієї своєї творчості — краса. Він занотовує 30 квітня 1944 р.: «Якщо вибирати між красою і правдою, я вибираю красу. У ній більше глибокої істини, ніж у одній лише голій правді. Істинне тільки те, що прекрасне. У всьому людському я хочу шукати красу, себто істину».\n«Щоденнику» притаманна, з одного боку, публіцистичність оповіді, з іншого — виразне ліричне начало, своєрідний романтичний стиль викладу думок, багата тропіка. Можемо сказати, що О. Довженко і в «Щоденнику» постає перед читачем неабияким митцем і великою людиною, яка своє життя підпорядковує служінню Україні: «Коли б я вірив у Бога, я попросив, помолився б йому, аби послав він мені ясного розуму на десять літ, аби зробити щось добре для свого народу, і більш нічого б не просив...».\n1. Поясніть жанрові відмінності між щоденником та автобіографією.\n2. Прокоментуйте думку О. Довженка зі «Щоденника»: «І почуття гордості за свій народ — законне почуття». Чому вона була значуща для письменника й чи актуальна вона нині для вас?\n3. Поясніть такі тези О. Довженка:\n• «...не Україні одній я належу. Я належу людству, як художник, і йому я служу»;\n• «Мистецтво моє — мистецтво всесвітнє».\n4. Розкажіть, які нові грані особистості митця відкрив вам Довженків «Щоденник».\n1. Довженковий «Щоденник» періоду 1941-1945 рр. об'єднайте в тематичні групи. Запишіть їх у робочий зошит.\n2. Опишіть репродукцію картини Алли Горської «Довженко» (ст. 172) та використайте щоденникові записи письменника для пояснення символіки образів на полотні.\n«Зачарована Десна» (1942-1955)\nЗадум написати твір про своє дитинство й витоки творчості зародився в Олександра Довженка ще в 1942 р. У воєнні роки в «Щоденнику» він занотовує деякі спогади про своїх рідних та епізоди з далекого минулого. Вони були своєрідними терапевтичними сеансами для митця, якого в той час цькували за «Україну в огні». Як зазначав автор у «Щоденнику», у миттєвості занурення у спогади дитинства він і плакав, і сміявся, і відпочивав душею.\nУ повоєнний час розрізнені фрагменти складаються в уяві автора в задум цілісного твору. Письменник 30 січня 1948 р. занотовує:\n«...написати книгу про своє життя в мистецтві.\nНаписати докладно й абсолютно одверто, як труд цілого фактичного життя, з великими екскурсами в біографію, у дитинство, у родину, природу, пригадати всі чинники, які створювали й визначали смак, тонкість сприймання.\nЯк я йшов на зйомку не готовившись, не маючи в цьому потреби. У мене все ставало ясним із початку створення сценарію».\nУ 1948 р. перша редакція «Зачарованої Десни» була завершена, але робота над твором тривала до 1955 р. Надруковано кіноповість у наступному році, однак зняти за нею фільм О. Довженко так і не встиг.\nОлександр Довженко розпочинає роботу над твором як митець зі світовою кінематографічною славою. Виникає запитання: у чому феномен і магія кіноповісті? Аби знайти відповідь на нього, нагадаємо, що автор повертається у своє дитинство, у той час, коли відбувається становлення особистості кожної людини. Він обирає форму спогаду-сповіді, у якій відтворює деякі події з життя, щоб «усвідомити свою природу на ранній досвітній зорі коло самих її первісних джерел».\nТема твору — спогади автора про дитячі роки та визначення чинників, що формували світоглядні основи митця.\nСвою «природу» вже зрілий митець О. Довженко окреслив у «Зачарованій Десні так: «...й по цей день я ще не маю темряви в душі» та «Одні тільки бажання творити добрі діла й зостались при мені на все життя». Оце, напевне, і є ті джерела, з яких живляться всі, хто ознайомлюється з творчістю О. Довженка.\nУ кіноповісті зображено, як у селянському середовищі формувався світогляд митця. Насамперед — у його найближчому оточенні.\nПрабаба Марусина — «поетеса» незлобивих прокльонів, які переходили в неї у своєрідні колядки: «Це була творчість її палкої, темної, престарілої душі». Прадід Тарас — уособлення добра, у нього «руки були такі ніжні, що, напевно, нікому й ніколи не заподіяли зла на землі, не вкрали, не вбили, не одняли, не пролили крові. Знали труд і мир, щедроти й добро». Дід Семен — оповідач старовини, що мав щедру уяву, «розмовляв із кіньми, з телятами, з травами, зі старою грушею й дубом — з усім живим, що росло й рухалось навколо». Дядько Самійло — неперевершений косар на все село. І, нарешті, Сашкові батько й мати — прекрасні зовні й душею, чесні люди, трудівники, на долю яких випало чимало горя. Обоє наділений внутрішньою красою, а разом вони — це той корінь, що формував і живив крону таланту майбутнього митця.\nВодночас рідні Олександра Довженка в кіноповісті є уособленням усього українського народу. Тому саме національні та родинні традиції, підкреслює автор, і є витоками таланту митця. А відтак — він має пам'ятати про своє покликання служити рідному народу: «Ніколи не треба забувати про своє призначення й завжди пам'ятати, що митці покликані народом для того, аби показувати світові насамперед, що життя прекрасне, що само по собі воно є найбільшим і найвеличнішим з усіх мислимих благ. Дивно й жалісно часом думати, що... так багато краси марно проходить мимо наших очей».\nЗі сторінок кіноповісті постає Довженко-митець у щирій любові до народу та до рідної землі. Він поетизує людину-трудівника і світ природи, зображує їх у нерозривній єдності, що є необхідною умовою духовності. Вони (людина й природа) «зливаються в невмирущу гармонію, людяну, дорогоцінну» — і в цьому ота магія О. Довженка, яка підкорила світ.\nПрирода, як і світ трудівників-селян, є, на думку Олександра Довженка, ще одним потужним джерелом формування світогляду митця. В «Автобіографії» він писав: «Я завжди думав і думаю, що без гарячої любові до природи людина не може бути митцем. Та й не тільки митцем». У кіноповісті природа постає і як земля-годувальниця в образі городу, де мати з любов'ю насадила рослини, щоб усе «проізростало», і як нестримна стихія під час повені, і в образах свійських і диких тварин, птахів або незвичного й вигаданого лева. Але, безперечно, центральним образом є річка Десна. Вона для О. Довженка передусім — джерело прекрасного, уяви та фантазії, щастя та душевної рівноваги. Вона вічна, як вічний і народ, який живе на її берегах.\nІ світ природи, і люди постають у творі в особливому, романтичному зображенні. Малий Сашко зачудований світом, він вбирає всі його вияви, і навіть трагічні події (смерть прабаби Марусини, п'ятьох братів і двох сестер) сприймає по-філософськи врівноважено як частину земного буття.\nУ «Зачарованій Десні» немає чіткого сюжету. Твір складається з окремих епізодів, об'єднаних між собою героєм — Сашком, які умовно можна назвати так: «Город», «Хата», «Відпрацювання гріхів», «Смерть братів», «Смерть баби й народження сестрички», «Повінь», «На сінокосі», «Коні», «Колядування», «У школі». Вони утворюють своєрідну романтичну сповідальну частину, розказану малим Сашком. Це спогади, які справили найбільше враження на хлопчика й емоційно врізалися в його пам'ять. Водночас у його розповідь час від часу втручається інший голос — зрілого митця, який із досвіду прожитого висловлює свої лірико-філософські роздуми про долю народу, завдання митця, про прекрасне й потворне, трагічне й комічне.\nОсобливістю композиції кіноповісті є часова двоплановість, у якій майже ідилічним картинам дитинства автор протиставляє непрості, а часом трагічні епізоди свого дорослого життя.\nЩасливу пору дитинства Олександр Довженко зображує очима малого Сашка. Щасливу вже тільки тому, що то був час свободи, гармонії, природної людини, не затисненої в ідеологічні чи політичні лещата. У тому світі малий Сашко сам визначав, на що йому дивитися, що думати, чому радіти й чим засмучуватися. Тоді в хлопчика було відчуття, що він — центр Всесвіту і вся Земля обертається довкола нього: «Дивлюсь я на моє небо й повертаю з возом і косарями праворуч і ліворуч, і зоряний всесвіт повертає разом із нами...». Він був щасливий у всьому, і лев з'являвся «для щастя», і щасливим був навіть собака Пірат!\nІдея твору — заклик любити рідну землю, служити своєму народові, продовжувати національні та родинні традиції.\nХудожній хист малого Сашка формувався під впливом багатьох чинників. Один із них — народна творчість. Пісня була невід'ємною частиною життя селян. Вона звучала з вуст чотирьох братиків — Лавріна, Сергія, Василька й Івана, співала колискових мати, заводили сумної старці, що прийшли на бабині похорони, до бурлацької брався іноді навіть безголосий батько. А коли на Різдво до хати приходили діти співати колядки, буйній уяві хлопця не було меж. Слухаючи пісню про турецькі напади, Сашко уявляв себе витязем: «Тоді, розкривши широко очі, я почуваю, ніби якась сила піднімає мене з лави і виносить із хати прямо на коня, і тут кінь мій скочив, "Дунай перескочив, да Дунай перескочив, копита не вмочив, і ні шаблі кінця, ні мене, молодця, — Святий вечір..."». Але найбільше малий Сашко «любив слухати клепання коси», що символізувало й музику, і красу, і гармонію, і працю. Вже дорослий митець зауважує: «...зараз поклепай хто-небудь косу під моїм вікном, я зразу помолодшав би, подобрішав і кинувся до роботи».\nНародна творчість пробуджувала в Сашка естетичні смаки, він сприймав світ за канонами краси. Хлопець захоплювався природою, але водночас бачив, що в людському суспільстві вона існує поряд із потворністю. Ось батько, з якого «можна було писати лицарів, богів, апостолів, великих учених чи сіятелів», одягнений убого; прекрасні в праці його родичі принижують гідність, б'ючись після косовиці до крові за стіжки; та навіть коні, на думку Сашка, правнуки кінського царя чи бога, які колись мали крила і возили на собі пророків, були в їхній родині худі і страшні. І заувага щодо цього дорослого митця: «...ні в житті ще, ні в письменстві не існувало хлопчика, що так би мріяв про кінську красу, як я, і так би соромивсь потворності».\nСвіт дитинства Сашка гармонійний. Як зазначає автор, «жили ми в певній гармонії із силами природи. Зимою мерзли, літом смажились на сонці, восени місили грязь, а весною нас заливало водою, і хто цього не знає, не знає тієї радості й повноти життя». Нужду й злидні селянам компенсувала щедра природа, побутові негаразди чи стихійні лиха урівноважувалися вірою в заступництво вищих сил і гумором, гріх виправлявся карою і спокутою, навіть у Тихона Бобира «крива нога й та часом служила гармонії природи, її рівновазі».\nОлександр Івахненко. Ілюстрація до кіноповісті. 1975—1976.\nДисгармонію в життя селян могли принести лише люди, що не належали до їхнього світу. Скажімо, представники держави, яким був учитель Леонтій Созонович Опанасенко, «нервовий і сердитий», що носив «золоті ґудзики й кокарду» (символ державної служби). Він уособлює бездушний світ чиновництва, байдужого до людини праці.\nУ Сашка змалку були добре розвинуті уява і фантазія — а це одна з обов'язкових умов творчості. Її розвивав дід Семен, переповідаючи історії про чумакування на півдні України — і тоді перед внутрішнім зором хлопця поставали яскраві картини мандрів. Він бачив, як у хмарах велетні й пророки «вчиняють битви і змагання», знав, що «домовик... жив у нас у комині і в трубі», нетипова ворона попереджувала про дощ, а при бажанні на березі Десни з'являвся лев. Сашко давав волю уяві, гіперболізуючи бійки на сінокосі: «...вони рубали один одного сокирами, як дрова. Кров лилася з них казанами». Уже зрілий митець коментує свою багату фантазію так: «На чому б не спинилось моє око, скрізь і завжди я бачу щось подібне до людей, коней, вовків, гадюк, святих; щось схоже на війну, пожар, бійку чи потоп. Усе жило в моїх очах подвійним життям. Усе кликало на порівняння, усе було до чогось подібне, давно десь бачене, уявлене й пережите».\nОдним із вагомих чинників формування особистості митця було також виховання поваги до землі, праці й трудящої людини. Благородні в праці батько й мати, величні постаті родичів, що їдуть на сінокіс, вони як богатирі, а їхні коси — як зброя. Сповненим глибинної народної етики є епізод, коли малий Сашко, спокутуючи гріх за вирвану моркву, пішов шанувати добру людину. Він не пішов до крамаря, який обманює людей, а вирішив зняти шапку перед ковалем дідом Захарком. Водночас із болем митець говорить про злиденне життя, «тяжкі кайдани неписьменності й несвободи», страждання, які випали на долю його народу.\nТакож із болем автор розповідає, як односельці допомагали партизанам у роки війни та як нацисти спалили все село. Трагедія одного населеного пункту переростає в О. Довженка у трагедію цілого народу: «При спогляданні лиха здалось мені на одну якусь мить, що загибає не село моє, а весь народ. Чи може бути щось жахливішого у світі?!».\nУ кіноповісті утверджується любов до рідної землі, народу, праці, які сформували духовний світ автора, його моральні цінності, розвинули унікальний талант, яким представлено український народ перед усім світом.\nОлександр Івахненко. Ілюстрація до кіноповісті.1975—1976.\n«Зачарована Десна» за жанром — кіноповість.\nКіноповість — різновид повісті, що призначена для екранізації, або сценарій, призначений для читання. З такої специфіки випливає використання в епічному творі засобів кінематографа.\nДо засобів кінематографа належать:\n• панорамність зображення;\n• фрагментарність, слабкий зв'язок епізодів-«кадрів», який, однак, не руйнує цілісного сприйняття змісту твору;\n• докладне опрацювання діалогів, їхня стислість;\n• швидка зміна епізодів-«кадрів».\nТакі ознаки письма є особливістю індивідуального стилю О. Довженка.\nПриклад «кінематографічності», фрагментарності в повісті «Зачарована Десна»: «Гукає в калюжі дід коваль Захарко. Мина хоче діда прохромить рогами. Голуби в небі. Зі стріх вода капле. Про пекельні муки співають старці. Пірат скаженіє. Поверх купи гною півень курку топче. Горобці на клуні. А я на лозі. Я гойдаюсь на мокрій лозі, і кашляю гучно, і регочу, щасливий: я чую весну. І так мені гарно. Усе таке веселе. І пахне все гноєм, пахне мокрим снігом, мокрою лозою».\n1. Визначте основну тему, ідею, проблематику кіноповісті.\n2. Поясніть, з якою метою О. Довженко вдається до двопланового зображення часу у творі.\n3. Поясніть, які чинники сформували талант Довженка-митця.\n4. Доведіть на прикладі деяких епізодів кіноповісті, що українському народу притаманні сентиментальність і гумор. Відповідь підтверджуйте цитатами.\n5. Прокоментуйте цитати з кіноповісті:\n• Автор про себе: «не втратив щастя бачити оті зорі навіть у буденних калюжах на життєвих шляхах».\n• Оповідач про батька: «І хоч життя послало йому калюжу замість океану, душа в нього була океанська».\n6. Знайдіть уривок із твору від слів «Як неприємно, коли баба клене або коли довго йде дощ і не вщухає» до слів «І грім, хоч мати й лякалась його, любив я з дощем і вітром за його подарунки в саду». Як характеризують Сашка його уподобання?\n7. Схарактеризуйте образи батька, матері й діда Семена. Відповідь підтверджуйте цитатами.\n8. Поясніть назву твору.\nНапишіть роздум про О. Довженка, обравши епіграфом до нього слова Є. Сверстюка «Хто багато любив, тому багато прощається» або есе «Святість босоногого дитинства О. Довженка» (на вибір).\nПрочитайте відгуки видатних діячів про О. Довженка:\n• Максим Рильський: «Олександр Довженко був напрочуд широко обдарованою людиною, він нагадував цим художників доби Ренесансу... він був цільним художником, новатором із голови до ніг... він бачив світ по-своєму й хотів віддавати його по-своєму».\n• Олесь Гончар: «Мабуть, зустріч із живим Мікеланджело не справила б враження більшого, ніж те, що зосталося після зустрічі з ним... Великість. Крилатість. Могуття духу...».\n• Чарлі Чаплін: «Слов’янство поки що дало світові в кінематографі одного великого митця, мислителя й поета — Олександра Довженка».\nДослідіть, у чому виявлялася різнобічна обдарованість О. Довженка. Підготуйте презентацію на цю тему й ознайомте з результатами дослідження однокласників та однокласниць.\nПрофесор Сергій Пролеєв про творчість О. Довженка зауважив: «Як не парадоксально, для мене Довженко найцікавіший тим, що в ньому не виповнилося. Усе, що йому вдалося зробити,— це просто інтонація. Загалом, він не зняв своїх фільмів. Але навіть тих крихт, що він втілив, вистачило, аби так високо була оцінена його особистість».\nВисловіть гіпотези, які твори і якої тематики О. Довженко міг би створити за умови творчої свободи. Свою відповідь обґрунтуйте.\nПерегляньте фільм «Зачарована Десна» (режисер Ю. Солнцева). Напишіть відгук про нього.


