Чи є кінець у курсу Duolingo? - Duolingo\nЧи є кінець у курсу Duolingo?\nЯ повністью пройшов всі теми, рівень володіння 11(55%) - за малий, оскільки поспішаючи швидко усе пройшов, ще й з глюками в українській версії.\nАле досвід все одно продовжує втрачаєтися по темам. Що робити далі, ті ж самі теми повторно перезасвоювати? І чи можна дойти до кінця, шо б далі нічого не втрачалось якщо я не перезасвоюю?\nПотрібно періодично повторювати. Навички все одно будуть втрачати своє забарвлення з часом.\nТобто пройшовши до продвинутого рівня я можу втратити навички навіть до рівня "елементарний"? Це не можливо в реальному житті, але не в Дуолінго :)\nНе розумію, чому для вас це так важливо.\nЗаглядайте на курс та повторюйте навички доти, доки вважаєте за потрібне.\nDuolingo показує, що мій рівень володіння - 35%, однак, я майже впевнений, що можу правильно виконати будь-яке завдання на цьому сайті.\nНу щось не те з % володіння, в мене 54% з чимось показує. Це тіпа я половину мови не знаю? При цьому рівень у вас і в мене 11-й однаковий.\nНу не можу я втрачати базовий рівень коли знаходжусь на продвинутому... я ж не тільки через дуолінго вивчаю і повторюю, але і в реальному житті. Тоб то я згоден що покращувати рівень можливо тільки через вправи або тести, але отак "зїсти" весь прогресс тільки тому що я перестав повторювати... Якби ще інші вправи були при повторюванні, або десь зберігались окремо ті вправи де я часто роблю помелки - і повторювати тільки їх... Але так от забирати прогрес та навички там де я не помиляюсь в принципі, і ніколо їх не зможу втратити в реальному житті... це шось не правильне в цьому сервісі.\nМабуть, Вам потрібно вивчати іще й українську мову тому, що Ви, при написанні, зробили багато помилок, YuriyChern.\nНасправді, кількість помилок - це один з факторів, який впливає на засвоєння навичок.\nБільше помилок » швидше втрачається рівень\nЗгоден що це повинно бути.\nАле якщо помилки декілька раз пере-засвоєні або їх не було взагалі, то в цьому випадку повинне буди "жорстке" засвоєння навичок, коли вони якщо і втрачаються то тільки з плином років, а не з днями..\nПідскажіть будьласка як додати ще одну мову для вивчення (покроково)! дякую......\nОбираєте пункт головного меню Вашого профілю "Налаштування".\nОбираєте "Мова вивчення".\nНатискуєте на кнопку "Переглянути всі мовні курси".\nВгорі обираєте "Моя мова" ту мову, якою володієте і отримуєте список доступних курсів.\nОбираєте потрібний курс і всередині курсу натискуєте на кнопку "Перейти до курсу".\nА як потім повернутися до першої мови вивчення?\nЛівіше меню профілю намальовано прапор поточної мови. Якщо Ви на нього наведете курсор, то побачите список всіх мов, які вивчаєте. Обирайте потрібну.\nВізьмемо приклад російської мови "Моя мова російська". Для російської мови існує 4 повністю розроблених курси (англійська, німецька, французька та іспанська) і один курс в процесі розробки (шведська). Якщо обрати закінчені курси, там є кнопка "Перейти до курсу". Якщо оберете курс в процесі розробки, там є кнопка "Сповістити, коли з'явиться". Можливо Ви обрали курс, який ще до кінця не розроблено. Українською мовою можна вивчати лише англійську, для вивчення інших мов необхідно обирати інші базові мови, наприклад англійську чи російську.\nА як обрати закінчені курси? Я все перепробувала але нічого мені невдається :-( Куди незайду вибиває якийсь чат єдина кнопка яка там є це " Надіслати заявку на участь" ..........\nСпробуйте перейти за цим посиланням https://www.duolingo.com/courses. 1. Оберіть іншу мову, крім української (Моя мова:....). 2. Виберіть будь-який курс, доступний для цієї мови. 3. На сторінці курсу, трохи правіше центру, має бути кнопка "Перейти до курсу".\nЯ дуже Вам вдячна !!!! Я нарешті розпочала вивчати фрвнцуську :-) ДЯКУЮ Єдиге що мене цікавить : ЧИ МОЖНА ВИДАЛИТИ ЯКОСЬ РОЗПОЧАТИЙ КУРС??? Я хочу вчити французьку через англійську)\nБув радий допомогти.\nЦе не проблема, MANRSYP. Просто встановіть Duolingo на телефоні або на планшеті, потім по ліву руку натисніть на 3 горизонтальні рисочки, потім на "Додати курс" і вибирайте ту мову, яку Ви хочете. Якщо Ви вивчаєте тільки англійську, то вибирайте мови для англомовних. Спочатку там буде "For English speaking". І Ви можете вибрати потрібну мову для англомовних. Наприклад: українська для тих, хто говорить Англійська або французька для тих, хто говорить Акглійська.\nу всьому є кінець ;)\nДопоможіть будь ласка.В мене рідна мова українська , вивчала англійську.Хотіла додати ще один курс для вивчення, а щось таке наклікала, що зараз в мене вийшла рідною мова-арабська.Так ніби я знаю арабську ,а хочу вивчати англійську.Чи можливо це виправити ,щоб було як на початку:українська-англійська.Дякую\nДобрий вечір. Вам потрібно натиснути на прапорець англійської мови біля вашої аватарки на панелі. У випадаючому меню з'явиться напис арабською, який означає "Англійська". Наведіть на цей пункт меню курсор. Там має з'явитись поруч з арабською мовою українська мова. Оберіть її. Тоді Ваш профіль стане україномовним.\nЧи можна здати тест на знання всього пройденого курсу duolingo?\nDuolingo plus sales?\nЧи подобаєця Вам duolingo??\nМоя історія на Duolingo\nУкраїнська для англомовних. Як враження від проходження курсу навпаки?\nЛіга в Duolingo не є відображенням кількості докладених на вивчення мови зусиль.


Главная › Мода › «Mr Robot» by YADVIGA NETYKSHA ready-to-wear FW21-22\nУ Мистецькому центрі на Шовковичній, 17/2, відомого киянам, як «Шоколадний будинок»,  відбулась презентація-перформанс колекції «Mr Robot» by YADVIGA NETYKSHA ready-to-wear FW21-22.\nДля події була обрана особлива локація, яка якнайкраще відтворила дух колекції. Це пам’ятка історії та архітектури — особняк, збудований у 1898-1901 роках за проєктом головного архітектора Києва, академіка архітектури Володимира Ніколаєва на замовлення відомого промисловця, фінансиста та мецената Семена Семеновича Могилєвцева. Інтер’єри кімнат, виконані в різних архітектурних стилях, емоційно підсилювали ідею перформансу та сприяли підкресленій кулуарності, навіть інтимності, події. У стилізованій чоловічій гардеробній кімнаті луки колекції приміряв на себе відома українська модель та блогер Дмитро Сукач.\nКолекція YADVIGA NETYKSHA FW21-22, що була представлена у вересні на Ukrainian Fashion Week у форматі показу — фентезійний стімпанк у поєднанні з аристократичними образами Олексія Вронського, Миколи Ростова, П’єра Безухова, натхнена науково-фантастичними творами «Більше, ніж людина» (Т. Старджон), «Людина без обличчя» (А. Бестер) та «Гаттака» (реж. Е. Ніккол). Колекція «Mr Robot» сповнена ідеєю про надлюдину, безмежну віру у мрію та силу духу, здатну перевершити людський потенціал.\n«Хочу висловити щиру подяку Валерієві Родіну за підтримку у створенні колекції, менторську турботу і допомогу у проходженні повного циклу: від розробки колекції до виробництва та організації показу», — каже дизайнерка Ядвіга Нетикша.


Лемещук Іван Михайлович Сержант - Книга пам′яті загиблих за Україну - Український меморіал\nКНИГА ПАМ′ЯТІ\tБІОГРАФІЇ СЕРЖАНТ ЛЕМЕЩУК ІВАН МИХАЙЛОВИЧ\n20.01.1993 – 05.09.2014\nЛемещук Іван Михайлович - головний сержант аеромобільно-десантного взводу - командир 1-го аеромобільно-десантного відділення 5-ї аеромобільно-десантної роти 2-го аеромобільно-десантного батальйону 80-ї окремої аеромобільної ордена Червоної Зірки бригади Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, сержант.\nНародився 20 січня 1993 року в селі Гайки-Ситенські Радивилівського району Рівненської області. Закінчив 9 класів загальноосвітньої школи села Ситне Радивилівського району, потім - Кременецький лісотехнічний коледж (село Білокриниця Кременецького району Тернопільської області).\nПроходив строкову військову службу, потім - військову службу за контрактом у 80-ій окремій аеромобільній ордена Червоної Зірки бригаді Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (військова частина А0284, місто Львів).\n5 вересня 2014 року сержант Лемещук загинув у бою з російсько-терористичними угрупуваннями біля села Цвітні Піски Слов‘яносербського району Луганської області.\n11 вересня 2014 року похований на кладовищі села Ситне Радивилівського району.\n29 січня 2015 року в селі Ситне Радивилівського району на фасаді будівлі загальноосвітньої школи (вулиця Шкільна, 25), де навчався Іван Лемещук, йому відкрито меморіальну дошку.


