Кінець етики? • MediaLab Online\nЧи лишилося місце в журналістиці для професійної етики? Дискутують медіаексперти. Конспект з V Lviv Media Forum\n«Кінець етики?» – доволі провокаційна назва для дискусії. Хоча і правильна. Я б радше говорив про кризу професійної етики. Одна з причин, чому українське журналістське середовище має проблеми з етичністю, – це вища освіта. В навчальному плані усіх журфаків є предмет під назвою «Професійна етика» або ж «Медіаетика». Перше питання полягає у тому, як це викладають: тиждень, семестр, у межах одного курсу. Зазвичай це просто поєднання теоретичних і практичних занять. Утім те, як до цієї проблеми ставляться в університетах, формує ставлення до етики випускників вишів. Друге питання – хто це читає. Коли ті, хто викладають цей предмет, востаннє мали дотичність до конкретних етичних кейсів.\nТретє питання – наскільки ми взагалі готові сьогодні говорити про справжню професійну етику і дотримання журналістських стандартів. Мене шокував з’їзд Спілки журналістів України, на якому прозвучала пропозиція відмовитися від стандартів, тому що країна перебуває в умовах війни, і нам потрібно боротися з ворогом і займатися пропагандою української ідеї та армії. Тобто, ми розмірковуємо про відмову від того, що складає основу професії.\nНаскільки ми готові вчити студентів шукати правильну позицію і точку зору, коли вони роблять свої матеріали? На сьогодні не достатньо просто ознайомити студентів з етичними кодексами, розказати, що десь там далеко в Європі, яка нас не розуміє, існують певні стандарти.\nДосвід роботи в Школі журналістики УКУ, і взагалі в Українському католицькому університеті, навчив мене, що є три ін’єкції, які має отримати студент перед випуском. Перша – це, звісно, професійна етика, ті кодекси, які є важливими і випробуваними часом. Друга – вміння і внутрішня потреба дотримуватися журналістських стандартів. І третя і, мабуть, найголовніша – це цінності. Людина, яка не розуміє цінностей суспільства, в якому вона працює, аудиторії, до якої вона звертається, не здатна відповідати тим критеріям, які ми ставимо.\nЩодо того, чи є ми на початку кінця етики – ні. Я вважаю, що проблема є дуже глибокою. І її вирішення не є миттєвим: зміна пріоритетів у журналістській освіті і виховання покоління людей, які готові написати заяву на звільнення, якщо їх змушують порушувати етичні кодекси. Ми намагаємося виховувати таких студентів. Навчити їх професійній етиці не так вже й складно. Питання полягає у тому, чи зможуть вони реалізувати свої знання, коли підуть працювати в конкретні медіа, до реальних власників.\nЯ вважаю, що з етичної точки зору українська медіаспільнота перебуває у доволі глибокій кризі. Все починається з освіти – з того, що ми закладаємо. Це питання можна вирішити, якщо не ставитися до журналістики лише як до інструменту і розуміти, що в професії журналіста є базові цінності, які не можна переступати.\nНаталія Лигачова, голова Незалежної медійної ради\nГоловна проблема полягає у тому, що ми звузили поняття етики до дотримання стандартів інформаційної журналістики. Але ж є ще безліч інших жанрів: репортаж, колумністика, нариси, де автор має право висловлювати свою позицію. У цих форматах можна бути небезстороннім і дуже емоційним.\nЮлія Мостова або Сергій Рахманін, наприклад, у своїх текстах зовсім небезсторонні. Якщо, послуговуючись вимогами інформаційної журналістики, розібрати статті цих авторів – порушено усі стандарти: вони зазвичай не називають джерел і відкрито висловлюють свою позицію. Однак мають на це право, бо це колумністика. Той самий Сергій Рахманін колись давно сказав, що будь-яка журналістика має право на існування, якщо вона щира.\nЖурналіст має бути щирим. Якщо ти пишеш статтю з авторською позицією, за цим не має стояти якогось замовлення чи твоєї особистої вигоди. Такі речі пишуть, лише коли не можна мовчати. Ось тоді – це справжня журналістика і дотримання етики. Бо ви так думаєте.\nІнша проблема – у тому, що українські журналісти, топ-менеджери і олігархи, які є власниками ЗМІ, в якийсь момент досягнули консенсусу. На великих телеканалах більше немає навіть спроб чинити спротив тиску згори. Це вже навіть не сприймають як тиск. Коли Телекритика ще входила до холдингу 1+1, у нас інколи були сварки. Цікаво, що найчастіше не з керівництвом каналу, а з журналістами, абсолютну лояльність яких в певний момент просто купили: комусь підвищили зарплату, комусь дозволили знімати документальні фільми тощо.\nТретя складова цієї кризи – те, що в країні, де суди не працюють достатньо добре, не може бути саморегулювання. Наші політики, яких зачепили в пресі, не звертаються до суду, бо знають, що це радше репутаційна втрата, аніж відстоювання власного іміджу.\nСьогодні усі говорять про соцмережі, які впливають на контент. Але ж до цього були ми, які почали робити новини, що вражають, не зважаючи на те, що вони мають достукатися до розуму. Ми допустили Шустера – це насамперед скандал. І це перенеслося у соцмережі, які, у свою чергу, починають впливати на сьогоднішні медіа. Ми самі винні.\nНезалежну медійну раду створено з ініціативи кількох громадських організацій, передусім Центру верховенства права і демократії, що раніше називався Інститутом медіаправа. Це дуже ефективний інструмент. НМР займається переважно зверненнями індустрії щодо тієї чи іншої полеміки. Ми розглядаємо дуже багато справ, пов’язаних із Нацрадою. Перше наше рішення стосувалося невиконання закону про декомунізацію каналом НТН. Також були теми щодо порушення прав дітей. Тобто, ми вирішуємо справи, які стосуються радше не поведінки конкретних журналістів, а невиконання стандартів і недотримання етичних норм мовником.\nІндивідуальними випадками недотримання норм журналістами, як я розумію, займатиметься Комісія з журналістської етики. Єдине чого я їм бажаю – бути відкритішими: хоча би публікувати для загалу свої рішення і висвітлювати свою діяльність в медіа. Думаю, що можна навіть говорити про майбутню співпрацю і прийняття спільних рішень НМР та КЖЕ.\nТетяна Лєбєдєва, голова наглядової ради НСТУ\nПоява справжнього суспільного мовника з усіма відповідними якісними ознаками має змінити інформаційне поле і медіаситуацію в Україні. Бо у будь-якій нормальній країні суспільний мовник заповнює ту нішу, яку в дуальній системі створює комерційний. У них абсолютно різні завдання: комерційний мовник заробляє гроші, а суспільний виконує замовлення глядача.\nВ Україні суспільне мовлення було лише мрією багато років. Сьогодні вже пройдено точку незворотності, і ми рухатимемося вперед. Суспільний мовник взяв на себе дуже амбітні завдання і, сподіваюся, їх буде виконано.\nЧому ми вважаємо створення суспільного мовника однією з головних медіареформ? Насамперед це зникнення державної форми мовлення, взагалі не притаманної демократичним країнам. Друге – це створення мовника, який задає стандарти: не лише етичні, але і професійні.\nКоли кажуть, що журналістика гине, і все пропало, я думаю, що це не зовсім так. Журналістам ніколи не було легко. Згадаймо радянські часи: це взагалі не було журналістикою. Це однобічна комунікація, здебільшого – пропаганда.\nЗараз є значно більше можливостей, але додалися і нові виклики. Одним з найголовніших є несвобода медіа. Ми бачимо, як ЗМІ перетворюються на інструмент впливу своїх власників. І замість об’єктивної інформації про те, що болить, і те, що цікаво, аудиторія має дивитись баталії між людьми, які володіють медіахолдингами. Це сором, а не журналістика.\nДругий виклик – цифровий. Соцмережі справді трохи змінюють інформаційний простір. Нещодавно натрапила на цікавий пост журналіста Віктора Трегубова у фейсбуці про його мерзенне бажання створити фейковий сайт, написати про якусь людину, яка розповсюджує недостовірну інформацію, жахливу новину. Щось на кшталт «п’є кров християнських дітей по суботах».Закинути посилання на цей фейковий сайт у фейсбук з підписом «Максимальний перепост!» і подивитися на реакцію. Як переживе ярликування і брехню про себе людина, яка дозволяє собі брехати про інших? Безвідповідальність блогерів інколи просто вражає. Саме тому необхідно розмежовувати їхні практики і справжню журналістику.\nНу і, звісно – виклики гібридної війни. Постали нові, зовсім незвичні для журналістів обставини, в яких не зрозуміло, що розповідати: де межі соціально значущих тем, а де небезпека для військових чи переселенців.\nАле головний виклик – це нерозуміння основ професії: відповідальності за кожне сказане слово, за наслідки своєї роботи, інколи – жахливі. Це все те, що можна назвати ємним і ефектним словом «цінності».\nЯкі ж є методи супротиву викликам? Насамперед, створення вільних самодостатніх медіа. Лише видання, яке не залежить від політичних чи бізнесових інтересів своїх власників, може собі дозволити бути справді об’єктивним і професійним.\nДруге – це медіаграмотність на усіх рівнях, починаючи зі студентів. Я колись входила до екзаменаційної комісії в одному з вишів. Там ввели курс з етики, і в білетах на державному іспиті були питання з цього предмету. Половина з них ніяк не стосувалися, власне, професійної етики. Тобто, навіть ті, хто створюють ці програми і намагаються їх викладати, не зовсім розуміють, чим це є насправді.\nОстанній засіб захисту – це саморегуляція. Є лише два шляхи: або тебе регулюють жорстко (це притаманно авторитарним режимам), або все ж таки професійна спільнота бере на себе відповідальність за те, щоб дотримуватися стандартів.\nОлексій Погорєлов, директор Асоціації медіабізнесу\nЗвісно, якісна журналістика дозволяє заробляти гроші. Це постулат, який не оскаржується. Наведу кілька цифр, які добре ілюструють нинішню ситуацію. Дослідження і практика підтверджують: не менш ніж 75% вартості медіабізнесу – це вартість команди: людей, їхніх знань та рівня професіоналізму. Все починається з людини і закінчується людиною. Тому питання етики – особисте. Багато у чому залежить від виховання і подальшої освіти.\nМи маємо, за останніми дослідженнями КМІСу, 17 відсотків падіння рівня довіри до ЗМІ. Це дані за грудень 2016 року. А рекламний бізнес прогнозує, що 99% доходів медіа приноситиме реклама. З цього випливає, що про чисту журналістику ми можемо говорити лише у межах 1%.\nВ Україні 30% бюджетних коштів витрачають на сферу освіти. Другою пріоритетною для державного фінансування галуззю є медицина. Чи приділяють медіа хоча б третину своєї уваги цим напрямкам? Освіта, в свою чергу, не знає куди рухається економіка, тому не розуміє, яких спеціалістів потрібно готувати. Журналістська освіта – так само. Зараз на роботу у медіа не беруть випускників журфаків – натомість віддають перевагу спеціалістам з освітою у галузі економіки, математики, фізики тощо.\nЯкщо не брати до уваги телеведучих, чи багато ви знаєте достойних редакторів і журналістів, які роблять круті речі? Чи достатньо ми розповідаємо про переможців журналістських конкурсів? Що ми знаємо про класних журналістів і матеріали, які перемагають у цих конкурсах? Про те, що думають члени журі? Нічого. Тому що ми говоримо про зраду. Це і є етика і саморегулювання. Як це має працювати добре, якщо ми не поширюємо найкращих практик і не звертаємо достатньої уваги на помилки іпорушення?\nОтже, якщо ми говоримо про кінець етики зі знаком питання, то, може, таки його прибрати? Може, це кінець врешті-решт?


