Право справедливості та його співвідношення з загальним правом\nПраво справедливості та його співвідношення з загальним правом\nАнглійське право справедливості (equity law) виникає і розвивається, починаючи з XIV століття. Нагадаємо, що в XIIІ столітті правотворчість королівських суддів починає поступово втрачати свій натиск і темп. Судді не виявляли великої схильності будь-що змінювати у сформованій системі загального права. Парламент у свою чергу засідав нерегулярно і не мав великого бажання втручатися в питання права з політичних міркувань. Усе це сприяло тому, що англійське право фактично припиняє розвиватися не тільки в змістовно-матеріальному, але й у формально-процесуальному аспекті.\nПоява самої ідеї права справедливості пояснюється тим, що норми загального права не дозволяли звертатися до суду з деякими типами позовів, необхідність у яких виникла в той період, коли середньовічне загальне право вже сформувалося. Розчаровані в загальному праві люди починають звертатися до короля з численними петиціями про вирішення питання по справедливості і як виняток, бо суди їм відмовляли у справедливості і правосудді на основі права. Позивачі просили заради Бога та з милосердя призвати до себе особу, яка звинувачувалась у заподіянні шкоди, допитати її та милостиво знайти такий спосіб для відшкодування шкоди, якого не знає загальне право.\nЯк правило, англійські королі доручали розглядати такі петиції своїм лорд-канцлерам. Це було викликано в основному тим, що в ранній період історії Англії лорд-канцлери призначалися королем з числа служителів церкви. Тому формально вони не були пов'язані вимогами світського загального права і могли приймати рішення «по справедливості, а не по праву». Лорд-канцлери, яких називали «хранителями королівської совісті», були схильні ігнорувати приписи суду й орієнтувалися радше на голос совісті.\nПротягом усього XV століття лорд-канцлер діяв на підставі свого розсуду. При чому кожен лорд-канцлер мав своє розуміння того, яке рішення є чесним і справедливим у конкретному випадку. Тому досить поширеними на той час були жарти на адресу лорда-канцлера на кшталт «справедливість — шахраювата річ, оскільки вона змінюється як довжина ноги лордів-канцлерів».\nЗгодом з'являються особливі правила і норми, які використовуються при розгляді справ канцлером: зокрема, виробляються особливі принципи, що були названі максимами права справедливості. Поступово ці правила оформлюються в правові норми, і зрештою їх починають дотримуватись так само, як і будь-яких інших норм права. Лорд-канцлер починає спиратися на свої попередні рішення. Починаючи з 1529 року, коли в Англії з'являється перший світський лорд-канцлер (до речі, ним став Томас Мор), розгляд справ на засадах права справедливості все більше відповідає зразку загального права. У міру розвитку практики вирішення спорів за нормами права справедливості правосуддя на його основі стало здійснюватися в загальноприйнятому порядку, але в особливому суді — Суді канцлера (Канцлерському суді справедливості), який очолював лорд-канцлер короля. При цьому була встановлена спрощена процедура звернення до лорд-канцлера, що відрізнялася від процедури звернення до королівського суду.\nУ такий спосіб Суд канцлера від імені англійського короля став вирішувати в порядку нової судової процедури ті спори, щодо яких норми загального права були відсутні або ж коли рішення, що пропонувались загальним правом, виглядали явно несправедливими. Приміром, суд канцлера привласнив собі виключну юрисдикцію у справах про довірчу власність. Також суди совісті сформулювали положення, що стосувалися питання про викуп нерухомості, яка знаходилась у заставі, започаткували практику надання позивачу права вимагати виконання в натурі при порушенні контрактів. Усе це призводить до того, що наприкінці XVIІ століття вироблені лордами-канцлерами норми утворюють закінчену правову систему.\nЗ виникненням права справедливості складається становище, при якому в країні фактично діють дві системи судів: суди, що застосовують норми загального права, і суди справедливості під егідою лорд-канцлера. Така дуалістична судова система породжувала ситуації, коли один і той же конфлікт, у принципі, міг бути прийнятий до розгляду в обох судах і вирішений на підставі різних положень. Звичайно, що це не забезпечувало дотримання законності. Добре відоме зауваження, кинуте кимось із приводу появи Суду канцлера: «В Англії один суд був заснований, щоб творити несправедливість, а другий — щоб це припинити».\nАналізуючи співвідношення між загальним правом та правом справедливості у нинішні часи,слід зазначити, що:\n2) право справедливості не входить у загальне право; це своєрідне «рукотворне доповнення» до загального права, упереджене і сприятливе тлумачення загального права (глос), його свідоме виправлення в тій частині, у якій останнє виявлялося застарілим або мало прогалини. Отже, прецеденти у праві справедливості створюються не на основі норм загального права, а ніби на додаток до них;\n3) природно, що право справедливості не існує як самостійна правова система. Без загального права воно не могло б існувати. Як коментар, що не має самостійного значення, право справедливості також не має жодного практичного значення у відриві від свого «тексту» — загального права. Тому в англійському праві вважається неприпустимим навіть аналізувати зміст норм права справедливості поза контекстом загального права, не кажучи вже про їхнє практичне застосування;\n4) загальне право ґрунтується на звичаєвих правилах і вимогах, а в основі права справедливості лежать суб'єктивні уявлення про належне у праві та про справедливість. У звичайній мові „equity” означає природну справедливість. Спочатку ця система права надихалася ідеями природної справедливості, тому й дістала таку назву. Сьогодні поняття „справедливість” вживається як синонім природної справедливості, неупередженості, совісті, розумності;\n5) загальне право продовжує багато в чому суворо дотримуватись юридичної форми, тобто формальні вимоги в ньому переважають над сутністю справи. Право ж справедливості в окремих випадках пропонує інший принцип, згідно з яким не можна наполягати на праві заради самого права;\n6) вирішення питання, застосовувати в даному конкретному випадку норми права справедливості чи все ж дотримуватись вимог загального права, сьогодні винятково залежить від розсуду суду.\n1. Надання основної увагиморальним, а не правовим і суто нормативним аспектам. Це стає очевидним при зверненні до принципів права справедливості — його максим, які дозволяють коригувати загальне право. Була вироблена досить значна кількість максим права справедливості, наприклад:\n— право справедливості не залишить будь-яку неправильну поведінку без відповідальності. Тому право справедливості застосовується в тих випадках, коли якась поведінка не може одержати відповідну оцінку в загальному праві. Відповідальність за нормами права справедливості може настати навіть у тому випадку, коли згідно з нормами загального права ніякого порушення не вбачається;\n— до права справедливості може звертатися лише той, у кого «совість чиста», або хто домагається права справедливості, повинен сам поводитись справедливо. Ця максима виходить з того, що нечесний учасник судового процесу не може розраховувати на визнання його позову навіть у випадку, якщо його позиції за загальним правом будуть бездоганні. Відповідно до цієї максими необхідною умовою для звернення до суду на підставі права справедливості є чесне ставлення до свого опонента. Позивач не повинен зловживати своїми правами, ставити метою «засудити відповідача» тощо. Іншими словами, від нього чекають, що він буде чесним до кінця, справедливим і шляхетним щодо своїх опонентів;\n— затримка з розглядом справи знищує справедливість.\n2. Поява нових засобів судового реагування і захисту. Ця особливість права справедливості з’являється в середні століття з метою виправлення помилок і недоліків загального права. Так, у загальному праві найтиповішим засобом судового захисту порушених прав позивача завжди визнавалася грошова форма відшкодування збитків. Тому згідно з вимогами загального права грошова компенсація повинна застосовуватися судами навіть у тих випадках, коли вона не цілком задовольняє позивача.\nРектифікація (усунення помилки) є внесенням судом певних виправлень до того чи іншого документа, щоб його текст правильно відображав дійсні наміри сторін, які брали участь у складанні документа. Потреба в цьому виникає в тих випадках, коли через неуважність або навіть обман підписані позивачем документи містять помилки. У такому випадку заявник зобов'язаний довести в суді, що складений ним або за його участі документ не відображає дійсного стану речей або дійсних намірів сторін. Ректифікації підлягають контракти, заповіти, страхові поліси, договори житлового наймання тощо.\n3. Забезпечення більшої свободи суддівського розсуду в порівнянні з загальним правом. Відповідно до вимог норм англійського права, якщо буде доведене порушення контракту відповідачем, позивач автоматично одержує грошову компенсацію збитку. Однак в окремих випадках суд може вибрати за своїм розсудом не грошову компенсацію, а так звану альтернативну міру відповідальності; у такому випадку він виносить рішення по справедливості.


Про спритність прокурорських рук - Радар\nГоловна / Новини / Про спритність прокурорських рук\n— 30/07/2016 0 619\nКупити житло за півціни і продати учетверо дорожче. Або отримати квартиру надурняк, продати її та виїхати з району. Це типова прокурорська схема…\nТо що ж із будинком №21 на Валовій у селищі Іваничі?\nПочаток тут: Як прокурори хату ділили\nВіддавши його у квітні 2013-го прокуратурі під житло, Іваничівська районна рада невдовзі спохопилася. Ні, забирати назад і не думала: сваритися з прокурором — собі дорожче. Просто порожню будівлю у центрі Іванич треба було спершу передати у власність територіальної громади селища.\nЦі ключові слова Іваничівська райрада під головуванням А.Стадніка й додала 10 липня 2013 р. у своє рішення №17/10 від 18.4.2013 “Про звернення прокурора Іваничівського району щодо виділення приміщення під житло” — внесла в документ зміни.\nА 19 вересня того ж року вже селищна рада рішенням №22/2 ухвалила:\n“Дати згоду на прийняття у спільну власність територіальної громади селища бувше приміщення управління праці та соціального захисту по вул. Валова, 21 площею 173.6 кв.м прокуратурі Іваничівського району для переобладнання під службове житло”.\nТекст неоковирний — видно, що поспішали. Проте чітко зазначили в рішенні: “під СЛУЖБОВЕ житло”.\nНу, а далі… Далі слово “СЛУЖБОВЕ” кудись поділося.\nПісля Майдану в районній прокуратурі відбулися кадрові зміни, і стати щасливими власниками нерухомості в Іваничах троє привілейованих правоохоронців не встигли. Замість Людмили Романівни Герасимчук прокуратуру 15 травня 2014 року очолив молодий і енергійнийМикола Миколайович Андрейцев (1983 року народження).\nВін пробув на цій посаді лише півтора року, однак часу не гаяв. Своїм правом на пільгове житло за місцем роботи скористався сповна.\nТой самий будинок на Валовій, 21\nНа той час уже було відомо про майбутні новації в законі “Про прокуратуру”. Із 15 липня 2015 року працівники прокуратури за новим місцем роботи можуть претендувати лише на службове житло.\nТобто заселився — попрацював — і вибрався, бо переводять на роботу в іншу місцевість, а у помешкання заселиться наступник. Службове житло так просто не приватизуєш.\nОтже, треба поквапитись.\n30 січня 2015 р. Іваничівська селищна рада ухвалила рішення №33/16 “Про затвердження нормативної грошової оцінки житлового примішення для продажу працівникам прокуратури Іваничівського району та продаж даного приміщення працівникам прокуратури Іваничівського району”.\nБудинок площею 173,6 кв.м на вулиці Валовій, 21 оцінили у 67 693 грн., зробили в ньому (на папері) дві квартири — так, лише дві! — й надали дозвіл на продаж його згідно з ч.7 ст.49 Закону “Про прокуратуру” Андрейцеву М.М. (кв. №1) і Гуслєву В.Ю. (кв.№2).\nВартість квартири №1 встановили в сумі 18648 грн., квартири №2 — 15199 грн.\nРазом це 33847 грн. — ви пам’ятаєте, що працівникам прокуратури належиться ДО 50% знижки.\nІ цю знижку селищна рада надала їм по максимуму. Тобто могла надати 30% чи 40%, надала ж усі 50%. Догодила прокурорам.\nТим-таки рішенням депутати дозволили селищному голові укласти договір купівлі-продажу двох квартир. Правоохоронцям лишилось мерщій їх купити і… ага.