15 (Гіркий попіл мрій) / Залізом та кров`ю. Книга 1 | Меньшов Олександр - читати на «Проба Пера»\nО лимонах в чужом лотке / Басня | Самотній Кіт\n…–Вось іх табор, – тихо промовила Стояна. Вона вже трохи отямилася, хоча я відчував, як мандражує її тіло.\nДівчина явно не хотіла нікого навмисно вбивати. І я її в тому розумію. Одна справа, коли б’єшся із тролем, а друга – з подібними до себе. Стояна просто перелякалася і це посилило її здібності. Одномоментно, звичайно, проте посилило. Мабуть лише хотіла оглушити нападників, але вийшло зовсім інакше. Схоже дівчинка ще не вміла керувати прихованою в ній силою.\nЯ її не осуджував. Бернар із Першосвітом також не показували того. І між тим Стояна все ще нервувала, хоча і намагалася цього не демонструвати.\nВзагалі, вона досить загадкова особистість. Я зловив себе на тому, що ми всі не знаємо ні її минулого, ні її справжньої натури. Ми бачимо лише підлітка, сповненого страхів, переживань та типової для її віку невпевненості, хоч вона все це і намагалася приховати.\nНаш загін хутко спустився в байрак. Ми засіли в кущах, проте ніхто так і не з’явився. Мабуть не почули, або сприйняли той гуркіт грому за природне явище.\nЦе ж треба, – міркував я, оглядаючись навсібіч, – вміти лупити когось блискавкою. Цікаво, як це взагалі можливо?\nДо речі, я ж між іншим мало чого знаю і про себе. Як Стояна – керувати блискавками, чи як Бернар, котрий чаклував із силою Світла – не вмію. Але б’юсь на мечах, влучно стріляю… А ще можу зачаровувати стріли…\n–Знайшов час про це питати! – відмахнувся ельф, ледь я тільки почав у нього випитувати про речі, що пов’язані з магією.\n–І все ж, – наполягав я.\n–Ну… ну… Уяви собі якусь ємність… скажімо відро або горщик, куди стікає рідина. Наприклад – вода. Це такі собі накопичувачі, які дозволяють збирати її якомога більше.\n–Потім ти можеш її використовувати на свій розсуд.\n–Тьху ти, Ніхаз тебе лякай! Я кажу про те, що деякі речі можуть накопичувати силу, – поясняв ельф. – Живі істоти, такі як ми із тобою, також можуть те робити.\n–Яку силу? – не второпав я.\n–Магічну енергію… Так її кличуть серед чаклунів. Вона міститься всюди, навіть в їжі, – якось плутано розповідав Бернар. Це було зовсім на нього не схоже. Така нехарактерна манера, судячи із всього, могла вказувати лише на його нервозність. – Її можна поповнити з вогню, води… землі… повітря... металу... з живої істоти… А потім перетворювати на щось більш відчутне…\n–Що це за «більш відчутне»? І як це – «з живої істоти»?\nЕльф дивно посміхнувся, але не пояснив. Він лише додав, що сила буває різних видів. І контролювати її досить складно.\nВпевнившись, що ніхто за нами не йде, ми обережно рушили далі. Бернар крокував досить близько від мене, тому я знову вирішив поприставати із хвилюючими мій мозок питаннями.\n–Майже всі речі виступають свого роду накопичувачами сили, – повторив він. – Всі… угу… будь-що… Через свою природу, вони схильні до прийняття відповідного виду «магічної енергії». І тільки жива істота… розумна істота, – швидко виправився він, – в той чи інакшій мірі може ретранслювати її в наш світ.\n–Ти знову пустився в нетрі свого словоблуддя? Якась нергія… ретра…\n–Я кажу про здібності, – ельф нервово хмикнув. – Магій багато, я думаю ти це прекрасно розумієш. Я, наприклад, практикую силу Світла... Джуни – силу, що заснована на людський крові... До речі існує багато похідних видів магії. Так би мовити – підвидів.\n–А що до накопичувачів… можна трохи пояснити?\n–Ще давні ельфи… та і джуни, чого тут приховувати – помітили, що в Сарнауті існує чимало сил, котрі можна використовувати для власних потреб. А згодом ми всі навчилися підсилювати дію цих сил, створюючи так звані накопичувачі. Їм надали відповідної форми. Це був і одяг, котрий оберігав його власника… Ще – кільця, які додавали міцності закляттям… Амулети…\n–Так, само собою і зброя. Правда, багато секретів згинуло в давні часи… Зараз про ту ж легендарну зброю можна почути лише в казках та байках. До речі, візьми свій сагайдак... Це тобі прямий доказ магічного накопичувача. А ти виступаєш реалізатором… Але не кожен може скористатися твоєю зброєю. Віддай цю річ Першосвіту і він нічого не зробить. Нічого!\n–Бо подібні штуки потребують відповідного господаря… вірніше – встановленого зв’язку між накопичувачем та ретранслятором… Взагалі, це складно пояснити тому, хто далекий від розуміння суті природи самого Сарнаута…\n–Знову ти приндишся! – розсердився я.\n–Я кажу так, як воно є… Між іншим, поглянь на свої мечі.\n–А що з ними не так? – я кинув погляд на руків’я саксу та фальшіона.\n–Цікаві дрібнички... Незвичайні... Тільки зовні вони здаються простими, а ось що сховано всередині них.., – і ельф загадково посміхнувся.\n–Звідки ти знаєш, що там щось сховано?\n–Скажімо так – відчуваю.\n–Гаразд… А що до Стояни, що до її блискавок? Де вона все це бере?\n–Ніде, – зовсім серйозно відповів ельф.\n–Тобто – нізвідки! А взагалі я мало розуміюсь на друїдській магії. Єдине, що можу пояснити – у Стояни досить розвинутий дар до сприйняття енергії… сили, – тихо промовив ельф. – Але, бачу, що нікому цю дівчинку навчити доцільно та впорядковано її використовувати.\n–А тебе хто навчав?\n–Різні особи, – невизначено відповів паладин. – Якось допомагав і Клемент ді Дазірє.\nБернар насупився та замовк. І в продовж того часу, поки ми кралися до схованки Дедяти, більше цю теми не обговорювали.\nІ ось зараз, добравшись до якоїсь горбистої галявини, ми сиділи в кущах та дивились на пейзаж перед собою, намагаючись збагнути, де той клятий табір.\n–Там нічого немає! – зауважив я пошепки. – Пусто!\nСтояна показала на якийсь пеньок і лише трохи згодом я збагнув, що це замаскований димар. А поруч з ним – маленький кущик, який виявився входом до землянки. Дмухнув легкий вітерець і я відчув слабкий запах диму. І ще їжі. Здається смаженого м`яса.\n–Непогано сховалися, – вирвалось у мене. – Легко можна пройти мимо…\n–І який подальший план? – пошепки запитав Бернар.\nЗізнаюсь, що досі ще нічого не придумав. Між тим три пари очей втупились саме в мене, очікуючи на накази. Отже треба було щось казати.\n–Повертаємось за підмогою? – запропонував ельф.\nЯ задумався. Якщо вірити словам Уйки, то у Дедяти залишалося п`ятнадцять чоловік. Шістьох вже нема, але чи брав їх в розрахунок той Уйка – це ще питання. Двоє-троє з банди знаходяться на майданчику другої скелі – на північній Лисині. Тобто всередині як мінімум шестеро, включаючи і ватажка, а як максимум – Ніхаз його знає!\nБитися із величезною ватагою – суцільне самогубство. Але якщо все ж дедятівців мало – можна було ризикнути.\n–Як вважаєш, – звернувся я до Стояни, – скільки їх всередині?\nДівчина розгублено розвела руками. За мить вона пояснила, що тут непогано все прибрали і поки зі схрону не вилізуть, важко буде щось сказати напевно.\n–Давай когось відправимо за підмогою, - знову запропонував ельф. – А інші сховаються та будуть спостерігати, га?\n–Скільки? Тиждень? Місяць? Рік? Коли ту підмогу приведуть? – сердився я.\nЧуття мені казало діяти. Тим паче, що в голові вже склався план. І я ним поділився.\n–Ти нас всіх згубиш, – розсердився ельф. – Ніхто не лізе в осине гніздо палкою.\nЯ глянув на Першосвіта. Той на пару секунд розгубився, але все ж підтримав мене. Стояна ж стримано знизала плечима.\n–Як бачиш, – промовив я ельфу, – за мій план голосує більше, ніж за твій. Та і крім того, ми будемо мати перевагу, бо ворог не знає нашу кількість.\nБернар неохоче погодився.\nОтже, ми почали. Бажано б було якось висмикнути дедятівців з їхньої схованки. Спускатися вниз – це верх дурості. Оскільки там нас перебили б як курчат… І ніяка магія не допомогла б... А чекати коли бандити вилізуть самі – теж не вихід. Цілком можливо, що без особливої потреби із землянки ніхто не вибирався.\n–І як їх звідти викурити? – запитав мене Першосвіт, якому очевидно також в голову лізли подібні думки.\n–Що ти сказав? Викурити?\nА це була ідея! – мене аж тіпнуло.\nНамагаючись не шуміти, ми підтягнули якомога ближче до входу сухого хмизу. Я наклав заклинання на стрілу і розпалив вогонь. Дочекавшись, коли той розгориться, Бернар кинув зверху сирі хвойні гілки й в повітрі розтягнувся їдкий задушливий дим, від якого ми самі почали кашляти. Очі защіпало, в носі закрутило. Уявляю, що відбувалось внизу, в схроні.\nВідступивши назад, ми зайняли позиції в очікувані того, як знизу почнуть вибігати бандити. Я взявся за лук, витягнув зачаровану стрілу та втупився в прохід.\nНе минуло хвилини, як нагору вискочило декілька людей.\nВистріл і стріла-блискавка прошила першого з бандитів наскрізь. Пара секунд і за ним звалився другий… Третій швидко отямився та перекинувся в кущі. За ним помчався Першосвіт.\nІ тут наче гриби з-під землі, звідкись почали вилазити інші бандити. Судячи з усього, вони завчасно наробили додаткові виходи зі схованки. А на подібне я не розраховував. Але лайся – не лайся, проте відступати вже було запізно. І вже не зволікаючи та не звертаючи уваги на дрібні моменти, ми всі кинулися в бійку.\nСтріляти мені вже було незручно. Всі змішались в одну кашу. Прийшлось взятись за мечі.\nВідбитися від перших нападників було доволі легко. Але кількість людей, які вилазили зі схованки, мене вразила. Їх було не менше п`ятнадцяти... Стій! Вісімнадцяти... двадцяти одного... Та Ніхаз вас всіх дери! Скільки ж тих дедятівців?\nНе минуло і хвилини, як я загубив своїх товаришів. Нас швидко розділили та почали відтісняти до дерев. Розуміючи, що ні Першосвіт, ні тим більше Стояна, не мають досвіду в подібних сутичках, я спробував відтягнути на себе якомога більше людей. Кричав, штовхав, дражнив. Головне, - промайнуло в голові, – щоб серед нападників не знайшлося якогось лучника. Інакше – прощавай голівонька!\nРаптом відчув, як ногу полоснуло холодне лезо чужого меча. Ось що буває, коли не достатньо зосереджуєшся на справі. Псяче хутро! Сам винен!\nРізкий помах і рука нападника, котрий наніс мені поріз, разом зі зброєю відлетіла в бік. Випад і сакс якось радісно (бо чомусь в цю мить мені саме так здалося) впився в тіло бідолахи. Він якось по-дитячому пискнув та рухнув вниз.\nЯ старанно користувався природними укриттями. Ховався за стовбурами дерев, відстрибував в кущі. Це не дозволяло нападати всім відразу.\nВипад… фінт… знову випад… Ще один звалився, тримаючись за живіт.\nЯ парку не парив. Розумів, куди вліз. Головне – тримався, не хвилювався.\nНовий нападник… Навіть двоє… Я вдав, буцімто збираюсь уколоти в живіт того що був ліворуч, а сам зробив обманний випад, відскочив праворуч, та ударив фальшіоном другого чолов’ягу. Потім прикрив корпус і стрімко стрибнув вперед, одночасно полоснувши клинком першого бандита.\nІ знову відмітив, що мої мечі начебто мали власну волю. Вони радісно тягнулися до ворогів і не менш захопливо впивалися в їхні тіла, насолоджуючись чужою кров`ю. Розум охопило почуття приємного ражу. Втоми взагалі не відчувалось.\nБлок… знову блок… Цей боєць досить непоганий… Я різко відступив і вдарив обома клинками – і зверху, і знизу. Чужа кров бризнула прямо мені в ліве око. Тому трохи забарвися, витираючи її.\nКуди ти побіг? – ще один бідолаха дав такого драпака, що заєць позаздрить. Ну доганяти тебе не буду, бо на те немає часу… А ось ще один наближається…\nФінт... підкат… сакс стрімко увійшов з-під низу… прямо в печінку, судячи із темного кольору крові…\nПальці трохи забруднились… Я невдоволено витер їх об куртку бандита…\nВ якусь мить мені раптом стало ясно, що навколо нікого нема. Нападники вбиті, хтось втік, я ж начебто неушкоджений… майже… Хоча порізи та синці не варто враховувати. Головне, що руки-ноги цілі, та і голова не відпала.\nЦе все? – здивувалась свідомість. Невже вони всі настільки непрофесійні бійці?\nІ раптом десь праворуч щось глухо бухнуло. В голові тут же закрутилися думки про Стояну, Бернара, Першосвіта. Що з ними? Невже ще б’ються?\nЯ стрімголов понісся на звук. Кроків десь зо сто і я вискочив прямо на галявину, до схованки. Тут стояло четверо чоловіків. Один з них – дуже високий чорнявий бородань – зиркнув на мене своїми зеленуватими оченятами та роздратовано крикнув:\n–Чєво ждйотє, лодирі?\nМене відразу атакувало двоє. Та легкість, з якою я увігнав першому в живіт свій фальшіон, а другому зніс перерізав горлянку, анітрохи не злякала бороданя. Мені здалося, що він навіть зрадів моїй появі.\n–Дедята? – спитав я його.\n–Он самий! – розтягнувся у посмішці чолов’яга. – А ти, віжу, прібйоґ за мной, а? – і він забрав у свого підручного спис та зробив широкий крок назустріч. – Какая у тєбя знакомая морда, – вишкірився Дедята. – Ти случайно нє бил на Ельджунє?\n–Можливо, – прохрипів я, займаючи стійку.\n–Угу… угу… Відал я одново в порту Такалік… Уж очєнь на тєбя похож.\nЯ завмер. Оце так новина! Невже я все-таки дійсно бував в тому бандитському кублі?\n–І що ж він там робив? – спитав я, натякаючи на ту «знайому пику з Такаліка».\n–Пєл, орал… в дуду іграл…\nДедята несподівано зробив пробний випад, і я тут же забув про свої роздуми, зосередившись на захисті.\n–Ти чєво напал на моіх людей? – зіщулився Дедята, відступивши назад. Він обережно, наче та довгонога чапля, почав йти навколо мене, ощирившись списом. Очевидно буде шукати слабкі місця в моєму захисті.\n–У мене до тебе не менше питань, – парирував я. – Може для початку просто поговоримо?\n–Ага! – кривлявся Дедята. – Ну начінай пєрвим брєхать.\n–Чому відразу брехати? – я обережно витягнув знак Розшукового приказу та показав його Дедяті. – Послали тебе знайти… Живим чи мертвим до столиці привести.\n–Ух ти! І кто послал?\n–Ето ж дє я єму дороґу пєрєшол?\n–Та чудити почав. Ось лісовиків підбурюєш… зброю таємно в Світолісся тягнеш…\nДедята завмер. Здається я спритно його підчепив. Потискав, як то кажуть, за яйця.\n–Ах ти ж Ніхазова залупа! – Гнильський напружився та втупився мені прямо в очі. – От ви собакі пріказниє… Всйо винюхать норовітє…\n–Так що? Підеш сам? Чи волоком тягнути?\nТут з кущів вийшов кульгаючий Першосвіт. Помітивши його, підручний Гнильського ринувся на хлопця. Не став і зволікати Дедята. Він дуже швидко мене атакував, і я ледь встиг відбитися та відступити назад, щоб зберегти безпечну відстань.\nЩо не кажи, а списом Дедята орудував майстерно. Я ж вже трохи втомився і мої рухи від цього уповільнились. Якщо Гнильський почне активно атакувати, можу не впоратися.\nПершосвіт з бандитом відступили кудись за дерева. Я чув лише як дзвенить сталь їхніх клинків. Сподіваюсь, хлопчина впорається без мене…\nІ знову атака. Стрімка, напориста. Я застиг на місці, ні кроку назад, чим здивував Дедяту. Тепер він трохи відступив… А я рушив вперед.\nУдар… ще удар… обманний фінт… Дедята раптом оступився та впустив зброю. Я аж завмер, дивлячись як спис падає на траву…\nІ тут стрибок вперед та удар ножем... лівою… несподівано… прямо мені в бік...\n–Ох ти ж.., – захрипів я, роблячи крок назад. Підловив мене, Ніхазів сину! От псяче хутро!\nДедята тут же відскочив назад та довільно посміхнувся, граючись своїм ножем. Ми стояли один навпроти одного: я притискаючи руку із саксом до пораненого боку, а Гнильський – облизуючи губи та стріляючи оченятками по моїй фігурі.\nЯ подивився на поранення. І хоч акетон трохи стримав удар, проте крізь поріз в ткані проступило чимало крові. Сподіваюсь цей Гнильський нічого важливого не зачепив.\n–Нє ожидал? – хрипко запитав він. – У мєня єщйо мноґа фокусов імєєца. Показать?\nЯ майже фізично відчував, як швидко починали слабнути мої м’язи. Стоїш, наче п’яний. В голові трохи гуде, картинка перед очима пливе.\nПропустив удар… Як же я так? Що трапилося? Невже вдача відвернулась?\nЯ виставив мечі, зайняв позицію. Нумо, спробуй тепер атакувати, падлюко.\nІ Дедята атакував… І знову якось різко, неочікувано. Точно пам’ятаю, як у мене спочатку обпекло під ключицею... потім шкрябнуло по ребрах… Я чомусь навіть не встиг блокувати той проклятий ніж… Його лезо наостанок різонуло по кисті…\nВсе тривало менше трьох секунд. Дедята, хоч що кажи, був досить спритним, навіть не дивлячись на те, що зі зброї мав тільки ніж. Він відскочив назад та знову гадко усміхнувся. І це мене вивело з себе.\nМи зчепились втретє. Чітко пам’ятаю очі Гнильського… вони були близько-близько… і ще блищали від задоволення… А потім той блиск змінився на нерозуміння.\n–В мене також фокусів вистачає, – прошипів я йому. – Не очікував? Знайомся, це сакс…\nВ куточку губ Дедяти з’явилась ледь помітна цівка крови. Він опустив очі додолу, дивлячись на мою лівицю, що стискала меч, який на чверть увійшов йому під дих.\n–А цеее.., – почав було Дедята, але не закінчив і ми з ним повалилися на землю… поряд один з одним…\nВсе паморочилося… картинка перед очима закрутилася… зблякла… Мені було дуже важко дихати… Я глянув на своє тіло… на руків’я ножа, що стирчало в боку…\nПсяче хутро! Дістав-таки наостанок! – і мене кинуло в жар.\n–Боре! Боре! – голос Першосвіта пробивався крізь якусь тьмяну пелену.\nЯ хотів щось відповісти, але язик наче зник. Та й голос також. Навіть не знаю як мені вдалося винирнути з того синюватого туману, який щільно окутав розум.\n–Боре! – голос Першосвіта став більш чіткішим.\nЯ нарешті зміг опертися на лікоть та трохи підвестись. Хлопець стояв біля дерева, спираючись спиною о його стовбур та важко дихав. На його обличчі красувався глибокий поріз від лівого ока аж до вилиці.\n–Ти як? – ледь стримуючи дихання, запитав він. – Га?\nЯ опустив погляд. Очі знову вперлися в темну рукоять ножа, що стирчав з-під моїх ребр.\n–Як та як… Ось бачиш, – хрипко відповів я, при тому намагаючись посміхнутися. Вийшло якось вимучено.\nДедята лежав в двох кроках праворуч. Судячи з усього, він вже був мертвий. А я навіть і досі не второпав, коли встиг загнати меч в тіло бандита. Наче то були і не мої руки.\nНа галявину вибралися Бернар та Стояна. У обох був дуже пом`ятий вигляд, а друїдки – порвані на коліні штани.\n–Бора поранили, – промовив Першосвіт, все ще спираючись о стовбур.\nПаладин рішуче наблизився до мене. Він присів поряд та обережно торкнувся руків’я ножа.\n–Добряче увігнав, – промовив ельф, притому цокаючи язиком.\n–І не раз, – відповів я. – Все тіло наче кинуте в кип’яток…\n–Не раз? – перепитав Бернар. Він торкнувся акетону, пробігся пальцями по порізах. – О, Тенсесу!.. Один… три… сім… Оце в тебе дірок! – заявив Бернар. І якось перелякано додав: – Як же ти так, друже?\nА що казати? – я заплющив очі. Хочете чесно? Ніхаз його знає, коли я схибив… І зараз через це злився на себе!\nЦе ж треба упустити початок атаки. Навіть сліпий би зрозумів, що Дедята накинеться знову. Наніс точний удар, так добивай – такий принцип бою.\nОсь тобі, Боре, твоя самовпевненість... Саме вона тебе і підвела. Дивно, що Дедята не увігнав той ніж мені в серце… Можливо просто не встиг…\n–Ти лягай! – наказав паладин. – Спробуй не рухатися. Так... буде боляче... І ще буде кров...\nВ роті пересохло. Говорити було важко, але я все ще тримав себе на тій тонкій грані, що розділяла тверезість думок і безпам`ятство.\n–Я крові не боюся, – хотів заявити те з викликом, наче кажучи – а чхав я на ті поранення три рази. Але голос став якимсь тьмяним, пустим. – Та і болю також… Ти роби свою справу, ельфе, – вичавив я з себе наостанок.\nА самого аж вивертало. Тіло остигало після бою, а разом з тим на нього навалювався біль.\nБернар різким рухом витягнув ніж і тут же поклав руку на рану, шепочучи слова якихось незнайомих молитов. Я побачив, як кров густими ривками стрімко ринулася крізь його пальці. Очевидно, останнього разу Дедята встиг-таки встромити ножа на повну.\nСвіт навколо почав бліднути. Ельф повернув голову і подивився мені в очі.\nОт, Ніхаз! Невже це кінець! Я бачив такі погляди… Зараз не пам’ятаю де, але бачив… Так дивляться на тих, кому вже залишилось недовго…\n–Як йон? – тихо спитала Стояна. Виявляється вона сиділа поруч, тримаючи свою долонь у мене на лобі.\nЕльф буркнув щось незрозуміле та знову вглибився у молитви. Мені на мить здалось, наче полегшало. І тільки це відчув, як в наступну секунду почав кудись провалюватися… падати... падати... падати...\nТемрява огорнула тіло з усіх боків. А потім я побачив себе лежачим навзнак на траві… Навколо метушилися якісь люди… Все було якось розмито… проте я легко міг роздивитися власне тіло… бліді щоки… скуйовджене волосся… долоні, які стискали мечі…\nЧекай, а це моє тіло? – від цієї думки мене навіть трусонуло. – Псяче хутро! Це якась… якась… ніхазівня.., – мозок відмовлявся приймати той факт, що це я. – Напевно та людина просто схожа на мене… Так-так, це зовсім не я… Це не можу бути я…\nОсклилі неживі очі людини дивилися вгору… в холодне синє небо… Я також глянув туди і тут же відчув, як мене кудись потягло… і знову навкруги суцільна темрява…\nПочулося, як тихо-тихо потріскували свічки. Багато свічок. Вони стояли на підлозі, у виїмках темних стін, біля височезних білястих колон… на металевих підсвічниках… Куди не кинь погляд побачиш лише свічки… і тисячі вогників, котрі тьмяно освітлювали невеличкі ділянки навколо себе…\nЗ темряви почулося шаркання чиїхось ніг. Я хотів повернутися на звук, але неочікувано закрутився та опинився прямо перед однією з колон. І вже зупинившись, побачив як вздовж алеї із свічок рухається невисока фігура. Вона йшла неквапливо, ледь перебираючи ногами, несучи в руці величезну металеву чашу та новеньку незапалену свічку. Це був кошлатий гоблін, одягнений в білий балахон. Він наблизився та ліниво окинув мене втомленим поглядом водянистих очей.\n–Угууу, – його голос гулко задріботів пустими коридорами. – Хто у нас тут сьогодні?\nЦе не було питання, скоріш просторікування вголос. Полум’я численних свічок раптом затремтіло, потягнулося доверху. Гоблін торкнувся до мого обличчя, а в наступну мить я опинився на його шершавій долоні.\nО, Сарне! Як це можливе? – промайнула перелякана думка. Стій! Та це ж Вівтар воскресіння…\nРозуміння того, що я знаходжусь в Храмі Тенсеса, призвела мою свідомість в повний ступор. Гоблін дивився на свою долонь, в якій тупцювалася моя іскра.\n–Це тиии, – видихнув слуга Тенсеса. – Хочеш запалииити свічкууу? Залишитись тут? Чиии оплатиш свої гріхиии? – і гоблін трусонув залізною чашею, в якій дзвінко загриміли монети.\nВін поставив на вівтар ту саму товстеньку свічку, яку приніс із собою, а поряд – ємність для збору «святого мита»…\nМені стало раптом холодно. Звідкись потягнуло вогким вітерцем… запахло могильною сирістю. Свічки навколо вмить погасли і тьма знову огорнула мене...\nВідкриваючи очі, я на мить втратив орієнтацію. Мене морозило… навіть трусило… Прямо над самим вухом хтось невпинно бубонів. Я хотів було зробити зауваження, але рот лише беззвучно відкривався, не в змозі вимовити ані слова. Раптом щось холодне торкнулося губ, і тоді, здається, я важко зітхнув.\n– ... приходзіць у сябє, – долинув до мого слуху м’який голос Стояни.\n–Точно... ніби стогне.., – пробасив Першосвіт. – Взагалі немислима річ! Сім ран... сім ран! А він ще дихає...\n–Та тихо ви, розкудкудакались, як кури! – почувся невдоволений голос Бернара. Я ледь міг роздивитися його обличчя. Здається, ельф нахилився наді мною. – Боре! Боре! Ти тримайся, друже… Борись! Чуєш? Борись!\nІ знову тьма, знову свічки… слуга Тенсеса…\n–Так записувати тебеее в книгууу? – голос гобліна став тріскучим, наче хтось ламав купу гілок. – А, свєррееее?\nВін весело підморгнув, а мій втомлений розум між тим занурився в пітьму безпам`ятства...\n1 (Імлисті версти західного тракту) / Залізом та кров`ю. Книга 1 | Меньшов Олександр