На Сумщині за попередню добу від ускладнень COVID-19 померло 3 жителів…\nА станом на ранок сьогодні, 16 серпня 2020 року, на Сумщині протягом пандемії від ускладнень COVID-19 померло 13 людей…\nЗа інформацією Сумського обласного лабораторного центру МОЗ України, за попередню добу по одному пацієнту померло у Сумах, Білопільському та Тростянецькому районах.\nЗа даними Сумського обласного лабораторного центру МОЗ України, за минулу добу Covid-19 підтвердили у 39 осіб (м. Суми – 16, Шостка – 10, Шосткинський районн – 1, Ромни – 3, Роменський район – 1, Путивль – 1, Лебедин – 1, Конотоп – 2, Конотопський район – 1, Білопільський район – 3).\nСтаном на сьогодні, 16 серпня 2020 року, в області зафіксовано 854 випадки захворювань на коронавірусну інфекцію.\nА від Covid-19 в Сумській області одужало 462 хворих, з них за минулу добу – 1 хворий з Охтирського району.\nЗа інформацією Сумського обласного лабораторного центру МОЗ України, за весь час пандемії коронавірусу в Україні у м. Суми було зафіксовано 321 випадок захворювання, у Сумському районі – 57,м. Білопілля – 5, Білопільський район – 22, м. Буринь – 2, Буринський район – 1, смт Велика Писарівка – 2, м. Глухів – 12, Глухівський район – 6, м. Конотоп – 46,Конотопський район – 31,смт Краснопілля – 2, Краснопільський р–н – 6, м. Кролевець – 38, Кролевецький район – 10, м. Лебедин – 3, Лебединський район – 1, смт Липова Долина – 1,смт Недригайлів – 26, Недригайлівський район – 17,м. Охтирка – 63, Охтирський район – 15, м. Путивль – 3,Путивльський район – 7, м. Ромни – 35,Роменський район – 15, м. Середина–Буда – 1, Середино–Будський район – 20, м. Тростянець – 39, Тростянецький район – 7, м. Шостка – 41, Шосткинський район – 1.