\nТихий центр, усе неподалік…\nСелищний голова уклав із Андрейцевим і Гуслєвим угоду, купівля-продаж відбулися. Сплативши приблизно півтори своєї місячної зарплатні, працівники прокуратури придбали собі по величенькій квартирі за пільговою вартістю. І невдовзі продали — вже за ринковою вартістю — Юрію Живчину, синові депутата Іваничівської районної ради Василя Живчина.\nМи поспілкувалися з паном Василем у соцмережах. Він люб’язно пояснив мені, що грошову оцінку у 2015 р. зробило приватне підприємство “Брусилів-Сервіс”. Якщо Іваничівська селищна рада оцінила будівлю з земельною ділянкою 0,0614 га у 67693 грн., то “Брусилів-сервіс” — у межах 100 тисяч гривень. Це суто зі слів пана Живчина — документів він під рукою не мав.\nАле я зазирнула у декларації пп. Андрейцева й Гуслєва. І виявила, що Андрейцев із продажу майна отримав минулоріч 69267 грн. доходу, а Гуслєв — 61250 грн.\nТобто продали житло вчетверо дорожче, ніж купили.\nДекларація Гуслєва В.Ю. за 2015 рік\nДекларація Андрейцева М.М. за 2015 р.\nМи довго розмовляли з Владиславом Юрійовичем Гуслєвим у майже порожньому 2-поверховому приміщенні прокуратури. Скажу без подробиць. Мав дуже серйозні життєві обставини, аби вдатись до цієї операції купівлі-продажу-перепродажу. Можливо, і я на його місці вчинила б так само. Не судіть… — і далі за текстом.\nГуслєв і надалі орендує житло в Іваничах — каже, це недешеве задоволення. Ані квартири, ані транспортних засобів, ані земельних ділянок і дачних будинків не має.\nІз Миколою Миколайовичем Андрейцевим (на фото вгорі) ще не спілкувалась. У нього згідно з декларацією квартира на 33 кв.м, річна зарплатня 144 479 грн. — в середньому понад 12 тисяч грн. щомісяця. Нині він працює заступником керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури.\nНові обличчя Володимир-Волинської прокуратури. Андрейцев — крайній ліворуч\nІ замість моралі. Прокурорів наша держава береже. Так само дбайливо, як суддів чи депутатів. Дуже пристойна платня, солідні соціальні гарантії — довічно. Забезпечення службовим житлом, а донедавна — легальна можливість отримати за новим місцем роботи і невдовзі продати комунальне житло.\nЯкщо молоді правоохоронці устигли цим правом — ви бачили — скористатися, то що вже казати про старших і досвідченіших?.. Тільки лінивий чи дуже совісний не брав у місцевої влади квартиру і не продавав її згодом за ринковою вартістю.\nА що прокурорів переводять в іншу місцевість досить регулярно, то можна собі уявити, які там були оборудки.\nТут колеги з “Четвертої влади” досліджують декларації волинських прокурорів, і колегам невтямки: що ж ті прокурори продають? Цитую:\n“У своїй декларації про доходи за 2015 рік Микола Андрейцев вказав понад 239 тисяч гривень доходу, з яких майже 70 тисяч склав дохід від продажу майна. Однак, яке майно продав працівник прокуратури – незрозуміло, оскільки в декларації за 2014 рік у нього значиться та ж нерухомість і та ж відсутність транспортних засобів”.\nНу, то я підказала.\nІ проблема не в конкретному прізвищі Андрейцев, Гуслєв чи Герасимчук (Людмила Романівна почала цю операцію “Ж* — житло, але не встигла завершити).\nРиба шукає, де глибше, прокурори — де тепліше. Як іронізував класик, люди як люди, квартирне питання тільки їх зіпсувало… Належність до прокурорської, суддівської, депутатської чи іншої касти зносить дах багатьом.\nІ про дах. На моїх світлинах із вулиці Валової будівельники саме зводять дах. Запущена будівля змінюється на очах. Подейкують, новий власник уже її перепродав…\nА чом би й ні? Будинок на 6 сотках у центрі Іванич коштує не дешевше, ніж у Нововолинську. Навіть 100 тисяч гривень — смішна ціна.\nНа фото вгорі — Микола Андрейцев. Узято з його сторінки в соцмережах\nTagged with: Іваничі, прокурор\nПопередня стаття "Качки" над Бугом: кому вигідно?\nНаступна стаття Як прокурори хату ділили


Конкурс ансамблевого музикування – Офіційний сайт Бурштинської міської ради\nКонкурс ансамблевого музикування\n«Бог дав нам музику, щоб ми насамперед тяглися з нею вгору» – казав колись Ніцше, маючи на увазі, що саме музичне мистецтво найбільш наближує людину до ідеалів краси та гармонії. І яким би нелегким було навчання музиці, проте результат тішить завжди.\n30 березня в концертній залі Бурштинської дитячої музичної школи шанувальники музики мали змогу прослухати огляд ансамблевого музикування. На розсуд слухачів та поважного журі на чолі з Тамарою Присяжнюк своє вміння демонстрували дванадцять творчих колективів та ансамблів Бурштинської ДМШ.\nКонцерт відбувся в рамках обласного конкурсу виконавської майстерності творчих колективів та ансамблів, котрий проводиться кожних два роки. В комісію журі входять викладачі музичного училища з кожного музичного напрямку, а кращі номери відбираються для участі у заключному концерті в обласній філармонії. Тож школа отримує не лише загальну оцінку за показову гру, а ще й можливість виступу на великій сцені.\nНа розгляд журі артисти виносили два різнопланові твори, різні за жанром, настроєм, стилем, показуючи при цьому свій кращий творчий доробок. За умовами конкурсу, художні керівники можуть виступати на сцені зі своїм ансамблем.\nТак, проникливо і урочисто звучав хор учнів-старшокласників, лірично та весело виконували свою програму хористи молодших класів. Не менш натхненно виступили ансамбль юних скрипалів, гітаристи, баяністи, та дуети піаністів. «В’язанкою українських жартівливих мелодій» потішив слухачів фольклорний колектив, особливо красиво вдалась йому музично-танцювальна композиція «Маренонька».\nКонцерт-огляд творчих колективів та ансамблів Бурштинської дитячої музичної школи представив не тільки артистичні надбання дійсно талановитих вихованців, а й показав, що учнівський та викладацький колектив – то згуртована творча родина.\nПопередній Понад 300 прикарпатців служитимуть у ЗСУ за контрактом Далі Учасникам АТО від бурштинців


Кури падають на ноги: причина і лікування хвороби\nКури є найпоширенішою птахом в фермерських господарствах. Кожен власник хоче, щоб його вихованці були здорові і бадьорі, проте іноді доводиться зіткнутися з низкою проблем. Багатьох хвилює, чому іноді кури падають на ноги? Спробуємо розібратися в даному актуальному питанні.\n1.1 рахіт курчат\n1.2 брак вітамінів\n3 Відео «Хвороби курей»\nНайчастіше птахи можуть падати на лапи в найраніші дні після народження. І це стосується більше самок, ніж самців. Щоб зуміти розібратися в ситуації і почати надавати домашнім птахам своєчасну допомогу, необхідно бути обізнаним про причини такого явища. В першу чергу слід зробити аналіз умов утримання курей і їх щоденного раціону харчування.\nЦя недуга фахівці ще називають Д-гіповітаміноз. З`явитися така хвороба здатна внаслідок гострого браку в організмі молодняку важливого вітаміну групи Д. Її проявом як у молодих, так і у дорослих особин, можна вважати порушення нормального кальцієво-фосфорного обміну. Виникає і небезпечне порушення звичного утворення кісткової системи птиці, що призводить до хронічного ослаблення кінцівок. Доросла курка в результаті розвитку рахіту отримує декальцинацію кісток або шкаралупи яєць.\nЯкщо вітаміну Д не буде вистачати вашим вихованцям в їжі, в їх організмі буде відчуватися нестача кальцію і фосфору, в результаті чого кури стануть слабкими і будуть падати на ноги.\nРахіт ще може стати наслідком нестачі сонячного або ультрафіолетового випромінювання. Птахи, які гуляють в загоні і отримують необхідну порцію природного світла, страждають на рахіт рідше, ніж особини, яких тримають в клітинах. Захворювання у курчат\nпризводить до зменшення апетиту, малюки стають млявими, можуть мати скуйовджене пір`я. Що робити в такій ситуації? Координація рухів порушується, якщо не почати лікування протягом кількох тижнів. Дзьоб і кістяк у крихт приобмацуванні будуть м`якими. Курчата дохнуть в кінцевій стадії, званої остеомаляцією. Несучки починають нести яйця в м`якій оболонці. Вони мають кульгавістю кінцівок, часто ноги перестають слухатися, а яйцекладка припиняється.\nВелика частина курей може мати неприємності з кінцівками, якщо не буде отримувати повноцінне харчування. Таке годування передбачає обов`язкову наявність в щоденному раціоні домашньої птиці зерна і зелені. Корм для несучок повинен містити в достатній кількості жири, білки, вуглеводи, вітаміни. Корисно давати своїм улюбленицям капусту, буряк, морква. Молодняку, яка досягла віку 5 днів, пропонують вітаміни групи А і Е. Відмінними вітамінними підгодівлею фахівці вважають зелень і пророщене зерно.\nЩоб в організмі несучок вистачало мінералів, додайте в раціон кісткове борошно, крейда, ракушняк, сіль - у складі мешанок. За нормальний ріст тіла, стан нервової системи, міцний імунітет відповідає кальцій. Куплені в аптеці вітаміни в рідкому варіанті можна легко додати до звичного корму курчат. Добре зарекомендував себе риб`ячий жир. Курчата іноді клюють власний послід. Що робити - лякаються недосвідчені фермери? Нічого страшного в цьому немає, оскільки в посліді теж частково присутні потрібні крихтах елементи. Не варто ретельно прибирати послід з клітин.\nКрім найпоширеніших причин падіння курей на лапи, є й інші. Артрит є запальним процесом, що вражає суглобові сумки і тканини, розташовані біля них. Буває ще тендовагініт - це явища характеризується запаленням сухожиль. Якщо перший частіше вражає старих курей, то другим страждають молоді особини - найчастіше бройлери, оскільки їм властиво інтенсивно рости. Найчастіше причина артриту - порушення норм утримання і харчування, або вірус, який виявився в сприятливій для розмноження середовищі.\nЩоб ваші улюблениці не отримали вірусний артрит, досить дотримуватися санітарно-гігієнічних норм. Артрит в народі ще називають хворобою брудних ніг. Діагноз може поставити фахівець, візуально у курки будуть збільшені понад норму і гарячі приобмацуванні суглоби. Перозіс або зміщення сухожиль - ще одна хвороба, які можуть спіткати бройлерів. Вона виникає в результаті нестачі вітаміну В і незбалансованості раціону. Візуально лапи виявляються неприродно вивернутими. Курка не може застрибнути на сідало, малорухливі. Що робити в такому випадку? Лікування не завжди допомагає, частіше птицю приходиться знищувати.\nДомашні птахи можуть мати проблеми з ногами, якщо вони містяться в тісному, що не має нормальної системи вентиляції, мало освітленому пташнику. Дорослі особини рекомендовано селити по 3 - 4 штуки на метр квадратний. Ноги можуть ослабнути в результаті появи порізів, механічних пошкоджень, отриманих травм. Вони виникають, якщо птах на вигулі наступила на цвях або бите скло. Не можна робити сідала в пташнику надто високо - висота не повинна перевищувати 90 см. Якщо курка з необережності впаде з сідала, вона здатна зламати лапи.\nНайчастіше лікування передбачає нормалізацію поживного раціону птиці та отримання нею додаткової дози вітамінів. Потрібно перевірити, чи дотримані норми умов утримання, щоб ліквідувати можливі причини недуг кінцівок. Якщо птах не може піднятися на лапи і після цього, то ймовірно у неї є хвороби. Виявити недуга здатний тільки ветеринарний лікар.\nДо його приходу можна спробувати народні методи. Хоча досвідчені фермери вважають за краще не ризикувати. При рахіті народна медицина пропонує отпаивать курчат горілкою. При застосуванні такого способу проявіть обережність. Ветеринарні лікарі рекомендують для позбавлення від проблем з суглобами і кінцівками застосовувати трикальцийфосфат. Він являє собою джерело корисних мікроелементів, відновлює в організмі пернатих нормальний баланс вітамінів і мінералів. У раціоні препарату не повинно бути більше 2% від маси корму.\nТаке лікування, проведене грамотно і своєчасно, дасть можливість швидко поставити курку на ноги. Щоб позбавити домашню птицю від артриту і тендовагініту, фахівці радять використовувати антибіотики та противірусні препарати. До них відносяться сульфадиметоксин, ампіцилін, бензилпеніцилін, поліміксин М сульфат. Їх необхідно давати хворим особинам не більше 5 днів. Робити це найкраще груповим або індивідуальним способом.\nУ раціон потрібно ввести побільше марганцю і вітаміну В, якщо курчата мають зміщення сухожиль. Те ж саме стосується і дорослих курей. При виявленні падіння домашньої птиці на лапи насамперед проведіть їх уважний огляд. Якщо візуально буде помітно поранення або поріз, то слід негайно провести обробку ураженої ділянки і відсадити птицю окремо від інших. До її повного одужання краще тримати страждальницю в іншому місці.\nВідео «Хвороби курей»\nЯкі захворювання найчастіше зустрічаються і як з ними боротися, розповість на відеозаписі заводчик племінної птиці Євген Базаркін.\nЩо робити, якщо курка несе яйця без шкаралупи\nAnimalUkr.ru » Птахи » Що робити, якщо кури падають на ноги: причини і лікування