Бізнес план: як відкрити справу на реставрації ванн - agrosich.com.ua\nдодому Новости Бізнес план: як відкрити справу на реставрації ванн\nВанна-такий атрибут будь-якої квартири на сьогоднішній день, який використовується щодня і постійно. Якщо в квартирі живе велика сім’я, то використання ванни перетворюється в нескінченний марафон. Не дивно, що зовнішній вигляд ванни з часом приходить в непривабливий стан, як би вона добре не ополіскувалася після кожного використання.\nЗакономірне питання будь-якої людини, так чи інакше небайдужого до чистоти у власній квартирі — що робити? звичайно, найпростіший варіант-купити нову. Але, по-перше, це дороге задоволення. По-друге, потрібен час, щоб її встановити.\nДругий з простих і поширених варіантів-купити засіб для чищення, як зазвичай і надходять господарі більшості квартир. Благо, в магазинах побутової хімії зараз полки просто ломляться від «універсальних» засобів по очищенню. Однак у цього способу є істотний мінус. Використання сильних миючих засобів призводить до швидкої втрати якості зовнішнього вигляду ванни. З’являються не відмиваються плями, втрачається блиск, з’являється каламутність.\nІ тому, на ринку послуг з’явився новий спосіб відновити вигляд вашої ванни-реставрація старої ванни. І бізнес «очищення ванн» набирає зараз все більшої популярності. Як наслідок, пропозицій стає все більше і більше. Але ніша все ще відносно вільна.\nЕкономія на очищенні ванни\nЕкономія коштів в даному випадку прозора. Ванни бувають різні, але нова обходиться близько 300 – 500 доларів. До цього ж додайте необхідність виносити ванну, яка не в кожен ліфт поміститься. Якщо наймати вантажників-доведеться платити ще за кожен поверх. Та й сам винос ванни з ванної кімнати загрожує наслідками у вигляді подряпаного кахлю і виламаних косяків. У старих квартирах взагалі бувають невеликі дверні прорізи, через які ванна в принципі не здатна пройти. Значить, з’явиться необхідність у вибиванні отвору і подальшому ремонті.\nТому реставрація ванни може стати затребуваною пропозицією при потрібному рівні реклами. Основними клієнтами компаній, що надають послуги з реставрації ванни є люди із середнім і низьким рівнем доходів. Саме їм важливіше буде заощадити гроші на непотрібному ремонті та купівлі нового сантехнічного обладнання. Відповідно, сегмент потенційної аудиторії-дуже великий.\nСередня вартість реставрації однієї ванни-від 2 до 5 тисяч рублів. І така процедура дозволяє використовувати сантехніку як нову ще кілька років. Головне, щоб послуги надавала дійсно відповідальна і перевірена фірма. Підприємцю ж потрібно домогтися, щоб у його фірми була саме така репутація.\nКлієнти знайомі з послугою очищення ванни\nОдним з плюсів організації бізнесу з очищення та реставрації ванни стане той факт, що послуга в принципі не нова. Ще за радянських часів на вітчизняному ринку діяла фірма» зоря», яка надавала подібні послуги. Надавала якісно і професійно. Тому у того покоління залишилися ще спогади про хорошу якість реставрації ванн.\nЗ іншого боку, після змін в економіці країни, послуга пішла з ринку на деякий час. Більш того, стали з’являтися організації, нелегально займаються реставраційною діяльністю чисто через прибуток. Ясна річ, якості від них чекати не варто було. Тому, підприємцю не доведеться знайомити потенційних клієнтів з небаченою до цього дня послугою з одного боку, але і репутацію свою заробити буде необхідно з іншого. Конкуренції об’єктивно небагато, проте ж, ніша ринку розвивається ще з 2000-х років.\nЩоб «вичавити» рентабельність з діючого в цій сфері бізнесу, потрібно орієнтуватися на кілька факторів в підході до організації справи.\nнабір кадрів повинен бути професійним. Ви не просто будете продавати послугу, ви будете продавати якісну послугу, після якої замовник залишиться задоволеним. Інакше, сенсу у вашій діяльності не буде і ваш бізнес не протягне до виходу на чистий прибуток. Потрібні люди з відповідальною та організованою поведінкою.\nдіюча реклама. Сьогодні будь-яка підприємницька діяльність вимагає реклами. А бізнес з очищення та реставрації ванн – особливо. Ваші клієнти повинні знати, що не тільки вони про вас чули, але і їхні сусіди, друзі та знайомі. Тому-зв’язки зі змі, робота з просування послуги в рамках соціальних мереж, розкрутка сторінки в інтернеті з відгуками і питаннями від клієнтів – обов’язкові речі.\nв рамках просування створіть власний сайт. Він замінить вам офіс. І обійдеться значно дешевше. А орендувати приміщення потреби немає. Ви будете отримувати замовлення через інтернет і по телефону, самі виїжджати до клієнта. Тому орендну плату за офіс зі списку витрат можна викреслити. До слова, сайт обійдеться вам в доларів 500, в залежності від того, до кого ви звернетеся за послугою. Але порада одна — не економте на ньому. Це буде той фактор, за яким клієнт створить у себе в голові перше враження про фірму та її послуги.\nдосягніть частоти замовлень. Саме розгін в отриманні замовлень виведе вас на трасу прибутку. А для цього, як мінімум потрібно мати в персоналі кілька людей. Одні майстер зможе працювати за схемою-максимум одне замовлення в день. І навіть якщо він буде робити це кожен день, багато ви з нього не отримаєте.\nТакож враховуйте сезонність. Так, вона, на жаль, присутня в сфері реставрації ванн. Тому що влітку люди можуть виїхати з дому, залишивши ремонтні роботи на відкуп майстру і не беручи участь в процесі. Взимку це зробити складніше. Тому вкладіть в прогнози прибутку і цей важливий фактор.\nНе зупиняйтеся на одному виді послуг. Включайте в прайс очищення душових кабін, гідромасажних ванн, акрилових ванн. Чим більше ви зможете надати якісних послуг, тим більше клієнтів до вас звернеться.\nЦінова політика підприємства формується на початковому етапі виходячи з середньостатистичних цін конкуруючих компанії на ринку. Можливо, для набору замовлень доведеться зробити певні знижки, щоб отримати перші запити від клієнтів.\nАле зі зростанням репутації і числа замовлень можна буде повільно переглядати цінові категорії, виходячи з витрат і темпів виходу на чистий прибуток. Головне-нарощувати базу клієнтів, просувати свій бізнес і не знижувати темпів зростання і якості послуг, що надаються. Якщо клієнти будуть залишатися задоволеними після відходу вашого майстра, почне діяти так зване сарафанне радіо, яке збільшить і ваш прибуток і популярність фірми на ринку.\nТак як мається на увазі тільки якісне виконання роботи, формується необхідність використання і якісних засобів і матеріалів відповідно.\nВраховуйте, що помилки трапляються завжди, і ваша фірма не стане винятком. Навіть найдосвідченіший майстер може допустити помилку. Тоді клієнт залишиться з шлюбом після реставрації. Головне в такому випадку-надавати клієнтам якісний сервіс. Нехай краще один клієнт отримає право на безкоштовну переробку роботи, ніж стане глашатаєм вашої невдачі, після чого ваша репутація може значно постраждати.\nДо того ж, завжди з першого разу підібрати кваліфікований штат не завжди виходить. Тому, якщо у вас серед співробітників є хоч один професіонал, задумайтеся про посаду майстра — реставратора. У його завдання буде входити практичне навчання новачків і перевірка їх можливостей. Платити потрібно буде більше, але так ви позбавите свою організацію від частини ризиків.\nВ ході роботи, наставник зможе вчасно побачити помилки новачка, виправити їх, і дати в подальшому характеристику. Що дозволить вам приймати вірні рішення щодо продовження контрактів з новими співробітниками. Так ви зможете вчасно відсівати нездатні кадри і будете стабільно тримати планку якості.\nДо того ж, майстер зможе сам після виконаної роботи розповісти клієнту, як використовувати ванну правильно, щоб уникнути швидкого погіршення зовнішнього вигляду. Які засоби використовувати, як будуть впливати абразивні засоби на емаль і глянець, як правильно очищати поверхню від мікробів і бактерій.\nТакий підхід дасть вагомий плюс в скарбничку вашого бізнесу, тому що клієнти зможуть по достоїнству оцінити сервіс і допомогу майстра.\nЗасоби очищення ванни\nЯкісні засоби для реставрації, які буде закуповувати ваша фірма для проведення своїх робіт, також допоможуть відповідати заявленим стандартам. При роботі використовується професійна емаль на основі епоксидної смоли з титановим наповнювачем. Технологія, до слова, розроблена в росії, а матеріали зазвичай використовують імпортні. Тому важливо знайти хорошого і перевіреного постачальника.\nТільки так, ви зможете давати гарантію своїм клієнтам, які, подивившись в інтернеті інформацію, будуть чекати семирічного прогнозу міцності. Саме стільки на сьогодні дають в рекламних оголошеннях ваші майбутні конкуренти.\nРеставраційні роботи проходять в кілька етапів:\nочищення спеціальними приладами, в які включаються необхідні насадки на дрилі. За допомогою цих інструментів знімається старий шар верхнього глянцю ванни. Також використовуються абразивний камінь та інші засоби.\nдалі йде змивка крихти і піни від засобів. Потім-травлення лугом нерівностей і іржі.\nзнезараження ванни гарячою водою протягом 15 хвилин і її подальша сушка. Подібні етапи вкрай важливі для повноцінної реставрації.\nнанесення реставраційного складу на стінки ванни. До слова, клієнт може захотіти надати ванні інший відтінок. Будьте до цього готові, і заздалегідь обговорюйте завдання.\nзавершення-нанесення шару емалі. Після грунтування йде нова просушка, яка займає від 15 хвилин до півгодини. Потім наноситься шар глянцю.\nВесь цикл займає кілька годин. Але використовувати ванну можна буде тільки через 7 діб з просушуванням при температурі + 23 градуси за цельсієм. Про це також важливо заздалегідь попереджати клієнта. І саме тому на даний вид послуги існують сезонні спади. Як говорилося раніше, не кожен може собі дозволити протягом тижня не користуватися сантехнікою.\nВкладення в створення бізнесу на основі реставрації ванни будуть варіюватися виходячи з положення цін на ринку на імпортні матеріали для роботи, виходячи їх сезону, якості попередніх робіт по запуску фірми.\nТак, потрібно буде враховувати вкладення:\nреєстрація власного бізнесу та підприємницького права в державних органах. Якщо, ви користуйтеся послугами аутсорсингової фірми, яка зробить за вас всю роботу по реєстрації, то закладайте і оплату їх послуг.\nстворення власного сайту. Як вже було сказано, не економте на якісному сайті. Можете замовити лендінг-пейдж з описом вашої фірми, прайсом на основні послуги та контактами. Але основне завдання-зробити так, щоб клієнт, вперше зайшовши на ваш ресурс, по-перше, знайшов те, що шукав, по-друге, не захотів відразу покинути його через дизайн рівня початку 2000-х років і брижі в очах.\nзакладайте початкову закупівлю інструментів і спеціалізованих засобів в обсязі на планований план місячних замовлень. І подбайте про те, щоб, була можливість отримати ще партію швидко і без зволікань. Інакше, справа може застопоритися.\nвкладення в рекламу на перших етапах будуть великими. Але це робота на майбутнє. Далі, як і заліковка студента, якісно виконана робота стане працювати на вас.\nвраховуйте обсяг інвестицій в зарплатний фонд. Тому що в цій сфері бізнесу почати працювати тільки лише поодинці складно. Якщо ви користуйтеся послугами hr-агентства, потрібно враховувати оплату їх послуг.\nі, звичайно, потрібно мати в запасі кошти для того, щоб протриматися без великого прибутку певний етап, коли замовлень буде занадто мало, щоб покривати витрати. Особливо, якщо попереду маячить сезонний спад попиту.


