Біловоддя — затоплене царство: від Єноха до Гільгамеша (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nБіловоддя — затоплене царство: від Єноха до Гільгамеша (реферат)\tadmin\nЛегенда про Біловоддя — міфічне таємне християнське царство в серці\nЄвразії (або розташоване за Китайським царством через 44 дні шляху в\n«окіяні-морі» на 70-ти островах, охоплюючи простір між горами на 600\nверстов), як сакральний простір у профанному світі, як «земний рай», що\nтимчасово «прихований від світу, але якого можуть досягнути «обрані», —\nлежить в одній площині з такими ж архетипними уявленнями про «Святу\nЗемлю» — «… прототип, — пише Р. Генон, — всіх інших, духовний центр,\nкотрому підпорядковані інші, престол відпочаткової традиції, від котрої\nпохідні всі часткові її версії, що виникли внаслідок адаптації до тих чи\nінших конкретних особливостей епохи і народу. Така «Свята Земля» за\nперевагою — це «вища область», згідно зі змістом санскритського слова\nПарадеша, котре халдеї перетворили на Пардес, а люди Заходу — на\nПарадіс… І тут … символіка «Святої Землі» має двоякий зміст: … він\nу будь-якому випадку уособлює не тільки сам цей центр, але також …\nтрадицію, котра з нього походить або котра в ньому зберігається, тобто в\nпершому випадку — відпочаткову традицію, а в другому — певну часткову\nтрадиційну форму… Але центр є, з причини свого відпочаткового\nхарактеру, те, що можна було б назвати «місцем» непроявленості; а отже,\nчорний колір … дійсно підходить йому. Слід, проте, зауважити, що і\nпротилежний, білий колір також належний центрові, в другому його\nаспекті: як точці виходу «традиції», ототожненої з точкою випромінення\nсвітла». У “Житії св. Макарія Єгипетського (варіант: Римського)” (V-VI ст.)\nрозповідається про трьох монахів, котрі подорожували, “щоб побачити\nмісце, де небо прилежить землі”. На сході вони досягли “церкви великої,\nв котрій посеред вівтаря тече джерело білої води”, через що ця країна\nназивалася «Біловоддя». Там, переправившись через велику річку, вони\nзустріли старця Макарія, який прийшов з Єгипту (або син римлянина\nІоанна, який втік зі свого власного весілля і переховувався спершу у\nбудинку якоїсь вдови). Жив він начебто у “дванадцяти поприщах від раю”.\nІсторичний Макарій Єгипетський (301-390 рр.) був учнем засновника\nсхимництва святого Антонія і заснував у 360 р. монастир в урочищі\nВаді-Натрун, багатому мінеральними джерелами, між Каїром та\nАлександрією, центр коптських монахів. Згідно з переказом саме тут\nпоховане тіло обезголовленого Іоанна Хрестителя.\nБіловоддя наснажувало не одне покоління шукачів, змушувало до\nототожнення з ідеальним локусом локус цілком реальний — міста та країни\nу фізичному просторі, у просторі матеріальної культури. В тому числі\nнаснажувалися й фанатичні народні низи, як от ідею шляху в Біловоддя\nпроповідували представники російської секти старообрядців-«бігунів».\nНачебто християни Соловецького монастиря, переслідувані під час реформи\nпатріарха Никона, під проводом Савватія та Зосими кораблями Льодовитим\nокеаном, а також пішки вирушили до Біловоддя, а саме уявлення про\n«біловодську ієрархію» рознесено було після смерті в лісах\nстарообрядського єпископа Александра В’ятського (вперше про Біловоддя\nповідомляє топозерський інок Марк, котрий описав «асерських християн»,\nкотрими керують єпископи та патріарх «антіохійського рукоположення», а\nВ.Г. Короленко ототожнив цього інока Марка із самим мандрівником Марко\nПоло) та авантюристи типу поселянина Бобильова і самозванного\n«біловодського єпископа» Аркадія Пігулевського (чи Пікульського,\nукраїнця, родом з Києва, вперше був арештований у 1849 р. в с. Батурине\nза 25 верст від Томська, потім мешкав у Каргополі Олонецької губернії,\nзвідки в 1866 р. поліція фіксує вихід великої групи посланців «у\nСамарську губернію» (екзотерична назва Біловоддя, для непосвячених і\nурядників), і знову повідомлення про нього появилися у пресі в 1881 р.\nяк мандрівника північноросійськими та приуральськими губерніями; він\nчудово володів французькою мовою і називав себе нащадком князів\nУрусових, яким належить слава вбивць у Калузі Лже-Дмитрія ІІ в 1614 р.,\nщо дало підстави рядові езотериків вбачати в ньому славнозвісного\nСен-Жермена!). Також у книзі спогадів про святого Іоанна Кронштадтського\nрозповідається про те, як він «утішав» якогось «біловодського єпископа»\nАркадія, який перебував у важкому душевному стані. Біловоддя Аркадій\nназивав «землею патагонів», там начебто царюють цар Григорій\nВолодимирович та цариця Глафіра Йосифівна, головне місто —\nТрапезангунсік Банкон (явний натяк на змішання Трапезунду з Бангкоком),\nа друга столиця — Грідабад. У Банконі 700 000 жителів, 300 церков, один\nпатріарх Мелетій та чотири митрополити «сірського язика». Патріарх сам\nтитулувався «Славяно-біловодський, Камбайський (тобто Камбоджійський),\nЯпонський, Індостанський, Індіянський, Англо-Індійський, Ост-Індії,\nІюст-Індії і Фест-Індії, і Африки, і Америки, і землі Хілі і\nМаголанської землі, і Бразилії, і Абасінії». Проголосивши себе єпископом\n«біловодського поставлення», він полемізував з т.зв. «австрійським\nсогласієм» старообрядців Білокриницької єпархії. Як довів дослідник Накамура Єсікадзу, козак-старовір Г. Хохлов зі\nсвоїми товаришами-козаками О.