Іван Хреститель — Вікіпедія\n(Перенаправлено з Іван Предтеча)\nУ Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: Іван.\nблизько 6 року до н. е.\nбл. 30 року\nІва́н Хрести́тель (дав.-гр. Ἰωάννης ὁ βαπτίζων, грец. Ιωάννης ο Βαπτιστής, івр. יוחנן המטביל, лат. Ioannes Baptista; близько 6 до н. е. — бл. 30) — у християнстві попередник Ісуса Христа, що пророкував його пришестя, жив у пустелі і потім проповідував хрещення покаянням для юдеїв, хрестив у водах Йордану Ісуса Христа, потім його обезголовив цар Ірод Антипа за намовленням Іродіади. Пророк, мученик, після Діви Марії найбільший святий. Про пророка Господь Ісус Христос казав: «Серед народжених жонами не поставав (пророк) більший від Івана Хрестителя». Також — Іван Предтеча, Іоан, Йоан.\n1.2 Місце і час служіння\n1.3 Пророче служіння\n2 Тлумачення святих отців проповіді Іоана Предтечі\n2.1 Свідчення Іоана Хрестителя про Ісуса Христа та його хрещення\n2.2 Євфимій Зігабен\n2.3 Фіофелакт Болгарський\n2.4 Іоан Золотоуст\n3.1 Український фолькор\n6 В ісламі\nНародження[ред. | ред. код]\nАрхангел Гавриїл з'являється Захарії (Франція, 15.ст.)\nПро народження Івана Хрестителя відомо лише із Євангелія від Луки. З нього відомо, що пророк Іван Хреститель був сином священика Захарії (з черги священика Авії) і праведної Єлизавети (з роду Аарона) (Лк. 1:5), родички Пресвятої Богородиці. І обоє вони були праведні перед Богом, бездоганно виконуючи заповіді й постанови Господні. А дітей не мали вони, бо Єлисавета неплідна була, та й віку обоє похилого. Під час черги служіння Захарії у Єрусалимському Храмі йому випала служба жертвувати кадила на вівтарі, що відбувалось два рази в день (за жеребом визначались різні завдання священиків у святині). Вівтар кадила знаходився у «святилищі», куди мали входити тільки священики. Архангел Гавриїл був посланий Богом сповістити йому про народження сина. Архангел став поруч кадильного жертовника і сказав: «Не бійся, Захаріє, бо почута молитва твоя, і дружина твоя Єлисавета сина породить тобі, ти ж даси йому ймення Іван.» (Лк. 1:13). Ім'я Іван тоді означало — Ягве був милостивий. Захарія не повірив ангелові і за це був покараний німотою, аж до того дня поки це не здійснилось. Євангеліст Лука паралельно оповідає і Благовіщення Пресвятої Богородиці (Лк. 1:26-38). Пресвята Богородиця дізналася з уст ангела про вагітність Єлизавети і пустилася у дорогу, щоб відвідати родичку. Місце проживання Захарії та Єлисавети достеменно невідоме. Лише з Євангелія знаємо, що Марія пішла у «..гірську околицю, в місто Юди»(Лк. 1:39). Церковне передання каже що це сучасне місто Ейн Карем (Аін-Карім), розташоване близько 7 км на південний захід від Єрусалима. Єлизавета зустріла Марію словами:\nМісце народження Івана. Церква святого Івана Хрестителя у Єрусалимі.\nКоли ж Єлизавета зачула Маріїн привіт, затріпотала дитина в утробі її. І Єлизавета наповнилась Духом Святим, і скрикнула голосом гучним, та й прорекла: Благословенна Ти між жонами, і благословенний Плід утроби твоєї! І звідкіля мені це, що до мене прийшла мати мого Господа? (Лк. 1:41-43)\nТак Єлисавета дізналась що її тайна відкрита, але водночас і дізналась про секрет Марії та признала в ній матір Господа.\nМарія перебувала у Єлизавети три місяці, тобто аж до народження Івана Хрестителя. Не відомо, чи вона залишилася в домі при народженні. І от у благочестивого подружжя, до похилої старості позбавленого розради мати дітей, нарешті народжується син, якого вони випросили у молитвах. Іоан Хреститель народився неподалік Єрусалима в містечку Ютта. На восьмий день, як приписував закон, треба було обрізувати новонародженого та дати йому ім'я. Над іменем вийшла суперечка. Як правило давали ім'я діда, щоб продовжити родову ознаку. Однак зважаючи на похилий вік батька, хотіли назвати новонародженого його ім'ям — Захарія.\nТільки Єлизавета не погоджувалась. Хотіла назвати Іван і знала чому. Постанову матері могла змінити тільки постанова батька. Німий Захарія попросив воскову табличку: «Попросивши ж табличку, написав він слова: Іван імення йому. І всі дивувались. І в тій хвилі уста та язик розв'язались йому, і він став говорити, благословляючи Бога! (Лк. 1:63-64)». Захарія заговорив і благословив Бога і знак доказу і очищення його, даний ангелом, виконав своє завдання.\nЗа милістю Божою Іван уник смерті серед тисяч убитих немовлят у Вифлеємі і його околицях. Про подальше життя Івана Хрестителя нічого достеменно не відомо. Євангеліст Лука пропустивши юнацькі роки Івана робить крок уперед, лише кажучи «Дитя ж росло й скріплялося на дусі та перебувало в пустині аж до свого об'явлення Ізраїлеві (Лк. 1:80)».\nПро смерть батька Івана — Захарію повідомляє Євангеліст Матвій, що він був замордований «між храмом і жертівником» (Мт. 23:35)\nАдам Ельсгаймер. Іван Хреститель проповідує на берегах Йордану\nМісце і час служіння[ред. | ред. код]\nМісце хрещення у Витанії (Бетабара)\nЗа Євангелістом Лукою початок діяльності Івана Хрестителя припадає «У п'ятнадцятий рік панування Тиверія кесаря, коли Понтій Пилат панував над Юдеєю, коли в Галілеї тетрархом був Ірод, а Пилип, його брат, був тетрархом Ітуреї й землі Трахонітської, за тетрарха Лісанія в Авіліні, за первосвящеників Анни й Каяфи було Боже слово в пустині Іванові, сину Захарія.(Лк. 3:1)» . Ця цитата вказує на 27-28 роки, як роки його служіння. Іван переважно проповідував вздовж Йордану у тій частині русла річки, що була найближче до Єрусалиму, тобто біля її витоків до Мертвого моря. Деколи він переходив на інше місце, коли берег річки ставав слизький від дощів, чи течія ставала сильна. Він тоді вибирав два інші місця — Витанія за Йорданом (Ів. 1:28) чи Айноні біля Салиму (Ів. 3:23), який був відомий на місці за 12 км від Бейсану (Скитополя). За ці місця також говорить той факт, що Ірод Антипа мав право схопити Івана Хрестителя лише на східній частині Йордану у Переї, де були його володіння, (Мр. 6:17-29).\nПророче служіння[ред. | ред. код]\nДокладніше: Хрещення Господнє\nКоли Іванові виповнилося 30 років, на п'ятнадцятому році правління імператора Тиберія — «..було Боже слово в пустині Іванові, сину Захарія». Корячись цьому покликанню, пророк Іван з'явився на берегах Йордану, щоб приготувати народ до прийняття очікуваного Месії (Христа) і стати «голосом Того, що кличе в пустині». Його слова впали на зораний ґрунт і відразу знайшли широкий відгук. До річки у великій кількості сходився народ для обряду поринання у води Йордану — річки, яка здавна вважалася межею Святої Землі. Коли поганин приєднувався до старозавітної церкви, над ним також здійснювали обряд обмивання — хрещення. Іван вимагав це від юдеїв, на знак того, що вони народилися для нового життя, для приготування до Царства Божого. Тому його називали Хаматвілом — Хрестителем.\nБагатьом юдеям не подобалося, що їм пропонують пройти через обряд обмивання та відречення від гріхів, ніби вони неофіти. Хіба причетність до народу Божого не освячена сама по собі? Іван виголосив: «не народження робить синами Завіту, а вірність заповідям Божим». Тут і звертався до них Іван, проповідуючи покаяння та хрещення на відпущення гріхів та Суд над світом. Сутність його проповіді полягала в тому, що перш, ніж одержати зовнішнє обмивання, люди повинні очиститись духовно, і в такий спосіб приготувати себе до прийняття Євангелія. Коли він побачив на березі книжників та промовив до них різко:\nРоде зміїний, хто навчив вас тікати від гніву майбутнього? Отож, учиніть гідний плід покаяння. І не починайте казати в собі: Маємо батька Авраама. Бо кажу вам, що Бог може піднести дітей Авраамові з цього каміння. Бо вже он до коріння дерев і сокира прикладена: кожне ж дерево, що доброго плоду не родить, буде зрубане та до огню буде вкинене.\nХрещення Господнє Андреа делла Роббіа (Санта-Фйора)\nІван Хреститель вимагав переоцінки всього життя і докоряв за легковажність тим, хто думав, що самого обряду хрещення достатньо для прощення гріхів. Перед хрещенням люди сповідували свої гріхи. За свідченнями Йосипа Флавія, Іван вчив людей вести «чистий спосіб життя, бути справедливими один до одного і шанобливими до Предвічного». Він мало говорив про ритуали, а передовсім ставив моральний обов'язок людини: «У кого дві сорочки — нехай дасть вбогому; а хто має поживу — нехай робить так само».\nНевдовзі навколо Івана зібралася громада, якій він дав свої правила і молитви. На ім'я відомі лише двоє його учнів: Андрій з Витсаїди та Іван син Заведеїв. Обидва були рибалками і прийшли з берегів Галилейського моря. Вплив Івана постійно зростав. Стривожився Ірод Антипа і у синедріоні. Були відряджені священики з повноваженнями до нього. «Сказали ж йому: Хто ж ти такий? щоб дати відповідь тим, хто послав нас. Що ти кажеш про себе самого? Відказав: Я голос того, хто кличе: В пустині рівняйте дорогу Господню, як Ісая пророк заповів» (Ів. 1:22-23). На запитання «Чому ж ти хрестиш?» вони почули відповідь повну покори і віри, яка чітко визначила покликання Івана як Предтечі Хреста:\nЯ водою хрищу, а між вами стоїть, що Його ви не знаєте. Він Той, Хто за мною йде, Хто до мене був, Кому розв'язати ремінця від взуття Його я негідний.(Ів. 1:26-27) …Він христитиме вас Святим Духом й огнем! У руці Своїй має Він віячку, і перечистить Свій тік: пшеницю збере до засіків Своїх, а полову попалить у огні невгасимім.(Лк. 3:16-17)\nТому Іванове хрещення у воді було підготовчим за своїм характером, бо ті, хто хрестився у Івана, давали обіцянку прийняти Того, Хто йде за ним, тобто Ісуса Христа, Який хреститиме Духом Святим.\nСлухаючи Предтечу, народ постійно перебував у чеканні. Багатьом було відомо, що Ісус тривалий час перебуває невпізнаним, тому слова Івана: «Він стоїть серед вас» заставили серця прискорено битися. І в цей час серед юрби на березі з'явився Чоловік з Назарету. Він разом з всіма готувався прийняти хрещення від Івана. Коли Іван підійшов до води, всіх вразили дивні слова, звернені до Галилеянина: «Я повинен хреститися від Тебе і чи Тобі йти до мене?» Відповідь Ісуса: «Допусти це тепер, бо так годиться нам виповнити усю правду. (Мт. 3:15)» нічого не пояснила оточенню, але для Івана мала певний зміст — і він погодився здійснити обряд. У ту мить, коли Ісус стояв у річці і молився, сталося щось таємниче, про що пізніше Іван Богослов скаже: «І свідчив Іван, промовляючи: Бачив я Духа, що сходив, як голуб, із неба, та зоставався на Ньому. І не знав я Його, але Той, Хто христити водою послав мене, мені оповів: Над Ким Духа побачиш, що сходить і зостається на Ньому, це Той, Хто христитиме Духом Святим. І я бачив, і свідчив, що Він Божий Син! (Ів. 1:32-34)»\nДіяльність Іоана Хрестителя виявлялася насамперед у проповіді покаяння та наближення Царства Небесного. Євангеліст Матфей оповідає про це так: І каже (Іоан): покайтеся, наблизилось-бо Царство Небесне (3:2). Каяття — це щиросердне усвідомлення та визнання гріхів. Покаяння постає від жалю й скорботи (2 Кор. 7:10) і має передумовою неодмінне рішення покинути гріховну путь і провадити далі життя праведне. Іоан Хреститель, проповідуючи покаяння, закликав юдеїв залишити своє порочне життя і почати життя чисте, бо вже наблизилося Царство Небесне.\nВирази — Царство Небесне, Царство Боже, Царство Христове — часто зустрічаються в новозавітних книгах і означають, по суті, одне і те саме, тобто Царство благодаті на землі, в Церкві Христовій, і Царство слави на небесах; перше — як початок, друге — як повне завершення й закінчення. Пророки в Старому Завіті провіщали це Царство — Царство Месії (наприклад, Іс. 11:1–10; Єр. 31:31; Дан. 7:13–14 та ін.). Однак перед пришестям Христа юдеї, занадто грубо й чуттєво розуміючи образні зображення пророками Царства Месії, спотворили поняття про це духовне Царство і внесли в нього облудні сподівання. Вони гадали, що Месія прийде як політичний завойовник, визволить юдеїв з римської неволі та зробить їх великим і головним народом, якому коритимуться всі інші народи. Ісус Христос у притчах часто докоряв їм за помилковість такого розуміння. Іоан Хреститель, без сумніву, розуміючи під Царством Месії духовне царство, почав свою проповідь закликом до покаяння. Покайтесь! Перемініть своє життя, виправляйтесь, щоб бути достойними ввійти в Царство Христове!.\nТоді виходили до нього Єрусалим, і вся Юдея, і вся околиця Йорданська; і хрестилися в Йордані від нього, сповідаючи гріхи свої (Мф. 3, 5–6; Мк. 1, 4–5). Як видно зі слів євангелістів Матфея і Марка, до Іоана приходили хреститися багато жителів Єрусалима, Юдеї та околиць річки Йордан.