НГ: Верховна Рада почала зворотний відлік - Korrespondent.net\nНГ: Верховна Рада почала зворотний відлік\nВ Україні знову складається кризова ситуація: голова Верховної Ради України Арсеній Яценюк заявив, що з 13 лютого почався відлік 30 днів до моменту розпуску президентом парламенту, якщо депутати щодня не працюватимуть, повідомляє Независимая газета.\nТого ж дня голова президентського секретаріату Віктор Балога закликав Верховну Раду почати роботу, нагадавши, що через протистояння в парламенті не затверджена урядова програма. «Але уряд не може діяти за принципами анархії», - зазначив він.\nТим часом сам Балога ще в п'ятницю ускладнив ситуацію в українській політиці: він несподівано обнародував заяву про вихід із пропрезидентської партії Наша Україна. Це породило політичну бурю. Йдеться про дострокові парламентські вибори, про втрату Віктором Ющенком опори у Верховній Раді, про прийдешнє переформатування правлячої коаліції, у будь-якому випадку - про нову масштабну політичну кризу в Україні, припускають політики і експерти.\nСам Балога своє рішення прокоментував туманно. Представник пропрезидентського блоку Наша Україна - Народна самооборона Юрій Кармазін припускає, що Балога пішов через внутрішні суперечки в блоці. Ще один член НУ-НС Владислав Каськів уточнює, що найгострішим питанням, яке могло спровокувати Балогу на демарш, стала підготовка до формування на базі блоку Ющенка єдиної партії.\nУкраїнський президент приблизно рік тому ініціював процес злиття, проте це питання спочатку викликало безліч суперечок і сварок серед партій, об'єднаних зараз під дахом пропрезидентського блоку. «Балога спробує знайти ефективніший шлях для формування впливової пропрезидентської політичної сили», - вважає Каськів. Його колега Борис Тарасюк, голова Народного Руху України, який теж входить до складу НУ-НС, упевнений, що керівник президентського секретаріату спробує екстрено створити нову «партію президента». Зі слів Тарасюка, соратникам Балоги давно відомо про проект нової партії, яка називатиметься Гарт.\nРазом із тим голова політради НУ-НС В'ячеслав Кириленко заявив, що процес створення єдиної партії на базі пропрезидентського блоку продовжиться. Вже навесні Україна побачить перші результати роботи в цьому напрямі, пообіцяв він.\nТе, що відбувається навколо Ющенка свідчить, по-перше, про втрату президентом політичної опори у вигляді сильного і монолітного блоку і, по-друге, про підготовку до дострокових виборів - як мінімум парламентських, упевнений член Партії регіонів Нестор Шуфрич. Його однопартієць Вадим Колесніченко уточнює, що Віктор Ющенко зацікавлений у створенні Балогою нової сильної пропрезидентської партії, оскільки «блок НУ-НС помер».\nНавіть представники помаранчевих сил визнають, що значна частина депутатів із пропрезидентської партії вважає своїм лідером Юлію Тимошенко, інші орієнтуються на співпрацю з Партією регіонів. До останніх належить Віктор Балога. Цей факт дозволяє українським експертам припускати можливість переформатування коаліції у Верховній Раді.\nХоча ніхто публічно не говорить про конфлікт між президентом і прем'єр-міністром, але неофіційно ця тема раз у раз виникає в кулуарному обговоренні питання про вихід Балоги з НУ-НС. Політики і експерти неофіційно стверджують, що керівник президентського секретаріату очолив підкилимову боротьбу проти Юлії Тимошенко. Нібито саме він був автором президентського указу, яким Ющенко тиждень тому відмінив рішення уряду про відставку голови Фонду держмайна Валентини Семенюк.\nЗа даними дослідницького центру ім. Разумкова, рейтинг Юлії Тимошенко росте рекордними темпами. З початку реалізації програми виплат внесків в Ощадбанку СРСР відношення до прем'єр-міністра покращало у 35% українців, повідомив експерт центру Ігор Жданов. Він відзначив важливу тенденцію: Тимошенко перехопила ініціативу у Віктора Януковича на сході і півдні України. За даними січневого соцопитування, на сході їй почали симпатизувати на 19% більше громадян, на півдні - на 33%. Не кажучи вже про західні області, де Тимошенко довіряє більше половини громадян. Прем'єр вмудрилася сподобатися навіть виборцям, традиційно орієнтованим на ліві партії: її підтримують не менше 40% пенсіонерів.


Саркоїдоз лімфатичних вузлів. Профілактика захворювань, лікарські засоби\nHome > Захворювання > Онкологія > Саркоїдоз лімфатичних вузлів\nСаркоїдоз лімфатичних вузлів\nСистемний гранулематоз або саркоїдоз лімфатичних вузлів є хронічне захворювання, при якому в організмі хворого утворюються запальні гранульоми. У 97% випадків такі поразки спостерігаються в легеневих тканинах. Але іноді в патологічний процес втягуються лімфовузли. Саме тому фахівці називають захворювання системним.\nХвороба, переважно, діагностується у жінок молодшої та середньої вікової категорії. На початковому періоді процес протікає безсимптомно і характеризується затяжним перебігом. Діагностика, як правило, відбувається під час щорічного профілактичного рентгенологічного дослідження органів грудної порожнини.\nНа сьогоднішній день достовірна причина патології залишається невідомою. Частина фахівців вважає, що розвиток такого захворювання пов’язане з генетичною схильністю. Така теорія підтверджується наявністю гранулематозного ураження регіональних лімфатичних вузлів у кількох членів однієї сім’ї.\nНедавні медичні дослідження визначили істотну роль аномального імунної відповіді в розвитку захворювання. У таких пацієнтів саркоїдоз лімфатичних вузлів протікає в первинному хронічному варіанті. Їх лімфоцити починають активно продукувати біологічно активні речовини, що служать основою для майбутньої гранульоми.\nЧим небезпечний саркоїдоз лімфатичних вузлів?\nЗахворювання саме по собі має сприятливий перебіг. Основна небезпека криється в ускладненнях хвороби, які можуть бути в таких формах:\nПоступове зростання гранульоми викликає розрив плеври і спадання легеневої тканини.\nЗапальне збільшення регіонального лімфатичного вузла може пошкодити довколишній кровоносну судину, що клінічно проявляється спонтанним кровотечею.\nНа пізніх стадіях системного гранулематоза часто спостерігаються періодичні запалення легеневих тканин.\nОсвіта каменів у нирках:\nЗа статистикою, у більшості пацієнтів з саркоідальним поразкою лімфовузлів діагностується сечокам’яна хвороба. Це може бути пов’язано з підвищеною концентрацією іонів кальцію в крові.\nВ результаті призводить до кисневого голодування центральної нервової системи.\nСаркоїдоз лімфатичних вузлів в кінцевому підсумку викликає незворотні зміни в області очей і сліпоту.\nПорушення роботи центральної нервової системи:\nПісля проведення медикаментозної терапії пацієнти часто скаржаться на стійку депресію, безсоння, апатію і відчуття « страху перед смертю ». Корекцію поведінки хворого проводить психолог за допомогою призначення періодичних співбесід і прийому антидепресантів.\nЯк розпізнати хворобу на початковому етапі?\nЗахворювання супроводжується ураженням грудних лімфатичних вузлів, які поступово збільшуються в обсязі. На початкових стадіях у пацієнтів переважають скарги загальної форми:\nЗбільшення і болючість лімфовузлів і суглобів.\nНа шкірних покривах відзначаються ознаки еритематозного запалення шкірного покриву.\nРізке підвищення температури або хронічна гіпертермія на рівні 37 градусів.\nСухий кашель і прогресуюча задишка.\nАналізи і обстеження, які потрібно пройти\nОбстеження пацієнта відбувається за такою схемою:\nЗбір анамнезу патології і з’ясування сімейної схильності.\nФізичних огляд хворого, перкусія та прослуховування роботи легенів. В цей час лікар визначає розмір, розташування і консистенцію уражених регіональних лімфатичних вузлів.\nЗагальний аналіз крові. Саркоїдоз лімфатичних вузлів проявляється: підвищенням ШОЕ, зниженою кількістю лейкоцитів і стрибком рівня іонів кальцію. Туберкулінова проба при цьому відсутня.\nРентгенологічне обстеження органів респіраторної системи. На знімках фахівець констатує різке збільшення регіональних лімфовузлів.\nБіопсія. Пункційні паркан вмісту атиповий зміненого лімфатичного вузла дозволяє встановити остаточний діагноз. При цьому биоптат проходить гістологічний аналіз в умовах спеціалізованої лабораторії.\nКомп’ютерна та магнітно-резонансна томографія. За допомогою цифрової обробки рентгенологічного дослідження фахівець визначає точну локалізацію і поширення патології. Він може вивчити тканинну структуру патологічного вузла.\nНа сьогоднішньому етапі розвитку медичної науки, зупинити прогресування хвороби не можливо. Лікувальні заходи при цьому спрямовані на досягнення стійкої ремісії.\nСучасні стандарти надання медичної допомоги включають:\nМедикаментозне вплив, яке здійснюється в умовах медичного стаціонару. Основним лікувальним препаратом є кортикостероїд. Він може водиться у вигляді ін’єкції, таблетованого курсу або втирання мазі. Під час консервативної терапії фахівці постійно моніторять функціональний стан легенів і серця.\nЛокальне медикаментозне вплив. Недуга підлягає місцевому лікуванню при ураженні поверхневих лімфовузлів.\nХірургічна операція. Радикальне втручання вважається крайнім заходом, оскільки висічення пошкоджених грудних вузлів стимулює утворення гранульом в інших ділянках тіла.\nПроменева терапія. За даними американських вчених, стійка форма захворювання добре піддається дозованому опроміненню. В результаті патологія переходить в стадію ремісії .\nДієтотерапія. Лікарі рекомендують пацієнтам збагатити свій щоденний раціон продуктами з підвищеним вмістом білка, вітамінів і мікроелементів. Деякі вчені вказують на позитивний ефект лікувального голодування.\nЧи ефективно народне лікування?\nСистемний гранулематоз – це небезпечне захворювання, яке має лікуватися в профільному медичному закладі. Пацієнт при цьому повинен перебувати під постійним контролем лікарів. Засоби народної медицини можуть бути спрямовані тільки на активацію імунітету.\nЧи може хвороба перейти в рак?\nСаркоїдоз лімфатичних вузлів характеризується системним утворенням запальних гранульом, що не має нічого спільного з онкологічним процесом. Захворювання тільки на момент діагностики може нагадувати ракове ураження лімфоїдної системи. Але, в ході гістологічного і цитологічного дослідження, ці дві патології чітко поділяються.\nУ більшості випадків, захворювання має доброякісний характер. При цьому у 30% людей відбувається перехід хвороби в стадію довічної ремісії.\nУ 25% клінічних випадків саркоїдоз лімфатичних вузлів поширюється на прилеглі легеневі тканини. Поразка респіраторної системи закінчується інвалідністю, а в окремих випадках – летальним результатом.


21.12.2017 20:17 Джерело: RvNews\nУ наступному році ДФРР надасть 214 млн грн. Рівненській області. Про це сьогодні під час виїзної наради Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України в Рівному розповів Віце-прем'єр-міністр - Міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ Геннадій Зубко, повідомляє на своїй сторінці у Фейсбук Олексій Муляренко.\nДля порівняння, цьогоріч ДФРР надав області 126 мільйонів. У майбутньому році серед пріоритетів - освітній простір в українських школах, сучасні ЦНАПи, центри безпеки, медичні амбулаторії та дитячі сімейні будинки. Ще 186 мільйонів спрямують з держбюджету на розвиток сільської медицини. Це базові інфраструктурні проекти.\nДжерело: RvNews Теги: #рівне, #новини рівного, #новини рівненщини, #рівненські новини, #ДФРР, #субвенція. держбюджет, #фінансування, #розвиток регіону


На сьогодні у черзі на отримання житла перебувають 1888 військовослужбовців | Новини\nНа сьогодні у черзі на отримання житла перебувають 1888 військовослужбовців\nСеред них 38 сімей загиблих учасників АТО.\n38 сімей, які втратили годувальника\nЗа статистикою Львівської міської ради на квартирному обліку зараз перебувають 1888 учасників АТО. Зокрема, 38 сімей, які втратили годувальника, 20 поранених військових та 253 учасники АТО, які були працівниками міліції. Усі особи, які прагнуть отримати житло є мешканцями Львова.\nЗазначимо, що для того, аби у Львівській міській раді надали можливість військовим отримати житло, потрібно надати відповідний перелік документів в управління житлового господарства Львівської міської ради.\nЯк раніше повідомляв 032.ua у Львівській міській раді обговорювали головні проблеми військовослужбовців.


Помер доброволець випробування вакцини від коронавірусу в Бразилії | СЬОГОДНІ\nВипробування вакцини від AstraZeneca триватимуть\nУ Бразилії помер доброволець, який брав участь у випробуванні вакцини проти коронавірусної інфекції COVID-19, розробленої Оксфордським університетом та британсько-шведською фармацевтичною компанією AstraZeneca.\nПро це повідомило Управління охорони здоров'я Бразилії, передає Reuters.\nОрган охорони здоров'я Бразилії заявив, що випробування вакцини будуть продовжені, незважаючи на смерть добровольця. Він не надав жодних додаткових подробиць, пославшись на конфіденційність медичних даних учасників випробувань.\nВодночас бразильське видання Globo повідомило, що 28-річний чоловік помер через ускладнення, викликані коронавірусною інфекцією 15 жовтня. Крім того, джерела видання повідомили, що добровольцю було введено не дозу вакцини, а речовину, яку застосовують як плацебо.\nНагадаємо, американська фармацевтична компанія Eli Lilly призупинила клінічні випробування способу лікування коронавірусної хвороби антитілами через "потенційні проблеми безпеки".\nМи також повідомляли, що одим з розробників української вакцини проти COVID-19Михайло Фаворов повідомив, що її почнуть тестувати через три місяці.\nвакцина випробування коронавірус COVID-19