10 цікавих фактів про Бурдж-Халіфу в Дубаях\n10 цікавих фактів про Бурдж-Халіфу в Дубаї (ОАЕ)\nЯкщо вам доведеться побувати в Об’єднаних Арабських Еміратах, а саме в Дубаї, тоді ви просто не зможете оминути увагою одну з головних візитівок цього міста – неймовірний хмарочос Бурдж-Халіфа. Він розташований у найпопулярнішому серед туристів районі Даунтаун і є своєрідним центром тяжіння для жителів та гостей міста. Саме тут постійно відбуваються яскраві світлові шоу та виграє струменями води Дубайський фонтан, але височезна вежа вражає і без додаткових спецефектів. Ця фантастична споруда встановила чимало світових рекордів, тож про неї варто дізнатися детальніше. Розповідаємо!\nХмарочос Бурдж-Халіфа добре видно з будь-якої точки міста\nБурдж-Халіфа: будівництво хмарочоса-рекордсмена\nПроект цього вражаючого хмарочоса відразу задумувався з великим розмахом. Головною метою його будівництва було привабити гостей у місто і закріпити статус Дубая як популярного туристичного напряму. Місцем розташування не випадково обрали Даунтаун – мультикультурний район міста, в якому зосереджено багато пам’яток: Дубайська опера, танцюючі фонтани, величезний торговий центр Dubai Mall та інші цікаві місця. Розробкою проекту зайнялася компанія Emaar Properties, а деякі деталі (наприклад, кінцева висота) не розголошувалися практично до кінця будівництва.\n10 вражаючих фактів про Бурдж-Халіфу\nМи знайшли декілька цікавих фактів стосовно будівництва та архітектурних особливостей Бурдж-Халіфи, які можуть вас здивувати:\n1. Будівництво цього вражаючого хмарочоса тривало трішки менше шести років, а швидкість становила один-два поверхи на тиждень. Офіційним початком вважається дата 6 січня 2004 року, а відкриття вежі для публіки відбулося вже 4 січня 2010 року.\nХмарочос Бурдж-Халіфа найбільш ефектний вночі\n2. Під час будівництва було задіяно три найбільших в світі автокрани вантажопідйомністю по 25 тон кожний. Кількість робочих, які щодня працювали на будівництві, становила 12 000 чоловік. І, звісно, було використано величезну кількість матеріалів: близько 320 000 кубометрів бетону, понад 60 000 тон сталевої арматури тощо. До речі, спеціально для цього проекту було розроблено нову марку термостійкого бетону, який витримує до +50 °C. Всі роботи з нагнітання бетону були завершені на рівні 160 поверху, а далі був встановлений 180-метровий шпиль із металевих конструкцій.\nНадзвичайно гармонійне поєднання скла й бетону!\n3. Над неофутуристичним дизайном хмарочоса працював американський архітектор Едріан Сміт у співпраці з компаніями Skidmore, Owings & Merrill та Samsung C&T Corporation. Особливістю вежі є її незвична асиметрична форма, яку зробили такою спеціально для того, щоб уникнути можливого розхитування від вітру. За задумом архітекторів, хмарочос повинен був нагадувати квітку Hymenocallis – пустельну лілію, яка росте в ОАЕ. І справді, широкий фундамент створює міцну Y-подібну основу, а догори вежа звужується, наче тичинка лілії.\n4. Хмарочос Бурж-Халіфа, висота якого становить неймовірних 828 метрів, на сьогодні є найвищим у світі! Він утричі перевищує висоту французької Ейфелевої вежі і вдвічі – висоту американського хмарочоса Емпайр-Стейт-Білдінг. Крім цього, Бурдж-Халіфі вдалося побити ще декілька світових рекордів: хмарочос є найвищою окремо стоячою спорудою, має найвищий оглядовий майданчик під відкритим небом, найвищий службовий ліфт і найвищий (504 м) швидкісний ліфт для пасажирів. Цікавить Бурдж-Халіфа, скільки поверхів у хмарочосі? Звісно, їх тут найбільше в світі – аж 163 (а ми й не сумнівалися у цьому черговому рекорді)!\nКожний турист хоче мати фото в Бурдж-Халіфі!\n5. Площа Бурдж-Халіфа величезна і дорівнює площі 17 футбольних полів! Тільки уявіть: щоб повністю помити всі вікна в хмарочосі, працює 36 прибиральників, яким на це потрібно аж 3 місяці, і далі все спочатку. Ще один факт про цей хмарочос, який вас вразить: якщо порівняти вагу його матеріалів, то вага використаного бетону рівна вазі 100 000 слонів, а вага використаного алюмінію рівна вазі 5 літаків А380!\n6. Ще один цікавий факт про вежу Бурдж-Халіфа: це перший із хмарочосів у світі, в якому розташовані не лише офісні центри, ресторани, тренажерні зали та бутіки, а й люксові жилі апартаменти. На рівнях з 19 по 108 тут розміщуються 900 квартир, серед яких є і студії, і резиденції з однією, двома, трьома або чотирма спальнями. І ще: саме в хмарочосі Бурдж-Халіфа найвищий поверх з квартирою, який займають люди. Як вам житло на висоті 385 метрів?\nКраєвиди, які відкриваються з вежі Бурдж-Халіфа, неперевершені!\n7. Однією з фішок цього архітектурного дива є система охолодження та ароматизації повітря. Через спеціальні решітки в підлозі тут постійно циркулює аромат, розроблений парфумерами спеціально для Бурдж-Халіфи!\n8. Хмарочос побудований із застосуванням найсучасніших технологій, в тому числі тут впроваджена система збору конденсату, яка щорічно дозволяє акумулювати близько 40 мільйонів літрів води. Ця вода використовується повторно – для поливу рослин, постачання фонтанів та функціонування системи охолодження. Таке розумне використання ресурсів надзвичайно важливе, особливо в умовах пустельного клімату Об’єднаних Арабських Еміратів.\nОдна з оглядових відкритих терас Бурдж-Халіфи\n9. Початкова назва хмарочоса звучала як Бурдж-Дубай, тільки згодом його перейменували на честь Халіфи бін Зайєда Аль Нахайяна, президента ОАЕ.\n10. І останній вражаючий факт: загальна сума інвестицій в будівництво вежі склала понад 1,5 мільярда доларів, але всі витрати окупилися за перший рік після відкриття хмарочоса! Жити і працювати тут вважається дуже престижним, до того ж, велику суму доходу щорічно приносять численні туристи.\nХмарочос Бурдж-Халіфа яскраво вирізняється в урбаністичному пейзажі Дубая\nХмарочос має стильний дизайн, а ще він відомий панорамними оглядовими майданчиками, з яких приємно милуватися заходом сонця. Тож якщо ви шукаєте вдале місце для романтичного побачення, рекомендуємо розглянути підйом на Бурдж-Халіфа. Тут обов’язково сподобається і вам, і вашій коханій половинці, а враження будуть неповторними!\nПодаруйте собі яскраві емоції та фото: Бурдж-Халіфа чекає!\nВідпустка в Дубаї переверне вашу свідомість, адже тут є на що подивитися і чому здивуватися. А хмарочос Бурдж-Халіфа 2022 може стати однією з головних родзинок ваших відвідин цього фантастичного міста! Він ефектно виглядає і здалеку, і зблизька, і зсередини, тож не втратьте нагоди побувати у ньому особисто. А допоможуть у цьому менеджери нашої туристичної агенції «ОГО ТУР», які підберуть для вас оптимальний тур до Об’єднаних Арабських Еміратів. Вам сподобаються наші акції та знижки, а головне, що ви отримаєте – неповторні враження! Ласкаво просимо до нас!