\n«Хреститись» — від грецького слова «ваптізо» — означає занурювати у воду, обмивати водою ( Мк. 7:4). Обмивання — це очищення. Тому в юдеїв та інших східних народів обмивання тіла було в деяких випадках релігійним обрядом і символічно означало, крім чистоти тіла, очищення душі, тобто відмову від гріхів, оновлення життя. В юдеїв хрещення іноді приймали прозеліти, тобто язичники, які визнавали юдейську релігію. В цьому випадку воно було знаком зречення охрещуваного від його попередньої релігії та вступу в нову.\nОднак хрещення Іоанове походить не від цього звичаю, бо його почали застосовувати після зруйнування єрусалимського храму, тобто після Іоана Хрестителя. Поки стояв храм, приєднання прозелітів відбувалося через обрізання та принесення жертви, а жінок хрестили. Іоанове хрещення було дією особливою, відмінною від звичайних очищень. Його попереджало сповідання гріхів, отже, це було очищення духовне, яке зовні виражалося занурюванням у воду. В юдеїв того часу було переконання, що право хрестити матимуть тільки Месія, коли Він прийде, та його Предтеча — Ілля або якийсь інший пророк (Ін. 1:25).\nПеред хрещенням люди визнавали свої гріхи. Визнавання гріхів у деяких випадках було передбачене Мойсеєвим Законом (Лев. 16, 29; Чис. 5, 7), отже, не було чимось новим і незвичайним для юдеїв. Воно було новим тільки для тієї обстановки, в якій ця сповідь відбувалася. Блаженний Феофілакт говорить про значення Іоанового хрещення: «Хоч і хрестилися, але Іоанове хрещення не мало сили відпускати гріхи. Іоан проповідував тільки покаяння й підготовлював до відпущення гріхів, тобто вів до хрещення Христового, в якому подається відпущення гріхів».\nТлумачення святих отців проповіді Іоана Предтечі[ред. | ред. код]\nСвідчення Іоана Хрестителя про Ісуса Христа та його хрещення[ред. | ред. код]\nІоан розглядав своє хрещення як підготовче. Я хрещу вас водою на покаяння, але Той, Хто гряде після мене, Сильніший за мене; я недостойний взуття Його понести; Він хреститиме вас Духом Святим і вогнем; Його лопата в руці у Нього, і Він очистить тік Свій і збере пшеницю Свою в житницю, а полову спалить огнем невгасимим (Мф. 3, 11–12; Мк. 1, 7–8; Лк. 3, 16–17).\nІоанове хрещення було хрещенням покаяння. Воно означало таке занурення у воду, яким ті, що каялися, посвідчували щирість свого каяття і відкрито сповідали свої гріхи. Цією дією вони показували, що зобов'язуються очищати свою душу від гріховної нечистоти, подібно до обмивання тіла. Цей обряд був простим і зрозумілим для простого народу, бо він звик уявляти внутрішнє очищення під обмиванням тіла.\nПро силу та значення Іоанового хрещення святі отці міркують так. «Іоанове хрещення, — пише святий Іоан Золотоустий, — тільки підготовляло інше (хрещення християнське); воно тільки в зародку й обіцянні містило те, що наступне хрещення завершило в дійсності». Блаженний Августин навчає: «Я вірю, що Іоан хрестив водою на відпущення гріхів, але на ділі здійснюється це тільки в хрещенні християнському… Іоан подавав таке хрещення, яке спонукало охрещуваного визнати необхідність хрещення Господа. Охрещувані Іоановим хрещенням не відроджуються; люди ним лише підготовлялися для Господа і тільки в ньому могли одержати відродження». «Хрещення Іоанове, — пояснює блаженний Ієронім, — не стільки відпускало гріхи, скільки було хрещенням покаяння на відпущення гріхів, тобто на майбутнє відпущення, яке мало статися через освячення Христове».\nПриводом для Іоанового свідчення про Христа була народна думка: — чи не є Іоан Месією? Це показує, яке враження і хвилювання викликали в народі особа і діяльність Іоана Хрестителя. Відповідь Іоанова на цю гадку свідчить про його смирення. Порівнюючи себе з Христом, Іоан говорить, що Той, Хто йде за ним, настільки сильніший і вищий від нього, що Іоан негідний бути в Нього останнім рабом, який повинен був носити й підв'язувати сандалії свого господаря. На Сході люди прив'язували до ніг дощечки або сандалії, щоб прикрити підошви від каміння та всього гострого, від гарячого піску і взагалі від усього, що може завдати болю. Замість дерев'яних пластинок використовували також кору і шкіру. Сандалії були різної форми, іноді їх оздоблювали. Заходячи до будинку, їх зазвичай знімали, а виходячи, знову вдягали. Знімати і вдягати сандалії, а також носити їх за господарем було обов'язком найнижчих слуг. Маючи себе за негідного бути останнім слугою в Господа, Предтеча показував тим самим незрівнянну велич Ісуса Христа.\nПорівнюючи своє хрещення з хрещенням Спасителя, Іоан говорить: «Він хреститиме… Духом Святим і вогнем». Тлумачі Святого Письма під словами «хреститиме Духом Святим» розуміють усі дії Святого Духа як наслідок заслуг Ісуса Христа, як-от: навчання через Божественне Одкровення, яке у Святому Письмі приписується Святому Духові (2 Пет. 1, 21); чудеса, вчинені Духом Святим, щоб переконати людей в божественності вчення Ісуса Христа (Мф. 12, 28). Правильність такого пояснення підтверджується тим, що хрестити Духом Святим означає взагалі подавати дари Святого Духа (Діян. 1, 15). Святий Іоан Золотоустий говорить: «Під словами „хреститиме вас Духом Святим“ Іоан розумів і відпущення гріхів, і врятування від кари, і оправдання, і освячення, і визволення, і всиновлення, і братерство, і участь у спадщині, і щедре виливання Святого Духа».\nПід словами «хреститиме… і вогнем» більша частина тлумачів, згідно з Іоаном Золотоустим, розуміють діяння Святого Духа, яке очищає й запалює душу людини. Як під образом живої води Ісус Христос (Ін. 4, 14; 7, 37–38) розумів благодать Святого Духа, так під образом вогню Предтеча зображав силу Святого Духа, що наче вогонь перетворює кам'яне серце людини на плотське, нищить його гріховну нечистоту, запалює її душу Божественною любов'ю (Золотоустий, Феофілакт).\nТаке пояснення підтверджується тим, що євангелісти Марк та Іоан, передаючи ті самі слова Іоана Хрестителя, згадують лише про хрещення Духом Святим і не говорять про вогонь. Цього не могло б статися, якби в цьому реченні Дух і вогонь мали відмінне значення. Не можна погодитися з тими тлумачами, які під вогнем розуміють зішестя Святого Духа на апостолів у день П'ятдесятниці (Діян. 2, 1–7). Хоч Дух Святий зійшов тоді у вигляді вогненних язиків, але тільки на самих апостолів, а хрещення вогнем, про яке говорив Предтеча, стосувалося всіх. Можна припустити як окрему думку таке тлумачення, що під хрещенням вогнем маються на увазі допитування на суді (1 Кор. 3, 13), або біди й переслідування (Лк. 12, 49), або гнів Божий (Іс. 5, 24; 1 Сол. 1, 8).\nПоказавши юдеям, які блага принесе їм Христос, Іоан Хреститель далі зазначає, що грядущий Месія не може байдуже дивитися на пороки людей, що Йому належить право судити їх. Для вираження своїх думок Предтеча бере образи з близького для народу побуту. «Лопата в руці у Нього, і Він очистить тік Свій і збере пшеницю Свою в житницю, а полову спалить огнем невгасимим».\nУ східних народів, де не доводилося сушити збіжжя, на току не було ніякої будівлі. Для току вибирали підвищені місця, щоб на них зручніше було віяти зерно, відділяючи з допомогою нічим не затримуваного вітру чисте зерно від полови. Пшеницю зсипали в засіки, а солому й полову палили «огнем невгасимим», що не згасав, поки не знищував усього, що було призначено спопелити. Тік тут означає насамперед юдейський народ; пшениця — краща його частина, люди доброчесні й достойні участі в Царстві Христовому; полова й солома — гірша частина народу, люди нечестиві, які в Святому Письмі часто подаються під образом пороху, що його здіймає вітер (Пс. 1, 4; Іс. 17, 13; Іов. 21, 18), і під образом бур'яну, куколю, полови, спалюваних вогнем (Іс. 5, 24).\nСпершу цей вислів відносили до юдейського народу перед відкриттям Царства Христового. Коли ж настало Царство Христове, святі отці пояснюють ці слова в ширшому значенні: суд і відокремлення праведників від грішників, нагорода перших і покарання других — це стосується і членів Царства Христового в усі часи [12, c. 375].\nКрім вищенаведених промов, «і багато іншого, втішаючи, благовістив він людям. Ірод же, четвертовладник, якому Іоан докоряв за Іродіаду, жінку брата його, і за все, що зробив Ірод лихого, додав до всього іншого і те, що замкнув Іоана у в'язницю» (Лк. 3, 18–20).\nЦе вступна оповідь про ставлення Ірода до Іоана Хрестителя. Докладніше про це говориться в Євангеліях від Матфея (14, 1–12) і Марка (6, 14–29). Ірод замкнув Іоана у в'язниці, а потім уме зніше. Євангеліст Лука згадує про це тут, бо не має наміру розповідати про подальше життя Іоана (крім одного випадку — 7, 19–22) і мимохідь коротко повідомляє, що сталося з Іоаном потім. «Оповідає мовби з глибоким смутком і великим жалем про те, що Ірод так несправедливо вчинив з Іоаном, тоді як народ мав про нього дуже високу думку» (Феофілакт).\nЄвфимій Зігабен[ред. | ред. код]\nІ це є свідчення Іоанове…, про який зараз має намір говорити. Коли юдеї послали до Єрусалима священиків і левитів питати Його: хто ти? Первосвященики і священики юдейські, що знали надзвичайні події, які трапилися при народженні Ісуса Христа, отримавши потім доказ Його мудрості, коли будучи дванадцятирічним отроком «Він зійшовся з учителями, слухав і запитував їх», як сказав Лука (2, 46), дивувалися і почали заздрити Йому. Почувши потім, що й Іван до тих що приходять хреститися говорить багато і велике про Ісуса Христа (а вони розуміли, що все це Іван говорить про Нього), вони ще більше зніяковіли і послали з Єрусалиму священиків та Левитів, тобто служителів, запитати його: хто ти? Зробили так не тому, що не знали цього, тому що всім було відомо те, що сталося при його народженні, обрізання і нареченні імені, коли всі говорили: що буде дитина ця (Лк. 1, 66)? Але підступно прикидаються незнаючими і не кажуть: «Хто ти?» — Але: ти хто єси, висловлюючи цим, що якщо більше тебе Той, про Якого ти проповідуєш, то ти хто? Ти, до якого ми всі кинулися, про якого склали високе собі поняття і перед яким так сильно боялися. Вони безрозсудно припускали, що хоча Іоанн нехтував славою у всіх інших відносинах, проте і він, як людина, випробує те, що властиво людині, і через славолюбия скаже, що він Христос, і таким чином зменшиться чутка про Ісуса Христа, проти якої робилися всі заходи. Тому-то послали не просто кого-небудь, а священиків та Левитів, і притому з Єрусалиму, як більш ворожих і підступних, ніж з будь-якого іншого міста.\nФіофелакт Болгарський[ред. | ред. код]\nІван свідчить про Нього і викликуючи, говорить: Це був Той, про Якого я сказав, що прийде за мною, існував переді мною, бо був перше, ніж я.\nЄвангелист часто посилається на свідчення Іоана не тому, ніби достовірність Владики поставляє в залежність від раба, але оскільки народ мав високе поняття про Іоана, то на свідоцтво про Христа і посилається на Івана, шанованого ними за великого і тому більше всіх заслуговує на довіру. Слово «викликуючи» вказує на велику сміливість Іоанна, бо він волав про Христа не в кутку, а з великою сміливістю. Що ж він говорив? «Це був Той, про Якого я сказав». Іоанн свідчив про Христа перш, ніж побачив Його. Так їм Бог, звичайно, для того, щоб він, засвідчуючи про Христа з дуже хорошого боку, не здався упередженим у відношенні до Нього, Чому і каже: про якого я сказав, тобто, перш ніж побачив Його. «Той, хто йде за мною», зрозуміло, звичайно, йде за часом народження, бо Предтеча був шістьма місяцями старше Христа по народженню у плоті. «Став попереду мене», тобто став більше шанованим за мене. Чому? Тому, що Він і був раніше від мене, по Божеству. А аріани шалено пояснювали цей вислів. Бажаючи довести, що Син Божий не народжений від Отця, але відбувся як одне з творінь, кажуть: от Іван свідчить про Нього — передо мною, тобто стався раніше мене, і створений Богом як одне з творінь. Але з нижченаведеного вони викриваються в худому розумінні цього вислову. Бо яка думка виражається в словах: "Цей (тобто Христос) став попереду мене (тобто створений перш мене), бо був перше, ніж я? Цілкомбезумно говорити, що Бог створив Його перш тому, що Він був раніше від мене. Навпаки, краще повинно було б сказати: Цей був перше, ніж я, бо став чи створений раніше мене. Так мудрують аріани. А ми по-православному розуміємо так: «що йде за мною», за народженням від Діви у плоті, «став попереду мене», став найславетнішим і шанованішим мене через чудеса, які здійснювалися над Ним, по Різдву, за вихованням, за мудрості. І це справедливо, «тому що Він був раніше від мене», за відвічної народженню від Отця, хоча по явищу у плоті прийшов і за мною.