В. Баришніковим та В.Д. Максимовичевим в\n1898 р. примандрували до Японії, вважаючи, що прибули у «Біловодське\nцарство». Пізніше були опубліковані записки Г.Т. Хохлова «Подорож\nуральських козаків у Біловодське царство» за сприяння відомого\nписьменника В.Г. Короленка, і керувалися вони маршрутом, накресленим\nвищезгаданим «біловодським єпископом» Аркадієм: Одеса — Константинополь\n— Сан-Стефано — Афон — Смірна — о. Патмос — о. Родос — о. Кіпр — Бейру —\nСідон — Тір — Акра — Кяфа — Яффа — Ієрусалим — Порт-Саїд — Суецький\nканал — о. Цейлон, Коломбо — о. Суматра — Сінгапур — Сайгон — Гонконг —\nШанхай Нагасакі — Владивосток — Хабаровськ — Чита — Іркутськ —\nКрасноярськ — Кінель — Новосєргєєво; також слід додати, що у\nстарообрядських переданнях з архіву Барсова маршрут до цієї країни\nтакий: “Москва, Казань, Єкатеринбург, Красноярськ і далі невідомими\nгірськими проходами через китайську землю 44 дні шляху до Біловоддя”.\nАналогічно, зазначає Ігауе Нахо, уявлення про блаженну країну, де царює\nмайбутнійспаситель світу «Япон-каан», існує серед тюрків-алтайців\n(ойратів), котре, на думку Іноуе Коїті, виникло під впливом\nстарообрядницьких легенд (див.:). Також саме з айнами ряд дослідників\nспівставляє ранішу російську легенду (принесена учасниками експедиції\nІвана Москвітіна до устя Амуру, 1636-1642 рр.) про благочестиву «землю\nбородатих людей» (за збірником Кірши Данилова: «в сибирской Украине, во\nДоурской стороне»; також Даурія описана як благочестива земля у «Житії\nпротопопа Аввакума та Єпіфанія»), де можна чути звуки дзвонів та бачити\nпозолочені верхівки будівель. Легенди виводили «бороданів» з нащадків\nсупутників якогось старообрядського єпископа, викинутих років\nчотириста тому штормом на острів. А.П. Окладніков вважає, що до росіян\nця легенда потрапила від тубільців, які власне й мали перекази про\nайнів Сахаліну та сінтоїстські храми з дзвонами в самій Японії. Звісно, не останню роль у зближенні відіграла і генетична схожість\nбуддиської та християнської обрядовості: «… Найяскравіший факт —\nстародавня розмальована скульптура Трійці з Нари, японської столиці VIII\nстоліття (мається на увазі буддиська «трійця» — Нірманьякайя\n«Будда-страдник», Самбхогакайя «Будда-сяючий у небі», Дхармакайя\n«Будда-вселенська творча сила», — О.Г.)… Але немає іншого твору\nмистецтва, так близького за духом до рубльовської Трійці…». Іраніст\nЛ. Лелеков знаходить буддиські (тобто тангріанські) прототипи у\nхристиянській іконографії Трійці, Деісуса (неграмотне давньо-руське\nпередання грецького Деесіс) та Успіння, і вважає, що посередниками між\nСходом і Заходом були саме манихеї, котрими, як відомо, були і деякі\nстепові етноси. Вони, переходячи у християнство, мусіли були “тричі по\nтри рази” відректися від Будди. Католицькі місіонери у Тібеті, Китаї та\nМонголії були шоковані, коли виявили разючі збіги\nбуддисько–ламаїстської символіки та обряду з християнськими. Так,\nбуддийські монахи–лами постригаються на священнослужіння, як і\nкатолицькі ченці. Вони носять таку ж довгу одежу, вкриту золотим\nвишиттям, дотримуються постів, практикують духовне усамітнення,\nнакладають на себе епітимії та умертвіння плоті, сповідують віру, молять\nпро заступництво святих, здійснюють далеке паломництво для поклоніння\nмощам та святиням. У лам безшлюбність стала нормою, хоча спершу, як і у\nкатоликів, це була лише похвальна справа. Існували чоловічі та жіночі\n“обителі” для спасіння душі. У ламаїзмі є вівтарі, панікадила, дзвони,\nраки і скриньки з мощами, посуд зі святою водою (щоправда, замість\nладану використовують траву авагангу або ялівець). Лами здійснюють\nбогослужіння з митрою на голові і з посохом у руці, у ризах, схожих на\nстихар, підрясник та мантію, схиляють коліна перед святинями, наспівують\nцерковні піснеспіви, читають літанії, моляться мовою, чужою для пастви,\nздійснюють служби за упокій, йдуть перед процесіями. Віруючі перебирають\nвервиці так, як католики. Крім того, у фольклорі буддистів Алтаю існує\nуявлення про три небесні божества (Уч-Курбустан-кудай) та грядучу битву\nміж силами добра і зла, котрі, можливо, виявляють якісь релікти\nзнайомства центральноазійських племен з доктринами християнства (Трійця,\nАпокаліпсис). У середовищі теософів виникає одночасна духовна та матеріальна\nлокалізація Біловоддя — це буддиська легендарна Шамбхала — «острів» в\nпустелі Гобі (Шамо), «підземний світ» під охороною «отруйних потоків»\nповітря та вод, де мешкає чотирирукий та триокий «Володар Світу»\n(«Локанатха», «Дхіан-Коган»; А.Кураєв ототожнює його з\nбуддійсько-калмицьким триоким червоним Чжамсараном, який сидить на\nмідній горі посеред гігантського моря людської та кінської крові та\nздійснює правосуддя, йому щодня здійснюють ранкову молитву у всіх\nламаїстських монастирях), котрий ночами навідується в ламаїстські храми,\nз Чорної Скелі розсилає посланців у світ (доволі часто вони є одночасно\nрадниками протилежних ворогуючих сторін, логіка чого доступна тільки\nсамому Володарю Світу). Також там знаходиться «магічне дзеркало», в\nкотрому Володар бачить все, що відбувається у світі, і спрямовує його\nхід за допомогою певного «Психічного Центру» та магічного метеориту в\nньому. Одночасно, за В. Ф. Оссендовським, він здійснює довгу та\nнекромантичну молитву мовою «ватаннан» та церемонію над труною з мумією\nсвого попередника. М.