Вчені під Кабміном вимагали збільшення фінансування академій наук | Громадське телебачення\n15 червня, 2016 12:12\nБлизько трьохсот представників Національної академії наук та низки галузевих інститутів під стінами Кабінету міністрів вимагали збільшення фінансування.\n«Ми вимагаємо ухвалення законопроекту 4477, в якому мова йде про виділення додаткових коштів Національній академії наук і національним галузевим академіям наук 621 млн грн», - сказав голова профспілки працівників НАН України Анатолій Широков.\nЗа його словами НАН необхідно 483 млн, з яких – 453 млн грн необхідно тільки на зарплатню співробітникам.\nНаразі, за участі віце-прем’єра з гуманітарних питань В’ячеслава Кириленка та міністра освіти Лілії Гриневич, профспілці вдалося домовитися про перерахування коштів з четвертого квартала на другий та третій. Це тимчасовий захід, на час поки не будуть ухвалені зміни до бюджету.\nПопередній протест науковців відбувся 19 квітня.\nЗаконопроект 4477 пройшов комітет з питань освіти і науки, однак наразі зупинився у комітеті з питань бюджету. Він передбачає збільшення видатків на 621,7 млн грн на українську науку та 483 млн – на діяльність НАН України.


По Україні Самовивіз з пункту видачі Нова ПоштаКур'єром на Вашу адресу Об'ємна збірна модель Літак F-117A\tАртикул: 26206\tКод товару: 412552\tВсі товарицього бренду\nРозмір моделі: 12,6 х 8 х 6 см.\tМодель складається з 24 елементів. Збірка здійснюється без застосування клею. Матеріал: пластик.\tРазом з цим товаром дивилися також Вірус\t417 90 грн.\nЗабрати в магазині Гелікоптер на радіокеруванні PHANTOM INVADER контроль висоти, червоний\tАкция!\nЗабрати в магазині Машинка на р/к Exost Silverlit "360 Кросс" (130)\t964 90 грн.\nЗабрати в магазині Картина за номерами Ідейка серії Букет Букет в жовтому кольорі (КН2037)\tАкция!\nТакже рекомендуем:конструкторы гигодетская кухня для девочеклучшие детские игрушкиигры для мальчиков настольныелего дисней купить\tОтримайте знижку на іграшки


Розміри чоловічих трусів - Таблиця розмірів | RAZMERCHIK\nДомой Таблица размеров одежды, обуви Чоловічі розміри Розміри чоловічих трусів – Таблиця розмірів\nЩе з давніх часів труси для чоловіків створювалися з метою захисту від холоду, пилу і натирання. Така своєрідна “перегородка” між тілом і одягом відразу стала користуватися величезною популярністю. На сьогоднішній день, нижню білизну виконує не тільки основні функції, але і додаткові. Тепер чоловічі труси є предметом гардероба, який підкреслює стиль і неповторність свого власника. Сучасні дизайнери розробляють все більш нові і вдосконалені моделі. Різні форми і різновиди дозволяють кожному чоловікові підібрати таке нижню білизну, яке повністю відповідатиме всім потребам сучасної людини. Але найголовнішим критерієм вибору чоловічих трусів є їх розмір.\nОстаннім часом все більшої популярності набувають покупки в інтернет-магазинах. Такий спосіб має масу переваг, які подобаються кожному споживачеві. Однак при цьому виникають і певні труднощі. Наприклад, досить складно на відстані підібрати правильний розмір. А для такої білизни це є вкрай важливим.\nТак, купуючи нові труси, можна подивитися розмір білизни, яку ви вже із задоволенням носите. Якщо немає такої можливості, можна самостійно зняти мірки. Так, для визначення розміру трусів вам знадобиться дізнатися обхват стегон і обхват талії. Потрібно пам’ятати, що талія вимірюється по лінії, де повинна проходити гумка білизни. Стегна вимірюються в самих виступаючих областях сідниць. При вимірюванні не потрібно втягувати живіт, людина повинна розслабитися і стати прямо. Саме тому краще, якщо з вимірами хтось допоможе.\nТаблиця розмірів чоловічих трусів\nКупуючи труси іноземних виробників, покупець просто губиться у визначенні маркування. Потрібно пам’ятати, що зрозуміти свій американський або європейський розмір досить просто. Для цього знадобиться дізнатися свій розмір, відповідний українським стандартам. Після цього отримані результати потрібно звірити з нашою таблицею розмірів чоловічої білизни. Наприклад, якщо ваша талія становить 100 см, а стегна – 110 см, то за українськими стандартами це вважається 54 розміром.\nЄвропейські розміри чоловічих трусів\nЩо стосується європейських розмірів чоловічих трусів, то вони повністю збігаються з українськими позначеннями. Це означає, що на український і європейських виробах потрібно шукати номер 54. Є і міжнародне значення розмірів, де використовуються літери. Так, 54-й розмір позначається, як XL. Щоб визначити відповідність інших розмірів, досить скористатися наданою таблицею.\nНа практиці видно, що чоловіча нижня білизна різних країн може істотно різнитися між собою по нумерації розмірів. Саме тому, купуючи труси в інтернет-магазині, слід звертати увагу на пропоновану розмірну сітку.\nНа що слід звернути увагу при виборі чоловічої білизни\nУ багатьох сім’ях покупкою нижньої білизни для чоловіків займаються дружини. При цьому потрібно розуміти, що в цьому вони зовсім не орієнтуються, здійснюючи покупки “на око”. Звичайно, в порівнянні з жіночою білизною тут немає такого розмаїття, однак при виборі трусів потрібно брати до уваги особливості, які притаманні чоловічій будові тіла.\nСьогодні є величезна кількість подань про те, які форми і фасони повинні бути у чоловічих трусів. Причому багато наявні правила застаріли, тому вже давно не використовуються. Тому можна розглянути лише ту чоловічу нижню білизна, яке отримало найбільшу популярність в Європі.\n“Сімейні труси” Даний вид білизни представлений у вигляді просторих шорт, для виробництва яких використовуються тільки легкі тканини. Ще в двадцятих роках цей вид нижньої білизни отримав широку популярність. Завдяки простоті і зручності таких трусів багато чоловіків стали віддавати перевагу саме їм. Однак надіти такі труси не завжди є можливість. Наприклад, при використанні вузького одягу може виникати відчуття дискомфорту. Проте, на сьогоднішній день “сімейки” є популярними через веселих кольорів. Також такі труси є найбільш безпечними для чоловіків.\n“Боксери” Цей вид також нагадує шорти. Однак, на відміну від попередніх трусів, “боксери” щільно прилягають до тіла. Така білизна можна без проблем носити з одягом, що облягає.\n“Хіпс” Ці труси щільно прилягають до тіла, але вони відрізняються від “боксерів” по довжині. “Хіпс” набагато коротше і мають заниженою талією. Завдяки таким особливостям таку білизну ідеально підкреслює красиву фігуру.\n“Плавки” Всім відомо, як виглядають плавки. Дана форма була популярна ще в 80-х роках. Мода прийшла в Україну від австралійських серферів. Їх звичні панталони для плавання були незручними, тому спортсмени обрізали свій одяг. В результаті вийшли всім відомі “плавки”, які стали активно застосовуватися в різних країнах.\n“Танга” Саме так називаються труси, які мають щільну гумку і незначні шматочки тканини спереду і ззаду. На стегнах володаря таких трусів залишається тільки гумка. У нашій країні така білизна знайшло застосування лише в певних колах, хоча на пляжах Європи і Бразилії труси “танга” користуються величезною популярністю.\n“Стрінги” Цей вид трусів дуже схожий на жіночу білизну. Вони повністю залишають сідниці відкритими. З тканини тут є лише кілька тонких шматочків. Потрібно сказати, що у такій незвичайній білизні є безліч шанувальників серед чоловіків. Такі труси дозволяють отримувати рівномірну засмагу, тому власники такої білизни не комплексують з цього приводу.\n“Дайтрес” Таку назву отримали спеціальні труси, зовнішній вигляд яких схожий на “боксери”. Однак з відмінностей цього виду можна виділити те, що тут є кишеня, призначений для статевого члена. Лікарі стверджують, що такі труси корисні для чоловіків, так як тут є шар тканини між статевим органом і тілом.\nДивлячись на ці описи, можна визначити, що для чоловіка найкориснішими трусами є “Дайтрес” і “Сімейні”. Однак це не означає, що на інші моделі взагалі не потрібно звертати увагу. Наприклад, протягом дня, в залежності від одягу, можна комбінувати корисні і красиві труси.


Сьогодні Україна представить проект резолюції з прав людини у Криму - Інформаційне агентство «Вголос»\nСьогодні Україна представить проект резолюції з прав людини у Криму\n31.10.2017 | 12:49 | Вголос\nПро це міністр закордонних справ України Павло Клімкін зазначив під час бліц-брифінгу за проектом резолюції ГА ООН «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь (Україна)», – передає РБК-Україна.\n«Сьогодні ми представляємо проект резолюції. Це потужна резолюція, яку ми представляли. По-перше, це підтримка України в питанні деокупації Криму. Нам потрібно досягти доступу міжнародних організацій на території окупованого Криму. Такі питання повинні розглядатися в Женеві. Ми будемо просувати кримську проблематику в Женеві. На сьогодні єдиною опцією є просування резолюції. Саме ця резолюція може використовуватися в судових процесах проти Росії і в Гаазі», – сказав він.\nЯк писав «Вголос», найближчими днями Україна подасть резолюцію «Положення про права людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі» для розгляду до Третього комітету ООН і просить її підтримати.