Як лити фундамент | Потрiбна допомога? Є-help!\nФундамент – основа споруди, що зводиться на десятиліття. Справжній майстер просто зобов'язаний знати як лити фундамент.\nСпочатку повинні проводитися підготовчі роботи: вивчення геології місця споруди, підготовка земельної ділянки, планування термінів, обсягів робіт, оцінка фінансових можливостей.\nВ залежності від площі майбутньої споруди вибираємо ділянку відносно рівній поверхні необхідного розміру з урахуванням, щоб до кордону сусідньої ділянки було не менше 3 метрів. Оптимальна ширина фундаменту – 40-45 см.\nДалі приступаємо до розмітки ділянки. Для цього потрібні кілочки або металеві прути не менше 120см. Рулеткою виміряти необхідний розмір по зовнішньому краю. По кутах вбиваємо прути, відзначаючи місце, де будемо лити фундамент. Важливим є перевірка дотримання прямих кутів. Найпростіший варіант – виміряти дві діагоналі, вони повинні співпасти по довжині. В іншому випадку потрібно довести їх до однакових значень і вирівняти всі кути до 90?. Далі натягуємо шнур по лозинам для позначення зовнішнього периметра фундаменту. Його ширина 40 см, тому відступаємо всередину шукану величину і повторюємо процедуру для розмітки внутрішнього периметра.\nВизначаємо глибину фундаменту. Ділянка землі споконвічно не рівна по поверхні, тому знаходимо найнижчу точку з зовнішніх кутів. Саме від неї буде проводитися розрахунок глибини котловану. Глибину фундаменту доцільно брати 40 см, але це залежить від типу грунту на вашій ділянці. Це може вам сказати геолог. Так само глибина і товщина фундаменту залежать від загальної ваги будинку. Якщо стіни цегляні, вага будівлі буде істотно більше, а значить, що і глибина повинна бути більше. Відміряємо її від нижчої точки. Також необхідний шар піску 10-15 см для амортизації, відповідно, на це значення збільшуємо глибину котловану. Пісок необхідно утрамбувати, рясно полив водою, щоб він був вологим і добре осідав.\nНаступний етап – опалубка. Її відлік проводимо від самої високої точки зовнішнього кута. Опалубку виконуємо з обрізної дошки, щоб потім повторно не надавати пристойний вигляд зовнішньої поверхні. Збиваємо щити з обрізної дошки, кріплення проводимо з зовнішньої сторони дощок, тому з внутрішньої сторони буде заливатися розчин і зняти вмуровану опалубку буде проблематично. Зовні стінки закріплюємо розпірками, а зверху, для стяжки, закріпленої за верхнім краям дошкою. Це робиться для надійності конструкцій, тому навантаження на стінки буде колосальною. Висота опалубки повинна бути вище заливки рівня бетону. Зсередини покриваємо її листами пергаміну, щоб бетонна маса не вбиралася, а дошки можна було використовувати для інших потреб. Для позначення рівня заливки бетону натягуємо шнур.\nЕтап армування. Для цього потрібна арматура з перетином від 12 мм, з якої буде каркас. Розміри: 40 см довжина, 30 см ширина, а глибина на 5 см менше найглибшого місця в котловані від піщаної подушки. Арматуру для більшої міцності краще не зварювати, а зв'язати в місцях перетинів дротом. Так арматура фундаменту буде служити вам істотно довше, так як не буде пошкоджень покриття арматури. На дно котловану шаром в 7-9см кладемо бита цегла і встановлюємо на нього арматурний каркас.\nПерш ніж лити фундамент, треба передбачити вентиляційні канали. Для цього азбестові труби встановлюємо в каркас, прив'язуючи їх. Для запобігання попадання в них бетону, заповнюємо піском. Такі ж маніпуляції проводимо з трубою для електричного кабелю.\nЗаключний етап. Розраховуємо необхідний об'єм бетону: глибину в метрах множимо на площу дна. Краще використовувати бетон М400. У час, коли будуть лити фундамент, він не повинен вивалюватися шматками: необхідно вібратором або арматурою його перемішати, щоб уникнути утворення повітряних порожнин. Лити фундамент треба до рівня шнура, який відзначили раніше. До повного застигання і міцності залитого фундаменту треба вичекати 2,5 – 3 тижні.\nЗміст: Типи проводки Відкрита проводка Прихована проводка Щоб почати розмову про таку категорію, як проводка в дерев'яному будинку, необхідно звернутися до статистики, яка свідчить, ...\nЗміст: Особливості приладу Установка приладу Використання водонагрівачів дозволяє покращити рівень комфорту в будь-якому приміщенні. Особливо актуальне застосування автономних водонагрівачів в заміських будинках ...\nЯк монтується дощова каналізація\n← Зробити паркування у дворі будинку самому?!\nУтеплення стелі в дерев’яному будинку →


У Філадельфії говорили про діяльність Музейно-меморіального комплексу «Рідна хата» імені патріарха Йосифа Сліпого\nСубота, 29 вересня 2018, 09:47\n27 вересня розпочався ювілейний 40-й осінній семестр викладів Релігійного товариства українців-католиків «Свята Софія» США (ТСС А) та Осередку праці Наукового товариства імені Шевченка (НТШ) у Філадельфії.\nІнавгураційну лекцію під назвою «20 років діяльності Музейно-меморіального комплексу імені патріарха Йосифа Сліпого у Заздрості: від витоків до сучасності (1998-2018)» провели академік НАН України Леонід Рудницький та голова ТСС А д-р Ірина Іванкович. Вечір відкрив голова Осередку праці НТШ д-р Олександер Лужницький.\nСвою доповідь Л. Рудницький присвятив особі довголітньої голови ТСС А, відданої співпрацівниці патріарха Йосифа Сліпого, фундаторки Музейного комплексу у Заздрості та perpetum mobile Товариства д-р Романи Навроцької (1921-1999). Він зокрема представив біографію цієї невтомної трудівниці, поділився особистими спогадами та проаналізував об’ємне листування між п. Навроцькою і Блаженнішим Йосифом, яке віддзеркалює багатогранність діяльності цих двох маркантних постатей. Чи не найкраща пам’ятка по Романі Навроцькій – це, без сумніву, Музейно-меморіальний комплекс патріарха Йосифа Сліпого. Виконуючи волю Блаженнішого, вона доклала чимало зусиль для того, щоб Товариство «Свята Софія» змогло відкупити родинне обійстя його батьків на Тернопільщині та створити тут духовно-просвітницький центр, відкриття якого відбулося 13 вересня 1998 року.\nУ своїй доповіді І. Іванкович зупинилася на головних подіях та ключових особах у житті ММК. Вона підкреслила великий внесок д-р Романи Навроцької у виконанні волі патріарха Йосифа. За словами доповідачки, щороку тисячі людей з України та з усього світу відвідують родинний дім патріарха Йосифа Сліпого. Серед них – вірні різних конфесій і віросповідань, люди різних національностей – духовенство, науковці, представники світської влади; дорослі, діти й молодь. Приїжджають до Заздрості, щоб пізнати життєвий шлях людини, яка ввійшла в історію нашого народу та Вселенської Церкви, людини-гуманіста, людини-науковця. Сьогодні важко було б уявити діяльність Товариства «Свята Софія» США без Музейно-меморіального комплексу в родинному селі фундатора ТСС А. Що більше, цей комплекс є інтегральною складовою Тернопільсько-Зборівської митрополії і, без сумніву, усієї Української Греко-Католицької Церкви.\nНа завершення, присутні мали нагоду переглянути відеосюжет про діяльність 4-ї благодійної літньої школи на базі ММК.\nТЕГИ: США, Патріарх Йосиф (Сліпий), Товариство "Свята Софія", Заздрість


Microsoft, Amazon, Google об’єднуються для боротьби з голодом - TechToday\nДодому Новини Microsoft, Amazon, Google об’єднуються для боротьби з голодом\nMicrosoft, Amazon, Google об’єднуються для боротьби з голодом\nТорік з голодом стикнулися понад 20 млн людей у Нігерії, Сомалі, Південному Судані та Ємені. Ще 124 млн людей живуть у постійному напруженні з поставками їжі\nЗвіти ООН показують, що кожної миті понад 20 млн людей не мають чого їсти, а 1,3 млрд – живуть за межею бідності, намагаючись на заробіток у $1,25 в день прогодувати себе та сім’ю. І хоча голод розвивається дуже повільно, якщо порівнювати з іншими катаклізмами, передбачити його дуже складно. Світовий банк, Червоний Хрест, ООН та інші міжнародні організації попрохали допомоги в ІТ-компаній у створенні штучного інтелекту для створення таких прогнозів. Microsoft, Amazon, Google об’єдналися в альянс для роботи над цим проектом.\nТехнологічні фірми розроблять пакет аналітичних моделей, який називається «Артеміс». Він використовує штучний інтелект і машинне навчання для визначення та передбачення в реальному часі виникнення проблем з їжею в країнах, що розвиваються.\nНова ініціатива, яку вперше представили наприкінці вересня, повинна дозволити діяти на випередження. Адже реагування на голод, що вже розпочався, означає багато втрачених життів. Предикативні моделі на основі зібраних даних дозволять приймати дії до того, як ситуація з продовольством перетвориться на кризу, коментують представники Світового Банку та ООН.\n«Той факт, що мільйони людей, багато з яких діти, досі у XXI столітті страждають від великого недоїдання та голоду, є глобальною трагедією, – розповів президент Світового Банку Джим Йонг Кім. – Ми формуємо безпрецедентну глобальну коаліцію, щоб сказати: більше не буде».\nТорік з голодом стикнулися понад 20 млн людей у Нігерії, Сомалі, Південному Судані та Ємені. Ще 124 млн людей живуть у постійному напруженні з поставками їжі та потребують негайної гуманітарної допомоги для виживання. Майже половина проживає в регіонах, охоплених бойовими діями.\nСтворювана система Famine Action Mechanism (FAM) надасть ранні попередження про розвиток продовольчої кризи, яка може перерости в голод. Це стане поштовхом для розгортання заздалегідь спланованих процесів втручання.\n«Якщо ми зможемо краще передбачати, де та коли в майбутньому розпочнеться голод, ми зможемо реагувати раніше та ефективніше, – прокоментував президент Microsoft Бред Сміт. – Штучний інтелект та машинне навчання обіцяють значні можливості для передбачення та визначення ранніх ознак проблем з їжею, таких як неврожаї, засухи, природні катаклізми, конфлікти».\nСпершу FAM розгорнуть у групі невеликих вразливих країн, однак у майбутньому система має отримати глобальне охоплення.