К. Реріх перекладає назву Шамбхали як «Білий\nострів», ототожнивши його з теософським тлумаченням О. Блаватської: «…\nАсурамая був найбільшим астрономом, … він був наймогутнішим «чародієм»\n«Білого острова, який став чорним від гріха»… «Білий Острів» — ім’я\nсимволічне. Кажуть, що Асурамая, за переданням …, жив у Ромака-пура на\nОкрім того, у світі існують начебто ідентичні копії-форпости «місій\nШамбхали». Серед них теософи називають сікхський храмовий комплекс у\nПенджабі Амрітсар (як, поряд з ламаїстською Лхасою, одна з «еманацій»\nдуховного Біловоддя): «… Ім’я «Амрітсар» походить від санскритських\nслів: «А» — частка заперечення, «мріт» — «смерть» і «сар» — «джерело», в\nцілому —»джерело безсмертя». Ім’я це дане спершу не містові, а «талао»,\nабо озерові, посеред кришталевих вод котрого … звеличується Золотий\nХрам, збудований Рам-Дасом, четвертим гуру або царем-вчителем сікхів в\n1581 році. Починаючи від Нанака, засновника сікхізму, таких царів-гуру\n(Раджа-гуру) у них було десять… Саме місто 400 років тому було відоме\nпід іменем Чак. Коли, виривши озеро, Рам Дасс облаштував його безліччю\nневеликих храмів, то він назвав це місце Рам Даспур… [Останній гуру\nГовіда ІІ проголосив:] «… Бога неможливо знайти лише в писаннях і\nцеремоніях. Він живе у серці людини і пізнаваний тільки у смиренні та\nщирості внутрішньої молитви»… Вчення смиренності перейшло поступово в\nобожнення вітчизни як зібрання сікхів, «вибранців Божих», і в релігію,\nвідому під назвою «кальзи», у буквальному перекладі «земля спасенних або\nзвільнених від гріха»… Закони або догмати, видані Говіндою, такі: Бог\nє дух, але хоча Його дух всесвітній, він сходить на землю тільки, щоб\nосяяти сікхів, і Його присутність ніде не з’являється Ним, крім однієї\nкальзи; не дивлячись на цю відсутність Бога, «всі народи повинні\nпрагнути до складання єдиного», тобто повинні стати сікхами, всі, окрім\n«магометан, котрих слід систематично і невпинно знищувати, осквернюючи\nнавіть могили їх праотців і святих»… Озеро Безсмертя і храм доступні\nвсім кастам і сектам індусів. Лише води «Озера Безсмертя» дають життя\nвічне. Всі сікхи повинні називатися сінгами (левами). Всі повинні бути\nосвячені водою, носити довге волосся, не поклонятися нікому, окрім Бога\nі його Гранфи [Святе Письмо сікхів], не бути беззбройним, завжди\nборотися з мусульманами… Сікх, який іде за вищевказаними законами,\n«сутча падша» — «справжній цар»…» Генеалогічні передання сікхів\nузгоджуються з даними науки і заперечують будь-який зв’язок з\nкшатрійськими праарійськими племенами та їх нащадками (раджпутами), вони\nпоходять від джатів (гетів) — особливої групи («раси»), що походить з\nмігруючих у Пенджаб та Харьяну середньоазіатських скіфо-сакських племен\n(массагетів), котрі асимілювали місцеве індоарійське населення. В ісламській гностичній традиції Ірану існує т.зв. «Місце Ніде»\n(Накойяабад, Na-koja-abad), що перебуває у т.зв. «восьмому кліматі»\n(традиційна географія знає лише «сім кліматів»), який є не фізичною, а\nдуховною сферою, об’єктивною та реальною, але недоступною для звичайного\nсенсорного сприйняття («супрасенсорний світ»). Тут відвічно мешкають\nпророк Мухаммед, його дочка Фатіма і дванадцять Імамів. Усі ці\n«Чотирнадцять Чистих» становлять «Повноту» («Плерому»). Описав видіння\nцього таємничого місця в ХІІІ ст. молодий андалузький шейх Алі ібн\nФазель Мазандарані у «Зведенні дивних і вражаючих речей, котрі він\nрозглянув і бачив своїми власними очима на Зеленому острові,\nрозташованому в Білому морі», на захід від землі Берберів (Канарські,\nАзорські острова?), де правитель — Сайїд Шамсуддін, внук дванадцятого\n(прихованого) Імама (син одного з п’яти його синів; пор. з маніхейським\n«п’ять синів Живучого Духа»; всіх островів — п’ять, де першими\nправителями і були сини Імама, і довкола всіх них слід мандрувати\nдванадцять місяців, два місяці від кожного з перших чотирьох і чотири\nмісяці до останнього). В центрі острова на горі — Храм під тінню дерева\nТуби, де верховний жрець — таємничий Хізр (Хадір), який єдиний може мати\nзв’язок з прихованим Імамом. Раз в рік, в день свого реального\nнародження в світ, Імам являється своїм вірним в оточенні 313 вірних\nвитязів, які в реальному світі перебувають інкогніто і виконують місію\nІснує переказ про Біловоддя і в середовищі офіційного православного\nдухівництва, де воно вважається заповітною країною праведників, куди\nсвого часу прибуло посольство великого київського князя Володимира на\nчолі з ієромонахом Сергієм Афонським і який єдиний через тривалий час\n(понад 50 років) зумів повернутися на Русь (Автором розповіді\n.»Сокровенное Сказание о Беловодье» вважається о. Володимир, ієромонах\nВишенської Успенської чоловічої пустині в Тамбовській губернії Шацького\nповіту і записане 15/27 липня 1983 р., а вперше опубліковане у «Новой\nЗаре», російськомовній газеті, що виходила у Сан-Франціско (Калифорния,\nСША), у т.зв. «Пасхальном номері» (N 5109 від 24 квітня 1949 року, стр.