\nІоан Золотоуст[ред. | ред. код]\nІ це є свідчення Іванове, коли послали юдеїв від Єрусалиму священиків і Левитів, питати Його: хто ти? (1, 19). Небезпечна пристрасть, возлюблений, — заздрість; небезпечна і згубна для самих тих хто заздрить, а не для тих, яким заздрять. Вона насамперед їм самим завдає шкоди і загибель як якась смертоносна отрута, яка впровадилася в душі їх. А якщо вона коли-небудь шкодить тим, яким заздрять, то це шкода мала і незначна, і ще приносить їм користь, набагато важливішу, ніж втрата. І так буває не з заздрістю тільки, а й з усіма іншими пристрастями: не той, хто терпить зло, а той, хто робить зло, отримує шкоду. Інакше, якби це було не так, Павло не вселяв би своїм учням — краще терпіти несправедливість, ніж робити її, кажучи: "чи не краще б вам залишитись скривдженими? чи не краще б вам терпіти нестатки? (1 Кор. 6, 7). Він добре знав, що загибель всюди слідує не за тим, хто терпить зло, а за тим, хто робить зло. Все це говорю я з приводу заздрості юдеїв. Люди, що стікалися з міст до Івана і, в покаянні за свої гріхи, які отримали хрещення, — ті самі, після хрещення, як би передумавши знову, посилають запитати його: хто ти? Істинно породження ехидне, змії, якщо ще не гірше за них. Рід лукавий, перелюбний і розбещений, ти вже після хрещення зазнаєш і любопитствуеш дізнатися про Хрестителя? Чи може бути що-небудь дурніше цієї дурниці? Як же ви приходили до нього? Як сповідували свої гріхи? Як поспішали хреститися від нього? Як запитували його про те, що маєте робити? Отже, все це робилося у вас нерозважливо, без свідомості причини і підстави на те? Втім, нічого такого не сказав блаженний Іван, не кликав, не став їх докоряти, але відповідав з усією поблажливістю. А для чого він так вчинив, — варто дізнатися, щоб усім було явно і очевидно злодійство юдеїв. Іоанн часто свідчив перед юдеями про Христа і, коли хрестив, нерідко нагадував про Нього приходять і говорив: я хрещу вас водою на покаяння, але Той Хто гряде після мене, Сильніший за мене; я недостойний понести взуття Його; Він хреститиме вас Духом Святим і вогнем (Мт. 3, 11). Але вони у відношенні до Івана показали людську слабкість: маючи на увазі славу мирську і дивлячись на зовнішність, вони думали, що негідно Іоанна підпорядковувати себе Христу. Іоанна підносило багато в їхніх очах: по-перше, імените і знатне походження, тому що він був син первосвященика, по-друге, суворість життя і презирство всього людського, бо він, нехтуючи і одежею, і домом, і самою їжею, проводив перед тим весь час в пустелі. У Христі все було навпаки, походження принижене, що юдеї часто і виставляли на вигляд, кажучи: Чи Він не син теслі? Чи не його Мати звется Марією і брати Його Яків і Іосія, і Симон, і Юда (Мф. 13, 55). А уявна Його батьківщина була в такому соромі, що і Нафанаїл говорив: чи може щось добре бути від Назарета? (Ін. 1, 46). Спосіб життя був у Нього звичайний, одягу, нічим не відрізнялися від інших; шкіряного поясу Він не носив, волосяниці не мав, меду і сарани не їв, він жив, як і всі, був присутній у зборах людей гріховних і митарів, тільки щоб залучити їх. Юдеї, не розуміючи цього, паплюжили Його, як і Сам Він каже: прийшов Син Людський, Який їсть і п'є, і кажуть: цей чоловік, який любить їсти і пити вино, митарям друг і грішникам (Мф. 11, 19). І ось як Іоанн часто відсилав їх від себе до Того, Хто, на їхню думку, був нижче його, то вони, соромлячись і обурюючись на це, і бажаючи краще мати учителем Іоана, відкрито не наважувалися цього висловити, а відправляють до нього посольство, сподіваючись лестощами налаштувати його до того, щоб він оголосив себе Христом. І не будь-яких мерзенних людей вони посилають до нього, як до Христа, коли, бажаючи схопити Його, послали слуг, потім іродіан і їм подібних людей, але священиків та Левитів, та й священиків саме з Єрусалиму, тобто найпочесніших (євангелист не без причини помітив це). Посилають ж потім, щоб запитати Іоанна: хто ти? А тим часом і народження його було відомо всім, так що всі говорили: ким буде ця дитина? (Лк. 1, 66), — і чутка про нього пронеслась по всій нагірній країні. Знову, коли він прийшов на Йордан, жителі усіх міст поспішали до нього, і з Єрусалиму, і з усієї Юдеї йшли хреститися в нього. Отже, ці люди тепер питають, — не тому, щоб не знали його (як могли вони не знати людину, яка стала настільки відомою?), Але вони хотіли привести його до того, що я висловив.\nПослухай же, як цей блаженний чоловік відповідає саме на ту думку їх, з якою вони запитували його, а не на саме питання. Коли вони запитали: хто ти? — Він не раптом сказав те, що слід було сказати: глас вопіющого в пустелі (Мк. 1, 3). А що? Він знищує їх припущення, — на питання: хто ти? — Він визнав і не зрікся, і визнав, що: я - не Христос (Ін. 1, 20). Зауваж мудрість євангелиста. Три рази він говорить одне і те ж, щоб показати добрі вчинки Хрестителя, і все лукавство і безглуздя юдеїв. Також і Лука каже, що, коли народ припускав, чи не він Христос, — він знищив це припущення. Така властивість благомислячого служителя — не тільки не викрадати честі, що належить пану, але і відкидати її навіть у такому випадку, коли б пропонували її інші. Втім, простий народ прийшов до такого припущення по простоті і несвідомості, а ті питали його, як я сказав, з злим умислом, сподіваючись лестощами захопити його до того, чого хотіли. А якби вони не це саме мали на увазі, то не перейшли б негайно до іншого питання, а стали б наполягати на те, що він говорить зовсім інше і відповідає не на питання, вони б сказали йому: хіба ми це припускаємо? Хіба про це прийшли питати? Але, як би будучи спіймані і викриті, вони переходять до ішого предмету. Вони очікували, що й Ілля прийде, як і Христос сказав. На запитання учнів: чому книжники ж говорять, що Іллі належить прийти раніше? — Він сказав: так, Ілля прийде раніше і все приготує (Мф. 17, 10, 11). Потім запитали: чм не ти пророк? І він відповів: ні. Однак він був пророк. Чому ж він відрікся? Знову тому, що дивився на ціль запитуючих. Вони чекали, що прийде деякий обраний пророк, так як Мойсей говорив: пророка із середовища твого, із братів твоїх, як мене, воздвигне тобі Господь Бог твій, — Його слухайте (Втор. 18, 15). А це був Христос. Тому вони не взагалі кажуть: чи не ти пророк? — Розуміючи одного з багатьох пророків, але з додаванням члена: «не той ти Пророк, про який провістив Мойсей?» Тому-то він і відрікся — не від того, що він — пророк, а від того, що він — саме той (той про якого пророкували) пророк. Говрять Йому: хто Ти? дай відповідь тим хто послав їх: Чого говориш про себе сам (ст. 22). Бачиш, як вони ще сильніше приступають і наполягають, повторюють питання і не відстають? Але Іоанн з лагідністю спершу відкидає їх хибні припущення, і потім дає дійсне поняття про себе: голос взиваючого в пустині: приготуйте путь Господеві, прямими зробіть стезі Йому, так говрить пророк Ісая (ст. 23). Так як він вже висловив про Христа щось велике і високе, те, як би у відповідь на їх думку, зараз поспішає звернутися до Пророка і таким чином підтверджує свої слова. І послання було від фарисеїв: і запитали його і говорять йому: як хрестиш Ти, якщо ти не Христос, не Ілля, не пророк? (Ст. 24-25). Бачиш, як не даремно я кажу, що вони саме до цього хотіли довести його? А спочатку цього вони не говорили, щоб не піддатися загальному від усіх докору. Коли ж Іоан сказав, що він ні той, ні інший, вони нарешті, приведені в подив, скинувши з себе личину, вже відкрито виставляють свій лукавий задум і кажуть: чому ти хрестиш якщо ти не Христос? Потім, знову бажаючи прикритися, приєднують і інших осіб, Іллю і Пророка. Так як не могли похитнути його честю, то думають звинуваченням змусити його зізнатися в тому, чого не було. Але і цього не могли зробити. О, безумство! О, гордовитість і передчасна метушливість! Ви послані дізнатися від нього, хто і звідки він: Чи не хочете приписувати йому і законів? І цього саме хотіли вони, примушуючи його оголосити себе самого Христом. Однак він і тепер не обурюється і не висловлює нічого такого, хоча і справедливо було б, як, наприклад: «ви хочете мені наказувати і давати закони?» Але знову показує велику лагідність. "Я хрещу вас водою: але гряде Сильніший за мене, Якому я недостойний, розв'язати ремінь взуття Його (Лк, 3. 16).\nЩо на це могли б сказати юдеї? Тут звинувачення на них незаперечне, засудження нещадне; вони самі на себе виголосили суд. Яким чином? Вони вважали Іоанна гідним будь-якої віри і стільки правдивим, що вірили йому не тільки тоді, коли він свідчив про інших, але і коли говорив про себе самого. Якщо б вони не були такої думки про нього, то не послали б дізнатися від нього про нього ж самого. Відомо, що ми віримо тільки тим людям, коли вони говорять про самих себе, яких визнаємо людьми найправдивішими. Але не це тільки загороджує їхні вуста, а й саме розташування духа, з яким вони приступили до нього, вони прийшли до нього з особливою ретельністю, хоча потім і змінилися. Вказуючи на те й на інше, Христос говорив: " Він був світильник, який горів і світив; ви ж хотіли короткий час порадуватися при світлі його (Ін. 5, 35). А сама відповідь Іоанна ще більш показала у ньому людину, гідної віри. " Хто шукає слави Тому, Хто послав його, Той є істиний і немає неправди в Ньому (Ін. 7, 18). І він не шукав, але відіслав їх до іншого. Тим часом послані були з людей довірених, почесних, так що їм не залишалося жодного притулку чи виправдання в своєму невір'ї Христу. Чому ви не прийняли того, що говорив про Нього Іоан? Ви послали своїх старшин, через них ви питали його, ви чули, що відповідав Хреститель, вони, з свого боку, показали всю ревність, всецікавість, вказували на всіх осіб, яких ви припускали до нього. І, проте він у повноті свободою сповідав, що він — ні Христос, ні Ілля, ні пророк. Не обмежуючись цим, він сказав і те, хто він сам, розмовляв про сутність свого хрещення, саме, що воно мало важливо і недосконале і не має в собі нічого, крім води, — показуючи тим перевагу хрещення, дарованого Христом. Долучив і свідчення Ісаї пророка за довгий до того час, і одного найменував Господом, а іншого — Його служителем і рабом. Що ж після цього залишалося робити? Чи не увірувати чи в Того, про Кого (Іоанн) свідчив, — вклонитися Йому і сповідати Його Богом? А що свідчення це було справою не лестощів, а істини, це показувало вдачу і любомудріє свідка. Зрозуміло це і тому, що ніхто не віддає собі ближнього і, коли можна отримати самому честь, ніхто не захотів би поступитися її іншому, особливо коли честь так велика. Таким чином, і Іоан не представив би такого свідчення про Христа, якби Він не був Богом. Якщо б і від себе відхилив цю честь, як таку, що вище його природи, то, звичайно, не приписав би її й іншому, нижчого суті. Посеред вас стоїть, а ви не бачите. Це він сказав тому, що (Христос) звичайно ходив в натовпі народу, як людина проста, і вчив завжди проти гордості і марнославства. Веденням ж тут Іоанн називає знання точне, саме про те, хто Він такий і звідки. А вираз: на мене, Хто йде Іоанн часто вживає, кажучи як би так: "не думайте, що все полягає в моєму хрещенні. Якби воно було абсолютне, то не прийшов би після мене інший з встановленням іншого хрещення. А моє хрещення тільки приготування і вказівка шляху до того хрещення. Наша справа — тінь і образ. Повинно прийти інша особа, яка покаже істину ". Таким чином слова: «на мене, Хто йде» найбільш вказують на Його гідність. Якщо б Іоанове хрищення було абсолютне, то не було б потреби шукати другого. Переді мною був, тобто Він достославний, славнішим за мене. А щоб не подумали, що ця перевага є тільки порівняльне, то, бажаючи показати Його незрівнянну гідність, Іоанн додає: Йому ж я не смію розв'язати ремінь взуття Його, тобто Він не просто переді мною прийшов, але так, що я недостойний бути в числі навіть останніх служителів Його: розв'язувати взуття і є справа найнижчого служіння. Якщо ж Іоанн негідний розв'язати ремінь, — Іоан, якого більше не було в народженими від жінок (див.: Лк. 7, 28), то де ж нам помістити себе? Якщо гідний цілого світу або, краще, більший його, якщо він визнає себе недостойним бути в числі Його останніх служителів, то що ж скажемо ми, обтяжені тисячами пороків, — ми, настільки віддалені від чесноти Іоана, наскільки відстань земля до неба?\nОтже, Іоан говорить про себе, що не гідний розв'язати ремінь взуття Його; а вороги істини доходять до такого безумства, що вважають себе гідними знати Його так само, як Він знає Себе Самого. Що може бути гірше такого безумства? Що навіжені такого самохвальства? Добре сказав хтось мудрий: початок гордині незнання Господа (див.: Сир. 10, 14). Диявол, не колишній перш дияволом, не був би скинений і не став би дияволом, якби не захворів цією самою хворобою. Вона позбавила його колишнього гідності, вона звела його в геєну, вона послужила для нього причиною всього зла. Порок цей може сам по собі пошкодити всяку доброчесність душі — милостиню чи, молитву чи, піст, або що-небудь інше. Сказано, що високий у людей не чистий перед Господом.