Memento mori...(6) | Художні твори | Гоголівська академія\nРозділ 7. Ніч за книгою…\nДенис Москаленко зачинив двері свого офісу, коли на годиннику пробило двадцять першу годину. Вулицями міста уже давно заволоділа темрява, що змушує молодих людей шукати пригод на свої сідниці, а не дуже молодих шукати затишку в тихій, спокійній квартирці, де гратиме легка музика, що доноситиметься з радіоприймача чи телевізора й коли-не-коли чути скандали сусідів зверху. Денис зараз був у більш вигідній ситуації – сусідів зверху, щоб били посуд, у нього немає, та й замість телевізора та радіоприймача лише комп’ютер, з котрим Денис мав намір розділити свою самотність в даний вечір.\nВін повільно присів на м’яке, шкіряне крісло й скривився од болі, що пронеслась шаленою хвилею по його тілу – і досі кобчик дає про себе знати. Всівшись зручніше, він включив комп і знайшов у електронних документах незакінчену книгу з не дуже веселою назвою, що змушує замислитись, «Memento morі…». Клацнувши двічі на документі, Денис знову побачив всі слова написані ним напротязі декількох років. Це не була робота двох днів. На цю книгу він витратив чотири роки і записував до неї найбільш важкі випадки суїциду, котрі він зумів якимось чином попередити. Намагався науково довести, що рятувати людей можливо лише при повному контролі їхньої підсвідомості. Проте зараз було гидко дивитись на всі надруковані сторінки. На кожній із них він писав, як врятував чужу дівчину чи жінку, пенсіонера чи пенсіонерку, а сьогодні втратив двох найрідніших людей – сина та дочку – і настало повне розчарування в усьому ним же написаному. В одну миттєвість розвіялось все, що мало сенс протягом цілого життя. Смішно, чи не так?!!\nДенис протягнув мишкою до останньої сторінки своєї книги-щоденника та очима пробігся останніми абзацами, написаними ним три дні тому. Він вирішив продовжити розповідь…\n«Сьогодні 26 липня 2009 року. - пальці Дениса невпинно стрибали по клавішам. Він уважно вдивлявся в екран, звівши брови. Було добре видно, що він гарно обдумував кожне набране ним слово. – Сьогодні третій день, який я проживаю вбитий смертю своїх дітей. Я протягом десяти років був рятівником тисячі абсолютно чужих мені людей, а три дні тому не зумів стати єдиним шансом на виживання для моїх діток. Вони померли через мене, через мою неспроможність боротися зі смертю. Так-так, саме з нею – з дамою з косою в руках.\nРятуючи одних від смерті, я накликав її на себе, на своїх рідних та близьких. Я ховав від смерті тих, на кому вже стояло тавро «Мрець», я відволікав смерть від тих, кому судилося саме в той момент покинути цей світ. І тепер, обдурена мною смерть, шукає справедливості. Вона хоче когось взамін, а під її приціл, що не схибить, потрапляють мої близькі, мої рідні. Я порушив гармонію життя і смерті – мені ж і страдати через це.\nПозавчора діти, сьогодні жінка, завтра батьки, а післязавтра … . Післязавтра буду я. Така моя доля.\nПоволі мій мозок приводить мене до тями і я потроху починаю розуміти, що робив помилку, намагаючись відвернути те, чого відвернути практично не можливо. Я розумію, що врятувавши когось, хто повинен був зайняти місце десь на тому світі та звільнити на цьому, я перекриваю право на народження якоїсь іншої людини, провокуючи смерть забрати когось зовсім іншого і звільнити місце у цьому й так тісному світі. Виходить, що моя мрія стати героєм-рятівником – це лише ілюзія, блеф свідомості. Для однієї людини я ставав рятівником, натомість для іншої – палачем, оскільки відсилав смерть до неї, раніше запланованого відправляючи невинну людину від своїх близьких кудись у невідомий світ.\nМені немає прощення – мені й страждати через до кінця своїх днів!!!»\nДенис закрив сторінку і вимкнув комп. Однак лягати на диван він поки-що не поспішав (нікуди він не подінеться). В голові і досі вертілися думки, котрі, на жаль, писати було трішки моторошно. Йому враз стало гидко обертатись назад, в минуле, щоб побачити, що зробив за своє життя. Весь час він бачив лише живих мерців, що намагаються зробити останній, можливо написаний долею, крок у прірву, котру Денис намагається відтягнути. Весь час він бачить ту бідолашну жіночку, що розставивши руки, мов крила, робить впевнений крок вперед, у забуття, й летить назустріч смерті. Вона переслідує його вже пів життя. ВОНА заполонила всі його сни та думки і з кожним днем, все далі від того нещасного випадку, стає більш настирною та мучить своєю присутністю. Денис спати спокійно не міг, іноді навіть заснути не міг, щоб не покаятися перед Богом в гріху…\nСмерть і мерці – вічні переслідувачі Дениса-рятівника…\nРозділ 8. «Кров моїх дітей на цих руках…»\nПромінчик сонечка, що пробрався через щільно закриті жалузі віконця, що виводило на вулиці Києва, втрапило в напівзакриті очі Дениса, що немов колобок скрутився на дивані під тоненькою ковдрою і тихо сопів. Промінчик змусив його розпрощатися з солодким сном, що під самий ранок навідав Дениса, неначе мрія – солодка і довгоочікувана. Денис потягся, немов старий собака, що тільки-но вибрався зі своєї будки. Не погано було б зробити зарядку, як робив кілька років тому як ще був молодим. Тоді ходив у спортивні секції, щоранку бігав на довгі дистанції – зранечку, близько п’ятої години, він просинався, вмивався холодною, мов лід, водою, а потім виходив на вулицю й разом зі своїм давнім другом, що нині відбував службу найманцем в Іраку, бігав півгодини вулицями міста. І сам вигляд міста – гордовиці України – зранку дуже подобався Денису, адже в такий ранній час автівок на дорогах було обмаль і повітря більш-менш чисте. А після того, як друг пішов у найманці, пішла й геть звичка щоранку бігати. Згодом він ще щоп’ятниці ходив у секцію айкідо, а потім розпрощався і з цим видом спорту. Робота затягла по самі помідори, отож часу на себе залишалося обмаль. Так і закинув спорт…\nДенис підвівся з дивану. Втер очі, поплював на долоні й привів до ладу розкуйовджене волосся. Потім знову сів на крісло перед комп’ютером. На годиннику саме висвітилася сьома година ранку. Час їхати до Влада Максарова, проте бачити зараз нікого не хотілось. Дихати було важко, а в очах миготіли образи дітей, – його донечки Світланки й синочка Микиту – котрі щасливі йдуть до школи в перший клас, бачив, як вони сміються, їх сміх розбиває тишу класу, до котрого вони вперше увійшли у школі. Їх сміх ехом пронісся мозком Дениса і боляче вдарив у серце, немов гостре лезо ножа. Однак замість крові із серця, в Дениса потекли сльози з очей – рясні та солоні. Він не міг зупинити їх. Спогади про ще живих, повних щастя, дітей краяли його душу, розривали її на мільйони супермаленьких шматочків, що розліталися в різні куточки тіла. Було дуже боляче.\nЗа декілька хвилин Денис уже тримав у руці стограмовий стаканчик горілки, а в іншій ломтик лимона. Ще мить і він перехилив стакан і вилив рідину собі в горло. Дух перехопило і Денис швидко закусив лимоном, скривившись як середа на п’ятницю. Подумки Денис літав десь там зі своїми дітками, там, де вони мирно посміхаються і живі… але раптом образи живих діток змінюються їхніми мертвими тілами. Денис бачив прямо перед собою, як горіло тіло його меншого синочка – продовжувача роду – Микити. І щоб врятуватись від цих образів мерців він просто заливав своє черево горілкою. Через годину він уже сидів п’яний і плакав. Сльози лились рікою. Хотілося померти він болі. Горілка не притупила душевної болі, а навпаки – загострила її.\nЗненацька до офісу хтось задзвонив. Денис повільно перевів погляд на двері й якусь мить втупившись на них, немов баран на нові ворота, знову повернувся до пляшки з горілкою. Проте дзвінок у двері повторився і Денис, крекчучи немов, старий дідуган, піднявся з дивану й відчинив двері. Перед ним стояв Віктор – той самий чолов’яга, котрий завше викликав Дениса на порятунок чергового самогубця. Віктор Підгорний працював у міліції уже майже двадцять років і як був слідчим, так ним і залишився. Чому? Питання риторичне. Він міг піти східцями міліційної ієрархії до самого генерала й мав для цього дані, проте ніколи не міг змовчати, як пригнічувались його права. Так от одного разу якийсь молодий полковник хотів був змусити його попрацювати у себе на дачі. Вітя не витримав такої нахабності полковника та й зацідив тому між очей… А наступного дня дізнався, що на його прізвище прийшла сувора догана, а той горе-полковник лежить без свідомості в лікарні з важким струсом мозку. Три дні він не приходив до себе, а на четвертий заснув назавжди. Вітю почали тягати, як злочинця, погрожували арештом на довгий строк, але пощастило, що мав доброго знайомого у МВС. Той і допоміг, щоб злочин кваліфікували, як самозахист, знайшлися лжесвідки, котрі підтвердили ніби полковник сам напав на нижчого за званням, а той, захищаючись, втрапив кулаком між очей, що й призвело до смерті полковника. Вітю виправдали й залишили працювати в органах, хоча й змушений був перевестися до іншого відділку. Однак про кар’єру для нього можна було забути…\n- Оп-панди, - засміявся Віктор, тільки увійшовши до кабінету, в котрому очі різав запах алкоголю, а сам господар ледве перебирав ногами, щоб дібратись до дивана й мирно прилягти. – уже й горілка пішла в обихід! Це не діло.\n- Що… таке? – ледве вертів язиком Денис п’яний в дупу. – Я маю право на телефонний дзвінок і адвоката…\nВіктор голосно зареготав.\n- Ага, і все, вами сказане буде використано проти вас у суді. – він підхопив Дениса під руки й зробив спробу підняти того на ноги. Проте все виявилось трішечки складнішим, аніж собі думав Вітя. Денис піднявся на ноги, а от встояти на них було ой, як складно. Довелося награтись, щоб втримати кремезного психолога на своїх двох.\n- Що ж це ти, а? – запихаючись від втоми, говорив Вітя, тримаючи однією рукою Дениса, а іншою відкриваючи двері, щоб вийти геть з кабінету. – Набрався так, що світа білого не бачиш. Втратив дітей – подумай про жінку.\n- Жінку? – зненацька заволав Денис, немов його хтось вщіпнув за м’яке місце. – Немає у мене більше жінки.\n- Як це? А Віка?\n- Немає у мене більше жінки. – заволав, як розлючений собака, Денис і почервонів, мов столовий буряк. – Вона мене зрадила. Зрадила, розумієш? Спочатку я втратив весь бізнес, бо якийсь крутелик перекупив усіх моїх партнерів, потім діти… - Денис стримав себе, щоб знову не заплакати. Лише нижня губа продовжувала нервово сіпатись. - … діти покінчили життя самогубством, а зараз ще й дізнався, що жінка зраджує… Життя повернулось до мене задом – вонючим, не митим, широким й глибоким – як забредеш, так і не виберешся.\n- Саме щодо цього я й хотів з тобою поговорити. – промовив Вітя, коли вони уже сідали до його червоної «копійки». – Однак, для початку тобі потрібно освіжитись…\n- А-а-а, - вигукнув Денис, лише відчувши холодні потоки води на своїй шкірі. Вітя тримав у руці … (потрібно вписати) й направляв розсіяні струмочки води на спину, обличчя, голову Денису, щоб той швидше приходив до себе, оскільки надалі його чекає важлива інформація, котру потрібно осмислити тверезими мізками. – досить уже, досить.\n- НІ!!! – пробуркотів Віктор й продовжив мочити сп’яніле тіло Дениса, що розвалилось напівживе-напівмертве у ванній, скручене в калачик. Ще трішки Вітя помучив його, а потім кинув йому теплий рушник. Денис жадібно схопив його та почав втиратися.\n- Прийшов до тями? – запитав згодом у трішки протверезілого Дениса Віктор.\nТой енергійно покивав головою, намагаючись запевнити того, що уже не п’яний, хоча добре знав, що це зовсім не так. Голова і досі була немов у тумані. Коли ставав на ноги, то здавалось, ніби земля провалюється, а ноги – пружини, котрі то присідають, то знову виплигують вверх. Однак Денис намагався тримати себе в руках, адже мова зараз піде про смерть його дітей… Смерть, котра лежить саме на ньому, на їхньому батьку.\n- Говори, Вітю, я готовий слухати. Що ти дізнався нового?\n- Для початку я б хотів, щоб ти перестав шукати розради в горілці. Ніколи ця клята «палаюча вода» не робила людям краще, а тим паче добра. Не можливо залити горе горілкою, його можна лише пережити.\n- Я розумію, Вітю. – Денису враз стало дуже соромно за свою слабкість. І справді це слабкість придушувати свій біль горілкою, адже від неї стає ще гірше. Це неначе битись на рингу зі самою смертю, вживаючи при цьому допінг.\n- Гаразд, маєш власну голову. Мені просто страшно за тебе. Гарний ти хлопець. Не хотілось би, щоб ти спився. Дуже не хотілось би…\n- Добре, Вітю, я послухаюсь твоєї поради. Що ти хотів мені сказати?\nВіктор вийшов з ванної кімнати та попрямував до кухні. Денис повільно почимчикував за ним. Вони обидва всілись за невеличкий столик, за яким вмістились би не більше двох осіб, однак для Віті це не проблема, адже він – холостяк. «От, як з’явиться жіночка у мене, - говорив усім Віктор. – ось тоді й куплю більший столик.»\nВіктор заварив каву та протягнув чашечку із запашним тонізуючим напоєм Денису. Той голосно сьорбнув, відпиваючи гарячий напій, й запитально поглянув у вічі Віктору, котрий повільно крутив ложечкою у чашечці, розмішуючи цукор.\n- Денисе, - розпочав, зненацька для Дениса, розмову Віктор. – я знаю, що тоді важко говорити про смерть дітей, однак я дізнався дуже важливу інформацію… Є припущення, що смерть твоїх дітей зовсім не самогубство – їх було вбито.\n- Тобто? – не зрозумів Денис, що саме хоче сказати Віктор. – Кров моїх дітей, лише на моїх руках, лише на моїх… - Денис витяг руки вперед, розчепіривши пальці. Руки трусились. – Лише на моїх руках. Це я їх убив…\n- Ні, Денисе. – намагався заспокоїти убитого горем батька Віктор. – Ти не винен у їхній смерті. Вчора до нашого відділку завітав чолов’яга, котрий твердив, що був на Майдані Незалежності в той момент, коли себе запалив твій син. Цей мешканець говорив, що за десять хвилин до цього, він проходив двором одного з будинків, що недалеко від Майдану і бачив, як котрийсь високий чоловік у чорному плащі з каністрою в руках навис над хлопцем і щось йому твердив. Чоловік подумав, що це батько виховує свого сина, проте запам’ятав обличчя хлопчика. Це був Микита. Чуєш, Денисе? Твого сина хтось змусив покінчити життя самогубством.\nВіктор пильно вдивився в обличчя Дениса, котрий уважно слухав, відвівши обличчя вбік, на котрому вигравали нервово-збуджені м’язи.\n- І доцю твою, Свєту, - продовжував Віктор. – убив не ти. Ти став лише мимовільним виконавцем заздалегідь продуманого вбивства. Тобі лишалось лише відкрити двері і витягти кільце з гранати, котра й позбавила життя твою донечку. – Віктор на мить замовк, даючи момент Денису, щоб до того дійшло все сказане. – Денисе, за твоєю ріднею влаштували справжнє полювання. Під загрозою життя всієї твоєї родини і твоє особисто. Хтось прагне зробити тобі боляче…\n- І в нього це добре виходить.\n- Хотілось би дізнатись, хто цей «хтось». Ми припустили, що з убивством пов’язаний той загадковий бізнесмен, що перекупив твоїх партнерів, однак вийти на нього нам не вдалося. Засекречена інформація. Ми звернулися до СБУ, однак нам показали смачну дулю.\n- Що ж ти пропонуєш? – спокійно запитав Денис.\n- Доки над тобою і твоєю ріднею висить загроза, пропоную перевезти твоїх батьків та жінку до одного будинку та встановити там цілодобову охорону. Я це влаштую. Так я буду спокійнішим.\nДенис ствердно кивнув головою. А що залишалось? Краще нехай сидять під цілодобовою охороною, аніж стануть жертвами котрогось невідомого вбивці. А сам Денис матиме шанс знайти його та поквитатися за всі, завдані йому, біди. Так просто вбивство власних дітей він не пробачить. Буде шукати доти, доки не знайде, доки дихатиме, доки очі бачитимуть шлях, а руки відчуватимуть силу. Вбивця не буде прощений.\n- Гаразд. Я зараз же зателефоную батькам та поясню їм ситуацію. Завтра ж вони будуть у місті.\n- Ні, друже, - заперечив Вітя. – це небезпечно. Робимо так: зараз я відсилаю до Максарова двох охоронців, котрі слідкуватимуть, щоб з Вікою нічого не сталось, а ми з тобою їдемо за батьками. Так буде спокійніше. У мене зброя – тож і шансів більше боротися з нападниками. А коли привеземо батьків, разом з Вікою сховаємо їх у таємному місці.\nМинуло чотири години. Денис зі своїми батьками – матір’ю Катею та татом Вовою, Віктором й Вікою сиділи у квартирі Максарова та енергійно вирішували, що робити далі.\n- Мамо, - збентежено говорив Денис. – над нашою сім’єю нависла загроза. Дітей моїх було вбито, це підтверджує експертиза. Про це мене повідомив Вітя. Хтось намагається знищити всіх моїх близьких. Хтось хотів, щоб я бачив смерть дітей, щоб я вмирав разом з ними, щоб я страждав. Тепер під загрозою Ваші життя. Доведеться на деякий час переїхати до безпечного місця. Віко, тато, мамо, не сперечайтесь зі мною, я прошу. Не думайте, що збожеволів. Просто я дуже хвилююсь за вас. Дорожчих за вас для мене не існує людей… - Денис на мить замовк і проникливо вп’явся у вічі Віці, котра не наважилась відвернути погляд. Вона, неначе зрозуміла, що її чоловік знає про зраду.\n- Я не збираюсь ховатися від якогось там вбивці. – вставив свої два слова батько Дениса Володимир. – Я пройшов Афган, боровся зі смертю і потерплю для себе втечі від неї. Жінки – так, нехай ховаються. А я буду зі своїм сином шукати вбивцю моїх внуків. – Володимир підвівся з крісла й поглянув на Дениса. – Сину, мені п’ятдесят, я хворий на рак. Життя для мене коротке і дає шанс дожити його гордовито. Ліпше я помру за внуків, аніж на ліжку від недуги.\nДенис ствердно кивнув головою. Перечити батьку він не умів, тим паче, коли той проголошував такі душероздираючі промови. І правда, чому тікати від убивці, якщо можна його знайти самому? Тільки як? Це питання потрібно було вирішити якомога швидше.\n- Гаразд, Вітю, - звернувся до міліціонера Денис. – давай-но відвеземо жінок у безпечне місце…\n24.03.09 Розділ 9. Небезпечна дорога\nЧорний БМВ Дениса Москаленка мчав на високій швидкості трасою від Києва. Асфальт траси помокрів, оскільки декілька годин до того пройшовся невеличкий дощик. Вести автівку не було труднощів.\nВ салоні автівки сиділо шість осіб: батько та мати Дениса, сам Денис, його жінка Віка, Влад Максаров, котрий попросився поїхати разом з ними – хотів допомогти в разі чого. Останнім був Віктор, що сів на заднє сидіння разом з батьками та Вікою. Денис і досі відчував вміст алкоголю у крові, тому попрохав сісти за кермо Влада.\nДенис уважно вдивлявся на дорогу, неначе вишукуючи котрусь виямку чи небезпечну зону. Однак, якщо краще вдивитись у його очі, то можна було б помітити, що дивиться він зовсім не на дорогу, а кудись вдалечінь і в одну точку та щось напружено обдумує. А замислитись в останній час було над чим – раптова смерть дітей, поява загадкового вбивці, зрада, крах бізнесу… Проблеми повалились на голову в одну миттєвість і всі разом, як, між іншим, завжди й буває. Хотілось би якомога швидше вибратись з потужного «торнадо» цих проблем, що закрутили його, завертіли ним, немов рваною тряпкою, що нездатна керувати власною долею, а покладається на силу вітру.\nДумки Дениса перебив дзвінок мобільного, що завібрував у внутрішній кишені його чорної легкої куртки, котру вдягав, коли на вулиці було прохолодно.\n- Слухаю. – промовив він якось холодно, коли прийняв дзвінок. На екрані висвітився засекречений номер, тому Денис не віднісся серйозно до цього дзвінка.\nВ слухавці декотрий час панувала тиша.\n- Слухаю Вас. – повторив Денис і хотів був уже відключатись, коли почув напрочуд грубий голос, власником якого міг бути чоловік з оперним басом. Проте голос трішки тягнувся, неначе запис на плівці, котру зажувало. Дивний голос.\n- Сьогодні ти помреш. – говорив чоловік з дивним голосом. – Прийшов час поквитатися з тобою.\n- Хто ти? – запитав Денис, розуміючи, що в даний момент розмовляє з убивцею своїх дітей.\nОднак замість відповіді Денис почув від чоловіка дивну фразу, котру він не раз чув на курсах латинської мови та котрою назвав свою книгу:\n- Memento morі…\nВ слухавці мобільного Денис почув гудки. Зв’язок обірвався.\n- Хто це був? – звернувся з цікавістю в очах до Дениса Віктор, помітивши збентеженість на його обличчі.\n- Він… - не виходячи із задуми, просичав Денис. – Він…\n- Хто??? – не витримав загадковості сина Володимир.\n- Що він сказав? – продовжував допитувати сина батько.\n- Щось не зрозуміле. Сказав, що я сьогодні помру, бо прийшов мій час. І в кінці промовив цю дивну фразу…\n- Що за фраза? – поцікавився Влад Максаров, що ледь не кинув кермо, коли почув, що Денису загрожує смерть.\n- Memento morі.\n- Пам’ятай про смерть… - переклав вислів Віктор. – Що він хотів сказати цим?\n- Щоб я пам’ятав про смерть. Тільки чию? – ламав голову Денис. – Можливу свою? Він сказав, що я сьогодні… О, Боже… - зненацька вигукнув Денис. – Гальмуй, Владе, швидше гальмуй.\n- Що сталося, Денисе? – не розумів такої дивної реакції Дениса Влад Максаров.\n- Гальмуй, я сказав.\nВлад вирішив послухатись знервованого друга, проте сьогодні вдача була не на їх боці, оскільки він натиснув на гальма й ті різко провалились до поликів.\n- Гальма відмовили. – занервував Влад і на його чолі проступили каплі поту.\n- Скидай газ. – наказав Денис. – І поступово переходь на понижені передачі. Потім скористайся ручним гальмом.\nВлад ствердно кивнув. Він ладен був низько вклонитись Денису за його швидкісну аналітичну здатність, що він не розгубився в даній ситуації та підказав правильне вирішення проблеми. За це він і любив цього чоловіка, свого друга Дениса Москаленка.\nДенис не сидів спокійно. Він продовжував вертітись на сидінні, немов шукаючи причину неспокійності.\n- Він сказав, щоб я пам’ятав про смерть. – розмірковував Денис. – Не Віка, не мати, не тато, а я. Він також сказав, що настав час розплати для мене. Під загрозою я…\nДенис ще декілька секунд сидів не рухаючись, а потім різко відчинив дверцята. Вітер влетів у салон автівки та підняв на сполох волосся пасажирів, що досі не могли зрозуміти дивної поведінки Москаленка, що неначе зірвався з паска.\n- Що ти робиш, Денисе? – вперше за довгий час обізвалась Віка, що весь час сиділа спокійно й вдивлялась на узбіччя траси.\nОднак Денис не відповідав. Він уже висунув голову з автівки та, тримаючись однією рукою за сидіння, посунувся вниз, щоб мати змогу заглянути під автівку. Нарешті йому це вдалось і, нагнувшись так, що голова висіла на рівні колес, помітив невеличкий предмет червоно-чорного кольору, на котрому весь час мигала зеленим світлом лампочка. Біля неї Денис побачив дисплей на котрому здійснювався відлік часу.\nМежі розгубленості та знервованості Дениса не було видно. Він знову сів на сидіння та вигукнув:\n- Під нами вибухівка. Залишилось 15 секунд. – котрусь мить помовчавши, він голосно наказав. – Стрибайте. Мерщій, стрибайте. Часу обмаль.\nВіктор, що сидів крайнім справа, відчинив дверцята та вискочив з автівки. Перекотившись, немов м’ячик, через плече, як його навчали колись в академії, він чекав доки автівку покинуть інші пасажири. Ще мить і з автівки вилетіла Віка. Вона стрибнула на ноги і здалося, що забила праву ногу, однак залишилась живою. За нею вискочили батько Дениса та його матір. В автівці залишилось лише двоє – Влад Максаров та Денис.\nВіктор сидів навпочіпки на обочині траси і подумки відраховував секунди, які спливали, немов вода.\nЗненацька він помітив, як на зустрічну смугу руху вискочила вантажівка. Вона набрала швидкості і мчала прямо на чорне БМВ…\n- Нумо, хлопці, - прошепотів Вітя, стискаючи пальці в кулаки. – стрибайте. Стрибайте…\nВлад Максаров побачив, як на зустрічну смугу вискочила вантажівка – двометровий велетень у висоту та п’ятнадцятиметровий пітон в довжину. Варто лише зіткнутись з нею і з чорного БМВ залишиться лише чорний блинчик, а люди, котрі сидять в салоні автівки, стануть гарною начинкою цього блинця.\n- Стрибай. – вигукнув Влад, коли до зіткнення автівок залишались лічені секунди. До вибуху не менше.\nДенис заперечно похитав головою.\n- Стрибай, я сказав. – просичав крізь зуби Влад. – Я за тобою…\nДенис кивнув головою і вискочив з автівки. Боляче стукнувшись руками об асфальт, він здер шкіру на ліктях та ледь не проїхав носом бруківкою на обочині траси. Все пекло, неначе обпалене вогнем, однак зараз він не звертав уваги на біль. Піднявши голову, він побачив, як його БМВ з другом за кермом, врізалось у вантажівку… Саме в цю мить спрацював детонатор і пролунав вибух… Полум’я гарячою хвилею обхопило тіло чорної автівки, а вибухова хвиля відкинула Дениса зовсім за межі траси і він опинився на полі, засіяному пшеницею. В голові помутніло і він втратив свідомість…\nЗгенеровано за 0.69751501083374 сек.