\n12-14) з передмовою письменника Георгія Гребенщикова (1884-1964 рр.),\nзасновника американського реріхіанського видавництва «Алатас»\nУ ранньохристиянській традиції, зокрема в Апокаліпсисі Петра (ІІ ст.,\nзнайдений у гробниці в Ахмімі, Верхній Єгипет), царство праведників\nописується наступним чином: (якщо в ортодоксальних Євангеліях в часі\nпреображення Ісуса на горі Фавор йому і присутнім там апостолам\nз’являються праведні пророки Мойсей та Ілія, то в даному тексті наявне\nдещо інше свідчення): «… Тоді я підійшов до Господа і сказав: «Хто\nвони?» Він мені говорить: «Це — наші праведні брати, вид котрих ви\nхотіли побачити». Я сказав йому: «А де всі праведні брати, і який той\nЕон, в котрому перебувають володарі цієї слави?» … І Господь показав\nмені величезний простір поза цим світом, сяюче надяскравим світлом;\nповітря там сяє проміннями сонця, сама земля цвіла нев’янучими квітами,\nбула наповнена ароматами і чарівноквітучими вічними рослинами, що\nприносять благословенні плоди. І так сильно квітло все, що запах звідти\nдолинав і до нас. А мешканціі того місця були зодягнені в одежу світлих\nангелів, і одежа їх була подібна до їхньої країни. Ангели носилися там\nсеред них. Така ж була краса тих, хто там мешкав, і вони єдиним голосом\nславили Господа Бога, радіючи в тому місці… Каже нам Господь: «Це —\nмісце ваших первосвящеників, праведних людей»…».\nСама ж Православна Старообрядська Церква вважає, що уявлення про\nблагочестиве царство Біловоддя слід пов’язувати з саме індійськими\nхристиянами-несторіанами, які, у протистоянні з уніатськими намаганнями\nпортугальських католицьких місіонерів, в 1665 р. відновили «трьохчинну\nієрархію», закликавши яковітського («сірського» монофізитського)\nєпископа Григорія Ієрусалимського, який діяв з благословіння свого\nпатріарха і підтриманий місцевими раджами. Коли ж у XVIII ст.\nмосульський (ассірійський) патріарх спробував відновити власну\nюрисдикцію, то зазнав невдачі, бо «здичавілі» та «піддані спокусам\nлатинян» індійські християни вже розуміли «як свою рідну» власне не\nнесторіанську ассірійську традицію, а саме «сірську» яковитську (нам\nвідомий тільки машинописний варіант статті Андрія Єзерова «Біловодська\nієрархія»: До питання про походження», — О.Г.).\nГадаємо, легенда про Біловоддя пов’язана також як із наявністю значної\nкількості несторіан в улусі Джучі («Золотій Орді»), так і з фактом, що\nзахідна його частина, «лівий фланг» називався Ак-Орду («Біла Орда»;\nправа частина, тобто східний фланг, відповідно — «Кок-Орду», «Синя\nОрда»). Спочатку Біла Орда займала Поволжя, а після 1243 р.\nперемістилася на Північний Кавказ. Спочатку Біла Орда була віддана під\nпорядкування Берке, який від бухарського шейха аль-Бахерзі прийняв\nіслам, проте продовжував політику віротерпимості, зокрема жителі\nруського кварталу у Новому Сараї мали свої церкви, був покровителем\nзодчих та митців. Його не відомого на ім’я сина було вилікувано\nростовським єпископом Кирилом, після чого той, вірогідно, прийняв\nчернечий постриг, і через це, як вважається, ординські родоводи про\nнього нічого не говорять. В 1255-56 рр. ханом всієї Золотої Орди був син\nБату (Батия) Сартак, який спочатку володів улусом на правобережжі\nнижньої течії Волги з половецьким населенням і перебував у дружніх\nконтактах з Олександром Невським, допомігши тому стати старшим серед\nволодимиро-суздальських князів. В історіографії Сартак наділений\nепітетами «гонителя мусульман» та «християнина». За Абу-л-Фараджем,\nСартак навіть був посвячений у сан диякона. Чутки про християнство\nСартака й сподвигли французького короля Людовика ІХ відправити до\nмонголів посольство Г. де Рубрука в 1253 р., який, проте, отримав з вуст\nособистого секретаря хана несторіанина Кояка попередження: «Не смійте\nговорити, що наш хан — християнин; він не християнин, а монгол». За\nверсією Кіракоса Гандзакеці, хан Сартак був отруєний представниками\nмусульманської партії Берке. Також віронетерпимець та ісламізатор хан\nУзбек, проте, дозволив своїй сестрі Кончака прийняти православ’я під\nіменем Анни і одружитися з московським князем Юрієм Даниловичем. Також\nне настояв він і на прийнятті ісламу своєю дружиною Баялун-хатун,\nвізантійською принцесою. З візантійською принцесою Євфросинією (Чабі,\nДжані), дочкою Михайла Палеолога, був одружений один з улусбеків Ак-Орди\nмусульманин Ногай. Старша його дочка була видана заміж за\nсмоленсько-ярославського князя Федора Ростиславича Чорного.\nВідомо також, що нащадків у хана Сартака не було, а мав він лише одну\nдочку, яка прийняла православ’я під іменем Феодори і була в 1257 р.\nвидана заміж за білозерського (з 1277 р. – ростовського) князя Гліба\nВасильовича (пом. 13.12. 1278 р.), якому народила трьох синів — Дем’яна,\nМихайла і Романа. У Кирило-Білозерському монастирі у глибокій старості\nпомер (16.01. 