Анонс правових подій тижня 22 - 26 квітня\nВища кваліфікаційна комісія суддів займеться переведенням суддів ВСУ та вищих спецсудів та продовжить проводити співбесіди у межах кваліфоцінювання судів. Вища рада правосуддя розгляне питання призначення та звільнення суддів. Засідатимуть комітети Асоціації правників України. Вища школа адвокатури транслюватиме два вебінари. Про ці та інші події тижня читайте в анонсі від «ЗіБ».\nТриватимуть співбесіди у межах кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів. За тиждень планується заслухати 93 особи.\nУ Києві пройде відкрите засідання комітету Асоціації правників України з міжнародного права.\nВідбудеться презентація проекту International Law Club спільно з відділенням ліги студентів АПУ в м.Києві.\nУ столиці працюватиме комітет з цивільного, сімейного та спадкового права Асоціації правників України.\nОбговорюватимуться законодавчі зміни у сфері застосування допоміжних репродуктивних технологій та сурогатного материнства.\nУ Львові відбудеться семінар «Застосування Бангалорських принципів поведінки суддів в Україні».\nТранслюватиметься вебінар «Власна позиція в складних переговорах».\nЙого організовує Вища школа адвокатури. Обговорюватимуться основи емоційного реагування, робота з альтернативами та позиційний торг, використання матриць у комунікаціях.\nВона розгляне матеріали щодо внесення подань Президентові про призначення 10 суддів, а також звільнення у відставку 3-х суддів. Крім того, Рада має відреагувати на 2 повідомлення про втручання у здійснення правосуддя.\nУ Києві засідатиме комітет Асоціації правників України з податкового та митного права.\nАналізуватиметься судова практика у спорах з ДФС, зокрема правові позиції Верховного Суду, оскарження рішень, дій та бездіяльності ДФС.\nУ столиці збереться круглий стіл «Будуємо у місті».\nЙого проводить комітет з нерухомості та будівництва Асоціації правників України.\nУ Дніпрі відбудеться семінар-практикум «Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності: нова парадигма кримінального судочинства».\nУ Вищій школі адвокатури можна буде прослухати курс «Визнання недійсними\nправ на корисні моделі в судовому порядку».\nРозглядатимуться підходи до оцінки новизни та промислової придатності корисної моделі, призначення та проведення судової експертизи, процесуальні аспекти складання позову тощо.\nУ Києві працюватиме комітет Асоціації правників України з аграрного права.\nОбговорюватимуться актуальні проблеми користування землями сільськогосподарського призначення.\nУ Харкові дискутуватимуть про декриміналізацію статті щодо незаконного збагачення.\nЗахід, що проводить відділення Асоціації правників України у Харківській області, присвячений рішенню Конституційного Суду щодо ст.3682 КК.\nУ Запоріжжі пройде семінар «Актуальні проблеми діяльності слідчого судді у кримінальному провадженні».\nВідбудеться вебінар «Реєстрація торговельних марок у 2019 році».\nПід час заходу, що проводить Вища школа адвокатури, можна буде дізнатися про типові помилки, через які затягується реєстрація, а також про практичні рекомендації щодо мотивованої відповіді на користь реєстрації.\nЗасідатиме палата з питань добору і публічної служби суддів Вищої кваліфікаційної комісії суддів.\nВона повернеться до питання щодо переведення 11 суддів Верховного та 39 — вищих спеціалізованих судів на інші посади.


"Skazochnyy mir" - Аніматори Біла Церква |Науково-хімічні шоу, паперове шоу, квести, майстер класи на 04563.com.ua\nУ вашої дитини День народження? Випускний в школі чи дитячому садку? А може бути Ви плануєте організувати корпоративний дитяче свято? Співробітники студії свят "Сказочный мир" допоможуть Вам впоратися з будь-якою з цих завдань! Створення дійсно запам'ятовуються шоу - це наша робота. І зовсім не важливо, де Ви плануєте проводити свято: на дому, в кафе, на дачі, в дитячому садку чи школі - з нами Ваше свято завжди буде захоплюючим і трохи чарівним, а науковий підхід забезпечить інтерес і увагу не тільки юних гостей заходу, але і їх батьків. Дитяче свято - це вагома подія в житті Вашої дитини і ігнорувати його не можна. Наш "Сказочный мир" в Білій Церкві - це світ безтурботності...


18-річна дівчина за збочену любов до Росії може сісти на півроку. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / 18-річна дівчина за збочену любов до Росії може сісти на півроку\n18-річна дівчина за збочену любов до Росії може сісти на півроку\nДівчині, яка 31 травня розфарбувала знак на в'їзді до Дніпропетровська в кольори російського прапора, загрожує до 6 місяців в'язниці, повідомила прес-служба ГУ МВС по Дніпропетровській області.\n«У 18-річної дівчини вилучені 3 аерозольні балончики із залишками фарби білого, синього і червоного кольору. Згодом було затримано ще двох чоловіків - співучасників злочину, які допомагали зловмисниці псувати стелу», - повідомляється на сайті МВС по регіону.\n«У Дніпропетровський райвідділ міліції зателефонував охоронець житлового комплексу, розташованого неподалік, який повідомив, що на місці події затримав дівчину, яка розписувала напис «Дніпропетровськ» на в'їзді в місто біля смт. Ювілейне», - йдеться в повідомленні, яке опублікував «Взгляд».\nЗатримана пояснила, що «разом зі знайомими вирішила зайнятися малюванням з власних переконань».\n«За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (хуліганство). Зловмисникам загрожує штраф від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 5 років», - йдеться в повідомленні.


Патологія плідного яйця — Суррогатное материнство, донорство яйцеклеток\nКожна жінка, виявивши серйозну затримку місячних, в першу чергу піде до гінеколога для з'ясування причин і УЗД. Якщо причина затримки - вагітність, то лікар на УЗД побачить плодове яйце, яке закріпилося в матці і починає розвиватися. Це і дозволяє лікарям з упевненістю сказати про вагітність. Відстежуючи розвиток плідного яйця, лікарі діагностують його стан і можуть вчасно виявити патологію.\nУльтразвукове дослідження дозволяє виявити плодове яйце вже на 7 день його розвитку. Це - запліднена сперматозоїдом яйцеклітина на ранніх етапах розвитку. Якщо лікар бачить його в матці, це означає, що вагітність розвивається нормально і не вимагає втручання в свою течію.\nЯкщо ж плодове яйце в матці не виявлено, можливо, затримка настала з інших причин, які повинен виявити гінеколог; інша причина - запліднена яйцеклітина не закріпилася в порожнині матки, а залишилася в матковій трубі або яєчнику. Тоді ставлять діагноз «позаматкова вагітність», і її доводиться переривати.\nУЗД дозволяє побачити форму яйця, його розміри і положення. Саме за його розмірами і формою визначають приблизний термін вагітності, - з точністю до тижня.\nПісля злиття двох зигот вже сформоване плодове яйце прямує до матки, при цьому продовжуючи ділитися. У міру розвитку плодового яйця воно покривається спеціальною захисною плівкою - хоріоном, яка також виконує живильну функцію. Яйце буде розвиватися до тих пір, поки не утвориться повноцінний ембріон, який і розвивається протягом 9 місяців. Оболонка навколо ембріона, пуповина дитини і плацента - все це розвивається з плодового яйця, а на останньому етапі вагітності важить близько 5 кг.\nВже після 3 тижні розвитку плодове яйце набуває акуратну форму овалу або кола. У цей момент всередині нього утворюється невеликий жовтковий мішечок, який досягає піку розвитку на 5-6 тижні. Його завдання - плекати плід, поки він росте, починаючи з його розмірів в 2-2,5 см. На цьому етапі вже можна розглянути сам плід, який розташований поруч з яйцем. Хоча він ще занадто малий для того, щоб було видно окремі частини тіла, у нього вже б'ється серце, так що це вже повноцінний маленький чоловічок.\nМаленьке серце працює з неймовірною швидкістю - від 150 до 200 ударів в хвилину, а тим часом інші клітини починають потроху розвиватися в окремі органи і системи. Після шостого тижня у нього вже сформована нервова трубка, і він відкріплюється від плідного яйця.\nСаме після шостого тижня вже можна бачити окремо сформовані кінцівки, голову і навіть мініатюрну пуповину. Плід повинен бути схожий на букву С, якщо це не так, і він більше нагадує квасолю, це говорить про те, що матка жінки знаходиться в тонусі. Саме по собі такий стан не небезпечно, однак якщо воно супроводжується регулярними болями, це ставить під загрозу сам факт вагітності і вимагає термінового медичного втручання.\nНизько розташоване яйце\nЯйце закріплюється на дні матки або в її тілі, однак в деяких випадках діагностують низьке розташування плодового яйця. Незважаючи на те, що багато жінок побоюються подібного діагнозу і вважають його небезпечним для вагітності, в більшості випадків плодове яйце переміщається разом з плацентою в порожнині матки, що забезпечує більш зручне положення для плідного яйця і дозволяє йому нормально розвиватися.\nТакож при низько розташованому плодовому яйці рекомендується звести до мінімуму фізичну активність жінки, а також перед пологами попередити акушерів про його положення. Це дозволить провести пологи швидко і легко.\nПісля п'ятого тижня розвитку ембріон вже має бути помітний на УЗД. Якщо ж він не помітний на цьому терміні, потрібно через якийсь час провести ще одне дослідження, можливо, в іншого фахівця.\nЯкщо ж і повторне обстеження показує, що ембріона немає, значить, плодове яйце сформувалося порожнім. У такому разі не буде помітно ні серцебиття плода, ні його тіла. При цьому може бути навіть видно жовтковий мішечок, але яйце буде порожнім. У такому випадку необхідно провести чистку, вилучивши порожнє яйце з тіла жінки.\nЯкщо плодове яйце починає відшаровуватися, воно може вийти з матки, таким чином, у жінки трапиться викидень. Проблема полягає в тому, що ви побачите тільки що виходить кров, але не помітите плодового яйця, яке відкинуло від матки і виходить. При таких підозрах жінці слід відразу ж звернутися до гінеколога.\nУ випадках навмисного аборту, проведеного медикаментозно, іноді плодове яйце залишається в матці, саме тому потрібно обов'язково провести обстеження після передбачуваного виходу яйця. В такому випадку необхідно втручання професійного гінеколога. Ні в якому разі не чекайте, поки яйце вийде саме, і не намагайтеся стимулювати для цього матку.\nЯк видаляється плодове яйце?\nІснує 2 способи: палацовий і інструментальний. Перший буде досить болючим, а також має підвищений ризик інфікування, зате зводить до мінімуму ризик серйозних пошкоджень стінок матки. Витяг з допомогою інструментів дозволяє звести до мінімуму ризик травм і інфекцій, але здатний серйозно пошкодити стінки матки, що може обернутися безпліддям для жінки. Операція проводиться під анестезією, або при необхідності - місцевим знеболенням.\nДля нормального протікання вагітності потрібно обов'язково проходити періодичне обстеження, щоб переконатися в правильному розвитку плідного яйця. Все це допоможе зберегти власне здоров'я і народити міцного малюка.