Науковці знайшли помилки у результатах випробувань російської вакцини | АРГУМЕНТ\n| Пт, 2021-05-14 10:28\nПопередні результати третього етапу клінічних випробувань російської COVID-вакцини Sputnik V викликають у міжнародної групи вчених низку питань.\nПро це йдеться у статті, опублікованій у середу в науковому виданні The Lancet, передає Укрінформ.\nЕксперти вказують на недоступність даних, на підставі яких були зроблені висновки російських колег, а також на очевидні розбіжності в оприлюднених результатах.\nЗазначається, що обмежений доступ до даних підриває довіру до досліджень та заявлених висновків. «Ще серйозніше, якщо в статистиці та представлених результатах є явні помилки та численні невідповідності. На жаль, це, здається, відбувається у випадку з третьою фазою випробування Sputnik V», - ідеться у статті.\nЗазначається, що кілька експертів раніше уже виявили «проблемні дані» в опублікованих результатах першої та другої фаз. Вони зробили незалежні запити на доступ до необробленого набору даних, але відповіді так і не отримали.\n«Проміжні результати третьої фази випробування вакцини Sputnik V знову викликають серйозне занепокоєння», - пишуть автори.\nПерш за все, вони вказують на неможливість отримати доступ до даних клінічного дослідження. Їм заявляють, що «дані не будуть передаватися до завершення випробувань, а потім - лише за згодою зацікавлених сторін, включаючи так званий департамент безпеки».\nДруге застереження стосується звіту про випробування, повний текст якого також є недоступним. На думку авторів статті, ефективність вакцини на рівні 91,6%, оголошена в лютому, базується на вересневій модифікації протоколу, яка не була роз'яснена громадськості. Дев'ять експертів з Європи та США також говорять про «суперечливе» визначення первинного результату дослідження на сайті ClinicalTrials.gov (урядовий сайт США).\n«Бракує певної важливої інформації, наприклад, про клінічні параметри, що визначають підозру на COVID-19. А також про те, які діагностичні протоколи використовувалися, коли проводилося ПЛР-тестування, який конкретний метод був застосований або скільки циклів ампліфікації було використано. Спосіб визначення підозри на COVID-19 міг призвести до упередженості при ПЛР-тестуванні, що використовується для оцінки кількості підтверджених випадків COVID-19, а це є вирішальним для визначення ефективності», - йдеться у статті.\nУвагу вчених також привернув «дуже своєрідний результат аналізу основних підгруп». «Відповідно до наших попередніх занепокоєнь щодо результатів першої та другої фаз та неякісної звітності проміжних результатів третьої фази, ми ще раз пропонуємо дослідникам зробити загальнодоступними дані, на які спирається їхній аналіз. Доступ до протоколу, поправок до нього та до окремих записів пацієнтів має першорядне значення, як для роз’яснень, так і для відкритого обговорення всіх питань», - резюмують автори.\nТого ж дня, 12 травня, в журналі з’явилася стаття-відповідь за підписом трьох російських авторів, зміст якої зводяться до того, що «Sputnik V отримав реєстрацію в 51 країні, що підтверджує повну прозорість та відповідність нормативним вимогам». Окрім того, за їхніми словами, невідповідності є «простими помилками друку, які формально виправлялись».\nЯк повідомлялося, Росія першою у світі зареєструвала вакцину проти коронавірусу - в серпні минулого року, ще до проведення всіх необхідних клінічних досліджень. Наразі препарат перебуває на розгляді Європейського агентства з лікарських засобів (EMA).


На цьому наголосив владика Богдан (Дзюрах), Секретар Синоду Єпископів УГКЦ, у своєму привітальному слові на Молитві за мир в Україні та світі з нагоди візиту Його Еміненції Петера Турксона, префекта Дикастерії служіння інтегральному розвиткові особи. Подія відбулася 17 вересня 2018 року в Патріаршому соборі Воскресіння Христового в Києві.\n“Ви прийшли як посланці милосердної любові Святішого Отця до українського народу, який майже п'ять років страждає від російської військової агресії, яка завдала стільки шкоди для нашої землі і стільки страждань українському народові! Завдяки гуманітарній акції “Папа для України” нам було дано відчутний і красномовний знак близькості та солідарності Святішого Отця і всієї Католицької Церкви в Європі з нашим народом”, — зазначив владика Богдан Дзюрах, Секретар Синоду Єпископів УГКЦ.\nВін пригадав початки цієї Акції, коли в ході розмови з Главою УГКЦ та членами Постійного Синоду Святіший Отець прийняв рішення започаткувати цю благородну дію, яка мала стати «батьківськими обіймами Святішого Отця для українського народу». Секретар Синоду Єпископів підкреслив, що за минулі місяці і роки сотні тисяч українців, зранених тілесно і духовно, могли відчути тепло цих батьківських обіймів Святішого Отця.\nВідтак проповідник додав: “Від імені всіх цих людей ми прагнемо сьогодні висловити нашу глибоку подяку Святішому Отцеві і його співробітникам, а також усім Єпископським Конференціям Європи, довіривши цю подяку у ваші руки, Еміненціє, та запевняючи вас усіх про наші молитви, щоб сам Господь Своєю божественною щедрістю винагородив усім Вам Вашу доброту. У вашій присутності, Еміненціє, ми прагнемо особливо подякувати нашому дорогому Апостольському нунцієві, Його Високопреосвященству Клаудіо Гуджеротті, який через свою зразкову самовідданість і мужню посвяту є ніжною рукою Святішого Отця, що простягається до всі потребуючих і особливо до тих наших співгромадян і вірних, які перебувають на тимчасово окупованих територіях Українського Сходу та Кримського півострова”, — підкреслив владика.\nВін висловив переконання, що, незважаючи на офіційне завершення акції “Папа для України”, милосердний і підтримуючий супровід нашого народу з боку Святішого Отця і Святого Престолу не припиниться. На думку Секретаря Синоду, «ця близькість тим більше необхідна, тому що війна ще не закінчена і надалі тривають страждання та біль невинних жертв цієї лютої агресії, про яку часто забувають і яку часто ігнорують». «Ми щиро сподіваємось, - зазначив проповідник, - що і в майбутньому не забракне щедрих і наполегливих зусиль, щоб зупинити саму війну і щоб відкрити шлях справжнього полегшення, неоманної надії та тривалого примирення».\n“Нехай же цей Ваш візит, Ваша Еміненціє, буде не тільки ключем, що закриває цю многоцінну Акцію, нехай він стане водночас дверима, що відкриють шлях до особистої зустрічі Святішого Отця Франциска зі своїми духовними дітьми, які чекають його тут, в Україні! Будьте Ви, Ваша Еміненціє, його Предтечею, який готує шлях Святішого Отця до України, шлях миру та примирення!” — наголосив владика Богдан Дзюрах.\nНагадуємо, що Святіший Отець Папа Франциск надав понад 16 мільйонів євро, які були плодом збору пожертв у всіх католицьких парафіях Європи та його особистої пожертви, для надання допомоги жертвам війни на Сході України. Ця акція мала назву “Папа для України” і здійснювати її у співпраці з місцевим комітетом в Україні, доручено Дикастерії зі сприяння цілісному людському розвитку, яку очолює Його Еміненція кардинал Пітер Кодво Аппіах Тарксон. Про це повідомляє сайт Апостольської нунціатури в Україні.