1616 р.) Семен Бекбулатович (Саїн Булат) з династії\nастраханських ханів. Він був правителем залежного від Москви\nКасимівського улусу (з центром у Городку Мещерському на р. Ока), якого\nІван Грозний спочатку зробив замість себе великим князем (1575-1576\nрр.), а потім тверським князем (11576-1596 рр.), пережив опалу за часів\nБориса Годунова і примушений прийняти чернецтво Лже-Дмитрієм І. Останній\nкасимівський хан Сеїд-Бурхан прийняв християнство під іменем Василя і\nпереселився до Москви. З причини, що прямий спадкоємець Сеїд-Бурхана,\nвсі нащадки якого були християнами, загинув під час стрілецького бунту\n1682 р., ханство було приєднане до Росії. Вірогідно, що в середовищі охрещених татар існувала легенда про\nнетривале праведне царювання в Орді їхнього знаменитого єдиновірця. Крім того, «біловодський здвиг» в середовищі християн Алтаю в кінці ХІХ\nст. породив в середовищі тубільного населення на початку ХХ ст. нову,\nсинкретичну релігію — «ак янг» («біла віра»), відому в науці як\n«бурханізм». Іноді бурханісти називають свою релігію «молочною вірою», а\nєдиновірців — «ак-тамаші» («білогруді»), на відміну від «кара-тамаші»\n(«чорних»-шаманістів) та «сари-тамаші» («жовтих»-ламаїстів). Главою\nнової релігії був священик (ярликчі) Тирий Яшітов з роду кипчаків, який\nотримав титул «Ак-емчі» («Білий лікувальник»), шестикутний «Алтай з\nбілими квітами» проголошувався землею благодаті, а грядуче пришестя на\nбілому коні приписувалося Золотому Прекрасному Цареві Ойроту-Бурхану,\nякий перед цим посилав своїх синів-богатирів. Одне з провідних місць в\nкульті належало молодим дівчатам, а ті ж північні алтайці, які\nзалишилися вірними традиційному шаманізмові, про появу послідовників\n«білої віри» говорили як про прихід на Алтай Цар-дівиці (Кис-каан).\nПри дослідженні генези «білої віри» (бурханізму) ряд вчених констатує\nфакт причетності до цього саме алтайців-вихідців з монгольських та\nбурятських буддиських навчальних установ, де, як відомо, тоді ж\nсформувалася концепція про благочинну країну Шамбалу з об’єднанням її\nпослідовників в середині монастирів у своєрідні «Шамбалін Дацани».\nОстанній факт проаналізовано у праці бурятського вченого Бадзара\nЛегенда про благочестиве християнське царство на Сході безпосередньо\nпов’язана з іменем апостола Іоанна, сина Зеведеєвого та Саломеї, сестри\nДіви Марії, про якого у Європі побутувало передання, що він не помер,\nале таємно живе десь на землі і мусить дочекатися часу, коли, згідно з\nйого пророцтвом, ненадовго зацарює антихрист – “звір, що виходить із\nбезодні”, котрий буде походити з коліна Данового (Ієремії 8:16; коліно\nце не числиться серед спасенних, Об’яв. 7:5-8). Іоанн викриє його і\nдасть всім віруючим істинне тлумачення своєї книги Об’явлення. Остання в\nсвоїх історичних реаліях (69 р. н.е.) мала за основу надію на визволення\nвід римської окупації (у вересні, 9-го едула 70 р. легіони Тіта Флавія\nрозгромили іудейських інсургентів у Єрусалимі) шляхом вторгнення в\nПалестину парфян, в державі яких месопотамські іудеї-емігранти мали\nавтономні князівства. Сучасні есхатологічні надії породили уявлення,\nзокрема російських православних-катакомбників, що після впадіння\nмосковської патріархії в єресь сергіанства та морального занепаду\nзарубіжної та істинно-православної російських церков, Божим Промислом\nЦерква Христова відродиться як Філадельфійська, або Ново-Новозавітна\nцерква, через збереженого Першоієрарха святого Апостола Іоанна\nБогослова, автора «Об’явлення»: «Ублажим Иоанна приснопамятного, от\nземли восстающего, и земли не отступающаго, но жива суща, и ждуща\nстрашное Владыки Второе Пришествие», — говориться в Акафісті Іоанну,\nЦе уявлення про безсмертя Іоанна породжене словами Ісуса Христа стосовно\nдо апостола: “якщо я хочу, щоб він перебув, доки прийду” (Іо. 21:22).\nСаме прощання Іоанна з сучасниками, про що розповідає письменник ІV\nЕпіфаній Кіпрський, відзначає таємничу містерію: він лягає живим у\nмогилу, а учні засипають його. Коли християни Ефесу довідалися про це,\nто негайно розкопали могилу, але виявили її порожньою. Однак на місці\nмогили щороку 8 (21) травня з’являється тонкий прах, що має зцілювальну\nсилу, і поклоняються християни лише місцю погребіння апостола (але не\nтілу, мощів якого, як і Богородиці, не існує).\nАналогічно з Ефесом пов’язаний і переказ про воскресіння сімох отроків —\nМаксиміліана, Іамвліха, Мартиніана, Ексакустодіана, Діонісія, Іоанна і\nАнтоніна. Вони були пов’язані військовим побратимством і вірою, у часі\nгоніння Декія на ефесських християн (в 250 р.) вони переховувалися в\nгірській печері Охлон, де вони проводили час у молитвах і пості,\nготуючись до мученицького подвигу в ім’я Христа. Довідавшись про юнаків,\nДекій наказав завалити вхід в печеру камінням, щоб сповідники загинули\nвід голоду. Через 170 років, за царювання Феодосія Молодшого (408-450\nрр.), істинного захисника віри, вхід до печери був відкритий і блаженні\nюнаки встали, але не для мук, а для посоромлення невіруючих в істину\nвоскресіння мертвих. Отримавши про це повідомлення, цар із сановниками\nприбув до Ефесу, де зустрів цих ще живих юнаків і поклонився їм як\nдивному свідченню про грядуче воскресіння. За свідченням церковного\nісторика Никифора Калліста, цар був у спілкуванні з ними сім днів,\nрозмовляв з ними і сам прислуговував під час трапези. Після закінчення\nцих днів юнаки знову заснули сном смерті аж до страшного суду і\nвсезагального воскресіння. Святі їхні мощі (доля яких невідома після ХІІ\nст.) прославлені багатьма чудами. Власне отець