\nЧи не блуд тільки і не перелюбство опоганює тих, які віддаються йому, а й гордість, і навіть набагато більше. Чому? Тому, що хоча блуд і непростиме зло, але, принаймні, інша людина може послатися на побажання, а зарозумілість не має ніякої причини, ніякого приводу, під яким заслуговувало б хоч тінь вибачення; воно є не що інше, як розбещення душі і найтяжча хвороба, яка відбувається не від чого іншого, як тільки від нерозсудливості. Справді, немає людини безрозсудної зарозумілої, хоча б вона володіла великим багатством, хоча б отримала велику зовнішню освіту, хоча б поставлена була на надзвичайно велику владу, хоча б мав у себе все, що для людей здається завидним. Якщо пишається дійсними перевагами жалюгідний і нещасний і втрачає нагороду за всі свої досконалості, то не смішніше чи всіх надимає нікчемними благами, тінню і кольором трави (така слава цього століття), так як він надходить подібно до того, як якщо б бідняк, убогий, постійно пригнічує голодом. Жалюгідний і нещасний! Душу твою з'їдає найжорстокіша хвороба, і ти, убогий крайньою злиденністю, мрієш, що в тебе стільки і стільки-то талантів золота і безліч прислуги? Та це — не твоє. А якщо не віриш моїм словам, то переконайся дослідами були перед багатіїв. Якщо ж ти так упоєний, що не остеріг пригодами інших, то почекай трохи, і ти дізнаєшся власним досвідом, що немає для тебе ніякої користі від цих благ, коли, при останньому подиху, не будучи владний ні в одній годині, ні в одній хвилині, ти мимоволі залишиш їх оточуючим тебе людям і, що нерідко трапляється, таким людям, яким ти й не хотів би залишити. Багато хто навіть не маючи можливості розпорядитися ними, а відходили ненавмисно, ще бажаючи насолоджуватися ними, але їм вже не було це дозволено, і, будучи залежними, відходячи зі світу мимоволі, за необхідності, залишали свої блага тим, кому б і не хотіли. Щоб і з нами того не сталося, ми, поки живі і здорові, відішлемо їх у своє місто. Тільки таким чином ми будемо мати можливість насолодитися ними, а не інакше; таким тільки чином ми покладемо їх у безпечному місці. Ніщо, ніщо не може їх звідти забрати: ні смерть, ні довірчі свідчення, ні спадкоємці, ні наклепи, але хто скільки приніс з собою, відходячи звідси, тим всім і буде насолоджуватися безперервно. А хто такий нещасний, що не захотів би вічно тішитися своїм багатствами? Перенесемо ж своє багатство і покладемо його там. Для цього перенесення нам не потрібно ні ослів, ні верблюдів, ні возів, ні кораблів, — і від цього клопоту визволив нас Бог, — потрібні нам будуть тільки бідні, кульгаві, сліпі, недужі. Їм-то доручений цей перевіз, вони-то пересилають багатство на небо, вони-то вводять володарів багатства в спадщину вічних благ, якого так досягнемо і всі ми, благодаттю і людинолюбством Господа нашого Ісуса Христа.\nІкона Івана Предтечі\nХрещенням Спасителя пророк Іван завершив своє пророче служіння. Він безбоязно та суворо викривав пороки як простих людей, так і сильних світу цього. Пророк Божий відкрито викривав царя Ірода Антипу за те, що, залишивши законну дружину, дочку аравійського царя Арефи, він беззаконно жив з Іродіадою, дружиною свого брата Пилипа (Лк. 3:19-20, Мт. 14:3-4). За це він незабаром постраждав. Ірод Антипа, (правитель Галілеї, син царя Ірода Великого) наказав посадити пророка Івана до в'язниці. Тобто це сталося у травні 28 року. Згідно з Євангеліями від Матвія та Марка, Івана арештували під час перебування Ісуса в пустині (Мт. 4:12-20, Мр. 1:14). Євангеліст Марко навіть каже, що він був виданий (Мр. 1:14), тобто можливо Іван на той момент був в Айнон біля Салима, отже не на території тетрарха Антипи, а на території вільного міста Скитопіль, що належало до Десятимістя, і тому його не могли там арештувати від імені тетрарха, а схопили і видали Антипі. Він перебував у в'язниці десь 10 місяців. Антипа охоче розмовляв з Іваном і не хотів його смерті (Мр. 6:20). Іван же почув у той час про справи Ісуса і послав до нього своїх учнів із запитанням, що пересвідчитися про справи Його «Чи Ти Той, Хто має прийти, чи чекати нам Іншого?» (Мт. 11:2-3). Ірод Антипа утримував Івана у Махероні — фортеці яку побудував Александр Яннай на березі Мертвого моря.\nЗа іншим свідченням Йосипа Флавія, основною причиною ув'язнення Івана була його діяльність, його вплив на маси (Йосип Флавій, Юдейські старожитності, гл. 18. 5.2), що загрожували Антипі.\nСаломея з головою Івана Хрестителя, Мікеланджело да Караваджо, 1607\nУ день свого народження Ірод Антипа влаштував бенкет, на який з'їхалося багато знатних гостей. Дочка Іродіади, своїм танцем під час бенкету до того догодила Іродові та гостям, що цар із клятвою обіцяв їй дати все, чого не попросить вона, навіть до половини свого царства (Мр. 6:23). Танцівниця, за намовою матері, негайно ж попросила дати їй на блюді голову Івана Хрестителя. Ірод боявся гніву Божого за вбивство пророка, якого сам раніше поважав і слухався (Мр. 6:20). Боявся він і народу, який любив святого Предтечу. Вельми засмучений від такого прохання, він, одначе, не зміг порушити дану ним при гостях клятву і послав стража в темницю, який відітнув Івану голову, віддав її дівчині, а та віднесла голову матері (Мр. 6:25-28). Ім'я дівчини не назване у Євангеліях від Марка і Матвія, проте її ім'я — Саломія, єдина дочка Іродіади, назване Йосипом Флавієм, в його історичному творі Юдейські старожитності. Флавій не пов'язує її із стратою Івана Хрестителя. Часом смерті Івана Хрестителя вважається кінець літа — 29 серпня і відзначається як католицькою, так і православною церквами як день усікновення голови Івана Хрестителя.\nІродіада попроколювала язик пророка голкою і закопала його святу голову в нечистому місці. Але благочестива Іоанна, дружина домоправителя Іродова Хузи, поховала святу голову Івана Хрестителя на Елеонській горі, де в Ірода була власна ділянка землі. Святе тіло Івана Хрестителя взяли тієї ж ночі його учні і поховали у Севастії, там, де відбулося злодіяння. Після вбивства святого Івана Хрестителя Ірод продовжував правити ще певний час. Понтій Пилат, правитель Юдеї, посилав до нього зв'язаного Ісуса Христа, над Яким він насміявся (Лк. 23:7-12).\nСуд Божий відбувся над Іродом, Іродіадою і Саломеєю ще при їхньому земному житті. Саломея, переходячи взимку річку Сикоріс, провалилася під лід. Лід здавив її так, що вона висіла тілом у воді, а голова її перебувала над льодом. Подібно тому, як вона колись танцювала ногами по землі, тепер вона, немов танцююча, безпомічно смикалася в крижаній воді. Зрештою гострий лід перерізав шию. Труп її не було знайдено, а голову принесли Іроду з Іродіадою, як колись принесли їм голову святого Івана Предтечі. Аравійський цар Арета в помсту за безчестя своєї дочки пішов війною проти Ірода. Зазнавши поразки, Ірод піддався гніву римського імператора Кая Калігули (37-41) і був разом з Іродіадою засланий в ув'язнення.\nІван Хреститель, якого ще називають Предтечею, своїм суворим способом життя дав взірцевий приклад богопосвятного життя. Він закликав людей до покаяння, кажучи: «Слідом за мною іде сильніший від мене, що Йому я недостойний, нахилившись, розв'язати ремінця Його сандалів. Я вас хрестив водою, а Він хреститиме Святим Духом» (Мр. 1:7-8).\nІван Хреститель (Андреа Мантенья, 1459)\nСеред інших святих Іван Хреститель має найбільшу пошану — протягом церковного року на його честь відзначається аж шість дат. Празник зачаття, різдва, усікновення голови, перше і друге знайдення голови, третє знайдення голови і собор після празника Богоявлення.\nУкраїнський фолькор[ред. | ред. код]\nРіздво святого Івана Хрестителя, яке святкуємо 7 липня, — найбільше з усіх свят на його честь. Це християнське свято збіглося зі святом Купала, яке святкувалося у час літнього сонцестояння 21-23 червня у дохристиянські часи. Професор Степан Килимник так писав про празник, який в народі отримав назву Івана Купала: «Найвище, найвибуяліше свято, яким закінчується літній сонячний цикл річних календарних дохристиянських свят, — це свято молоді, хлопців та дівчат — Купало або Купайло, що з часом, після прийняття християнства, з'єднали із святом церковним — народженням Івана Хрестителя. Тому й носить це свято подвійну назву — Івана Купала. Купальська обрядовість та пісні належать, як гаївки та коляди, до найдавніших часів, до первісних поезій та ритуалів на честь життєподателя — сонця».\nУ різні часи Церква намагалася побороти язичницькі традиції у святкуванні Різдва Івана Хрестителя. Адже чимало християнських свят зуміли поєднати в собі християнські і автентичні традиції. От тільки не треба забувати, що сьомого липня народився святий Іван — визначна і героїчна особа юдейського епосу, останній зі старозавітних пророків і перший з Христових апостолів. «Він буде великий в очах Господніх», — сказав ангел Господній Івановому батькові Захарії ще до народження довгоочікуваного сина. І справді, його життя стало безперервним ланцюгом героїзму, жертви і покути. Він пройшов випробування у пустелі, він проголосив світові про близькість Божого царства, про появу Месії, він хрестив Ісуса в Йордані, він не боявся картати фарисеїв та царський дім за гріхи і поклав свою голову за Христа.\n11 вересня (29 серпня) — усікновення голови Івана Предтечі (Усікновення. Головосіки). Строгий піст. За народною традицією у цей день не можна різати ножем, навіть брати в руки щось гостре. Якщо різати капусту цього дня, може виступити кров. Із села в село переходила легенда про те, як жінка, зрізавши капустину, побачила голову своєї дитини. Якщо господиня варила на Головосіки борщ, то овочі чистила і кришила завчасно. Хліб теж нарізався завчасно.\nЗа відважне проповідування і напоумлення навіть самого безбожного царя Ірода Іванові відрубали голову, яку християни дуже вшановують. Частина його святих мощей похована у Севастії. Цар Ірод Антипа наказав на бажання дочки Іродіяди Саломії під час бенкету відрубати голову св. Іванові Хрестителеві. Аж через 300 літ відкопали її в полі за Божим об'явленням два монахи. Це було першим віднайденням голови св. Івана Хрестителя.\nПотім монахи передали її на зберігання вбогому гончареві. Врешті цей скарб один єретицький священик залишив у печері в Емесі. Згодом у тій печері поселилися правовірні ченці. Їхньому ігуменові Маркелові уві сні явився св. Іван і сказав: «Бог дарує вам мене», вказавши, де шукати голову. Так відбулося друге віднайдення голови св. Івана Хрестителя.\nБагато місць у світі претендують на володіння реліквіями Івана Хрестителя. Наприклад фрагмент його голови зберігається у Римі в церкві Сан Сільвестро ін Капіте, ще один фрагмент є у Ам'єнському соборі, куди його приніс у 1204 році тодішній володар Пікіньї Валон де Сартон як здобич під час Четвертого хрестового походу з Константинополя. Також мечеть Омаядів претендує на володіння голови Івана Хрестителя.\nУ 2010 році при розкопках монастиря на острові Святого Івана поблизу берегів Болгарії знайдено релікварій з підписом мощів Івана Хрестителя. У коробці знайдені зуб та кістки руки, стопи та щелепи. Болгарські археологи приписують появу цих реліквій Івана Хрестителя на острові у 4 столітті з Константинополя. Вчені з Оксфордського університету показали, що ці кістки, знайдені на цьому болгарському острові, могли належати біблійному герою Івану Хрестителю. Проведений радіовуглецевий аналіз показав, що кістки належали людині, що жила в першому столітті нашої ери. Аналіз ДНК також підтвердив вік кісток — нуклеїнова кислота несла характерні сліди деградації. З 1673 року срібна скринька з кісткою правої руки Івана Хрестителя зберігається в каплиці бережанського замку (Бережани, Тернопільська область). Згідно з легендою, туди вони потрапили з Антіохії (нині місто Антакіе в Туреччині), куди їх свого часу доставив апостол Лука.\nРеліквії у Ам'єні\nМощі у церкві Сан Сільвестро ін Капіте]]\nДокладніше: Церква святого Івана Хрестителя\nСеред відомих храмів святого Івана Хрестителя — кафедральні собори у Варшаві та Перемишлі, храми у Львові та Ізяславі.