Ходорковський: Влада ще раз підняла градус – тепер реально б'ють.\nАкція протесту "Він нам не цар", яка відбулася 5 травня в РФ, продемонструвала готовність її учасників до протистояння з представниками влади. Таку думку висловив у Facebook російський опозиціонер Михайло Ходорковський, передає «Є!».\n“ Важливий, хоч очевидний і передбачуваний висновок на базі порівняння із 2012-го: репресії скоротили кількість учасників приблизно вдесятеро, але посилили протест. Ті, хто зараз готовий виходити, – готові до силового протистояння. Влада ще раз підняла градус – тепер реально б'ють, – написав він.\nЗа словами Ходорковського, "з того боку залишилися два кроки: масові репресії і стрілянина", а з протилежного – "перекриття доріг і барикади".\n“ Але головне – над цим молодіжним протестом нависає важка, багатомільйонна маса покоління батьків. Людей, серед яких у багатьох руки звикли до зброї. Людей, чиє дорослішання припало на 90-ті. Це їх додатково стримує, але ситуація загострюється всередині. "Зимняя вишня" показала – реакція на навіть випадкову загибель дітей буде важкою. Це той спусковий гачок, який спустить лавину, – заявив опозиціонер.\n5 травня в РФ пройшла акція протесту під назвою "Він нам не цар". Вона була організована опозиціонером Олексієм Навальним і приурочена до запланованої на 7 травня інавгурації президента РФ Володимира Путіна.


Життя одного дизайнера : Тетяна та Євген Чорні про "Ізоляцію" та "Самовар" в Донецьку\n— Таня і Женя, ви приймали участь у творчому проекті незвичного мистецького осередку в Донецьку, тож вам є що розповісти. Розкажіть, як ви довідались про цю галерею та подію і що спонукало вас до цієї поїздки в таку, скажімо, некомфортну пору року ще й в таку неблизьку дорогу?\n— Про ІЗОЛЯЦІЮ ми чули вже давно, але не було можливості там побувати. Цього року наша знайома Любава Іллєнко, що є там арт-менеджером, запросила нас на новорічний ярмарок САМОВАР. Вона раніше бачила наші вироби і вирішила, що вони непогано впишуться в контекст ярмарки. Тож ми отримали запрошення, взяли квитки в плацкарт, і от: "Здравствуй, Донбасс!"\n— А як доїхали, як зустрів вас Донецьк, які перші враження від осередку?\n— Доїхали добре, але в плацкарті 037-038 потягу спочатку було дуже спекотно, а згодом стало досить прохолодно, тому серед ночі довелось витягувати ковдру. В самому місті ми не відчували жодного дискомфорту, адже були оточені увагою друзів і працювали на тому самому ярмарку, так що не мали багато часу для прогулянок.\n— Знаєте, друзі, мені стало цікаво і я розшукала додаткову інформацію про САМОВАР й довідалась, що цей мистецький ярмарок істотно відрізняється від звичайного ярмаркового явища купи-продай, і запрошує до участі не лише ремісників і дизайнерів, які створюють унікальні об'єкти своїми руками, а також художників з авторськими проектами і творчих людей з цікавими майстер-класами. Тому зрозуміло, що на такі ярмарки їдуть не лише інших роздивитися, але й себе показати, то ж давайте, розколюйтеся, з чим їхали і що цікавого везли із собою?\n— Основними виробами, які ми пропонували доннечанам, були: наша колекція прикрас орігамних жуків з серії "Я, Жук", а також спеціальний новорічний проект прикрас з Пегасусами та Єдинорогусами, що був створений буквально на днях — казкові коняки, які виконують новорічні побажання або як мінімум дарують радість.))\nМи також везли з собою роботи наших друзів: MadeiraHome, що виробляють ялинкові прикраси та свічники з деревини, паперові листівки-витинанки Лілії Тєптяєвої та листівки з текстильними колажами Лариси Лукаш. У нас таким чином, можна сказати, були представлені роботи майстрів з різних регіонів України.))\n— Так, яскрава компанія зібралася на вашому ярмарковому столі.)) Я так розумію, що й сам проект ІЗОЛЯЦІЯ досить рідкісний на теренах нашої країни, то ж цікаво почути вашу думку: що найбільше сподобалось в організації заходу, що найбільше вразило в атмосфері галереї, що б ви хотіли побачити на "домашніх" (Київських) ярмарках такого, що було на САМОВАРІ?\n— Організація ярмарку — чудова! Ще зранку (а відкриття відбувалось о 18.00) торгові місця були змонтовані, пронумеровані та розподілені, коли учасник приходив — вже знав де стояти, як розкладати свої вироби. Спочатку було холодно, бо все це проходило в громадному заводському ангарі, але ближче до події увімкнули обігрівачі UFO, затопили велику піч, а як прийшли відвідувачі — стало зовсім тепло.\nВ Донецьку ми були вперше, тому можна зрозуміти з яким настроєм їхали. Але все виглядало чудово, адже ІЗОЛЯЦІЯ — це євро-осередок на Донеччині, не в політичному, звичайно, а в мистецько-естетичному сенсі. Хоча, приклад такої "платформи культурних ініціатив" було б зовсім непогано поширити на весь край: покинутий порожній завод ізоляційних матеріалів, на теренах якого панують нові ідеї, створюються дивовижні арт-проекти, зустрічаються і спілкуються митці, куратори і просто поціновувачі сучасного мистецтва з усіх куточків України і з-за кордону.\n— Таня і Женя, а як би ви описали все те дійство, що витворялося під "ІЗОляційними" стелями?\n— Під "ізоляційними стелями" уявіть собі величезний цех покинутого заводу. Шестиметрові стіни і стеля чорного кольору від кіптяви — і це все залишено в недоторканості, лише по-новому влаштовані освітлення і опалення. І в цьому середовищі, на контрасті, виблискують різнобарвні новорічні подарунки, іграшки, сюрпризи, прикраси і багато іншого зробленого власноруч. В середині приміщення величезна ялинка, зроблена зі старих комп'ютерних моніторів, що транслюють людей, які проходять поруч. Крім цього, твори сучасного мистецтва — графіка, живопис, фото, скульптури, інсталяції сучасних художників, не тільки з Донецьку, а з багатьох міст України. А також чимало напоїв та наїдків в чудово оформленому буфеті — красиво і смачно.\n— Розкажіть, може з ким познайомились на проекті? Чиї творчі ідеї серед побаченого вас найбільше заінтригували? Можливо, Таня, щось з побаченого надихнуло тебе на власні нові експерименти та нововведення?\n— Треба додати, що саме в цей час в Донецьку проводили акцію громадянського супротиву — Євроходу. Ми не приймали в ній участь, але подумки були з активістами. На youtube можна переглянути фільм Філіпа Рожена, що був відзнятий за цими подіями.\nЩе ми познайомились з багатьма чудовими майстрами і співробітниками ІЗОЛЯЦІЇ. Деякі з них: Лія Достлієва, Жек Борісова, Богдан Волинський, Олена Манжос, Ірен Проскуріна, Маня Куліковська та багато інших.\nОкремо треба розказати про діяльність IZO LAB. Це виробничо-навчальний простір в ІЗОЛЯЦІЇ, що дозволяє людині будь-якого віку і статусу ознайомитись з надсучасними технологіями: набору верстатів з цифровим управлінням — такі як принтер тривимірних об'єктів, верстат для лазерного різання, фрезерний верстат та інші верстати й інструменти. Це майстерня, яка доступна широкому загалу на некомерційній основі, яка включає в себе не лише набір інструментів, але також моделі для обміну знаннями. Чого тільки варті їх конструктори з макаронів і клейового пістолету.))\nТакож під час ярмарку було запущено новий проект "Увімкнись!", в якому передбачалися одноденні та дводенні майстер-класи, лекції та воркшопи з українськими письменниками, художниками, фотографами, акторами, в ході яких тінейджери мали змогу отримати практичні навички створення сценаріїв для відео та написання мініатюр, уявлення про художні техніки в роботі з відео і фото, вивчати основи мехатроніки та автоматизації, ознайомлюватися з історією сучасного мистецтва та отримати можливість стати учасниками сучасного театрального перформансу.\nБезумовно, що такий насичений ідеями, творами та завзятими людьми простір, надихає на нові проекти і власні ідеї.\n— А вже тепер, згадуючи ярмарок і час проведений в Донецьку, обговоривши цю подію з друзями і обмізкувавши побачене, зробивши висновки і запланувавши щось на майбутнє, з огляду на все це, якими словами ви б підсумували цю подію, що б хотіли побажати? Може комусь хочете віртуально потиснути руку чи обійняти дружньо — давайте, не встидайтеся, зараз саме час!))\n— З теплом згадуємо всіх, кого побачили і з ким познайомились в Донецьку. ІЗОЛЯЦІЯ — величезна справа і для південно-східного регіону, і в цілому для України. Гадаю, що інші міста мають брати приклад з такої ініціативи Донецька. І нехай реалізовуються нові проекти і задуми якнайшвидше і якнайліпше! А ІЗОЛЯЦІЇ хочеться побажати міцності в подоланні проблем, втілення в життя нових проектів та успішних пошуків несподіваних і талановитих митців, які бажають реалізувати свої сміливі ідеї.\n— Таня і Женя, щиро дякую вам за цікаву бесіду та думки, а Жені Чорному ще й за фоторепортаж з події!\nА більше про ІЗОЛЯЦІЮ та проекти фонду можна дізнатися на їхньому САЙТІ, заразом й переглянути фотографії з інших творчих заходів цієї "платформи культурних ініціатив".