День піхоти святкують в Україні » Слово і Діло\n6 травня 2019, 10:12\nВ Україні 6 травня вперше відзначається День піхоти.\nМеханізовані, гірничо-штурмові військові частини складають основу сухопутних військ, виконують завдання щодо утримання зайнятих районів, рубежів і позицій, відбиття ударів і прориву оборони противника, захоплення важливих районів, рубежів і об'єктів. Разом з тим, механізовані об'єднання поряд з танковими використовуються для оточення і розгрому противника, переслідування і виконання інших завдань.\nНагадаємо, президент України Петро Порошенко підписав укази, згідно з якими встановлюються День піхоти, День резервіста України і День сержанта Збройних сил України.\nДодамо, що 18 травня в Україні відтепер відзначатимуть День резервіста, а 18 листопада - День сержанта Збройних сил України.


Короткі факти про все на світі, які перетворять вас на ходячу Вікіпедію | FUN TiME\nПоки редакція Tut-Cikavo складає такі добірки, рівень ерудиції в колективі піднімається до немислимих висот… Це ж скільки у світі всього цікавого!\nПланета Венера – справжня бунтарка. Вона вважає за краще обертатися проти годинникової стрілки.\nПеребування на висоті прискорює ріст волосся. Наприклад, коли ви летите в літаку, ваші кучері ростуть в два рази швидше.\nКістки динозаврів, виставлені в палеонтологічних музеях світу – це насправді не кістки. Строго кажучи, це камені, так як кісткова тканина зруйнувалася мільйони років тому, залишивши після себе органічний осад. Під впливом хімічних процесів, цей кістковий осад з роками перетворився на камінь у формі кісток.\nФредрік Дж. Баур так пишався своїм винаходом, що захотів бути похованим в ньому. Баур помер у травні 2008 року у віці 89 років, і його діти виконали це прохання – його прах був розділений між парою урн і … упаковкою з-під Pringles.\nКитайська гора Цзянькуньчжу («Південний небесний стовп»), яка стала прототипом деяких ландшафтів у фільмі Джеймса Кемерона «Аватар», була перейменована місцевою владою і з тих пір носить ім’я «Алилуя Аватар».\nУчні давньогрецького філософа Платона одного разу попросили його дати визначення людини, на що той відповів: «Людина є тварина на двох ногах, позбавлена пір’я». Однак після того, як Діоген Синопський приніс в Академію ощипанного півня і пред’явив його в якості «платонівської людини», Платону довелося додати: «І з плоскими нігтями».\nБільше половини населення нашої планети ніколи не бачили снігу і можуть судити про нього, лише по фотографіях за розповідями очевидців.\nАвтор всесвітньо відомого фірмового логотипу Nike отримав за свою роботу всього $35\nУ світі існує, як мінімум шестеро людей схожих на вас як дві краплі. Шанс зустріти таку людину мінімальний – всього 9%.\nУ деяких африканських племенах існує досить дикий звичай – в першу шлюбну ніч новоспечений чоловік зобов’язаний вибити своїй половинці два верхніх, передні зуби.\nВсьому в світі наука дала свою назву. Наприклад, звичний і обов’язковий для кожної людини пупок вчені називають Умбілікус.\nУ Англії в 17-му столітті.синоптиків за помилковий прогноз погоди піддавали смертній карі.\nПорятунок у воді на території Китаю є незаконним, так як своїми діями ви втручаєтеся в долю потопаючої людини.\nУ пиві не так багато калорій, як нас лякають дієтологи. Наприклад, в молоці або яблучному соку їх набагато більше, але ми ніколи не чули про це.


Коли і чому Зеленський вирішить закінчити карантин – експерт – Новости\nКоли і чому Зеленський вирішить закінчити карантин – експерт\nВсе буде залежати від того, хто і в який бік поговорить з ВАЗом останнім …\nДуже багатьох цікавить, коли ця карантинна біда закінчиться?\nПро цю проблему пише в Фейсбуці політичний експерт Олександр Кочетков.\nНа жаль, але надійно прогнозувати це неможливо. Тому що у нас відсутня представницька статистика поширення епідемії. А її немає, тому що відсутня тестування населення в достатній кількості для раціонального прийняття рішення.\nТому рішення буде чисто емоційним.\nНаприклад, дружина президента після читання Інтернету розповість йому, що в країні людям нічим годувати дітей, і вони звинувачують в цьому Володимира Зеленського. Тому з карантином треба зав’язувати.\nАбо навпаки, Єрмак повідає, що жорсткі карантинні заходи дозволяють відвернути населення і не допустити соціального вибуху. Тому карантин треба тягнути якомога довше.\nВсе буде залежати від того, хто і в який бік поговорить з ВАЗом останнім.\nТепер про статистику епідемії. Маємо два зустрічних процеси.\nЗ одного боку, масові свята (Великдень, 1 травня, 8-9 травня) різко збільшують контактність громадян і, відповідно, поширення хвороби, це очевидно.\nЗ іншого боку, найближчим часом до України прибудуть, нарешті, тести на коронавірус, охоплення тестуванням різко зросте і, зрозуміло, ми отримаємо різкий стрибок за кількістю хворих. Побоююся, що у владі цей зрозумілий стрибок інтерпретують як епідеміологічні наслідки свят.\nІ продовжать карантин, як мінімум, ще на місяць. Причому, можуть навіть зробити його ще більш суворим.\nДо речі, цей мій прогноз підпорядковується загальним правило, наведеним вище: в умовах нестачі об’єктивної інформації, а також ірраціональних дії влади будь-прогноз є досить приблизними. Так як наш державний корабель базікає, як тріску в шторм.\nАле одне можна прогнозувати абсолютно точно: люди не стільки втомилися сидіти вдома, скільки не мають грошей для цього. А в країнах навколо карантин починають пом’якшувати – контраст не в нашу користь.\nІ якщо у нас карантин буде продовжено, то невдоволення українців владою різко зросте.