Церкви Іоанн Золотоустий, котрий, як це йому було відкрито\nвід Бога, стверджує, що святий апостол Іоанн Богослов воскрес другим\nвсезагальним воскресінням (на відміну першого типу воскресіння —\nвоскреслого Лазаря та епископа Симеона Богоприїмця, які були повернені\nдо життя в своїх старих тілах, і зрештою, знову померли) одразу ж після\nсвоєї смерті, і крім небесних мешкань, своєю обителлю має на землі\nдаровану Богом резиденцію в Гімалаях. В «Житії мучениці Ерміонії»,\nоднієї з чотирьох дочок-пророчиць апостола Филиппа, який хрестив\nефіопського вельможу, розповідається про те, як Ерміонія та Евтихія\nвирушила в Асію пошукати святого Іоанна Євангеліста, але не знайшли\nйого, бо Господь «преложив» його, як колись Єноха та Ілію взяв у «плоті\nта костях» на небо. В певному часі до святого Григорія, стурбованого\nєрессю савеліан, було з’явлення Богородиці та Іоанна Богослова і\nостанній навчив Божим Тайнам віри в Святу Трійцю, відому як\nНеокесарійський символ віри (за даними рукопису отця О. Моленко\n«Апокалипсис — толкование. Гл. 2. Тайна Святого Апостола Иоанна\nйському, який був у розпачі через поширення єресі Савелія та Павла\nСамосатських, після ретельної молитви явилися Богородиця та Іоанн в\nархієрейській одежі і за повелінням Пріснодіви Першоієрарх наставив\nсвятого Великих Божих Тайн, що потім були записані самим святим\nТакож Іоанн є покровителем алхіміків, перетворивши вперше камені та\nпалиці на золото та коштовності перед двома молодими ефеськими\nфілософами. Іоанн у храмі Діани випиває отруту з чаші, яку дали йому\nжерці, щоб випробувати його віру (як правило, в його руках зображалася\nчаша зі змією). А перша християнська мучениця Фекла, з цього ж\nмалоазійського регіону, з фрігійського міста Іконії, в районі Селевкії\nрятується від переслідувачів у скелі, котра розкрилася, щоб сховати її.\nОтже, в цьому уявленні про безсмертя Іоанн («Син Грому») перейняв\nестафету від ветхозавітного Мафусаїла, сина Єноха (пор.: «…вважають,\nщо Єнох буде благовісником язичників, а Ілія Фесвітянин євреїв.\nАпостольська проповідь Євангеліста Іоанна буде потрібна заради обраних,\nдля відновлення змісту втраченого Христового вчення», — писав св. Іоанн\nКронштадтський). Якщо його батько був взятий живим на небо (він же\nісламський пророк Ідріс — «І вознесли Ми його на високе місце», Коран,\n19:58 ), то син прославився довгим життям (969 років), боровся зі злими\nдухами шеддім (аккад. “шеду”), а народна етимологія його імені – “той,\nхто умертвляє мечем”. Згідно з апокрифами, Мафусаїл дійшов до “межі\n(soph) землі (erets)”, щоб довідатися від свого батька Єноха про м а й\nб у т н і й потоп і про спасіння свого внука Ноя (“Книга Єноха”, 111\n– 112; “Мідрааш Агада”), що співставляє його з шумеро–месопотамським\nгероєм Гільгамешем, котрий, після довгих мандрів, довідується в райській\nмісцині від першопредка УтНапіштіма (аккадського еквівалента біблійного\nНоя) про минулий потоп і врятування людства. Смерть Мафусаїла\nнаступила перед самим потопом (Буття 5:27; 7:6), що, згідно з “Агадою”,\nбув відстрочений на сім днів у зв’язку із жалобою за Мафусаїлом. Розповідь Йосифа Флавія про Єноха, про те, що він приховав від Потопу\nнайцінніші Сувої або Книги під стовпами (ст.-євр. «амуд») Меркурія або\nСета, тотожна переказу про Гермеса, «Батька Мудрості», який після\nвсесвітнього потопу відкрив два кам’яних стовпи, заховані мудрецями\nдавнини, і знайшов написану на них Науку.\nГреки мали уявлення про фрігійського (в Анатолії) царя Наннака чи\nАннака, який знав, що після його смерті буде потопом знищене людство і\nпрожив під горювання декількох поколінь понад 300 років. Після смерті\nНаннака почався т.зв. “Девкаліонів потоп”, про який розповідає Нонн\nПанополітанський у «Пісні про Діоніса» (VI, 323-254):\nЙшов, наближаючись до сузір’я блискучого Діви,\nВдарили повні вологи потоки обильні; Мокрії дщері батька свого Океану здіймали лагуни… Як резюмує М. Чмихов, «… Враховуючи розташування трьох названих точок\nпір року у сузір’ях Тельця (точка весни), Скорпіона (точка осені),\nКозорога (точка зими), точка літа в такому випадку могла бути тільки в\nсузір’ї Лева. Його також згадано у міфі. Такий зодіак міг існувати лише\nв 2240—2200 рр. до н. е».\nФрігійському Наннаку/Аннаку тотожний грецький міфічний велетень Анакт\n(від anaks «володар»), син Геї та Урана. Він вважався найдревнішим\nволодарем анатолійського міста Мілет, епонімом Анакторії (на побережжі\nАмбракійської затоки), анактами називалися у греків демони-захисники. У\nВедах йому ідентичний Ангірас (етимологія якого, як зауважують\nдослідники, не встановлена), один із родоначальників людства, перший\nжрець і навчитель людей приносити пожертви богам. Ассірійці знають його\nяк Анзу (Анзуда) — величезного божественного левоголового орла,\nпосередника між світами, на якому їздить бог рільництва і зрошувальних\nканалів Нінгірсу. В ісламі Анзуд трансформувався у демонічних птахів\nІмена Наннак/Аннак, Анакт та Ангірас ми співставляємо з\nшумеро-месопотамськими “ануннаками” — “сіменем князя” Енкі, бога\nмудрості (аналог біблійного Єноха, ім’я якого означає “вчитель”, араб.\nІдріс, арам. Дріша < араб. "дараса" – "вчений, ерудит"; пор. з хуррит.