Alaska: ЕКРАНІЗАЦІЇ КНИГ 2015\nЕКРАНІЗАЦІЇ КНИГ 2015\nТі, хто були зі мною роки 2 тому, знають, як я відношусь до адаптації книги - інколи занадто емоційно, стривожено й з величезним нетерпінням. Мені подобалось спостерігати за процесом підбирання акторів, обговорювати це з однодумцями, спорити на тему чи підходить той чи інший актор на роль, чи ні, відчувати себе частиною зйомок, пильно стежачи за всім в режимі онлайн, чекати виходу тизерів, стіллів, постерів, кадрів, трейлерів і, звичайно, самого фільму наприкінці. Скільки ж задоволення я отримувала від перегляду, коли очікування були повністю виправданими, від чого всередині панував спокій. Спішила скоріш поділитись своїми враженнями, описуючи кожну дрібницю, кожний момент, згадуючи, як це було. Колись я не жаліла часу, аби знаходитись постійно в курсі новин у світі екранізацій. Досі згадую той період з усмішкою, коли походила на божевільну фанатку, сенс життя якої зводиться до втілення книжкової історії на величезному екрані. Завдяки тому захопленню я познайомилась з чарівними людьми, котрі оточують і підтримують мене досі, навіть якщо знаходяться на відстані тисяч кілометрів. Тому я рада, що навіть такі незначні речі, як екранізації, могли наситили мою рутину. Однак час змінює цінності, міняє погляди на головні речі та ставить зовсім інші речі в пріоритет. І хоч той внутрішній шанувальник книжкових адаптацій в мені притих, та він ще живий. Можливо вже не з тим захопленням, але за фільмами я продовжую стежити. особливо, якщо зняті вони на основі книги. Я склала список кінострічок, котрі охоче подивлюсь у 2015. Про деякі з них мені мало що відомо, про інші ж навпаки - багато, бо я стежу за ними від самісінького початку. Надіюсь, Вам буде цікавою моя збірка і Ви знайдете щось нове для себе. Буду рада, якщо Ви поділитесь своїми кіно-очікуваннями в коментарях.\n[фільми розставлені не за власним рейтингом очікування, а за датою виходу в прокат]\nсвітова прем'єра: 11 лютого\nпрем'єра в Україні: 12 лютого\nАнастейша Стіл - скромна студентка, яка живе разом з близькою подругою-однокурсницею Кейт. За тиждень до випускного в університеті, Анастейша, на прохання хворої Кейт, заміняє її, бере інтерв'ю у молодого красеня-мільярдера Крістіана Грея. Інтерв'ю складається не дуже вдало, і Анастейша не думає, що вони коли-небудь зустрінуться знову. Несподівано Грей з'являється в господарському магазині, де дівчина працює продавцем. Їхнє знайомство продовжується, і Анастейша поступово дізнається про таємні сексуальні захоплення багатія...\nВід себе: Мабуть, найбільш нашумілий фільм 2015 року. Та й не лише екранізація, але й книга, що побила рекорд "Гаррі Поттера" й викликала бурю захвату та негативу зі сторони читачів. Не знаю, чи знайдеться людина, котра б не чула про цей твір і не склала свою думку про нього. Почала помічати, що люди, які залишають брудні коментарі про написану історію, все ж підуть на прем'єру, бо цікавість зрештою перемагає. Сем Тейлор-Джонсон однозначно зірве виграшний куш. Як зазначив в своєму інтерв'ю Джеймі Дорнан, який зіграв головну роль, - книги прочитало більше 90 мільйонів людей і якщо хоча б сота частина цих людей поглянуть фільм, то це вже буде успіхом. З чим, власне, я не можу не погодитись. Що стосується мого ставлення до цієї картини, то воно нейтральне. Я скоріш припадаю до частини тих, хто критикує книгу, не розуміючи, як вона могла побити рекорди і завоювати стільки симпатії. В фільмі, наскільки мені відомо, буде все не настільки вульгарно, тому, думаю, сама картинка має вийти якісною. На фільм однозначно піду через любов до Дорнана, неймовірні саундтреки (послухати можна трохи нижче) й впевненість, що фільм буде на значно вищому рівні, аніж книга.\nсвітова прем'єра: 20 лютого\nКачок, ботан, рокер, стерво - в кожній компанії є персонажі з такими прізвиськами. Б'янка Пайпер не підозрює, як її звуть за її спиною. Подружки списують у неї фізику і беруть її з собою на тусовки, щоб крутіше виглядати на її фоні. Шкільний плейбой Уеслі Раш відкриває їй очі на правду ... Як Б'янці позбавиться від ганебного статусу, стати чарівною і завоювати серце першого красеня?\nВід себе: Одна з найвдаліших книжкових новинок в жанрі young adult. Хоча сюжет не відрізняється оригінальністю, проте сама історія надзвичайно легка, кумедна та відволікаюча від буденних проблем в реальності. Читання принесло масу задоволення, хоч і не захват, але загальне враження залишилось позитивним, тому я зраділа, коли зайшла мова про адаптацію історії на екрані. Та ось виходить перший трейлер і стає зрозумілим, що сценаристи перекроїли книгу для популярності в подальшому. Особисто я сумніваюсь, що внесені ними зміни будуть мати успішні відгуки, бо оригінальний сюжет інтригує, а те, що бачимо зараз викликає фразу: "Десь я вже це бачила". Шаблонно. Занадто шаблонно. Тому великих очікувань я не будую на фільм, бажаючи отримати хороші емоції, заряд позитиву й звичайну насолоду від перегляду. На щось більш серйозне та драматичне не слід і надіятись.\nсвітова прем'єра: 6 березня\nпрем'єра в Україні: 6 березня\nБатько молодої дівчини на ім'я Елла, залишилася вдівцем, одружується вдруге, і незабаром Елла опиняється один на один з жадібними і заздрісними новими родичками - мачухою Леді Тремейн та її доньками - Анастасією і Дрізеллою. З господині будинку вона перетворюється на служницю, вічно забрудненою попелом, за що і отримує від своїх сварливих зведених сестриць прізвисько - Попелюшка. Незважаючи на халепи, що випали на її долю, Попелюшка не зневіряється, адже навіть у найважчі моменти знаходиться щось, що допомагає їй думати про хороше: наприклад, випадкова зустріч на лісовій стежці з прекрасним юнаком. Елла навіть не припускає, що зустрілася з самим принцом, і що незабаром Фея-хрещена назавжди змінить її життя на краще.\nВід себе: Увійшло в тенденцію перезнімати всім добре відомі картини, надіючись отримати пристойну матеріальну вигоду. Чи то лінуються придумувати щось нове, настільки ж чарівне та казкове, або ж все ж таки керуються благими намірами, бажаючи показати своє бачення. Я більше схиляюсь до першого, проте це не впливає на мою допитливість. Скільки ж інтерпретацій вже було побачено улюбленої казки дитинства! Чималі сумніви таяться в мені на рахунок оригінальності, та судити будемо вже після виходу стрічки в прокат. Пам'ятаю, як в дитинстві, лежачи біля мами, котра зачитувалась товстими книгами, я тримала в своїх крихітних долонях геть тоненький примірник "Попелюшки", купленої в лікарні. Могла годинами розглядати ілюстрації, уявляючи, що в величезний пишний зал увійшла я, в пишних спідницях, красиво вкладеним волоссям, та рухалась до принца. Ніжно згадую ті вечори за казками. Тому мені хочеться, щоб чергова адаптація не стала розчаруванням, а принесла очікуваний трепет від спогадів. Переглядаючи трейлер я, на жаль, не бачу тої Попелюшки, яка уявлялась мені в дитинстві. Акторський склад не вражає, та не стану говорити наперед, так і не побачивши їхньої гри на екрані. Чекаємо!\nсвітова прем'єра: 18 березня\nБеатріс Пріор повинна протистояти своїм внутрішнім демонам і продовжити боротьбу з потужним альянсом, який загрожує зруйнувати становлені порядки в Чикаго.\nВід себе: І серія книг в загальному залишила хороші враження (не враховуючи 3 частину, котра зруйнувала абсолютно все), і фільм був гідним, і каст чудовий, то чому ж моє ставлення до екранізації схиляється до негативного? Можливо через те, що ще не випустивши 1 фільм, було заявлено про вихід 4 фільмів, користуючись вже стандартною схемою поділу останньої книги на 2 частини, що починає дратувати. Можливо через те, що намір заробити якнайбільше кидається в очі. Можливо через загальний ажіотаж навкруги, який переріс в такий собі мейнстрим. Останнє зруйнувало мою любов до "Винні зірки", за що мені досі прикро. А можливо через те, що є історії YA, які були більш вартими екранізації, та не мені судити. "Дивергент" був зовсім непоганим, якщо не згадувати про затягнуту кінцівку, та я чомусь не можу сприйняти цю стрічку, як щось, що дійсно варте уваги. Продовження чекаю, бо цікаво як розгорнеться світ на екрані, який раніше існував лише на папері та в моїй уяві. Цікаво поглянути як справляться зі всім актори, які неочікувані повороти підготувати сценаристи та наскільки фільм буде відрізнятись від свого джерела. Що мені справді подобається, так це графіка та якість зображення.\nсвітова прем'єра: 20 березня\nЖахливий злочин потряс весь Канзас: в маленькому містечку п'ятнадцятирічний підліток звірячому вбив власну сім'ю. Тоді дивом уціліла лише семирічна Ліббі. Двадцять чотири роки потому до дівчини звертаються кілька детективів-аматорів, впевнених в невинності її брата. Разом з ними вона починає своє розслідування.\nВід себе: Скільки ще часу має пройти, щоб про фільм стало відомо трохи більше, аніж інформація про акторський склад і дата прем'єри? Скажу одразу - книгу я ще не читала. Це єдиний не прочитаний мною твір Джиліан Флінн, яка заставляє читати мене детективи, котрі я не палко люблю. Та вона геніальна, не побоюсь цього голосного слова. Справжній майстер в своїй справі і я відкладаю "Темні таємниці" на березень. Її "Загублена" спричинила справжній фурор, хоча я трохи горюю, що фільм не номінували на "Оскар", бо він цього достойний. Так чи інакше, наступну екранізацію, написану Флінн, я чекаю з превеликим нетерпінням, враховуючи, що там появляться такі лиця, як Шерліз Терон, Ніколас Холт та Хлоя Грейс Морец, яку останнім часом можна бачити в багатьох кінострічках.\nсвітова прем'єра: 2 квітня\nЛюк - екс-чемпіон з родео, який роздумує над поверненням у спорт. Софія - випускниця коледжу, що отримала привабливу пропозицію про роботу в сфері мистецтва в Нью-Йорку. У той час як молоді люди намагаються зробити нелегкий вибір між почуттями і мріями, життя зіштовхує їх зі старим Айрою. Спогади нового друга про його півсторічних стосунках з дружиною надихають Софію і Люка на головні рішення в їх житті. Два покоління, дві історії, вічна любов.\nВід себе: Досі незрозуміле в мене відношення до Спаркса. Прочитавши його "Поспішай кохати" я дала собі обіцянку, що більше його книги в руки не візьму, та от екранізації тих самих книг виходять дивовижними і крадуть моє серце, як от "Щоденник пам'яті". Серед вдалих екранізацій, переглянутих мною, є і "Дорогий Джон", "Остання пісня", "Послання в пляшці" та безліч інших, які я ще не встигла подивитись, але впевнена, що вони такі ж романтичні й чарівні. "Далека дорога" не надто мене вразила своїм трейлером, книгу читати я точно не стану, а от фільм, скоріш за все, таки гляну. Інколи серце вимагає чогось солодкого, посипаного цукровою пудрою й вкритою рожевою глазур'ю. На цей випадок кожному слід приписувати дивитись кінострічки, зняті за мотивами книг Ніколаса Спаркса.\nсвітова прем'єра: 4 червня\nпрем'єра в Україні: 30 липня\nВипускник школи Кью Джейкобс з дитячих років таємно закоханий у свою прекрасну і зухвалу сусідку Марго Рот Шпігельман. Тому, коли одного разу вночі вона запрошує його взяти участь в «каральній операції» проти її кривдників, він погоджується. Але, прийшовши в школу після їх нічної пригоди, Кью дізнається, що Марго зникла ... залишивши для нього лише таємничі послання, які він повинен розгадати, щоб знайти дівчину.\nВід себе: Ось ми і добрались до одного з моїх фаворитів. Я обожнюю Гріна, і як письменника, і як людину. Шалено тішусь його успіху, який з кожним днем лише зростає. Поки що все складається якнайкраще і я надіюсь, що наступного року вийде фільм "В пошуку Аляски". Хоча я досі коливаюсь між остаточним ставленням до "Винних зірок", які мене зачарували при першому знайомстві, котре я так довго чекала і побігла читати в незручному форматі, коли вийшов фанатський переклад. Хоча фільм не розчарував, але грандіозного відчуття при перегляді теж не викликав. Вже тоді було відомо про екранізацію іншої книги Джона - "Паперові міста", і всю свою любов я направила саме на них. Улюблена історія в Гріна. Мені було радісно спостерігати за зйомками, які, судячи по викладеним матеріалам, проходили весело. Я навіть змирилась з тим, що Кара Делевінь буде грати Марго, а одного з найкращий персонажів в книзі - Бена, - маловідомий Остін Абрамс, який в моєму розумінні зовсім не вписується в книжковий образ.\nсвітова прем'єра: 15 липня\nВід себе: Не стану говорити багато, бо мало що чула про саму екранізацію, з чого слідує, що я не надто її чекаю. Однак Пітер Пен - улюбленець багатьох. Та ще й акторський склад включає в себе присутність Х'ю Джекмана, Гарреда Хедлунда й Аманди Сайфред, що вже чудово.\nсвітова прем'єра: 16 вересня\nЛабіринт пройдений, але Томасу, Терезі, Мінхо та іншим глейдерам не доводиться розслаблятися. Таємниче керівництво пороків - секретної організації, що влаштувала гонки на виживання - призначає хлопцям нові, смертельно небезпечні випробування. Цього разу їх чекає перехід по розпеченій пустелі і зустріч з жертвами невиліковної хвороби, які відрізняються буйною вдачею і непередбачуваною поведінкою.\nВід себе: Вірю, що невдовзі про цю стрічку буде відомо більше, адже до прем'єри залишилось не так багато часу. Це мій черговий фаворит, та не останній. Я дуже рада, що режисер дійшов до екранізації серії книг Дашнера, бо ця історія має право бути перенесеною на екран. Схвальні відгуки про першу частину "Той, що біжить лабіринтом", дає зрозуміти про правильність вибору історії. Я в захваті від першого фільму, хоча очікування були занадто великими, однак вони повністю виправдані. Продовження готує масу цікавого: сюжет ще більше закрутиться, незрозумілість подій стане гострішою, появляться нові нетипові персонажі, котрі відіграють важливу роль в тому, що відбувається. Не скажу, що 2 частина моя улюблена, але вона однозначно захоплююча. Єдине на що я надіюсь - розвиток Мінхо. В першому фільмі не проявили його характер, за який я, власне, і полюбила цього персонажа найбільше в книгах, тому вірю в сценаристів.\nКітнісс Евердін і норовливий Піт Мелларку намагаються виграти громадянську війну між самодержавним Капітолієм і понівечених війною районами Панем...\nВід себе: "Голодні ігри" завершують мій список фаворитів і займають, мабуть, почесну лідерську позицію в ньому. Остання частина, яка розставить все по поличкам, підведе щось грандіозне до завершення та поставить крапку в цій історії. С’юзен Коллінз багато внесла в книжковий світ антиутопій, чим скористався Гаррі Рос, знявши це все, перетворюючи в повноцінний фільм. Хоча перша частина мене значно розчарувала, але зі зміною режисера все налагодилось, і ось вже від двох останніх фільмів я отримую неприхований захват. Ні для кого не секрет, що "Голодні ігри" стали чимось більшим, аніж просто хороша кінокартина. Це ціла епоха. "Гаррі Поттер", "Сутінки", "Голодні ігри"... що далі? Саме історія Кітнісс Евердін дала початок моєму захопленню екранізаціями, саме вона відкрила мені новий світ з неймовірними людьми, саме вона подарувала мені Джоша Хатчерсона - улюбленого актора, і неймовірну сімейну атмосферу між акторами, яка зігрівала навіть через екран, і саме з нею мені дико не хочеться прощатись.\nМітки: фільми, geek


Рекомендації психолога: 10 порад як стати щасливою людиною – Львівська обласна організація\nРекомендації психолога: 10 порад як стати щасливою людиною\n14.09.2021 editor Без категорії Новини\nЯк стати щасливою людиною? Ця тема турбує кожного в тій чи іншій мірі. Конфуцій вважав, що у цьому – і є сенс життя, адже «людина народжена для щастя, як птах для польоту».\nНе секрет, що для кожного рецепт, як стати щасливою людиною – свій. Проте є загальні поради та правила, які допоможуть досягнути щастя ще у цьому житті. Їх вивели психологи на основі численних досліджень та спостережень.\n1. Вдячність. Завжди акцентуйте увагу на тому хорошому, що вже є у вашому житті. Постійно висловлюйте вдячність іншим людям. Це дуже сильно поліпшує стосунки. Наприклад, аби налагодити жінці відносини з чоловіком, психологи радять вести блокнот або робити нотатки на смартфоні, де фіксувати, за що ви йому сьогодні вдячні. І висловлювати все це вголос. Дякуйте рідним і близьким. Подякуйте дитині, яка поприбирала в кімнаті і чемно поводилася впродовж дня. Дякуйте друзям і незнайомим людям (продавцям, таксистам і т.д.). Вдячність є першим кроком до вашого благополуччя.\n2. Щоденник успіху. Щодня ввечері записуйте у нотатник або фіксуйте у смартфоні свої успіхи та приємні речі, що трапилися за день. Це теж допоможе зосередитися на позитиві та відчути додаткову радість від сьогоднішніх перемог. Навіть якщо вам просто вдалося встати нині трохи раніше чи встояти перед певною спокусою – це все одно маленький успіх, тож похваліть себе за це і запишіть.\n3. Задайте параметри свого щастя. У кожного щастя – своє. Комусь подобається багато подорожувати, а комусь – проводити побільше часу вдома, у затишку. Продумайте всі нюанси. Скільки часу ви хочете присвячувати роботі для того, щоб бути щасливою людиною? Яка це має бути робота? Скільки часу ви хочете присвячувати собі, а скільки – сім’ї? Якими мають бути ваші стосунки з близькими, щоб ви були щасливими? Який розпорядок дня вам потрібен для щастя? Чітко визначте все це для себе і зафіксуйте для пам”яті у нотатнику або у смартфоні.\n4. Визначте, що приносить вам радість. Ви можете написати довгий список всього, що приносить радість і регулярно переглядайте це. Наприклад, шоколад, прогулянки, зустрічі з друзями в кафе, романтичні прогулянки з дорогою вашому серцю людиною і т.д.\n5. Плануйте радість. Радісні події деколи бувають спонтанними. Проте, якщо хочете стати по-справжньому щасливими – плануйте свою радість заздалегідь! Наприклад, внесіть у свій розпорядок дня пункти із попереднього списку радісних для вас речей. І вставляйте у свій розпорядок дня. Таких пунктів у вас має бути не менше п’яти на день. Поставтеся до цього відповідально: якщо вирішили прийняти теплу ванну, то більше ніякі насущні проблеми не мають цьому завадити.\n6. Контролюйте своє життя. Психологи за численними дослідженнями виявили, що один з головних способів, як стати щасливою людиною – це відчувати, що ви самі контролюєте своє життя. Тож «плисти за течією» — не ваш варіант. Не варто впадати у крайність та намагатися контролювати абсолютно все. Але ви повинні знати, що в загальному керуєте своїм життям самі: у вас є ціль та план, як її досягнути, ви знаєте, до чого прагнете та робите щось для цього.\n7. Акцентуйте увагу на позитивному. Це – дуже важливо. Якщо ви будете постійно думати про погане, то відповідно погано і будете себе почувати. Насправді ж щастя – це такий же навик, як заняття бігом, чи вироблення сили волі. Тож цей навик можна і треба тренувати. Спочатку вам доведеться змушувати себе вірити в те краще, яке має настати, і концентруватися на позитиві – бути вдячними, цінувати успіхи та робити для себе приємні речі. Проте згодом це стане хорошою звичкою.\n8. Оточуйте себе приємними людьми та речами. Навколо вас завжди має бути гарна атмосфера. На робочому місці мають бути ті речі, які вас радують та надихають. Вдома – чистота та затишок. Виглядайте гарно самі. У вашому оточенні має бути якнайбільше щасливих людей, котрі заряджають вас позитивом і цілеспрямованістю.\n9. Виберіть мету життя. За тими ж дослідженнями психологів, люди, які мають мету життя, почуваються щасливішими. Це – один з головних елементів контролю за власним життям. Якщо ви до чогось прагнете, отже, ви живете, рухаєтеся вперед та вдосконалюєтесь.\n10. Творіть добро. Насправді робити приємні речі варто не лише для себе, а й для інших. Відомо, що це дає дуже сильний заряд щастя та радості. Пожертвуйте, наприклад, не потрібний для вас одяг, чи взуття Червоному Хресту для знедолених. Порадуйте кохану людину романтичною вечерею. Зробіть приємний подарунок другові. Все це повернеться до вас сторицею у вигляді позитивних емоцій та загального відчуття щастя!\n« День позитивного мислення\nМіжнародний день демократії »