\nВ ісламі[ред. | ред. код]\nМісце поховання голови Ях'ї в Омеядській мечеті Дамаска\nМусульмани також вшановують Івана Хрестителя під іменем Ях'я. Їх передання розповідають про життя Ях'ї. Він був першим, хто передбачив посланницьку місію Іси (Ісуса Христа), увірував у нього та допомагав йому. Юдейський цар Ірод спочатку добре ставився до Ях'ї. Потім він задумав одружитися з дочкою свого брата (чи з дочкою своєї дружини від попереднього шлюбу) і зажадав, щоб його шлюб скріпив Ях'я. Однак той відмовився визнати шлюб Ірода з дівчиною, сказавши, що це є забороненим (харам). За це його зненавиділа мати дівчини, яка стала вимагати страти Ях'ї. Ірод наказав відтяти йому голову. Таким чином, Ях'я, якому тоді було близько тридцяти п'яти років, прийняв мученицьку смерть в ім'я віри.\nМусульманське передання особливо наголошує на мотиві киплячої крові Ях'ї — вона кипіла на блюді з його головою і на його могилі.\nПіслякоранічні передання включають як християнські матеріали, так і деякі передання мандеїв, що також особливо вшановують Івана Хрестителя.\nПатрон[ред. | ред. код]\nКанада: Квебеку (24 червня — свято Квебеку)\nмуніципалітети: Алкошете, Алмада, Віла-Нова-де-Гайя, Лорінян, Моймента-да-Бейра, Понте-да-Барка, Резенде, Сінфайнш, Томар, Фігейро-душ-Вінюш\nпарафії: Райва, Сан-Жуан-де-Вер, Сан-Жуан-де-Лоре\nСан-Марино: Сан Джованні сотто ле Пенне\nЗцілення від головного болю. Влаштування долі дітей. Благословення врожаю та всіх, хто працює на землі. Освячення пасіки.\n↑ Роки життя визначаються на основі Євангелій (Michael Grant, Jesus: An Historian's Review of the Gospels, Scribner's, 1977, p. 71; John P. Meier, A Marginal Jew, Doubleday, 1991-, vol. 1:214; E. P. Sanders, The Historical Figure of Jesus, Penguin Books, 1993, pp. 10-11, and Ben Witherington III, "Primary Sources, " Christian History 17 (1998) No. 3:12-20.)\n↑ Джузеппе Ріцціотті. Життя Ісуса Христа. Видання Українського католицького університету ім. св. Климента Папи. Том XLIX-L. Рим. 1979. ст. 234.\n↑ а б Йосип Флавій Юдейські старожитності 18, 5.2рос.\n↑ Лк 3:1-2\n↑ Мельник, 2004, Глава 13.4\n↑ Александр (Милеант), еп. Ключ к Библии. История создания, краткое содержание и толкование Св. Писанния. М.: Изд-во «Дар», 2005—528 с.\n↑ Катрій Ю., о. Перлини Східних Отців / 2-ге вид., доп. — Львів: Місіонер, 1998. — 344 с.\n↑ Грибановский Михаил, еп. Над Евангелием. Православный Свято — Тихоновский Гуманитарный Университет. М., 2004. — 268 с.\n↑ Св. Иоан Златоуст. Творения: В 12 — ти т. — М.:Православное братство «Радонеж», [репринт с изд СПб., 1905]. — Т.9. — 995 с.\n↑ Смирнов П., прот. История Христианской Православной Церкви. — М., 1998. — 653 с.\n↑ Джузеппе Ріцціотті. Життя Ісуса Христа. Видання Українського католицького університету ім. св. Климента Папи. Том XLIX-L. Рим. 1979. ст. 379.\n↑ Йосип Флавій, Юдейські старожитності 18, 5.4рос.\n↑ Юдейські старожитності 18, 5.2\n↑ Забрав свята на плечі (Іван Хреститель) – Олександр Токар. otokar.com.ua. Процитовано 2016-09-02.\n↑ Xavier Bailly: Die Kathedrale von Amiens. ISBN 978-2-7373-4639-2(нім.)\n↑ Порівн.: Teile von Johannes dem Täufer sollen aufgetaucht sein(нім.); Fundsache, Nr. 875Körperteile von Johannes dem Täufer(нім.); Bulgaria Looks to John the Baptist to Resurrect Flagging Economy(англ.), The Wall Street Journal\n↑ Корреспондент.net 16.06.2012\nВікіцитати містять висловлювання, автором яких є: Іван Хреститель\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Іван Хреститель\nДжузеппе Ріцціотті. Життя Ісуса Христа. Видання Українського католицького університету ім. св. Климента Папи. Том XLIX-L. Рим. 1979. 710 ст.\nО. Мень. Син людський. Львів. Свічадо, 2006. 372 с. ISBN 966-561-380-4(укр.)\nМельник, В. М. Життя і вчення Ісуса Христа [Текст]. — 2-ге вид. — Харків : Фоліо, 2004. — 638 с. — ISBN 966-03-2400-6.\nЗабрав свята на плечі — Олександр Токар про народні звичаї святкування\nNNDB · Find a Grave · Quora\nЕнциклопедія сучасної України · Велика каталонська · Коротка єврейська · Православна · American Cycl. (1879) · Britannica (11-th) · Britannica (онлайн) · Catholic (1907—13) · Encyclopædia Universalis\nGND: 118557858 · ISNI: 0000 0000 8705 0000 · NKC: jn20010525028 · VIAF: 27863229\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Іван_Хреститель&oldid=23906299\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:18, 3 грудня 2018.


Valgus Pro відгук - експерти оприлюднили неймовірні результати\nПроцедури з Valgus Pro - Чи дійсно дорогоцінне благоустрою ніг у суді?\n8.2/10 0:23 Clarissa Conley\nValgus Pro подумати, що Valgus Pro працює дуже добре. Цей висновок, безумовно, звертається, можна помітити багато позитивних відгуків, які використовують преміальний продукт, про який повідомляють захоплені користувачі.\nНа Всесвітній павутині є десятки позитивних свідчень, тому Valgus Pro враження, що Valgus Pro дійсно підтримує здоров'я ніг. Щоб мати добре обгрунтовані факти, прочитайте в нашому огляді все, що потрібно знати про застосування, побічні ефекти та дозування.\nValgus Pro був, очевидно, зроблений з метою естетичного збереження ніг. Клієнти використовують продукт коротко і в довгостроковій перспективі - в залежності від бажаних результатів і різних індивідуальних ефектів.\nЩасливі чоловіки і жінки пишуть про свій гарний прогрес з Valgus Pro. Що потрібно мати на увазі, перш ніж купувати його в Інтернеті?\nЦе можна сказати категорично: це природний і, таким чином, абсолютно розвантажуючий продукт.\nВиробник, безсумнівно, матиме значну рутину на ринку.\nВи повинні використовувати цей практичний досвід, щоб більш ефективно реалізувати свій проект.\nФормулювання продукту виконує тільки одну функцію, однак це ідеально - справжній унікальний пункт продажу, оскільки переважна більшість ринкових розмірів віддають перевагу ресурсам, які повинні включати в себе щось таке, що може бути продано як патентне засіб. І саме це в кінцевому підсумку призводить до того, що ефективні інгредієнти використовуються економно чи ні, що робить його абсолютною втратою часу.\nВи можете придбати Valgus Pro в офіційному інтернет-магазині виробничої компанії, яка буде поставлятися швидко і дискретно.\nОсновні інгредієнти Valgus Pro\nАналізуючи кожний інгредієнт цього агента з покращення краси, це було б поза рамками гри, тому ми обмежимося лише найважливішими з них.\nБуквально неефективно, тупо, жаль, до тих пір, як такий засіб з поділу містить цей відповідний інгредієнт без адекватної дози.\nІ той, і інший в тому, що продукт в задовільному сегменті - тоді навряд чи можна зробити щось погане і замовити безтурботно.\nЦі позитивні аспекти настійно рекомендують компанію Valgus Pro :\nОсобливо багато переваг, які показують при використанні продукту великі:\nValgus Pro не є ліками, тому дуже добре засвоюється, а також супроводжується зовнішнім виглядом\nВам не потрібно звертатися до лікаря та фармацевта, який посміхається у вашій ситуації\nВам не потрібний рецепт від лікаря, тому що продукт можна отримати без рецепту, а також просто дешево в Інтернеті\nВи з задоволенням говорите про благоустрій ніг? Бажано не взагалі? Це не причина, тому що ви можете купити цей продукт самостійно, і ніхто не чує від замовлення\nТак працює Valgus Pro\nЕфекти Valgus Pro зрозуміти, перш за все, за допомогою достатнього часу і вивчення інформації про інгредієнти або активні речовини.\nЗусилля, які ми взяли від вас: Тому, перш ніж ми знайдемо реакції під час розгляду відгуків та тестів користувачів, ми розглянемо, що виробник повинен повідомити нам про Valgus Pro :\nТаким чином, принаймні, свідчення цих лояльних покупців продукту. Порівняно з Deca Durabolin, це помітно більше.\nЧи є Valgus Pro розумним вибором для вас?\nЯку цільову групу Valgus Pro слід уникати?\nТому що повинно бути зрозуміло, що кожен або кожен, хто турбується про благоустрій ніг, приймаючи Valgus Pro може зробити швидкі зміни.\nЯкщо ви думаєте, що ви можете прийняти тільки одну таблетку і змінити всі свої справи в найкоротші терміни, важливо, щоб ви передумали свій підхід.\nБлагоустрій ніг є трудомістким процесом. Процес може тривати кілька тижнів або навіть місяців.\nValgus Pro допомагає досягти мети. Тим не менш, ви повинні зробити свою домашню роботу.\nЯкщо ви шукаєте більш естетичні і здорові ноги, вам не тільки потрібно буде придбати продукт, вам також потрібно буде використовувати додаток без перерви. Ранні результати повинні довести, що ви правильні. Незважаючи на це, ви повинні робити це лише тоді, коли вам вже 18 років.\nЗавдяки своєму складу нешкідливих природних речовин, Valgus Pro доступний без рецепту.\nІ якщо поглянути на досвід минулих користувачів, то зрозуміло, що вони не відчували несприятливих побічних ефектів.\nЗвичайно, це гарантовано лише в тому випадку, якщо користувачі серйозно ставляться до доданих інструкцій, оскільки Valgus Pro надзвичайно потужний.\nВи також повинні враховувати, що ви тільки замовляєте продукт від надійних продавців - стежте за нашою службою - щоб уникнути дублікатів (підробок). Фальшивий продукт, особливо в тому випадку, якщо привабливий фактор вартості може привернути вас, як правило, не має ефекту і може бути небезпечним в екстремальних випадках.\nОсь простий принцип: Дотримуйтесь інструкцій виробника.\nТому абсолютно нерозумно мати уявлення про реакцію. Виробник чітко заявляє, що користуватися засобами під час подорожі, під час роботи або вдома надзвичайно просто.\nДосвід користувачів десятки користувачів показують це.\nКупіть Valgus Pro зараз, скориставшись цією обмеженою пропозицією:\nУ включених інструкціях і, крім того, про пов'язану присутність в Інтернеті, ви знайдете всю необхідну інформацію для обробки статті довгостроково і без втрат.\nШанс оптимізації Valgus Pro ніг за допомогою Valgus Pro дуже високий\nНа мою думку, багато чітких доказів та звітів про тести вже зрозуміли це.\nНаскільки помітна ефективність і скільки часу минає, перш ніж стане помітним? Це залежить від користувача - кожен хлопець реагує по-різному.\nТакож може бути, що ви будете прийняті в тому ж сенсі, що і більшість інших користувачів, і введіть бажані результати в здоров'я ніг після першого прийому .\nМожливо, що наслідки Valgus Pro пізніше в процесі лікування.\nБазуючись на вашій великій харизмі, ви розумієте, що відчуваєте себе краще. Найчастіше про результати свідчить саме найближче оточення.\nЩо люди розповідають, хто мав досвід роботи з Valgus Pro?\nЯкщо ви більш уважно подивитеся, ви знайдете в основному відгуки клієнтів, які повідомляють про хороші результати. Звичайно, є й інші люди, які повідомляють про незначні успіхи, але вони явно знаходяться в меншості. На відміну від iMove, тому він може бути значно ефективнішим.\nЯкщо ви все ще скептично ставитеся до Valgus Pro, ви все ще не в настрої, щоб боротися з турботами.\nЗ Valgus Pro для поліпшення\nРозглядаючи історії, безперечно ясно, що досить багато користувачів, здається, задоволені. Це примітно, оскільки більшість інших виробників постійно негативно оцінюються. І я дійсно знаю безліч цих статей і перевіряю їх.\nу підтримці здоров'я ніг, засіб може досягти справжніх чудес\nГрупа ефективних продуктів, що включає Valgus Pro, дратує занадто коротко на ринку, оскільки той факт, що натуральні продукти настільки ефективні, дратує конкуренцію. Якщо ви хочете спробувати продукт, ви не повинні вагатися відповідно.\nТе, що кожен може замовити такого агента відповідно до закону і дешевим, ви знайдете лише рідко. В даний час це буде в даний час в рекомендованому інтернет-магазині для продажу. Таким чином, ви не ризикуєте купити небезпечний імітаційний продукт.\nПрипускаючи, що ви сумніваєтеся у вашій здатності зберігати заявку протягом кількох місяців, навіть не спробуйте її. Однак, я вважаю, що ваша обставина надихне вас достатньо, що дозволить вам досягти тривалих результатів за допомогою Valgus Pro.\nЯк зазначено раніше: Продукт ніколи не повинен купувати невідомий продавець. Друг, тому що я рекомендував продукт йому для хороших результатів, думав, що можна знайти оригінальний засіб серед сумнівних продавців. Шкода була серйозною. Це вражає, якщо порівнювати його з EROFORCE.\nЯкщо ви вирішили зробити покупку в магазині, який ми перерахували, ми обіцяємо вам, що вам не доведеться турбуватися про такі проблеми, як непридатні домішки, сумнівні речовини та завищені ціни. Для цього ми можемо перераховувати тільки контрольовані та поточні пропозиції продуктів. Valgus Pro інших місцях часто має катастрофічні наслідки для здоров'я та фінансів. На сайті перевіреного постачальника Valgus Pro важливо мати конфіденційну, надійну та надійну покупку.\nУ зв'язку з цим ви, звичайно, можете використовувати посилання, які ми перевірили.\nМоя рекомендація для висновку: При замовленні комплекту постачання, на відміну від меншої кількості, можна замовити дешевше, і вам потрібен догляд на час. Якщо щось піде не так, ви не матимете ніяких засобів протягом кількох днів після того, як перший ящик буде вичерпано.\nЗамовляйте Valgus Pro за найнижчою ціною:


Женские блузки вышиванки, Вышиваночка.ua\nВи тут: Вишиваночка.ua Жіночі вишиванки Жіноча блузка вишиванка 3218\nЖіноча блузка вишиванка з довгим рукавом, хрестик. Жіноча блузка вишиванка 3218\nціна:ціна: 810,00 грн\n40- 810,00 грн\n40*- 890,00 грн\n42- 810,00 грн\n42*- 890,00 грн\n44- 810,00 грн\n44*- 890,00 грн\n46- 810,00 грн\n46*- 890,00 грн\n48- 810,00 грн\n48*- 945,00 грн\n50- 810,00 грн\n50*- 945,00 грн\n52- 810,00 грн\n52*- 945,00 грн\n54- 810,00 грн\n54*- 945,00 грн\nЖіноча блузка вишиванка з довгим рукавом, вишита хрестиком. Тканина вишиванки была бавовна або льон в чорному, білому або сірому кольорі. Вишивка у вигляді квітів маків, волошок та колосків розміщена на грудях і на рукавах. У ній Ви завжди будете виглядати стильно і красиво. Сорочка приємна до тіла, після прання не деформується і не змінює колір. До блузки Ви можете замовити елегантний пояс (на фото) всього за 30 грн. Пояс виготовлений з тієї ж тканини, що й блузка і прекрасно доповнить Ваш образ.\nВиріб виконується з високоякісних матеріалів.Вишивка щільна,потрійний хрестик додає більшого об"єму та вишуканості.Уточнюйте наявність розмірів!Якщо даної моделі немає на складі,ми виготовляємо її під замовлення.\n810 945 52


Зелене світло для Johnson&Johnson. В Україні зареєстрували чергову вакцину - Главком\nЗелене світло для Johnson&Johnson. В Україні зареєстрували чергову вакцину\n5 Липня, 2021, 12:55 glavcom.ua\nВ Україні дозволили Janssen – векторну вакцину, якою володіє компанія Johnson&Johnson\nМіністерство охорони здоров’я зареєструвало в Україні вакцину Janssen (Johnson&Johnson) від Covid-19 для екстреного медичного застосування. Про це 5 липня повідомляє МОЗ України.\nJanssen – це векторна вакцина розроблена фірмою Janssen, якою володіє компанія Johnson&Johnson. Вакцина містить знешкоджений аденовірус людини, в який вмонтовано ДНК, що кодує шипоподібний білок вірусу SARS-CoV-2. Потребує температури зберігання від +2 до +8 С. Для повної імунізації достатньо однієї дози.\n«Вакцина дозволена до екстреного застосування Всесвітньою організацією охорони здоров’я, також дозвіл на її використання дали США, Велика Британія, Європейський Союз, Швейцарія, Канада та багато інших країн», – йдеться в повідомленні.\nЗазначимо, за тиждень в Україні вакцинували рекордну кількість людей. Також за добу 4 липня в Україні щеплено проти коронавірусу 24 363 людини.\nЗазначимо, минулої доби, 4 липня, в одній області не виявили жодного нового хворого на Covid-19. Всього в Україні коронавірус діагностували у 244 осіб за добу. Одужали 419 пацієнтів, ще 14 померли.\nКрім того, у ніч на 3 липня стало відомо про смерть 47-річного мешканця Вінницької області за чотири години після щеплення вакциною Pfizer.\nЗгодом у Pfizer відреагували на смерть українця після вакцинації.\nТеги: здоров'я Міністерство охорони здоров'я щеплення вакцинація ДНК коронавірус


Стартувала першість району з футзалу на Кубок газети «Селянське життя» - Район Локачі\nСтартувала першість району з футзалу на Кубок газети «Селянське життя»\nСпортивні турніри на приз районної газети здавна проводились на території району.\n2 лютого на Локачинщині стартувала першість району з футзалу на Кубок районної газети «Селянське життя». Головна ідея Кубка – популяризація здорового способу життя серед жителів Локачинщини, залучення молоді до занять улюбленим видом спорту. У змаганнях бере участь 11 колективів з нашого району. Ігри проходять за коловою системою.\nТеги: #Волинська область, #Локачі, #Газета, #Кубок, #Футзал


В Росії продовжили арешт для Гриба до наступного року | Українська правда\nСереда, 18 жовтня 2017, 14:48\nПро це під час прес-конференції у середу, в Києві, повідомив журналістам батько хлопця Ігор Гриб.\nВін зазначив, що за оцінками адвоката його сина Андрія Сабініна, наразі юнак виглядає дуже погано, має червоні очі та висипи на шкірі. Необхідні ліки він не отримує. Сам хлопець поскаржився російському захиснику на погане самопочуття.\nТакож батько зазначив, що днями йому надійшла відповідь від президента РФ Володимира Путіна та ФСБ Росії по Краснодарському краю на запитання щодо подробиць затримання Гриба.\n"Відповіді практично ідентичні. Говорять, що він був затриманий на території Росії. Але це повна брехня. Бо в мене є достовірна інформація, що він був затриманий на території Білорусі", - сказав він.\nТакож, присутній на прес-конференції начальник Управління консульського забезпечення МЗС України Василь Кирилич зазначив, що від Білорусі досі не надійшли пояснення щодо того, як у Гомелі зник громадянин України.\n"Наприкінці вересня МЗС України повторно звернулося до білоруської сторони з проханням пояснити обставини затримання Павла Гриба. Поки що відповідної інформації немає", - зазначив Кирилич.\n"Однак в повідомленні зазначається, що умови спілкування консула з Павлом будуть такі, як і минулого разу: спілкуватися вони можуть виключно російською мовою і не дозволяється обговорювати питання його утримання в СІЗО та суті кримінальної справи", - сказав Кирилич.\nПізніше у Twitter речниця МЗС Мар'яна Беца написала, що відомство готує ноту протесту.\n"РФ цинічно бере в заручники українських громадян. Фабрикує справи. Готуємо ноту, закликаємо партнерів посилити тиск на РФ", - написала вона.\nУ зв'язку із цим МЗС України та МОЗ не дочекавшись рішення Росії і 11 жовтня відправили групу українських лікарів до Краснодару, де у СІЗО перебуває викрадений у Білорусі російськими спецслужбами громадянин України Павло Гриб. Проте лікарів до хлопця не пустили.


У приміщення Кабміну увірвався чоловік і погрожує підірвати гранату. ВІДЕО – Новинарня\nHome / Україна / Межа закону / У приміщення Кабміну увірвався чоловік і погрожує підірвати гранату. ВІДЕО\nНевідомий чоловік погрожує підірвати гранату в приміщенні Кабміну.\nІнциден стався у середу, 4 серпня, повідомили правоохоронці.\n“Сьогодні близько 10-ї години ранку до будівлі КМУ зайшов невідомий чоловік, який витягнув із кишені предмет, схожий на вибуховий пристрій, і погрожує його підірвати”, – йдеться в пресрелізі поліції Києва.\nУ Києві введена спеціальна поліцейська операція. Нразі із чоловіком проводяться перемовини.\n“У випадку відмови добровільно припинити правопорушення, до чоловіка будуть застосовані поліцейські заходи, передбачені Законом”, – додали в поліції.\nУ соцмережах поширили відео випадку:


"Спалив, щоб не смерділа": поліція Чорноморська розкрила подробиці "тіла у вогні"\n23 ноября 05:27 554 0\n23 листопада у дворі на Парусній, 7 у Чорноморську чоловік, який зайшов за будівлю бойлерної справити малу потребу, побачив полум'я багаття з підозрілим виглядом та нехарактерним моторошним запахом. Підійшовши ближче, він роздивився, що на землі горить людське тіло і негайно звернувся до поліції.\nПравоохоронці та співробітники КП “Муніципальна варта”, які прибули на місце, почали обходити квартири прилеглих будинків, щоб зрозуміти, хто саме так поглумився над тілом. Під час допиту одного з мешканців поліцейські з'ясували, що один із його знайомих, який співмешкав із мешканкою міста 1973 р.н., може знати подробиці події.\nЗа вказаною адресою дійсно проживав чоловік, який веде антисоціальний спосіб життя, який одразу зізнався, що саме він спалив труп колишньої партнерки.\n“Розумієте, ми випивали, їй погано стало, і вона померла. Ми з товаришами вирішили сховати її в коморі між поверхами, але через якийсь час сусіди почали скаржитися на сильний сморід, я його теж відчував. Тому я, якщо чесно, вирішив її спалити, щоб позбутися сморіду”, - пояснив чоловік.\nНаразі поліція проводить слідчі дії. Вони обирають кримінальну статтю, згідно з якою можна буде відкрити кримінальне провадження і визнають, що, незважаючи на всі мінливості професії, таке видовище їм доводиться бачити не щодня.\n“Коли я прибув на виклик, багаття палахкотіло в районі живота. Ми не можемо відкрити кримінальну статтю “вбивство”, бо якщо її співмешканець сказав, що вона померла від паленої горілки. У неї все вигоріло, встановити реальні причини смерті буде не просто”, - наголосив представник Чорноморського райвідділу.\nКонопля, канабіс та граната: в Чорноморську затримала місцевого жителя\nПодвійне вбивство у Чорноморську: поліція затримала підозрюваного\nВ Чорноморську знайшли вбивць пенсіонерки\nОбвуглений труп в Чорноморську: вбивство чи нещасний випадок?


Зачіски для хвилястого волосся | Style.pp.ua\nЗачіски для хвилястого волосся\nТрадиційно волосся вважалося однією з головних принад жінки. Не змінилася ця ситуація і в наші дні, і копиця довгого, доглянутого, сяючого здоров’ям волосся незмінно залучає увагу та викликає захоплення.\nБагато жінок прагнуть створювати зачіски з ефектом в’юнкого волосся. Така зачіска додає жіночності образу, а стилісти вважають, що за допомогою такого прийому можна навіть пом’якшити риси обличчя і згладити незграбність, якщо така присутня.\nКомусь хвилясте волосся дісталося від природи, і їм залишається лише правильно за ними доглядати і надавати під час укладання потрібну форму. Ті ж, кому не так поталанило, використовують різні традиційні народні, а також ультрасучасні способи, аби додати своєму волоссю привабливу хвилястість.\nМи ж хочемо спочатку зробити акцент на правильному догляді за хвилястим від природи волоссям, а вже потім розглянути основні способи штучної завивки волосся.\nМиємо хвилясте волосся\nГоловна проблема, з якою досить часто стикаються власниці хвилястого волосся, — це його пересушування у поєднанні з підвищеною жирністю в коріння. Крім того, волосся, яке хоч раз піддавалося штучному фарбуванню вже є пошкодженими, а значить, вимагає особливого відновного догляду.\nПерше, чому слід приділити увагу при догляді за хвилястим волоссям — це вибір шампуня і кондиціонера.\nСьогодні виробники пропонують нам різні серії даної продукції, які орієнтовані на певні потреби і властивості волосся. Є спеціальні засоби і по догляду за хвилястим волоссям. І якщо тип вашого волосся можна віднести до нормального, то сміливо вибирайте шампуні і кондиціонери з позначкою «для хвилястого волосся». У інших же випадках краще відштовхуватися від типу шкіри голови, тобто жирна вона чи суха, а так само враховувати структуру самого волосся — тонке, жорстке і так далі\nСтереотип про те, що часте миття голови є шкідливим — це всього лише стереотип, який в корені не вірний. Хоча і занадто старатися в цьому не варто — процедуру варто здійснювати у міру забруднення. При цьому не рекомендується використовувати дуже гарячу або дуже холодну воду. Вода має бути теплою. Наносити шампунь краще двічі, кожного разу, ретельно змиваючи його залишки. Використання кондиціонера або бальзаму також є обов’язковим, а ось при витиранні не варто з силою розтирати волосся рушником — просто промокніть їх м’яко і ніжно.\nВи напевно чули про шкоду термопроцедур для волосся. Тому якщо дозволяє час, висушіть його природним чином без вживання фену, а потім розчешіть крупною щіткою з рідкими зубчиками.\nХвилясте волосся досить часто буває неслухняним і важко піддається укладанню, точніше воно наполегливо не бажає набувати потрібної вам форми. Частково вирішити цю проблему допомагають якраз засоби для догляду саме за в’юнким волоссям — шампуні і кондиціонери, які додають йому м’якості і робить слухняними. А також при укладанні використовуйте спеціальні засоби типу воску, пінки або гелю, все з тією ж позначкою. Крім того, кращим інструментом для укладання локонів служать не гребінці, а ваші пальчики, за допомогою яких ви зможете нанести необхідну кількість воску або пінки і надати волоссю потрібну форму.\nНу а тепер перейдемо до власниць прямого волосся, які мріють зробити його хвилястими або навіть кучерявими. Найпростіший спосіб — це відвідини перукарського салону. Там вам зможуть запропонувати як завивку, яка забезпечить тривалий ефект, так і разове укладання, якщо ви хочете просто відновити свій образ і додати йому оригінальності для якогось заходу, наприклад.\nВраховуючи, що технічний прогрес не стоїть на місці, то не дивна поява різних електроприладів, за допомогою яких навіть в домашніх умовах ви зможете самостійно додати волоссю хвилястість. Проте якщо ви вирішили використовувати щипці або інші інструменти, то не забудьте заздалегідь нанести на волосся захисні засоби, які пом’якшать термічний вплив і допоможуть зберегти здоров’я волосся.\nІснують і більш щадні способи. Зокрема на зміну термобігудів прийшли інші форми і види бігудів, які справляються із завивкою м’якше, але не менше ефективно.\nХвилясте волосся — фото зачісок