Твір Ваше розуміння рівноправності, волі особистості\nГоловна Інше українською Твори Твір Ваше розуміння рівноправності, волі особистості\nРівноправність, воля — ці слова стали такими звичними в часи реформувань, що часто не замислюєшся над глибиною цих понять. Переступивши поріг школи, відчуваєш певну самостійність у виборі подальшого життєвого шляху, усвідомлюєш рівноправність у визначенні кардинальних напрямів розвитку країни. Це не високі слова, а певне усвідомлення своєї значущості у виборі депутатів, які будуть вести за собою п'ятидесятимільйонне населення України. Адже від голосу кожного, активної його позиції залежить доля нашої країни.\nЦі права дала нам прийнята у 1996 році Конституція — основний закон держави, який проголосив певні свободи та обов'язки кожного громадянина.\nЩо ж таке воля? Висловлюючись образно, це ідейність у діяльності. Від того, якими мотивами ми керуємося у своїй поведінці, наскільки ці мотиви віддзеркалюють загальні інтереси, залежить сила волі. Саме зараз виникає потреба спрямувати всі зусилля на здобуття високої майстерності у вибраній справі, а метою вольових порухів у цьому напрямку повинно стати почуття благородного служіння Україні. Бо тільки у творчій праці кожна людина може стати справжньою особистістю з високими моральними якостями, майстром своєї справи — однієї з умов ідейних переконань, що народжують енергію для подолання труднощів.\nІнше на тему: Твір Ваше розуміння рівноправності, волі особистості


Get 200 – іспити з англійської, це легко! / Персонал Плюс - №2 (706) 25-31 січня 2021 року\nІнтернет-книгарня Bookletka зібрала великий асортимент навчальної та наукової літератури. Зібрані тут книги допущені до навчального процесу Міністерством освіти і науки України, вони виконані згідно з усіма вимогами державної освітньої програми та використовуються в початкових, середніх й вищих навчальних закладах. З їх допомогою вдасться швидше, легше і краще опанувати знаннями з відповідного предмету, оволодіти спеціальними навиками, збагатити свій багаж знань і розширити кругозір. Саме тому, вони являються незамінними для учнів та студентів. Окрім того, навчальні посібники та методична література стане в нагоді вчителям і викладачам, полегшивши їхню клопітку і складну роботу. Користуючись ними, педагоги зможуть надати більш якісний і високий рівень знань, та ефективніше проводити свої заняття.\nСеред великої кількості навчальної літератури, хочемо запропонувати Вашій увазі книгу Get 200. Це унікальний сучасний підручник, незамінний помічник в підготовці до екзаменів. Його розроблено групою авторів всесвітньовідомого видавництва Macmillan Publishers (Macmillan Ukraine). Він створений з метою якісної підготовки старшокласників задля успішного складання іспитів з англійської мови. Завдяки йому, у них не виникне труднощів з проходженням Державної підсумкової атестації чи Зовнішнього незалежного оцінювання.\nGet 200 в повній мірі відповідає вимогам навчальної програми з англійської мови. Посібник має чітку й зрозумілу структуру, в якій легко орієнтуватися. Його матеріал розподілено на два рівні різної складності – базовий і поглиблений. Враховуючи такий розподіл, слід зазначити, що посібник ідеально підходить для загальноосвітніх закладів і шкіл з поглибленим вивченням іноземної мови. Інформація яка розрахована на сприйняття учнями з базовим рівнем підготовки охоплює 12 занять, інформація для учнів які займаються поглибленим вивченням англійської мови, розподілена на 16 занять. Кожне занять містить низку доцільно підібраних матеріалів. Наприклад, тут прописаний комплекс лексико-граматичних вправ, а два розділи «Revision» пропонують узагальнені дані для кожного рівня. Окрім того, пропонується цілий ряд спеціальних текстів, що допоможуть перевірити в учнів якість отриманих знань. Лінгвістичний матеріал підібраний вкрай вдало, для правильного виконання вправ наведено слушні поради, присутня добірка корисних фраз, складено список лексичних одиниць і тексти різноманітних жанрів.\nЗагалом, підручник вийшов надзвичайно корисним і на практиці доказав свою ефективність, замовити його можна на сайті Буклетка: https://www.bookletka.com/get-200-21000.html


Опитування. Чотири партії проходять до парламенту / ГОРДОН\nОпитування. Чотири партії проходять до парламенту\n30 червня, 2020 14.27 | коментарів:\nЗа "Європейську солідарність" на виборах проголосувало б 15,7%, а за "Батьківщину" – 8,5%\nСеред усіх партій найбільше голосів на виборах у парламент набрала б "Слуга народу" – 30,3%, ідеться в опитуванні Центру Разумкова.\nЯкби вибори до Верховної Ради відбулися найближчим часом, туди б пройшло чотири партії. Про це йдеться в опитуванні соцслужби Центру Разумкова, опублікованому 30 червня.\nЛідером серед виборців є "Слуга народу" – за неї проголосувало 30,3% серед тих, хто має намір брати участь у виборах і визначився з вибором. За "Опозиційну платформу – За життя" віддало б свій голос 21,8%, за "Європейську солідарність" – 15,7%, за "Батьківщину" – 8,5%.\nІнші партії набирають менше ніж 5%. Серед них:\nОпозиційний блок – 2,3%;\n"Сила і честь" – 3,2%;\nОб'єднання "Самопоміч" – 1,9%;\n"Українська стратегія Гройсмана" – 1,7%;\n"Громадянська позиція" – 3,4%;\nРадикальна партія Олега Ляшка – 0,9%;\nПартія Шарія – 1,8%;\n"Голос" – 2,3%;\n"Свобода" – 1,8%;\n"Народний фронт" – 0,2%;\n"Національний корпус" – 0,5%.\nДослідження було проведено із 17-го до 24 червня 2020 року методом інтерв'ю "віч-на-віч" за місцем проживання респондентів. Було опитано 2017 респондентів віком від 18 років у всіх регіонах України, за винятком Криму й окупованих територій Донецької та Луганської областей за вибіркою, що репрезентує доросле населення за основними соціально-демографічними показниками. Теоретична похибка вибірки (без урахування дизайн-ефекту) не перевищує 2,3% з імовірністю 0,95.\nНа останніх парламентських виборах, які відбулися в липні 2019 року, "Слугу народу" підтримало 43,16% виборців, "Опозиційну платформу – За життя" – 13,05%, "Батьківщину" – 8,18%, "Європейську солідарність" – 8,1%, "Голос" – 5,82%. Інші партії набрали менше ніж 5%.\nТеги: ВО Свобода, Верховна Рада, вибори, ВО Батьківщина, соцопитування, Громадянська позиція, Об'єднання Самопоміч, Народний фронт, Опозиційний блок, Радикальна партія, парламент, Національний корпус, Слуга народу, Опозиційна платформа – За життя, партія Голос, Сила і честь, Європейська солідарність, Українська стратегія, Партія Шарія\nОпитування: Українці радше не довіряють Зеленському, ніж довіряють\n30 червня, 2020 13.55 |коментарів:\n92% українців вважають, що в меню кав'ярень і ресторанів має бути українська мова – опитування\n29 червня, 2020 22.54 |коментарів:\nРеалізації другого етапу медичної реформи не підтримують 40% українців – опитування\n29 червня, 2020 21.53 |коментарів:\n63% українців вважають, що Україна ще не впоралася з епідемією COVID-19 – опитування\n29 червня, 2020 21.09 |коментарів:


Кажуть, що норвежці народжуються відразу з лижами на ногах. Зима в Норвегії довга, гір багато, снігу ще більше. Невипадково саме тут у XVIII ст. пройшли перші в світі змагання з гірських лиж. Кращі гірськолижні курорти Норвегії з жовтня по квітень-травень запрошують бажаючих покататися по найкращим у Європі трас. Куди податися? Вибір можна зробити, прочитавши статтю.\nЧому європейці вибирають норвезькі гірськолижні курорти, не відрізняються дешевизною? Причин кілька. Це і різноманітність схилів, придатних як досвідченим спортсменам, так і новачкам або дітям. На всіх курортах діють лижні школи, малюків можна залишити в дитячих садках чи клубах. Катаються на трасах кращих гірськолижних курортів Норвегії не тільки на лижах, але і на сноубордах, санях, тюбінга, бобах. Важливе значення має і високий рівень безпеки на трасах. Мальовничі гірські ландшафти, чудовий сервіс у готелях і ресторанах, захоплюючі розваги для дорослих дітей, розвинена інфраструктура зробили Норвегію визнаним у Європі лідером у сфері гірськолижного відпочинку.\nБагато туристів вибирають Норвегію за автотранспортної доступності, адже практично всі курорти знаходяться недалеко від Осло, а значить, можна обійтися одним перельотом.\nВажливо! У Норвегії турист, не застав снігу на трасах, отримує матеріальну компенсацію.\nНайвідоміші гірськолижні курорти Норвегії – Трюсіль, Гейло, кластер Ліллехаммера, Хемседал.\nЛижі + гори = Гейло\nЯк лижний курорт село почала розвиватися з середини XIX ст. Перші норвезькі змагання по слалому проводилися на схилах Гейло в 1935 році.\nМістечко знаходиться в 240 км від Осло.\n3 зони катання – Таубане, Слаатта, Гейлолиа – розташовані на схилах гір, що спускаються в долину. Між ними ходить автобус. Найвища точка Гейло – 1178 м, перепад висот становить 378 м.\n17 підйомників, 35 км трас різної складності, лижна школа, безліч зимових розваг на всі смаки – у Гейло ніхто не сумує. Колоритні ресторани (а їх 17) і готелі різної цінової категорії пропонують відпочиваючим однаково високий рівень сервісу. Занять з дітьми в Гейло приділено особливу увагу: для малюків діє своя гірськолижна школа з підйомником і ігровий комплекс.\nХемседал: опис схилів\nВарто проїхати трохи більше 200 км від Осло – і потрапляєш на знаменитий Хемседал (Норвегія). Гірськолижний курорт розташувався на висоті 1050 м, він регулярно приймає змагання Кубка світу зі слалому.\nСноубордистам, лижникам, любителям стрибків з трампліну і швидкісного спуску є, чим зайнятися в Хемседале, де облаштовані 47 трас загальною протяжністю 40 км, причому самий довгий спуск – 6 км. Хемседал отримав прізвисько Скандинавські Альпи не дарма, тут спускаються з вершин Рогьін і Тинди (висота 1450 м), перепад становить 810 м.\n18 підйомників без черг піднімають відпочиваючих, в годину може пройти майже 30 тисяч осіб. Є освітлені траси, і 2 для могулу. У чотирьох фанпарках відпочивають вболівальники. 11 чудових трамплінів вважаються кращими в Європі. Для любителів бігових лиж прокладені доріжки на 210 км.\nЧим ще зайнятися в Хемседале\nНезвичайна краса гірських краєвидів Хемседал породила одне з улюблених розваг туристів – катання по сніжним просторами на світанку.\nСеред гірськолижних курортів Норвегії відгуки Хемседал отримує самі захоплені в чималому ступені за увагу персоналу до дітей. Для малюків влаштована найбільша в країні зона катання – 70 тисяч кв. м, де знайшлося місце слалому і трампліну. А в дитячому парку «Троллия» можуть розважатися діти з трьох місяців.\nВеличезний критий спортивний зал з тренажерами, тенісними кортами, соляріями, саунами приймає гостей цілий рік. Катання на санях, парапланеризм, екскурсії по фіордах, 26 ресторанів і барів, 2 нічні клуби – все це лише мала частина пропонованих розваг.\nЯк катаються в Трюсіль\nНеподалік від шведського кордону, в 160 км від Осло знаходиться Трюсіль – тут найтриваліший сезон катання, сніг лежить з жовтня по травень. Кататися починають на висоті 1132 м, спускаючись до рівня 351 м над рівнем моря.\nТрюсіль (Норвегія) – гірськолижний курорт преміум-класу, що доводять цифри:\n67 трас простяглися на 71 км, причому траси різної складності прокладені поруч, щоб члени сім’ї – досвідчені лижники і новачки – могли кататися разом;\nбільше 5 км – найдовший спуск;\n6 км трас підсвічуються в нічний час, тричі на тиждень можна покататися вночі з палаючим факелом;\n30 різних підйомників обслуговують понад 35 тисяч осіб на годину;\n2 могульные траси;\nпрокладено 100 км для бігу на лижах, є можливість кататися поза встановлених маршрутів;\n2 парку для сноубордистів.\n4 зони катання різного ступеня складності дозволяють відпочивати різноманітно.\nЧим ще хороший Трюсіль\nЕкстремали з’їжджаються в Трюсіль, щоб на трасі 22 спробувати свої сили в найбільшому сніговому парку. На професійних спусках для хафпайпа новачки опановують майстерність, а досвідчені сноубордисти демонструють чудеса спритності.\nБезліч барів, пабів, ресторанів готові нагодувати відпочили гостей курорту. В Трюсіль можна пробувати всі традиційні норвезькі розваги: катання на оленях і собаках, керлінг, льодовий боулінг та інше.\n«Олімпійський» Ліллехаммер: траси та спуски\nРозташований в 180 км від Осло на березі озера Мьеса, Ліллехаммер став відомий світу в 1984-му як місце проведення зимової Олімпіади. Як і всі гірськолижні курорти Норвегії, на фото кластер Ліллехаммера виглядає респектабельно.\nКатаються в Ліллехаммері з листопада по квітень по трасах, що простягнувся на 117 км. Початківцям лижникам варто враховувати, що в цьому норвезькому регіоні значний перепад висот: гори починаються від 195 м і піднімаються до висоти 1030 м над рівнем моря. Багато приїжджають в Ліллехаммер спеціально, що поганяти відразу в декількох гірськолижних центрах, адже тоді довжина трас складе 350 км.\nЛижників обслуговують 45 підйомників різного типу. 88 гірських спусків промарковані: 21 синіх трас, 28 червоних і 39 чорних.\nЗараз Ліллехаммер в Норвегії – гірськолижний курорт зі світовою популярністю, який об’єднує в одній долині 5 містечок. Шейкампен, Голо, Шушоен, Квітфьель і Hafjell знаходяться недалеко від Ліллехаммера, відвідувати їх можна по одному скі-пас, добираючись в зону катання на автобусі.\nКурорти кластера Ліллехаммер\nЧим хороші гірськолижні курорти Норвегії, що входять в кластер Ліллехаммера?\nВсе, за чим люди їдуть в гори взимку, є в надлишку в Шейкампене: 270 км лижні для бігу, 17 гірськолижних спусків, окремі дитячі території катання і безліч розваг.\nНа березі озера знаходиться Голо, тому відпочиваючим пропонують підлідну риболовлю, сніговий рафтинг і кайтинг, тобогган, катання на собачих упряжках і оленях. Втім, є тут і 15 спусків різного ступеня складності.\nШушоен приваблює шанувальників бігу по рівнинах.\nУ Квитфьеле, він же Біла гора, безліч гірськолижних трас (21), тут же розташований узвіз, побудований до Олімпіади-84. Лижні бігові траси простяглися навколо містечка на 600 км.\nУ Хафьеле олімпійська бобслейна траса, по долині прокладена бігових доріг на 300 км.\nЗимові розваги в Ліллехаммері\nВсі гірськолижні курорти Норвегії, Ліллехаммер в тому числі, в зимовий період стають місцем проведення численних фестивалів, концертів, виставок.\nВідпочивати в Ліллехаммері можна по-різному, але щоб враження від норвезького курорту були повними, треба відвідати:\nОлімпійський музей. 7 тисяч експонатів розкажуть про історію Олімпійського руху починаючи з античних часів.\nОлімпійський парк. Тільки тут можна відчути себе справжнім спортсменом, промчав на швидкості 100 км/год за професійною траси для бобслею або стрибнути з трампліна – за допомогою симулятора.\nЗимовий парк Хундерфоссен познайомить з легендами норвежців. Зберігач парку – величезний троль, з яким люблять фотографуватися туристи. Тут діє безліч атракціонів, серед них такі оригінальні, як боулінг на льоду, катання на снігових мобилях та інше.\nПарк Майхауген. У парку зібрано понад 200 будинків, що становлять спосіб життя у старовинній Норвегії.\nЧудові емоції залишають відвідування розплідника хаскі, їзда на собаках або сафарі з лосями.\nНарешті, підлідна риболовля, рафтинг по снігу, санки, снігоступи, мотузковий парк, гольф, верхова їзда – це та багато іншого роблять відпустку незабутнім.\nНорвегія – країна лижних трас\nЄ такі гірськолижні курорти і схили Норвегії, які привертають увагу своєю незвичністю, наприклад, заснеженностью у літній період. Знаходяться такі курорти на гірських льодовиках.\nСтрюн розташувався на суворому льодовику Йостедалсбреен. Влітку з висоти понад 1500 м над рівнем моря відкривається чудовий вид на фіорди, квітучі долини і водоспади. Довжина спусків становить 10 км.\nА на льодовику Ювбреен знаходиться Галлхепигген – самий північний в Норвегії гірськолижний курорт. Спуски прокладені з вершини льодовика до гірського озера.\nЯкщо катання набридають, відпочиваючим пропонують екскурсії на льодовик і фіордах, стрибки з парашутом та інші екстремальні заняття.\nВже за Полярним колом розташований Нарвік, де можна кататися, милуючись полярним сяйвом. Завдяки впливу Гольфстріму навіть взимку температура повітря в Нарвіку рідко опускається нижче -100. 13 трас, що дозволяють спуститися з висоти 1003 м до 125 м над рівнем моря, кілька підйомників, парк для сноуборда і бігові траси залучають у Нарвік безліч туристів.\nРосійські туристи поступово стають частими гостями на норвезьких гірськолижних курортах, відчувши красу зимових розваг норвезькою та якість наданих послуг.\nФеодосія: відгуки про відпочинок, готелі, місця відпочинку та розваги


21 Квітня 2022 384\nУчасть у заході взяли більше півсотні людей. Всі учасники прийшли з валізою та живою квіткою. Організаторами акції стали волонтери проєкту Ukraine helpers.\nМарія Медведєва розповіла, що в останні тижні поменшало гуманітарної допомоги, яка надходить Україні. Саме тому потрібно продовжувати привертати увагу до питання вимушено переміщених осіб, які покинули власні домівки та втекли у безпечні регіони.\n«Учасники акції прийшли з валізою і квітами. У багатьох нема дому і нема куди вертатись, і валіза – це те єдине, що у них є. Всі їхні речі, спогади та надії помістились туди. Квіти – це пам’ять та шана тим, хто не встиг та не зміг втекти на безпечну територію», – пояснює організаторка.\nДо акції долучались і перехожі, які прогулювались містом. Слава та її донька Злата приїхали з міста Ізюм. Там залишилось все їхнє життя.\n«Ми втекли з пекла і хочемо, щоб про наше місто чули й знали, бо останнім часом про Ізюм усі забули. Говорять про Маріуполь, Бучу, Ірпінь, а про Ізюм – ні. Місто в окупації, на межі гуманітарної катастрофи, а ніхто не згадує про нього», – каже Слава.\nУчасниця акції Ольга зазначила, що всім потрібна допомога та взаєморозуміння:\n“Людям нема куди повертатись. Зараз кожен повинен підтримувати іншого, бо тільки в єдності наша сила”.\nУчасники акції пройшли ходою з площі Петефі до площі Театральної, де відбувся невеликий перформанс, хвилина мовчання за жертвами війни, а також покладання квітів.\nЗавершила захід українська співачка Анни Трінчер. Вона виконала пісню про історію кохання до українського військового та мужність дівчини, яка готова іти до нього навіть під кулями. «Я дуже хочу обійняти свою бабусю. Мене болить, що я не можу бути поруч зі своїми рідними. Вони зараз в Києві, а я – ні. Я люблю це місто і людей, але не можу повернутися через небезпеку. І таких людей, як я – мільйони. Мільйони сімей та дітей не вдома. Багато з них вже ніколи не зможуть повернутись туди. Але я вірю Збройним силам України та впевнена у нашій перемозі», – наголосила Анна.\n# Анна Трінчер # вимушені переселенці # Марія Медведєва # мирна хода


З'єднувач Kreuzverbinder дворівневий хрестової для CD 60/27 (0,9мм)...\n> Гіпсокартон, профіль>Профіль для гіпсокартону>Профіль Кнауф для гіпсокартону Knauf 0,6мм>З'єднувач Kreuzverbinder дворівневий хрестової для CD 60/27 (0,9мм) KNAUF Німеччина 3446\nЗ'єднувач Kreuzverbinder дворівневий хрестової для CD 60/27 (0,9мм) KNAUF Німеччина 3446\nЗ'єднання дворівневе для профілю CD 60/27 Кнауф Німеччина\nЗ'єднувач дворівневий Kreuzverbinder для профілю CD 60/27 KNAUF призначений для з'єднання металевого стельового профілю CD 60/27 при монтажі каркаса підвісної стелі, які розташовуються в каркасі перпендикулярно один щодо одного і знаходяться на різних висотних рівнях. Завдяки даному з'єднувачу, весь каркас набуває монолітну цілісність, що сприяє якісному розподілу ваги гіпсокартону або іншого матеріалу, який кріпитися до каркаса, по всій площі.\nЗ'єднувач Кнауф забезпечує простоту і швидкість монтажу, дозволяє з'єднувати профілю без врізки, яка може знизити якість і міцність профілю. Застосовується для створення як однорівневих, так і дворівневих стель. Виготовлений з оцинкованої сталі, не схильний до корозії. Для закріплення місця розташування на профілі рекомендується закріпити з'єднувач до профілю саморізами по металу або за допомогою витяжних заклепок.\nРозмір з'єднання дворівневого Кнауф:\nДовжина - 62 мм\nТовщина метала - 0,9 мм