На Кірoвoградщині ледь не втoнув маленький хлoпчик (ФOТO) – Златопіль\nЗлатопіль › Новини Кіровоградщини › На Кірoвoградщині ледь не втoнув маленький хлoпчик (ФOТO)\nНа Кірoвoградщині ледь не втoнув маленький хлoпчик (ФOТO)\nДo тoгo, малий ледь не пoтoнув у місцевoму ставку, згoдoм зміг дістатися дo oгoрoжі, встанoвленoї навкoлo кoлoдязя для утримання рівня вoди. Звідти дoпливти дo берега дитина самoстійнo не змoгла. На щастя, пoряд oпинилися працівники сектoру реагування патрульнoї пoліції.\nВ день, кoли сталася пригoда, двoє працівників СРПП Дoлинськoгo відділу пoліції ГУНП в Кірoвoградській oбласті Максим Рябoкoнь та Євген Рєзнік здійснювали патрулювання в місті. Близькo 17 гoдини пoліцейські oтримали пoвідoмлення прo дoрoжньo-транспoртну пригoду, тoж пoспішили на виклик.\nВже на виїзді з міста патрульні звернули увагу на групу дітей, які метушилися біля вoдoйми. Для тoгo, аби з’ясувати ситуацію, пoліцейські зупинилися та вийшли з машини. Кoли ж підійшли ближче, зрoзуміли, щo маленький хлoпчик не мoже самoстійнo дістатися дo берега і пoтребує дoпoмoги.\nЗмерзлий і наляканий він двoма руками прoдoвжував триматися за металеву арматуру та тремтів.\nПoки Євген Рєзнік наглядав за малечею, яка серйoзнo вбoлівала за друга, йoгo напарник – Максим Рябoкoнь- за лічені хвилини дoправив хлoпчика на берег. Вже у службoвoму автoмoбілі, закутаний в теплу куртку свoгo рятівника, малий рoзпoвів, як втрапив в халепу, а пoтім пoпрoсив відвезти дoдoму, де йoгo чекає мама.\nЧИТАЙТЕ ТАКOЖ: На Кірoвoградщині чoлoвік загинув під кoлесами власнoї автівки\nНаступнoгo дня пoліцейські відвідали Давида у шкoлі, аби ще раз нагадати йoму прo неoбхідність дoтримання захoдів безпеки та пересвідчитися у тoму, щo з малим все в пoрядку.


Учасникам врадіївського походу - Українцям\nЧт, 13/08/20, 07:45\nУчасникам врадіївського походу\nУчасникам Врадіївського походу.\nВід часу померанчевих подій\nЗакралася зневіра у народі...\nМоя подвійна шана тій ході,\nЩо хоче від усіх сказати: ГОДІ!!!\nЩодень в людське терпіння - знову цвях!\nВи - слуги, не погоничі худоби!\nА ваші повноважні на місцях\nВтрачають риси людської подоби.\nЗа іграшку для них життя чиєсь.\nТерпіння крапля вилита остання.\nВстає, аби сказати, люд увесь,\nЩо ми - таки народ, не бидло в стайні.\nДо Києва дорога пролягла\nГлашатаїв людської непокори.\nВід кожного чи міста, чи села\nХай крапельки вливаються у море.\nНехай через ліси, поля, степи\nЩодня течуть нові до моря ріки.\nІ ти, громадянине, не проспи,\nБо бидлом і залишишся навіки!\nПриєднатися до ходи\nДодав: popeljushka (08/07/13) | Автор: © Валентина Попелюшка\nРозміщено на сторінці: Громадянину, Попелюшка Валентина, Українцям\nПереглянули твір - 1635 чол.\nКлючові (?): акція громадської непокори, події у Врадіївці, Всеукраїнська хода\n1 natalka7474 • 07:25, 09/07/13 [Лінк на твір]\nМи народ,для "псевдобожків",були ,є, і завжди будем бидлом,що б не робили. Так побудований світ. Але миритися не варто. Молодець, Валечко,гарний заклик!\n5 popeljushka • 23:25, 31/07/13 [Лінк на твір]\nДякую, Наталю! Вибачте, що відповідаю їз запізненням. Рідко заглядаю на сайт. Кілька днів були із сім'єю на майдані, підтримували учасниуів Врадіївської ходи. Акція протесту продовжується. Завтра, 1 серпня, черговий мітинг. О 18.00. Пршу всіх, хто може, підтримати учасників. Вони вже не за себе там стоять - стоять за Україну. Так далі жити не можна! Шкода, що акція не набирає належної масовості, здатної хоча б щось у державі змінити... Схоже, людям вже на все просто наплювати...\n2 Koshkina • 11:59, 09/07/13 [Лінк на твір]\nДумаю, що це маленький промінь надії, який згасне.....Бо в нас такий народ..Не звик доводити все до кінця.....Я знаю і впевнена....\n6 popeljushka • 23:28, 31/07/13 [Лінк на твір]\nВідповідаю вже "з висоти" побаченого на власні очі... Нажаль, Ви були праві на всі 100%. Народ збайдужів. Акція протесту продовжується, але більшості людей нема до неї ніякого діла. Поки не зачеплять особисто, не спохватиться... Так довго у нас відшліфовували оту культивовану хохляцьку байдужість і крайньохатість, що хоч тікай від неї на іншу планету, не те що в іншу державу... Гірко...\n3 Oksanka • 13:08, 09/07/13 [Лінк на твір]\nЩо ми - таки народ, не бидло в стайні. Та спершу треба це довести самим собі...\n7 popeljushka • 23:30, 31/07/13 [Лінк на твір]\nНажаль, "шоу олов'яних солдатиків", на якому мені довелося побувати вночі з 18 на 19 липня (маю на увазі розгін беркутом майдану) довів прямо протилежне. Якби там стояв народ, а не сотні дві мітингувальників, тих роботів на пульті керування на всіх би не вистачило...\n4 Asedo1949 • 23:08, 09/07/13 [Лінк на твір]\nВід щирого серця підтримую Ваш заклик і дуже шкодую, що не можу приєднатися до тої ходи, але серцем я завжди з народом.\n8 popeljushka • 23:31, 31/07/13 [Лінк на твір]\nЩе й ще дякую Вам за підтримку! Побільше б таких однодумців!


Наші старшокласники відвідали військову частину Національної гвардії України :: Гірський навчально-виховний комплекс\nГоловна сторінка > Наші старшокласники відвідали військову частину Національної гвардії України\nНаші старшокласники відвідали військову частину Національної гвардії України\n18 грудня 2017р. старшокласники Гірського, Більченського та Раделицького НВК відвідали військову частину Національної гвардії України, що дислокується в с. Раковці Пустомитівського району. Захід було організовано Львівською ОДА, обласним військовим комісаріатом за підтримки Миколаївського районного відділу освіти. Програмою було передбачено ознайомлення шкільної молоді із сучасними зразками зброї, а також проведення стрільб на місцевому військовому стрільбищі.\nПеревірка на військову придатність почалася відразу після прибуття в с. Раковець. Через складні погодні умови та особливості місцевості, шкільний автобус не зміг дістатися до кінцевої точки прибуття. Довелося 500-метровий відрізок шляху долати похідним груповим маршем. Нацгвардійці радо зустріли учнівську молодь – свою майбутню зміну. Під керівництвом досвідчених інструкторів школярам відкрилася по-чоловічому дивовижна картина: зразки сучасного стрілецького озброєння (АК-47, АКУ, АКМ, ПМ); засоби легкого артилерійського наступного вогню (РГ, РПГ, РПД, АГС та інші). Справжнє захоплення викликала потужна військова броньована техніка БТР (бронетранспортер) та надсучасний український БРДМ (бойова розвідувально-дозорна машина). Кожен бажаючий мав змогу ближче ознайомитись із військовим озброєнням: розібрати і скласти автомат, покермувати БТР чи БРДМ.\nВ учнів перехопило подих, коли їх запросили на військове стрільбище. Після інструктажу у відповідному бойовому спорядженні запропонували здійснити постріли бойовими автоматами АК-47. Стрільбу проводили одиночними та автоматичними пострілами по рухомих і нерухомих мішенях. Незабутні враження переповнювали кожного, незважаючи на те, що всі знаходились тривалий час на свіжому повітрі. Дуже смачним і доречним виявилося частування нацгвардійців. У теплій палатці було організовано імпровізовану солдатську кухню, де подавали розігріту на дровах тушонку й гарячий чай.\nСправжнє античне видовище влаштував загін нацгвардійців під час ускладненого проходження смуги перешкод. Складність полягала в тому, що необхідно було не просто пройти смугу, а знешкодити терористів, звільнити заручників, стримати неконтрольований натовп тощо.\nЗагалом поїздка виявилася цікавою та пізнавальною. Інструктажі, шикування, вправи, бойове озброєння й техніка, перші спроби і навички практичної стрільби – усі вказані моменти заслуговують на подяку організаторам. Учнівство з нетерпінням чекає на подібні заходи в майбутньому.\nГірського НВК Дудич В.І.


Інтенсивний косметичний догляд з пептидами проти зморшок, факторами росту (EGFs) та макрогіалуроновою кислотою для підтягуючого ефекту та зменшення видимих зморшок. Шкіра відразу ж стає більш гладкою та підтягнутою.\nМиттєвий ефект ліфтингу.\nШкіра відразу ж стає більш яскравою, сяючою та наповненою.\nПомітне розгладжування зморшок та дрібних заломів.\nПотужний склад із пептидами.\n100% жінок відзначають, що їхня шкіра виглядає більш гладкою, пружною та наповненою. 90% жінок відзначають, що їхня шкіра стала більш пружною, а поверхневі та мімічні зморшки менш помітні.\n*Клінічні тести незалежної лабораторії, група з 20 осіб віком від 40 до 60 років.\nПомістіть накінечник на головку флакона і рішучим рухом відкрийте флакон, зламавши його відповідно до зазначеного кільця.\nЗніміть зламану деталь та встановіть накінечник на відкритий флакон.\nЗдійснюйте легкий тиск на накінечник, щоб випустити близько половини його вмісту на долоню.\nРозподіліть продукт на обличчі, шиї та декольте до повного вбирання. Потім нанесіть сироватку та крем.\nПовторюйте вранці та ввечері. Уникайте контакту з очима.\nМАКРО ГІАЛУРОНОВА КИСЛОТА: добре всім знайомий інгредієнт у професійних доглядах. Забезпечує глибоке зволоження, негайний ефект наповненості та ліфтингу.\nАЦЕТИЛГЕКСАПЕПТИД 1: біоміметичний пептид, науково розроблений для імітації дії ботоксу шляхом пригнічення механізмів скорочення м'язів. Цей ефект призводить до релаксації поверхневих зморшок, які зменшуються як за обсягом, так і по глибині.\nЕПІДЕРМАЛЬНИЙ ФАКТОР ЗРОСТАННЯ (EGF): рослинний білок сприяє регенерації шкіри та синтезу компонентів позаклітинного матриксу, які відповідають за наповненість та тонус шкіри обличчя. Стимулює природний процес синтезу гіалуронової кислоти, колагену та еластину, які значно підвищують еластичність шкіри.\nНАУКОВО ОБГРУНТУВАНІ ФОРМУЛИ™ 99,5% інгредієнтів натурального походження, без силіконів, мінеральних масел, інгредієнтів тваринного походження, сульфатів, штучних барвників, етоксилатів (PEG) та акрилатів. Без аромату.\nБез ПДВ: 3517.50 грн.\nКупити - 3517.50 грн.\nБез ПДВ: 586.25 грн.