Десять найдорожчих горілок у світі ~ Drink.co.ua\nДесять найдорожчих горілок у світі\nЗа ціною деякі марки горілки можуть позмагатися з елітними сортами вин, віскі та іншими благородними спиртними напоями. Найдорожча горілка в світі створена в Росії. В топ 10 горілок є відразу кілька російських представників. Рейтинг виглядає наступним чином.\n1. Russo-Baltique. Ціна однієї пляшки – 1 млн 400 тисяч доларів. Творцями напою є вітчизняна автомобільна марка Russo-Baltique (Руссо-Балт) та Регіна Абдуразакова – дочка казахського нафтового магната. Горілка знаходиться в куленепробивній ємності з товщиною стінок 30 сантиметрів. Посудина закривається спеціальною пробкою, зробленою із жовтого та білого золота.\nЯкщо надумаєте купити цю саму дорогу горілку в світі, то на додачу отримайте елітний позашляховик Dartz Prombron з золотими колесами. Вважається, що це один з кращих броньованих джипів, створених на базі автомобіля від General Motors.\n2. DIVA. Вартість пляшки – 1 млн. доларів. Виробником є шотландська компанія Blackwood Distillers. Напій готують на основі чистої джерельної води й піддають потрійній фільтрації. Для очищення майстри використовують лід, березове вугілля і порошок дорогоцінного каміння. У вже готову горілку додають діаманти, тому вона настільки дорога.\n3. Russo-Baltique-2. Ціна – 740 тисяч доларів. Третє місце рейтингу займає ще один продукт російської компанії Руссо-Балт. Горілка продається в 9-ти кілограмовій посудині з чистого золота. Ще покупцеві подарують шикарний позашляховик.\n4. Belver Bears. Вартість – 7240 доларів. Ця горілка зроблена обмеженим тиражем польською компанією Belvedere спеціально до Каннського кінофестивалю 2011 року. Напій подавали на урочистих заходах знаменитим гостям. Пляшка виконана у формі ведмедя і має блакитне підсвічування ззаду.\nгорілка Belver Bears\n5. OVAL Vodka Bottle. Ціна – 6922 долара. П’ятірку найдорожчих горілок світу замикає напій, розлитий в овальну пляшку, прикрашену сімома тисячами кристалів виробництва Swarovski. Напій можна спробувати тільки в елітних нічних клубах.\n6. Lordanov. Вартість – 4353 долара США. Ця горілка зроблена з кращої пшениці і джерельної води Північної Європи. Пляшка виготовлена з міцного матеріалу і прикрашена багатогранними кристалами Swarovski. Розбити її майже неможливо.\n7. Alize Limited Edition. За напій доведеться викласти 2 тисячі доларів. Він випущений в рожевій пляшці до Дня святого Валентина. Але це не чиста «вогняна вода», а коктейль з горілкою, що складається з французької горілки, коньяку, полуниці, лічі і маракуї.\nгорілчаний коктейль Alize Limited Edition\n8. Absolut Crystal. Ціна – 1 тисяча доларів. Собівартість формується за рахунок спеціальної пляшки, подібної справжньому кристалу.\nГорілка Абсолют Кристал\n9. Grey Goose Vodka Magnum. Ціна однієї пляшки – 815 доларів. Натомість покупець отримує напій високої якості в красивій пляшці, виконаній у формі гусака в золотій клітці.\n10. Belvedere. Напій вартістю 800 доларів замикає десятку найдорожчих горілок світу. Пляшка прикрашена краваткою-метеликом. Дизайн розробляли італійські майстри з Sine Labe Doli.\nЯк бачите, ціна на найдорожчі горілки світу формується за рахунок красивих пляшок і подарунків, які надаються разом з ними. Якщо тенденція збережеться, то щоб побити рекорд разом з горілкою у подарунок буде йти справжній літак.


Синоптики повідомили, якою буде погода на Різдво • Портал АНТИКОР\n24-25 грудня в Україні очікується дуже сильний вітер і потепління. Про це на своїй сторінці в Facebook повідомила синоптик Наталка Діденко.\nВона зазначила, що християни західного обряду святкуватимуть Різдво з теплою, але дощовою й вітряною погодою.\n«Це буде провокувати інтенсивне танення і зсуви снігових або крижаних масивів. Будьте дуже і дуже обережними. Переконайте дітей уникати перебування під дахами будинків або під великими старими деревами. Дивіться, де паркуєте машини. І дуже ретельно вибирайте взуття», - написала Діденко.\nНагадаємо, 16 листопада Рада підтримала проект закону про офіційне святкування католицького Різдва в Україні 25 грудня. 21 листопада закон про введення нового вихідного в Україні підписав голова Верховної Ради України Андрій Парубій, а 29 листопада закон підписав Президент Петро Порошенко. 25 грудня - Різдво - стало вихідним днем. Закон набрав чинності наступного дня після опублікування.\nТеги статьи: ПогодаУкраїнаСиноптики\n21 декабря 2017 г., 16:55 Просмотров: 1365


Таблиці розмірів жіночого одягу (14 таблиць): європейські, американські, російські розмірні сітки | kiev-map.com.ua\nЖінки дуже люблять шопінг, це покращує їх настрій, дозволяє поповнити свій гардероб новою і модним одягом. Перед тим, як купити плаття, спідницю, брюки або блузку, необхідно їх приміряти. Простіше це зробити, відвідуючи магазини і бутіки. Але сьогодні жінки часто купують речі в інтернет-магазинах, тому їм необхідно точно знати свій розмір.\nОсобливо насторожують жінок європейські та американські розміри, які істотно відрізняються від російських. Необхідно розібратися з маркуванням на етикетках одягу – цифрових і буквених характеристиках.\nЯк обчислити свій розмір одягу правильно\nДля цього треба мати під рукою звичайну сантиметрову стрічку. Необхідно знати своє зростання, а також зробити три виміри – обхват грудей, талії і стегон. Коли всі цифри відомі, ділимо перше і останнє значення на 2. Наприклад, обхват бюста у вас становить 88 см, значить підбирайте для себе блузки, футболки, сукні, сорочки 44 розміру. Якщо обхват стегон в результаті вимірів становить 92 см, то шукайте одяг з маркуванням «46» – штани, легінси, шорти, спідниці.\nОбхват талії, см Обхват стегон, см Обхват грудей, см російський Міжнародний Європа\n60 83 75-84 40 XS 34 0\n66 87 85-90 42 S 36 2\n70 92 88-92 44 S / M 36-38 4\n76 96 91-95 46 M 38 6\n82 100 94-98 48 M / L 38-40 8\n88 104 96-100 50 L 40 10\n94 108 98-103 52 L / XL 40-42 12\n100 112 101-105 54 XL 42 14\n104 116 106-110 56 XXL 42-44 16\nУ кожній країні існує своя розмірна сітка:\nпри виборі одягу американських виробників врахуйте, що розміри дорослої одягу обчислюються від 0 до 22. При виборі виробів відніміть від свого російського розміру число 38. Тобто, якщо у вас 46 розмір в російській маркування, то в американській він складе 8;\nв Європі застосовуються свої позначення жіночих розмірів. Вони відрізняються від Російських на 6 одиниць. Відніміть з вашого розміру, наприклад, 46-го, цифру 6. Ваш європейський розмір – 40;\nіталійські розміри жіночого одягу. Вони менше від російських на 2 значення. Італійський 46 розмір відповідає 48-му вітчизняному;\nскладніше буде англійська система вимірювання. Її обчислити самому непросто, тому краще ознайомитися з таблицею порівняння розмірів, яка повинна бути на сайті інтернет-магазину;\nкитайські розміри одягу, на які рівняються азіатські виробники. У цих країнах шиють речі-маломеркі. Тому російським жінкам слід вибирати одяг на розмір більше, ніж вказано на етикетці.\nросійський EUR / GER / FRA Англія Італія\n40 6 34 6/32 38 / I\n42 8 36 8/34 40 / II\n44 10 38 10/36 42 / III\n46 12 40 12/38 44 / IV\n48 14 42 14/40 46 / V\n50 16 44 16/42 48 / VI\n52 18 46 18/44 50 / VII\n54 20 48 20/46 52 / VIII\n56 22 50 22/48 54 / IX\n58 24 52 24/50 56 / X\n60 26 54 26/52 58 / XI\n62 28 56 28/54 60 / XII\n64 30 58 30/56 62 / XIII\n66 32 60 32/58 64 / XIV\n68 34 62 34/60 66 / XV\nУ країнах Європи прийнято позначати розміри за допомогою стандартних букв. Для України це звична маркування, але не всі її розуміють правильно. Давайте порівняємо, як співвідносяться Російські та Європейські розміри одягу:\nS – це маленький розмір, відповідний 44;\nM – середній, в нашій країні це 46 розмір;\nL – великий розмір – 48;\nXXS – це розмір 40;\nXS – відповідно, 42;\nXL – жіночий розмір 52;\nXXL – дорівнює вітчизняним розмірами 54-56\nXXXL – найбільший розмір – 58-60.\nЗліва від названих букв додають позначення Х, що позначає зменшення або збільшення на один розмір.\nУ багатьох інтернет-магазинах надані до огляду покупців таблиці з порівняльними характеристиками розмірів в різних країнах. У них включені російські розмірні стандарти, класифікація з міжнародного буквенному коду, американський і європейський стандарт, параметри фігури (об’єм стегон, грудей, талії, зростання).\nУважно підбирайте свій розмір одягу\nЯкщо ви купили річ, яка вам впору, то будете її довго носити. Виріб підійде до вашої фігури, в ньому вам буде комфортно і зручно.\nПорівняльні таблиці є на різні види жіночого одягу. За стандартними мірками шиється верхній одяг – куртки, жакети, пальто, піджаки, кофти. Сукні, брюки, спідниці, джинси також відповідають основним розмірам. Ретельно підходите до вибору нижньої білизни – бюстгальтерів і купальників, вони мають свої параметри.\nДопоможуть у виборі товару покупцям продавці-консультанти онлайн-магазинів. Вони підберуть розмір одягу по параметрам вашої фігури. Вдалих вам покупок, чарівні дівчата і жінки!\nТаблиці розмірів жіночого одягу (14 таблиць): європейські, американські, російські розмірні сітки Ссылка на основную публикацию\nСонник чоботи до чого сняться нові жіночі, гумові, червоні\nТуш для вій рейтинг за рік\nКожна жінка або дівчина при покупці косметики сильно загострює свою увагу на ...\nОдним з найбільш популярних і улюблених серед жінок видів рукоділля є фото якої ...


Кращий рецепт колканона - Традиційні рецепти - 2021\nТрадиційне ірландське блюдо з картопляного пюре, нарізаної капусти та цибуля-порей, приправлене кменом та насінням анісу. Залишки можна оживити, додавши в страву м’ясо.\n450г картоплі, очищеної від шкірки і нарізаної шматочками\n350г капусти, дрібно нарізаної\n2 великих цибуля-порей (лише білі та блідо-зелені частини), нарізані кружечками 5 мм\n1/2 чайної ложки насіння анісу\nМетодПідготовка: 20 хв. ›Кухар: 30хв.› Додатковий час: 50хв. ›Готовність: 1х40хв\nПомістіть картоплю у велику каструлю і накрийте підсоленою водою. Доведіть до кипіння на сильному вогні, потім зменшіть нагрівання до середнього-низького, накрийте кришкою і тушкуйте до готовності, приблизно 20 хвилин. Процідіть і дайте просохнути хвилину-дві.\nПоки картопля кипить, капусту помістіть в каструлю з кількома столовими ложками води; накрити кришкою, довести до кипіння на середньому вогні і зменшити тепло до середнього-низького. Варіть капусту до готовності, 10 - 15 хвилин. Вилийте зайву рідину і відкладіть капусту в сторону.\nПомістіть нарізаний цибуля-порей, молоко, насіння кмину та насіння анісу у велику каструлю на середньому повільному вогні і доведіть до кипіння. Варять цибулю-порей до м’якості, близько 10 хвилин, періодично помішуючи. Додати масло і приправити сіллю і перцем; нехай суміш відстоюється від вогню, поки масло не розтане.\nКартопляне пюре перемеліть у великій мисці і розмішайте в цибулі-пореї до тих пір, поки картопляне пюре злегка не стане шматочком. Натріть варену капусту і подавайте.\nЯкщо ваш місцевий супермаркет не має насіння анісу, ви можете придбати їх в Інтернеті.\nЦе смачний і вершковий. Я придумав більш здорову версію: Використовуйте курячий бульйон та 1 ТБ вершкового масла замість молока та 1/4 склянки вершкового масла. Якщо у вас немає дороги і анісу, деякі тире мускатного горіха додають приємного штриху. Картопля насправді краще після охолодження в холодильнику (зміна сполук крохмалю). А викидання кубиками або інше солоне м’ясо, якщо ви трапляєтесь, зробить це хітом з дітьми.-27 грудня 2010\nПодивіться відео: Вареники с вишней. Нежное, пышное тесто. Мамины рецепты (Листопад 2021).\nCopyright 2021 \_ Кращий рецепт колканона...