\neni-/enzh-/ensh- "бог", шумер. en "ruler", пра-півн.-кавк. *?amsa,\nетрус. eis-/ais-, кетт. es "бог", сіно-тібет. *sijH- "to expire" > «to\ndie»), та з мешканцями священного і першого міста Ніппура: «… Каїн\nпізнав свою жінку, і стала вона вагітна, і народила Єноха. І збудував\nвін місто, і назвав ім’я тому містові, як ім’я свого сина: Єнох» (Буття,\n4:17). Як правило, у більшості перекладів двох Єнохів — сина Сифа і сина\nКаїна розрізняють, відповідно, Єнох і Єнош (і останній вважається\nвинахідником мистецтва та письма). Ніпур після загибелі було відбудовано\nбогами “на горі небес і землі” Дуку, а їх царем став бог Вавилону\nМардук, син бога Еа (Ейя, по-шумерськи — Енліль).\nАнуннаки вважалися посередниками між небом і землею, добрими\nохоронцями від злих духів. Етимологічно Ануннаки походить від\nшумерського An-unna-Ki “Небо зійшло на Землю”, що співставляємо з євр.\nnephilim “ті, які зійшли”, як означалися в “Книзі Буття” “сини божі” –\nбатьки “велетнів” (та їх нащадків “рефаїмів”, “синів Енакових” у\n“Второзаконні”, 1:28; 2:10-11; 2:21; 9:1-2), народжених людськими\nдочками, а в “Книзі пророка Даниїла” (4:13, 20) та апокрифічних “Книзі\nЄноха” і “Книзі Ювілеїв” – “Недрімаючі” (naphidem), що ворогували з\nіншим “народом” на ім’я Eljо. Внаслідок «всесвітнього потопу»\nцивілізація «велетнів» гине. Іспанський вчений Х.М. Гомес-Табанера склав\nмапу, на якій показано поширення «споруд велетнів» — мегалітів у Європі,\nна Близькому Сході та Кавказі. Порівнюючи ареал мегалітичних культур з\nмісцями популярності звичаю влаштовувати процесії «велетнів» (у червні\nна свято Тіла Господнього), він відзначає, що географічне розташування\nобох явищ збігається. Він вважає, що поширення обох звичаїв ішло із\nЗахідного Кавказу і Малої Азії аж до Іберійського півострова, а звідси —\nу Британію та Скандинавію. В індоєвропейській традиції боги перемагають\nвелетнів: у греків — гігантів, у осетин — інижів, у германців — йотунів\n(дв.-ісл. iotunn, англ. eoton).\nШумерський міф також знає зміну поколінь божественних істот. Мудрий і\nдобрий бог Енкі жив на дні океану у палатах, названих Абзу (Апсу) (пор.\nіз санскр. apas «води» та Апам Напат — «Син Вод» та з біблійним «Дух\nБожий ширяв над водами», Бут. 1:2). Зі свого палацу Енкі створив місто\nЕріду і підняв його над поверхнею вод так, що воно «засяяло, схоже на\nвисоку гору». Це було священне місто, населене священними людьми (перший\nчоловік був на ім’я Адап), і охороняв його Енкі (археологи ототожнюють\nйого з пірамідальним містом-некрополем Ель-Обейдом). Прочани\nпродовжували відвідувати його і після того, як у небесній ієрархії\nздійснився переворот і бог Енкі звільнив своє місце братові Енлілю (Ейя,\nа той передає владу синові Мардуку). «Царський список» з міста Ларси\nрозповідає: «Коли царство спустилося з неба на землю, було царство в\nЕреду. В Ереду царем був Алулім і він правив 28 800 років. Потім правив\nцар Алалгар 36 000 років. Ереду було зруйновано, його царство перейшло\nдо Бар-Табіру». Пізніше, все ж залишаючись первородним «місцем\nцарственості», Ереду стало звичайним містом, а його сакральні функції\nперебирали на себе інші міста. Але найвідомішим став Урук (біблійний\nЄрех, грецький Орхоя, на місці якого тепер — поселення Варка). Із\n«Царського списку» відомо, що Мескіаггашер, син Уту-Сонця, став\nверховним жерцем і царем Урука. Він «увійшов у море і вийшов з нього\nз-за гір». А вже його син Енмеркар офіційно «побудував» Урук довкола\nхраму Еанна («Куллаб»). Потім країною володарювали пастух Лугальбанда та\nрибалка Думузі, які були скинуті богинею Інанною в шумерійське\nпотойбіччя — країну Кур («Гора»). Правителем Урука став Гільгамеш,\nбатьком якого був демон-ліллу, а матір’ю — богиня Нінсун (яка у «Гімні\nШульги» називається драконом, а її син — дикооким левом). Але Енкі з\nвтратою верховенства не зникає, не перестає діяти. На своєму літаючому\nчовні-магурі, який називається «Козоріг Абзу», він вирушає у подорож\nвсім Шумером, на «чорну гору», у таємничу країну Мелухха і благословляє\nїх всіх. Потім Енкі замешкує у місті Ур, де «діє словом Енліля»,\nперетворюється на дикого бика, який заволодіває дикою коровою-рікою, від\nчого народжуються ріки Тігр та Євфрат. Після цього Енкі розподіляє\nобов’язки між богами: Енбілулу (охоронець вод), «син Кеша» (охоронець\nриби), Ішкур (громовержець), Енкімду (будівничий каналів), Ашнана\n(богиня рільництва), Сумукан (володар гір і звірів), Думузі (бог\nпастухів), Уту (Сонце), Сін (Місяць, з особливим статусом як син Енліля\nі Нінліль), УтТу (богиня ткацтва), Абу (бог рослин), Еншаг (володар\nДільмуну), Нінтулла (володар Магану) тощо. Від шлюбу Енкі з\nматір’ю-богинею Нінхурсаг народжується богиня дозрівання Нінму. Вона ж\nвід свого батька народжує «богиню гірської країни» Нінкурру. Енкі також\nнамагається згвалтувати свою другу дочку УтТу, але її мати Нінхурсаг\nпроклинає свого чоловіка Енкі. Пізніше їх примирює лисиця і у\nбожественної пари народжується чарівна богиня календарних місяців Нінті\n(«господиня життя/ребра»), яка відома і єгиптянам як богиня Нейт, і яку\nсучасні міфологи вважають прообразом біблійної першожінки Єви, створеної\nз ребра першолюдини Адама.