Міжнародний день рідної мови » Подільський професійний ліцей\nПодільський професійний ліцей » Новини » Міжнародний день рідної мови\nАвтор: vitaliy Переглядів: 502 Дата: 1-03-2021, 11:19\nУже традиційно наприкінці лютого (з 22.02 по 26. 02.21 р.) в ДНЗ «Подільський професійний ліцей» урочисто пройшли заходи до Міжнародного дня рідної мови, що в усьому світі відзначають 21 лютого.\nЦього року програма предметного тижня була, як завжди, досить насиченою. Учні мали змогу поринути в багатющий світ краси і принад рідної мови.\nРозпочався тиждень змаганнями – грою «Битва поколінь», у якій взяли участь дві команди: учнів та викладачів. Змагалися учасники між собою у розумінні молодіжного сленгу. Протягом гри учасники обох команд могли перевірити своє знання сучасного молодіжного сленгу, а також поповнити власний словниковий запас цими лексичними одиницями.\nУ вівторок стартував загальноліцейний проєкт «У гонитві за оцінкою», у якому активну участь взяли учні другого та третього курсів.\nУ середу пройшли «Мовознавчі олімпійські ігри», які складалися з наступних видів п'ятиборства: «Орфографічний пейнтбол», «Фразеологічне фехтування», «Граматичний біатлон», «Лексична художня гімнастика» та «Синтаксичне фігурне катання». У змаганнях взяли участь команди навчальних груп 186 та 15 – пкд (ІІІ курс), а також 16 – пкд та 16 – есд (ІІ курс). Усі учасники були нагороджені пам'ятними подарунками, а команда переможців – ще і почесною грамотою.\n25 лютого, в день народження геніальної та неповторної Лесі Українки та з нагоди святкування її 150 – літнього ювілею, був проведений позаурочний захід у форматі літературної кав'ярні. У затишній та дружній атмосфері лунала щира та сильна поезія Лесі Українки в поєднанні з витонченою класичною музикою. Наприкінці заходу всі його учасники мали можливість поспілкуватися між собою за філіжанкою запашного чаю та поділитися враженнями.\nДо 150 – річчя з дня народження Л. Українки окремі учні ліцею взяли участь у загальноміському челенджі декламаторів поезії Дочки Прометея, а також Бордан Марія взяла участь в онлайн - заході «Лесині читання», що були організовані комунальною установою «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді».\nЗавершальним акордом Тижня української мови в нашому ліцеї стала виховна година на тему «150 слів про Лесю Українку», яка містила елементи гри. Під час цього заходу учні навчальної групи 32 – кд мали чудову можливість перевірити свої знання з біографії та творчості Лариси Косач, а також дізнатися маловідомі, але надзвичайно цікаві факти з життя української Сафо.\nПротягом тижня всі учні могли перевірити своє логічне мислення, розгадуючи мовні ребуси та шаради.\nТакож протягом всього предметного тижня проходила акція «Мовний партуль або Антисуржик», метою проведення якої було залучити учнів до спілкування рідною мовою без використання суржикових виразів, сприяти осучасненню, очищенню рідної мови, збагаченню словникового запасу здобувачів освіти.\nВикладач української мови та літератури Кудінова Ю. О.\nРідна мова – роду нашого основа!\nВшановуємо пам'ять Дочки Прометея


рейси компанії Buraq Air\nПотрібні дешеві авіаквитки на рейс авіакомпанії Buraq Air ? Скористайтеся веб-сайтом Skyscanner, щоб переглянути відомості про авіаквитки компанії Buraq Air та знайти найдешевші квитки Buraq Air для своєї поїздки в найзручніший час. Перейдіть за посиланнями та забронюйте найдешевші квитки безпосередньо в авіакомпанії чи туристичному агентстві – Skyscanner не нараховує додаткових комісій.\nНа веб-сайті Skyscanner можна знайти найдешевші авіаквитки компанії Buraq Air без указання конкретних дат і пунктів призначення. Саме тому це найзручніший веб-сайт для пошуку дешевих квитків для вашої подорожі.\nЩоб забронювати дешевий квиток Buraq Air , виберіть потрібний рейс компанії Buraq Air у списку нижче, або клацніть посилання збоку на сторінці, щоб переглянути додаткові відомості про рейс. Щоб почати новий пошук авіарейсів, скористайтесь елементами керування вище.


Творчість Степана Процюка (пошукова робота) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nТворчість Степана Процюка (пошукова робота)\tadmin\nна тему: Творчість Степана Процюка\nСеред письменників, яких досі прийнято називати «молодшим поколінням»\n(уже за присутності «наймолодшого») постать іванофранківця Степана\nПроцюка виділяється вже бодай тим, що, приміром, важко відшукати людину,\nкотра, читаючи його прозу, залишалася байдужою. Комусь він нестерпно, буквально шалено подобається, інші ж його писання,\nнавпаки, люто ненавидять. Академік Іван Дзюба, приміром, висував\nПроцюків роман “Інфекція” на Шевченківську премію, а письменник із\nВінниці Леонід Пастушенко натомість тяжко “облаяв” цей же твір у\n“Літературній Україні”… Вважається, що подібний різнобій думок є\nсвідченням справжнього таланту.\nСтепан Процюк (1964 р. Н.) – прозаїк, поет, есеїст. Степан Процюк\nнародився 13 серпня 1964 року на Львівщині. Лауреат кількох літературних\nпремій. Викладач університету. Окремі твори С. Процюка перекладені іноземними мовами. Автор 8 книг.\nНайостанніші з них — книги прози: «Шибениця для ніжності»(2001),\n«Серафими і мізантропи»(2002), «Інфекція»(2002). Викладає українську\nлітературу в Прикарпатському університеті, живе в Івано-Франківську. У\nлистопаді 2002 року висунутий журналом «Кур’єр Кривбасу» на здобуття\nШевченківської премії у галузі літератури.\nНа початку 90-х літгурту “Нова дегенерація”, в який входив С.Проців,\nвдалося стати одним із небагатьох руйнівників літературної стагнації.\nШалено обурювався у щоденниках і на радіо нині покійний Олесь Гончар,\nяк, мовляв, вони могли так назвати свою «бригаду». Гончар приписував\nмайже профанацію «святощів». Але яких, лише хотілося тоді його\nзапитати?.. Два Івани — Андрусяк, Ципердюк і С.Процюк не лише входили до\nцього ефемерного і крихкого літальянсу, але були справжніми друзями. Але\nлітература є справою одиниць, а не корпорацій, якими би вони не були\nзворушливими. І їх три збірки поезій у книзі «Нова дегенерація», що\nодразу стала популярною серед шанувальників віршарства, виявилися єдиним\nматеріалізованим літературним проектом. Надалі їхні шляхи розійшлися… Близько 5 років як С.Процюк не написав жодного поетичного рядка,\nнезважаючи на достатні професійні навички. Для С.Процюка написання\nпоезій завжди було актом священнодійства. Потім щось надламалося, і\nС.Процюк «зрадив» поезії, перейшовши виключно на прозу. Цей процес\n«ренегатства» був доволі болючим, С.Проців навіть зізнається, що пережив\nперіод поетоненависництва, а також відрази до шквалу графоманії в\n«сучасному українському літературному процесі». Зрештою, складну анатомію розчарування, сорому чи туги за віршарством\nС.Проців намагається відобразити у своєму новому і, м’яко кажучи, доволі\nжорсткому романі «Жертвопринесення». На думку самого автора, його проза — це питання віри і збіг з певним\nчитацьким психотипом. Сучасна література у сучасному шаленому світі не\nможе, з його точки зору, бути недозрілою інфантою чи дитятком із\nмолочними зубами. Адже у світі, де безперервно вивітрюються\nцивілізаційні парфуми, давно розгублені сентиментальні ілюзії. І\nС.Проців як людина сентиментальна і вразлива стає автором, котрий\nнамагається без прикрас і лакувальницького макіяжу заглянути у душу\nсучасної людини, зокрема української. С.Процюк каже, що іноді малознайомі люди вважають його надміру амбітним.\nЗнову парадокс, бо всяка «зірковість» і пихатість С.Процюку видаються\nнерозумним і кумедним вар’ятством. Інша справа, що існують письменницькі\nмаски, які можуть використовуватися як захист від агресивного і\nздебільшого провінційного середовища. Важливо лише, щоб маска не\nприросла до справжнього обличчя. Щодо пліток і натяків, то «вовка боятися — в ліс не ходити». За великим\nрахунком, кожен письменник відтворює те, що його найбільше хвилює. У\nвипадку прози С.Процюка справа ускладнюється ще й тим, що ця проза\nмістить ефект авторської «присутності» чи інтимізований оптичний обман… Невід’ємним елементом прози С.Процюка є часто екстравагантні та\nексцентричні любовні історії. Як зізнається сам автор, що в юності\nпережив майже страждання молодого Вертера, що пізніше значно підсилило\nйого інтерес до копирсання в категоріях «інь» та «янь» і спроб\nхудожнього зображення психології і патопсихології стосунків чоловіка та\nжінки. Якщо зважати на те, що навколо творчості С.Процюка в літературних\nвиданнях точаться дискусії, особливо останнім часом, до неї проявляють\nінтерес науковці і навіть програми для загальноосвітніх шкіл, то,\nможливо, хтось назвав би це успіхом. Але на думку С.Процюка його\nписьменницька доля залежить виключно від читача, бо лише він є\nнайважливішим мірилом потрібності моєї літературної праці. І якби за\nкілька місяців, — каже С.Процюк, — припустимо, у Львові, Києві і Харкові\nрозкупили в книгарнях і видавництвах всі наявні там примірники моїх\nзбірок повістей «Шибениця для ніжності», «Серафими і мізантропи» чи\nроману «Інфекція», автор би сказав тоді з чистою совістю: так, я вважаю\nсебе успішним літератором. 2. Огляд роману С.Процюка “Інфекція”\nУ романі “Інфекція” Степана Процюка основний масив тексту щедро\nпересипаний запашними лексемами і словосполученнями на кшталт\n«артикуляційна оргія обличчя» (це про п’яного головного героя),\n«рецидиви відродження лівої ідеології у сучасній Європі» (це розмова\nголовного героя (того, що з оргією на обличчі) з головною героїнею після\nпершого вдалого (для головного героя) сексу), «генітальний безум»,\n«лімфа непорочності» (про що це, я не зрозумів, але, здається, про\nКиїв), «збезуміла кролиха, якій ущеплено некерований ген сексуального\nсказу» (еротичні мрії головного неґативного героя), «сільські\nдидаскалки» (в контексті щось поза сумнівом пов’язане з українською\nлітературою), ну і так далі. Є, є за що зачепитись оком, аж до цілих\nречень і фраз, побудованих Степаном Процюком в такий спосіб, що після\nпрочитання їх вже й холодний розум усе стравлює і приймає, а гаряче\nсерце і далі зачудовано повторює, як ось це, моє улюблене — «Київське\nґетто, слова російського не почуєш, наче опиняєшся на острівку\nнаціонального щастя, державної відбулості, навколо всі однодумці. Одним\nсловом, настрій якнайсприятливіший для розслабухи, трішки випив,\nпожвавився…», ну і далі за текстом.\nВсе ж, попри всі Степанові заморочки (або, як сказав би сам автор —\nгіперстепанові псевдозаморочки), можна сказати — безумовно, цей роман,\nзрештою, як і все, написане Степаном, цікавий передусім мовно\n(безумовно). Подієве його наповнення відступає вбік одразу ж після\nпершого авторського демаршу, в якому горопашний Сава Чорнокрил (головний\nгерой, той, що з оргією на обличчі) чомусь не любить України. Далі все\nбільш-менш у цьому дусі, й говорити особливо немає про що. Натомість\nхочеться говорити про мову, саме про неї, тому що коли знаходиш в романі\nмісце, де чиїсь руки «скидають із володарки одяг, лишаючи її у костюмі\nЄви», мимоволі відзначаєш про себе, що в цьому випадку «костюм Єви»\nзвучить приблизно як «костюм водолаза». Загалом мова видає Процюка.\nГоворити, що це просто авторська мова — зайве. Це така собі\nсуперавторська гіпермова, якою користуються всі без винятку герої\nроману, незалежно від соціального, алкогольного чи емоційного стану. Я\nвже мовчу про статевий поділ — справді, що там заморочуватись, баба теж\nмає право на свою гіпермову.\nЦе особливо зворушливо, тому що авторська присутність вгадується всюди —\nй під час політичних промов, і під час пейзажних описів, і під час\nлюбощів. Під час любощів особливо цікаво впізнавати авторську інтонацію\nу тривожних зойках, скажімо, головної героїні — вставляє, чого там. У\nпринципі, можна все це звести до проблеми невиписаності — і те, що всі\nгерої роману говорять, як Степан Процюк у житті, і те що говорити так у\nжитті, попри всі намагання автора надати діалогам життєвості, можуть\nхіба що якісь лінґвістичні монстри й акули, нормальна людина такого не\nподужає, яка вже там розслабуха з такою кількістю складнопідрядних\nнаворотів. Можна списати на авторську невправність цілковите нехтування\nдіалогами, бо й уявити собі діалоги цих людей просто-таки неможливо. За\nвсіма цими більш-менш ретельно виписаними образами стоїть печальний і\nнаскрізь монологічний Степан Процюк, для якого головне навіть не те,\nпорозуміються герої поміж собою чи ні, а те, що Сава Чорнокрил України\nне любить, і що ти йому — Саві Чорнокрилові — зробиш!\nОтож, можна все це авторові закидати, звісно, можна. Але можна цього й\nне робити, тому що мені особисто «Інфекція» нагадує великий, існуючий за\nсвоїми внутрішніми незбагненними законами мовний заповідник, який при\nближчому розгляді легко надається до класифікування. Ось, коли Степан\nописує гарну дівчину, він пише «супервродлива та гіпердоброзичлива»\n(просто гібрид якийсь), а негарній, відповідно, теж чітко вказує на її\nмісце: «Ох ти ж, курво, з манікюрами та педикюрами, червоними, як\nневинна кров». Все чітко і зрозуміло. Або, наприклад, згадувані вище\nцитати з російської. Автор ними відверто не гребує, але при цьому подає\nїх у такій психоделічній транскрипції, що його герої, використовуючи\nросійську, починають говорити, як ґестапівські офіцери в радянських\nфільмах про війну: «Ти помніш, мая Акуліна, наш пєрвий нальот на любофь,\nа всьо ета била в сарає, в тєлятнікє возлє кароф». Особливо зворушує оте\n«кароф», яке римується зі «Смірнофф».\nЧим переважно зайняті герої роману Степана Процюка? Переважно вони\nдумають (на самотині) чи говорять (в більших чи менших компаніях, ну,\nсебто коли пішла розслабуха) про наболіле. Це наболіле в них усіх\nзнаходиться на одному і тому ж місці, тож малюючи картини чи займаючись\nоральним сексом, герої «Інфекції» незрадливо говорять (малюючи) чи\nпросто думають (займаючись оральним сексом) про Україну. Авторські ж\nескапади в цих випадках набувають особливої епічності, як от\nконцептуальне: «Сава Чорнокрил не любив України», чи не менш\nконцептуальне: «Кирило Орленко не церемонився, вивалюючи гостям\nправду-матінку», або ж зовсім сакраментальне: «а у Пирятині ти був, у\nЯготині був, у Почаєві був, у Берестечку був, питаю руба, був чи не\nбув?» Як правило, відповіді на його руба ніхто не дає, бо що ж ти на це\nвідповіси, коли події роману відбуваються ніби в якійсь паралельній\nреальності, такій собі матриці, до якої зась усякому, хто не\nпереймається українськими проблемами. Натомість для тих, хто\nпереймається, будь ласка — «випив, розслабився» і гайда дешифрувати\nпсевдоміти по повній програмі.\nЗагалом же, після прочитання саме цього твору, починаєш розуміти, за що\nодні українську літературу ненавидять, а другі її ж, цю літературу,\nобожнюють, і чому цих перших набагато більше, ніж других. Тож якщо ви\nпрочитали «Інфекцію» і байдуже знизали плечима, то ви або не розумієте\nукраїнської мови, або, подібно до неодноразово згаданого нами тут Сави\nЧорнокрила, України не любите. Але тоді з вами просто немає про що\nКожний талановитий мистецький твір із необхідністю приречений стати\nсимптомом духовного стану своєї епохи, її розчарувань і її ілюзій. І це\nаж ніяк не залежить від суб’єктивних намірів автора, який може чи то\nбути активним бійцем на полі суспільних битв, чи то ховатись від\nдійсності у вежу зі слонової кiстки. Така властивість особливо рельєфно\nпрокреслюється в період змін, коли відчуваєш фізично: твір, написаний\nпівроку-рік тому, сьогодні б не з’явився. А ті, що з’являються,\nвиростають на іншому психологічному грунті й мають іншу тональність.\nРоман Степана Процюка «Тотем», оприлюднений торік у двох останніх\nкнижках «Кур’єра Кривбасу» і нині підготовлений до друку видавництвом\n«Тіповіт», сьогодні б уже, очевидно, не написався (власне, як і\nпопередні прозові полотна цього автора «Інфекція» та\n«Таке сіре небо висіло над містом, мовби увібрало у своє неосяжне тіло\nвсю страхітливу безперспективність епохи» — подібна картина дійсності і\nподібне світовідчування переважали в роки після поразки демократичних\nсил у 1999-му. Романи Процюка зафіксували настрої періоду, що може бути\nназваний пізнім кучмізмом, з правдивістю художнього документа: «Світ як\nдепресивна темрява, де всі понуро бредуть дорогою безглуздя. Будинки\nначе пастки, у яких тортурують і колесують кохання. Перехожі — всі! всі!\nвсі! — є психопатами або посланцями демонічного лікаря».\nУтім чи є підстави приписувати ці слова авторові, у крайньому разі —\nоповідачеві? Вони, по ідеї, повинні належати одній з героїнь —\nВладиславі. Але з не меншим успіхом їх міг би промовляти й оповідач.\nТканина роману здебільшого зіткана саме з таких слабо індивідуалізованих\n«подвійних» монологів, у яких чи то персонажі безперервно переконують\nсебе в чомусь, прагнучи намацати внутрішню точку опори, чи то автор\nпрямим текстом звертається до читача і намагається його в чомусь\nСвіт ніби застиг у своєму розвитку, і нечисленні дійові особи «Тотему»\nне стільки діють, скільки безконечно рефлексують, безконечно порпаються\nв оприявнених і прихованих власних комплексах, інколи вражаючи\nдивовижною обізнаністю в спеціальній психіатричній та психоаналітичній\nтермінології. Їхній природний стан — самотність, їхні взаємини з\nоточенням найчастіше натикаються на нерозуміння і закінчуються трагічним\nрозладом. Бо «ми майже нічого не знаємо про інших». Бо «будь-які поповзи\nщодо пізнання подібних — лише банальна ілюзія, іноді шкідлива, частіше\nбезпечна, а подекуди і смертоносна». А звідси неухильно випливає\nузагальнююча сентенція: «Наше життя є лише сумою помилок».\nПринципове зміщення акценту з дії на психологічні стани призводить до\nрозпаду сюжету, який подекуди набуває характеру броунівського руху: вже\nвипадкових зіткнень персонажів досить для чергових спалахів\nУзалежнений від психотропних ліків Віктор знущається над матір’ю,\nневідомо за що по-садистському мститься закоханій у нього Владиславі і\nпробує накласти на себе руки. Батько хлопця шукає вихід із особистого\nнещастя в перманентних адюльтерах, до яких давно втратив смак та\nінтерес. Політично свідомий Михайло Юркевич розчаровується в\nнаціональній ідеї і поволі спивається. Навіть успішний бізнесовець,\nспортсмен-«качок» Микита Крещук не може вирватись із заклятого кола\nневпевненості в собі та інших, тому так болісно й довго, через долання\nвзаємної недовіри визріває любов між ним на Владиславою. Ця чи не єдина\nсправді оптимістична сюжетна лінія по-своєму показова: від «великої\nантинебесної імперії деградації» люди прагнуть сховатись бодай у\nприватне життя, а поведінкою персонажів насправді керують пошук любові і\nтрагічна нездатність її знайти.\nВиявити певні художні паралелі до «Тотему» в світовій літературі\nневажко. Наприклад, його можна порівняти з «Вуликом» Каміло Хосе Сели, в\nякому відобразилися реалії франкістської диктатури, — така ж\nпершочергова увага до психології героїв, такий же нечіткий, ледь\nозначений пунктиром сюжет. Однак у Степана Процюка інші акценти. Він\nзосереджується на межових станах героїв, які під пресингом безнадії\nчасто опиняються на грані неврозів чи психічних розладів, тому художній\n«розтин» душ (а то й тіл!) іноді нагадує медико-анатомічне дослідження з\nамплітудою, за словами письменника, «від унітаза до Ікара». Проте спроба створення українського психіатричного роману, яка\nпростежувалася ще з ранніх повістей Процюка, пізніше зібраних ним у\nкнижці «Шибениця для ніжності», схоже, добігає кінця. Неважко відчути і\nпевну концептуальну вичерпаність, і втому автора — чи не тому уривчастий\nмонолог оповідача-героїв раз по раз збивається на риторику, на\nпубліцистичність у її прямолінійному, майже чорно-білому варіанті.\nПублікація «Тотему» збіглася з «помаранчевими» подіями, і в тому можна\nпобачити свій маленький символ. То була пора, коли духовний клімат у\nкраїні змінився, коли закінчився період безперспективності і люди\nотримали надію. А тому — о, іронія книжкової долі! — вже через лічені\nмісяці після публікації він став перетворюватись на історичний роман про\nнаше зовсім недавнє життя.\nП Р О О Б Р А З Западається біль за сторінки рожевої віри. Як чаклунка на воску, шукаєм рожевий пісок. І шляхетна стріла, обминувши шляхетні турніри, Прорізає вертепи червоних і чорних думок. Намалюємо жаль (і не в стилі класично- французькім). Заморозимо шкло, не кидаючи велич на брук. А мазня та шедевр перетнутись не встигнуться — дзуськи ! Наш гербарій віднайде залюблений в класику внук. Він віднайде його не як свідка клінічних гімнастик До закінчення віку. Не як претензійно нажебраний мох. Посміхається нам із генези прапорів та свастик Наш онук, наш новий ренесансовий Бог !\nЗустріч з Степаном Процюком // Доба. — № 5 (279). — 21 січня 2003 року.\nМельник Віктор. Присмерк «імперії деградації» // Україна молода. — №103.