Гусельников Євген Якович — Вікіпедія\nГусельников Євген Якович\nУ Вікіпедії є статті про інших людей із прізвищем Гусельников.\nЄвген Якович Гусельников (6 жовтня 1940(19401006), село Степанівка Іркутського району Іркутської області, Російська Федерація — 3 серпня 2010, місто Хмельницький) — український діяч, голова Хмельницької обласної ради і Хмельницької обласної державної адміністрації. Кандидат економічних наук (1980).\nрос. Евгений Яковлевич Гусельников\nТомський політехнічний університетd і Академія суспільних наук при ЦК КПРС[d]\n6 жовтня 1940(1940-10-06)\nQ16017301?, Q4145839?, Іркутський районd, Іркутська область, РРФСР, СРСР\n3 серпня 2010(2010-08-03) (69 років)\nТрудову діяльність розпочав токарем машинно-тракторної станції. У 1963 році закінчив Томський політехнічний інститут, здобув спеціальність інженера-механіка.\nПісля закінчення інституту працював змінним і старшим майстром, заступником начальника, начальником цеху на Усть-Каменогорському приладобудівному заводі в Казахській РСР. Член КПРС.\nУ 1969 — 1973 р. — головний інженер Кам'янець-Подільського приладобудівного заводу Хмельницької області.\nЗ 1973 року працював заступником завідувача, завідувачем промислово-транспортного відділу Хмельницького обласного комітету КПУ. Навчався в Академії суспільних наук при ЦК КПРС у Москві. У 1980 році захистив у Москві кандидатську дисертацію «Особливості розвитку і використання активної частки основних виробничих фондів в умовах науково-технічної революції».\nУ липні 1982 — жовтні 1988 р. — 1-й заступник голови виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів. У жовтні 1988 — квітні 1990 р. — 1-й заступник голови виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів — начальник головного планово-економічного управління.\nУ квітні 1990 — лютому 1991 р. — голова виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів.\n12 лютого 1991 — березень 1992 р. — голова Хмельницької обласної ради народних депутатів і голова виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів.\nУ березні 1992 — червні 1994 р. — Представник Президента України у Хмельницькій області. У червні 1994 — липні 1995 р. — голова Хмельницької обласної ради і голова виконавчого комітету Хмельницької обласної ради. У липні 1995 — квітні 1998 р. — голова Хмельницької обласної ради. Одночасно, у липні 1995 — 9 вересня 1998 р. — голова Хмельницької обласної державної адміністрації.\nУ квітні 1999 — травні 2000 р. — заступник міністра України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.\nПотім — заступник директора з комерційних питань дочірнього підприємства науково-виробничого центру «Укррегіонінвест» у місті Хмельницькому.\nпочесна відзнака Президента України (.08.1996)\nдержавний службовець 1-го рангу (04.1994)\nПомер Євген Гусельников\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Гусельников_Євген_Якович&oldid=21592111\nОстаннє редагування: 11 грудня 2017, 03:24


Привітання з днем народження подрузі колезі в прозі - Українські привітання та побажання на свята\nГарні привітання з днем народження подрузі колезі, українською мовою, в прозі.\nДорога моя колега, мила подруга, вітаю тебе з днем народження. Хочу побажати, щоб сьогоднішній день запам’ятався чудовими подарунками, несподіваними сюрпризами, неймовірними відчуттями щастя, грандіозним веселощами і яким-небудь добрим дивом. Бажаю спритно і легко втілювати свої мрії в реальність, завжди боротися до кінця і не випускати з рук своєї удачі.\nМоя чудова колега, моя чудова подруга, вітаю з днем народження. Бажаю, щоб твоє «вчора», «сьогодні» і «завтра» було яскравим і веселим, щоб на роботі твоя праця завжди цінували, а твої ідеї сприймали «на ура». Нехай оточуючі дарують масу приємних компліментів, а життя — моменти щастя і чудес.\nПрекрасну і чарівну подругу, мою колегу сьогодні вітаю з днем народження. Я бажаю тобі бути по-справжньому щасливою і міцно улюбленої, нехай життя підносить тільки радісні і добрі сюрпризи, а коханий чоловік нехай виконує всі забаганки.\nДорога моя, вітаю тебе з днем народження. Бажаю, щоб працювалося весело і з ентузіазмом, щоб жилося щасливо і з радістю. Залишайся гарною колегою, вірною подругою, успішної дамою, щасливою жінкою і чудовою людиною.\nЧудова моя подруга, колега золота, вітаю тебе з днем народження, щастя і любові бажаючи. Нехай буде успішним будь-яку справу, нехай удача допомагає у всьому, приймай рішення сміливо, бажаю по життю йти світлим і щасливим шляхом.\nЗа щасливому випадку моя прекрасна колега і чудова подруга, вітаю тебе з днем народження. Бажаю тобі завжди досягати потрібної мети, бути щирою і радісною, успішної і веселою, бажаю великого щастя і величезної любові на життєвому шляху, гарного настрою і чарівною краси.\nЧудову мою колегу і добру подругу вітаю з днем народження. Бажаю море задоволення від життя і океан щастя, бажаю яскравого вогню удачі і незгасного полум’я любові, бажаю неймовірних успіхів в роботі і блискучих перемог в діяльності, бажаю приголомшливих ідей і чудового настрою на кожен день.\nВітаю тебе з днем твого народження! Хочу щоб в твоєму житті складалося добре: справи йшли на ура, пріуспевала в кар’єрі і в сімейному житті.\nДорога подруга, вітаю тебе з днем народження! Працюючи разом, бажаю тобі великих творчих успіхів і реалізації! Нехай всі твої починання приносять колосальні плоди, гарного тобі настрою, міцного здоров’я, кар’єрного росту та особистого щастя!


Буковинська пара відсвяткувала весілля по-гуцульськи (ФОТО) » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nБуковинська пара відсвяткувала весілля по-гуцульськи (ФОТО)\nПара із Шипинців відсвяткували весілля по-гуцульськи\nЮрiй та Марiя Скаляни зустрілися випадково – і ця зустріч стала вирішальною в їхньому житті. Після неї серця молодих людей почали битися в унісон. А весілля молода пара вирішила зіграти за гуцульськими традиціями.\n–\tОдного гарного вечора товариш Юрiя запропонував йому відвідати мiсцевий ресторан у Кіцманського району, де на той момент працювала я, – усміхається Марія. – I так ми познайомилися. Спочатку Юра здався мені кумедним, бо дуже багато жартував. Це менi в ньому надзвичайно сподобалося.\nА Юрій зізнається, що в Марiї йому сподобалися її скромнicть та сором’язливiсть.\n–\tВесь вечiр я спостерiгав за Марiєю – вона помітила мiй пильний погляд, – пригадує Юрій. – I від цього нiяковiла, що ще бiльше мене пiдштовхувало до дiй. Наприкiнцi вечора я рiшуче пiдiйшов попросити номер телефону. І вже в той момент усвідомив, що це моя друга половинка.\n– Юра був дуже наполегливим, – говорить наречена. – Часто телефонував, приходив до мене на роботу, запрошував на побачення. Щовечора він приносив мої улюбленi цукерки. Ми милувалися нiчним небом, катаючись на гойдалцi, розмовляли буквально про все. А коли було холодно, Юрiй нiжно мене зігрівав своїми обіймами.\nІ так одного вечора, у спокійній романтичній обстановці, юнак вирішив освідчитися коханій. І відповіддю було ніжне "Так!"\nА потім було сватання на Різдвяні свята в мальовничих Карпатах (у Верховині), звідки родом Марія.\n–\tПід час сватання ми зустрiчали гостей за гуцульськими традицiями, – пригадує дівчина. – До мого дому їх підвозили на "залубицi" (кареті), у яку була запряжена пара бiлих коней. У лютий мороз коханий привiз букет бiлих троянд і обручку. Але, за традицiями, перш нiж їх менi подарувати, вiн повинен був мене знайти. Доки Юра шукав, гостi мали чекати на вулицi. А вже тоді, коли він мене знайшов (а я "переховувалася" у хаті), вони могли зайти в дім. Гостей обдарували вишитими рушниками та хустинами, а нареченого – золотом. I пiсля цього розпочалося застiлля.\nА потім була підготовка до весілля, яких у молодят було аж два! Одне – європейське, а інше – гуцульське.\nГуцульське весілля зіграли 10 травня 2015 року. Наречені зізнаються, що підготовка до нього зайняла значно більше часу, ніж до європейського, адже потрібно було знайти всі необхідні дрібнички й пошити національне весільне вбрання.\nА розпочалося гуцульське весілля із пiдготовки нареченої. Марiю заплiтали, одягали в сорочку, запаску, хустки, кожух. I почепили чiльце на голову. Одяг нареченого теж був неабияким.\n–\tМене одягнули в штани-тузiнки, сорочку, кожух, крисаня (капелюх), на якому був прикрiплений вiночок, – пригадує Юрій. – Пiсля цього почали приходити гостi, яких ми зустрiчали з батьками, дружками та "шинкарем". Частували всіх домашнiм самогоном.\nВiнчання відбувалося у Верховинi. Юрій зізнається, що було дуже багато традицiй, якi були для нього незвичними, новими, але дуже цiкавими. Серед них – викуп Марiї в її братів, обряд розплiтання нареченої і покривання її хусткою, який супроводжувався гуцульськими пiснями.\n–\tПотiм ми розтанцьовували чiльце та крисаня (головнi убори) із неодруженими хлопцями та дiвчатами, – пригадує наречений. – I продовжували танцi аж до самого ранку!\n–\tМи дуже хвилювалися, але все минуло чудово, – усміхається Марія. – Родзинкою свята був сюрприз від батькiв – виступ буковинського ансамблю "Струни серця" і танець циганочки, до якого приєднався і рiдний дядько Юрiя.\nМолода сім’я зізнається, що рецепт їхнього щастя – це кохання, повага, підтримка і їхня маленька донечка Маринка.\nТеги - гуцульське весілля, традиції