Лампочки ближнього світла Джилиі СК, СК2, Отака як зняти - Блог по ремонту китайських автомобілів ЧІНА-АВТО\n→ Лампочки ближнього світла Джилиі СК, СК2, Отака як зняти\nОдним з важливих чинників безпечного дорожнього руху є достатнє і якісне освітлення дорожнього покриття при їзді. Забезпечується цей параметр з допомогою фар ближнього і далекого світла.\nПри цьому не варто забувати і про габаритні вогні, які забезпечують додаткове позначення транспортного засобу на дорозі.\nВідповідно, важливо своєчасно проводити огляд працездатності цих блоків Джилі СК. Зокрема, необхідно перевіряти лампочки, які періодично перегорають і вимагають заміни.\nПроблеми заміни лампочок у фарах Джилі СК\nЗіткнутися з певними проблемами можна при заміні лампочок як лівої, так і правої фари. Переважно це пов'язано з незручністю відповідних розташування кришок на блоці фари, але є і деякі інші проблеми.\nВ даному випадку проблема була особливо актуальною для правої фари, оскільки саме в ній згоріла лампочка. Проте з її заміною виникли деякі складнощі, викликані конструктивними особливостями автомобіля.\nСпершу довелося повністю відкручувати і знімати корпус повітряного фільтру, який заважає провести роботи по заміні лампочки. Закріплений він трьома болтами і процес зняття багато часу не займе, але це зайві дії, яких хотілося б уникнути.\nКрім того, необхідно відкрутити трубку кондиціонера Джилі СК. Вона розташована досить незручно і заважає вільному доступу до блоку фари.\nЯкщо не відкрутити трубку, то дістатися до місця установки лампочки не вийде. Рука просто не пролізе, оскільки відстань між деталями буде надмірно маленькою.\nПісля того, як трубку відкрутили, вдалося дістати до кришки і зняти її. Після цього можна витягати стару лампочку, закріплену у відповідному роз'ємі. Лампочка згоріла, а значить доведеться її замінити на нову.\nНову лампочку потрібно з патроном H1, 12 вольт 55 Вт. Варто відмітити, що у більшості випадків лампочки ближнього світла виходять з ладу приблизно через півроку-рік після заміни, так що подібні роботи доведеться проводити регулярно.\nВ якості лампочки габаритів був вибраний варіант з діодами. Вони забезпечують якісніше світло і рідше виходять з ладу, а враховуючи складність їх заміни це можна назвати істотним плюсом.\nДістатися до лампочки габаритів Джилі СК дуже складно. Не кажучи вже про те, що для заміни доведеться витягати невеликий блок, в який і відбувається установка. Отвір для цього вузький, так що доведеться трохи повозитися.\nТаким чином, заміна лампочок насправді виявляється досить проблематичним видом робіт. В деяких випадках раціональним рішенням буде поєднати цей вид обслуговування автомобіля з іншими, наприклад, з поліровкою фари, коли проводиться демонтаж блоку.\nПоділіться Вашими враженнями про ремонт "Лампочки ближнього світла Джилиі СК, СК2, Отака як зняти"


Уночі в Жашкові горів підвал у п'ятиповерховому житловому будинку (відео) » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nУночі в Жашкові горів підвал у п'ятиповерховому житловому будинку (відео)\nЯк інформують в управлінні ДСНС у Черкаській області, 6 лютого близько 4 години ранку до оперативно-координаційного центру від схвильованих мешканців 5-ти поверхового житлового будинку на вулиці Соборній в Жашкові надійшло повідомлення про задимлення у квартирах на 2 та 3 поверхах.\nВідчувши різкий запах диму у власних квартирах, люди в паніці почали вибігати з помешкань. Вже на вулиці вдалось і з‘ясувати джерело диму, пожежа у підвальному приміщенні будинку.\nРятувальники місцевого пожежно-рятувального підрозділу, які оперативно прибули на місце події та зайшли до задимленого підвалу, працюючи в апаратах на стиснутому повітрі швидко знайшли та ліквідували пожежу. Внаслідок пожежі ніхто не постраждав.\nЗа попередніми даними, причина пожежі стало необережне поводження з вогнем невстановленої особи.


Одещина може вийти з «червоної» зони наступного тижня :: Ізбірком :: Головні події Одеси\nОдещина може вийти з «червоної» зони наступного тижня\n22 квітня 2021 р. 19:25\nКиїв і п'ять регіонів можуть наступного тижня вийти з «червоного» рівня епіднебезпеки, повідомив керівник Центру економіки охорони здоров'я Київської школи економіки (KSE) Юрій Ганіченко в ході пресбрифінгу в Києві в четвер.\nВ більшості з цих регіонів перевищується коефіцієнт виявлення нових випадків інфікування коронавірусом через недостатню кількість тестувань, зазначило видання «Інтерфакс-Україна».\n«Ситуація з COVID-19 в Україні продовжує стабілізуватися. Почалася поступове розвантаження ресурсів медичної системи. Наступного тижня з "червоної" зони можуть вийти шість регіонів, зокрема Львівська, Київська, Одеська, Запорізька, Полтавська області та Київ», - сказав Ганіченко.\nПри цьому він додав, що в «червону» зону може увійти Донецька область.\n«У Донецькій області завантаженість ліжок наближається до критичної. Очікується, що сьогодні-завтра буде засідання комісії з ТЕБ та НС, де розглянуть питання включення Донецької області в "червону" зону», - сказав він.\nНагадаємо, Міністерство охорони здоров'я повідомило про те, що за добу 21 квітня в Одеській області зареєстровано 36 летальних випадків COVID-19, але за кількістю нових випадків інфікування регіон не потрапив до п'ятірки лідерів антирейтингу коронавірусу.\nМіністерство охорони здоров'я повідомило про те, що за добу 20 квітня в Одеській області зареєстровано 28 летальних випадків COVID-19, але за кількістю нових випадків інфікування регіон не потрапив до п'ятірки лідерів антирейтингу коронавірусу.


Лоукостер Ryanair в Україні: названо перший напрямок – INTERMARIUM\nYou are here: Home / Події / Лоукостер Ryanair в Україні: названо перший напрямок\nЛоукостер Ryanair в Україні: названо перший напрямок\nЄвропейський лоу-кост авіаперевізник Ryanair може почати польоти з України у нідерландському напрямку. Про це передає “Інтерфакс-Україна” із посиланням на джерело на авіаційному ринку. Йдеться про польоти з Ейндховена в міжнародний аеропорт “Київ” (Жуляни).\nТак, Ryanair готується почати польоти до столичного аеропорту Жуляни і до Львова, що випливає з інформації, виявленої на нідерландському сайті авіаперевізника – згадка двох українських повітряних гаваней з’явилася у коді сайту Ryanair.\nДо цього міністр інфраструктури України Володимир Омелян заявив, що один із найбільших бюджетних авіаперевізників Європи 15 березня заявить про намір почати роботу в Україні, імовірно пропонуючи польоти з Києва та Львова.\n“15 березня у нас буде спільна прес-конференція з одним із найбільших європейських лоукостів, який оголосить про свій намір зайти на український ринок. Я сподіваюся, що 15 березня це буде і в Києві, і у Львові”, – сказав він.\nОмелян уточнив, що ця компанія проінформує і про маршрути, і про своє бачення ринку, і про потенційні напрямки подальшого співробітництва.\nЧитайте також: До Європи з 1 євро у кишені: перелік автобусних лоукостів\nНа думку учасників ринку, мова, швидше за все, йде про найбільшого європейського лоукост-перевізника Ryanair, який у лютому повідомляв про можливість незабаром оголосити про плани польотів в Україну.\n“Я думаю, що найближчим часом ми щось оголосимо за цим напрямком. Я не можу сказати, коли зберемося в Україні – у цьому зимовому сезоні, або тільки у наступному літньому сезоні. Безумовно, ми вивчаємо маршрути з України у Польщу, але і також в інші європейські країни”, – сказав начальник юридичного управління компанії з питань регулювання та законодавства Юліуш Коморек в інтерв’ю польському виданню Fly4free.\nУ грудні 2016 року Міністерство інфраструктури України підтвердило ведення переговорів аеропортів Києва та Львова з Ryanair про польоти в Україну.


Жебрівський: Авто без товарів зможуть перетинати КПВВ на Донбасі | QHA Агентство Кримські Новини\n15 березня 2017 16:17\nЖебрівський: Авто без товарів зможуть перетинати КПВВ на Донбасі\nГлава Донецької ВЦА прокоментував заборону РНБО провозити через лінію дотику вантажі.\nДержавна прикордонна служба найближчим часом узгодить новий порядок перетину лінії розмежування в зоні АТО через пропускні пункти в'їзду та виїзду в зв'язку з рішенням РНБО. Про це в інтерв'ю "112-Україна" повідомив глава Донецької військово-цивільної адміністрації Павло Жебрівський.\nВін стверджує, що можливість переходу для цивільного населення збережеться в будь-якому випадку, а щодо механізму перетину пунктів контролю легковими автомобілями питання буде вирішене найближчим часом.\n— Відносно легкового транспорту поки роз'яснень немає. Я думаю, що ми не зупинимо перетин лінії розмежування саме цивільним населенням — буде перехід. Чи будуть пропускатися автомобілі? Зараз проходить нарада у Держприкордонслужбі. Я думаю, вони ці інструкції отримають, — сказав Жербівский.\nВін зазначив, що автомобілі громадян, що не перевозять товари, точно зможуть в'їжджати і виїжджати з ОРДЛО. Таке рішення незабаром буде оголошене прикордонниками.\nНагадаємо, як повідомляло QHA, на виконання рішення РНБО 15 березня з 13:00 сили Національної поліції та Національної гвардії України перекрили всі автомобільні та залізничні шляхи, що ведуть до лінії розмежування на Донбасі.\nсуспільство Київ Жебрівський ВЦА ОРДЛО КПВВ перетин авто Держприкордонслужба\nПорошенко: Збиток від блокади повинен бути відшкодований\nРНБО може призупинити транспортне сполучення з "ДНР/ЛНР"


Чудодійний гель-скраб можна виготовити самостійно. Візьміть м\_'який крем-гель для душу і додайте в нього (прямо у пляшку з гелем) натуральну мелену каву з розрахунку 1 чайна ложка на 100 мл. Мелена кава, додатково пом\_'якшена гелем, дає дуже ніжне і дбайливе очищення шкірі, ідеально підходить для щоденного догляду.\nКофеїновий гель-скраб відмінно допомагає розщеплювати підшкірні жири, виводити токсини, ефективно бореться з утворенням целюліту. Одночасно гарантує тонізуючий ефект, адже запах кави стимулює діяльність нервової системи. Тобто вранішню чашку кави з раціону можна виключити, давши організму відпочити від кофеїну. Організм обов\_'язково скаже Вам за це спасибі, наприклад, появою здорового рум\_'янцю.\nРозтяжки – чи допоможе боротьба з ними?< Попередня\nНаступна >Прибираємо «екс-вагітний» живіт


Азов Archives - СТИК\n28 червня в Івано-Франківську провели регіональну конференцію під назвою "20 років Конституції України: Україна, що не відбулася?". Участь у заході взяли представники місцевого самоврядування, науковці та експерти з п'яти областей України. Втім, риторика та тези організаторів заходу були підозріло схожими на сепаратистські заяви представників антиукраїнської організації Віктора Медведчука "Український вибір" (з якими можна ознайомитися, наприклад, тут, тут і тут - прим.ред). Цей факт викликав занепокоєння представників Цивільного Корпусу "Азов", які прийшли до "Просвіти" та заблокували вхід до приміщення з метою недопущення проявів сепаратизму в Івано-Франківську. Кілька десятків людей, в основному похилого віку, висловили невдоволе\nВолонтерам ЦК “Азов” вручили подяки від міського голови (фото)\nВ честь Дня молоді міський голова Івано-Франківська Руслан Марцінків нагородив подяками громадських активістів міста. Сьогодні, 24 червня, у Міськвиконкомі відбулося вручення подяк за соціальну активність волонтерів міських громадських організацій. Подяки вручили і волонтерам Цивільного Корпусу Азов, а саме Матвіїву Станіславу та Федишину Олегу. Активістам висловлюється подяка за вагомий внесок в реалізацію молодіжної політики міста Івано-Франківська. Крім того, міська влада нагородила грамотою весь Івано-Франківський обласний осередок Цивільного Корпусу Азов.\nВ Івано-Франківську відбудеться військово-спортивний захід “Патріот України”\n24 травня українці святкують Свято Героїв. День Героїв - це свято величі духу українських вояків – борців за волю України і є символом незборимості Української Нації. З цієї нагоди 27 травня в Івано-Франківську відбудеться військово-спортивний захід під назвою «Патріот України. Свято проводиться з ініціативи Івано-Франківського обласного осередку Цивільного Корпусу Азов та за підтримки Департаменту молодіжної політики та спорту міської ради. В програмі заходу заплановано: - виставка зброї; - тактична медицина; - інструктаж від вибухотехніка; - показовий виступ кінологів; - основи рукопашного бою; - військово-спортивні естафети; - проходження тесту Купера; - польова кухня. Місце проведення вул. Надрічна 68, стадіон ім. Героїв Пожежних. Початок заходу запланова\nЦК “Азов” допомагав франківській поліції патрулювати вулиці (фото)\nАктивісти Цивільного Корпусу "Азову" зголосились допомогти в забезпеченні громадського порядку на вулицях Івано-Франківська в День міста. 7 травня представники організації пройшли інструктаж із забезпечення громадської безпеки та вийшли на патрулювання одного з мікрорайонів Івано-Франківська. Про це повідомила прес-секретар ЦК "Азов" Руслана Тимчук.\nУ Франківську відбувся благодійний ярмарок (фото)\nСьогодні, 20 квітня, з в Івано-Франківському юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» відбувся благодійний ярмарок. Ярмарок проводився з ініціативи активістів Цивільного Корпусу Азов. На ньому студенти коледжу продавали власноруч приготовані та придбані продукти своїм колегам та викладачам. Під час ярмарку студенти зібрали суму понад шість тисяч гривень. Всі виручені кошти підуть на благодійність. Частина піде на реабілітацію батька одного зі студентів, пораненого на фронті, а інша частина на придбання манометра для військової частини 1241. Цивільний Корпус Азов співпрацює з коледжем не вперше, раніше активісти проводили там покази фільмів та зустрічі з бійцями полку Азов. Наразі вже троє студентів є волонтерами організації.\nСтуденти з Франківська передали продукти для полку “Азов” (фото)\nСтуденти Івано-Франківського фінансово-комерційного кооперативного коледжу імені С. Граната передали представникам Цивільного Корпусу Азов продукти для бійців полку Азов. Сьогодні, 13 квітня, представники активу коледжу організували концерт присвячений бойовій славі полку Азов. Після концерту вручили пакунки із тістечками та консерваціями для бійців. "Наближається світле свято Великдень, і ми хочемо нагадати нашим захисникам, що ми завжди з ними і чекаємо їхнього повернення. Ми сподіваємося, що ці невеликі пакунки втішать їх та нададуть наснаги", - розповіла Лілія Василівна, керівник по виховній роботі коледжу. Також студенти та викладачі навчального закладу передали прапор України, на якому залишили свої підписи та побажання бійцям.\nУ Франківську попрощалися з бійцем “Азову” Ігорем Коропецьким\nСьогодні, 2 січня в Івано-Франківську попрощалися з бійцем "Азову" Ігорем Коропецьким. Провести в останню дорогу 58-річного Ігоря Коропецького прийшли родичі, друзі, активісти цивільного корпусу "Азов", представники влади та просто не байдужі містяни, інформує Бліц-Інфо. До демобілізації чоловік служив артилеристом батальйону "Азов". Свого часу пройшов Іловайський котел, де отримав важку контузію. Після молитви за душу бійця у Домі смутку українського захисника, поховають на алеї слави міського кладовища в Чукалівці.


Більшовицька коаліція висунула законодавчу пропозицію - легалізувати дерибан бюджетних коштів\nДата публiкацiї - 15.06.2007 15:31 | Постiйна адреса - http://www.aratta-ukraine.com/news_ua.php?id=3220\nКоаліція перетворила державні закупівлі на грандіозну лобістсько-корупційну комбінацію за для особстого збагачення цілком конкретних осіб. Особливою активністю в цьому, відзначаються соціалісти.\nПропозиція уряду та парламентської коаліції щодо прийняття нових змін до Закону про державні закупівлі та підписання його Президентом не має нічого спільного з державними інтересами.\nТак сьогодні прокоментував відповідні ініціативи керівник президентського Секретаріату Віктор Балога.\n«По суті, йдеться про спробу узаконити корисливі прагнення відомих діячів із урядово-коаліційного угруповання, які під завісу свого перебування при владі прагнуть пристебнути до власної кишені мільйони і мільйони бюджетних гривень. Всім відомо, що коаліція вже давно перетворила держзакупівлі на грандіозну лобістську і корупційну комбінацію, де масштаб незаконних оборудок обчислюється астрономічними сумами».\nКерівник Секретаріату Президента нагадав, що минулого року Глава держави відмовлявся підписувати прийнятий Верховною Радою Закон про закупівлі товарів і послуг за державні кошти, вважаючи непрозорими запропоновані механізми.\nПрезидент ветував законопроект і повернув його в парламент із своїми вмотивованими зауваженнями. Однак, Кабінет Міністрів продовжував наполягати на своєму і переконував у винятковій необхідності запропонованих нових правил гри. Зрештою, Глава держави підписав Закон, одержавши запевнення уряду у наведенні ладу в державних закупівлях.\nОднак, як відзначив Балога, урядово-коаліційний тандем вибудував всю архітектуру держзакупівель під свої інтереси. «На всіх більш-менш значущих посадах у структурах, які приймають рішення у цій сфері, перебувають вірні люди з одного політичного табору. Президент на останній прес-конференції привселюдно називав усі ключові фігури».\nЗа словами Глави Секретаріату Президента, «необхідність у нових змінах до закону про державні закупівлі, яка виникла всього через півроку після ухвалення попередніх, пояснюється нової хвилею лобізму. Враховуючи, що депутати-соціалісти, які завжди голосували на підтримку непрозорих схем або самі були їх авторами, втратили надію потрапити до Верховної Ради шостого скликання, у корисливців-комбінаторів почалася паніка. Тому під виглядом підвищеної турботи про державні інтереси робиться примітивна спроба узаконити останній хапок».\nБалога наголосив, що зміни до закону про держзакупівлі потрібні, і вони неодмінно будуть прийняті. «Однак це зробить новий депутатський корпус. Ніякого голосування у розпущеній і неправочинній Верховній Раді не буде».