\nОсобливу владу отримала богиня Інанна (Венера), дочка бога Сіна і\nсестра Уту, яка, фактично, стала наглядачкою за діями всіх молодших\nбогів — їй вручили скіпетр і посох влади. З власної гордині вона\nвикрадає з Абзу (за намовою Енліля?) «ме» — «божественні сутності»,\n«цілісності, внесені ззовні», та переховує у своє місто Урук. Як\nвважається, саме за цей вчинок Енкі влаштовує всесвітній потоп. Деяких\nлюдей боги врятували на острові Дільмун (вважається прообразом\nАтлантиди та островів Блаженства) і звідти вони знову заселили Шумер.\nХристияни вірять, що Мафусаїл мусить з’явитися у числі “семи великих\nпророків” (Сиф, Єнох, Мафусаїл, Авраам, Яків, Мойсей, Давид) перед\nдругим пришестям Месії. Цей мотив співставляємо із “сімома мудрецями”,\nякі будують огорожу проти сил Хаосу, а саме – мури шумерського міста\nУрука, якими через тисячоліття замилувався, після багатьох життєвих\nОтже, проступає з пітьми історіософський принцип “відкриття — подія —\nзакриття”: Мафусаїл довідується про майбутній потоп — здійснення Потопу\n— Гільгамеш довідується про минулий потоп; шумерські сім мудреців\nбудують в 4100–х рр. до н.е. мури Уруку — цивілізація Міста (“Земного\nГраду”) — з’явлення семи пророків перед приходом Месії. Внаслідок цього\nцарство земне (“Дочку Вавилонську”) замінить Царство Христа на землі\nтривалістю у “тисячу років” (Об. 20:4) (власне Візантійська імперія, до\nсвого падіння в 1453 р. під ударами Османів, проіснувала рівно тисячу\nроків). Звідси й походить у істориків Церкви назва уявлення про\nТисячолітнє Царство — хіліазм (по-грецьки) або міленаризм (латиною),\nвід слова “тисяча”.\nВчення про месіанське Царство розвивали у ІІІ ст. отці Церкви Іпполит\nРимський та Мефодій Патарський, з іменами яких пов’язані найпопулярніші\nна Русі апокрифи. Видіння грядучого царства розповідає «Слово Мефодія\nпро Михайлове царство і про антихриста», що датується VII-VIII ст.\nОписання цього царства витримане у ветхозавітній традиції: «… По всій\nземлі не буде ратей і ніякого заколоту і почнуть ходити шляхом від\nІєрусалиму до Індії… І об’являться всі скарби, що від Адама заховані\nсуть. Цар же Михаїл розпочне давати людям багатство всіляке, і будуть\nбідні як бояри і бояри як царі. Тоді не буде ні татя, ні розбійників, ні\nлихоїмця, ні брехуна, ні зависника, ні гордовитого, ні скомороха:\nприпиниться бо тоді всяка справа і буде радість та веселощі і тишина\nвсіляка». Але через незмірне благополуччя жителі цього царства впадуть у\nобжерство і розпусту, зовсім забувши про Бога. За це Господь на певний\nчас забере царя Михаїла і помістить його у заповітне місце, а престол\nзахопить антихрист, який до того був помічником Михаїла і прикидався\nдобрим і благочестивим. Захопивши владу, він проявить повною мірою свою\nзлобу і безбожжя. Тільки після того, як антихриста переможе архангел\nМихаїл, цар Михаїл повернеться на свій престол. Це пророцтво, в котрому\nархангел Михаїл та цар Михаїл майже ототожнюються, слугувало основою\nсюжету знаменитої ікони московського Кремля «Архістратиг Михаїл з\nБільше того, вважалося, що “прототип” Месіанського Царства існує реально\n(іманентно). Августин Блаженний заперечував грядуче Тисячолітнє царство\nМесії, зазначаючи, що текст Об’явлення Іоанна слід розуміти символічно:\nмесіанське царство на землі почалося на землі з самого заснування Церкви\nХристом. Тим самим віра на грядучий земний рай була у віруючих\nвідібрана. Христове Царство у свідомості західних християн почало\nототожнюватися із самою католицькою церквою, у східних — із фактом\n«симфонії» Церкви та Імперії, а в епоху Відродження — як нове\nсоціально-політичне облаштування, яке для Данте асоціювалося\nбезпосередньо з Римською імперією, а для гуртка Медічі (де провідним\nфілософом був М. Фічіно) — з «добрим правлінням», де здійснюються\nуніверсальна гармонія і моральний закон, тобто процвітанням під\nкерівництвом мудрих і багатих правителів, які є проявами творчої,\nдеміургічної сили природи (уособленої античним Паном).\nАле інші автори вважали, що Царство праведників існує на землі “біля\nпершоствореного Раю”, але до певного часу — “приховано” (одна з легенд\nрозташовує його під Іверською горою, де стоїть Новий Афон біля Сухумі).\n«Рай на сході, створений заради Адама, не загинув», — писав у 1347 р.\nновгородський єпископ Василій Каліка у своєму посланні до тверського\nєпископа Феодора Доброго, захищаючи вчення Григорія Палами про\nБожественні енергії. Єпископ Василій визнавав існування як «раю\nдуховного» (коли вся земля буде оновлена вогнем. Коли Христос зійде з\nнебес), так і «той рай, що посаджений, не загинув і нині існує. В ньому\nсвітло самосвітле, а твердь його недоступна людям, тільки до райських\nгір дійти вони можуть». Володимир Мономах писав про птахів Гамаюна та\nФенікса, які на зиму відлітають в «ірій», тобто в рай. У популярному\n«Слові про видіння апостола Павла» ангел показує апостолові «землю\nобітовану», де посередині є ріка, «що тече молоком і медом», і землю цю\nмав на увазі Ісус, коли говорив: «блаженні лагідні, бо вони успадкують\nземлю» (Матв. 5:5). Насправді ж вона — лише підступи до справжнього\nЕдему, які стереже херувим з вогняним мечем і де мешкають Богородиця,\nНой, Єнох, Ілья, Мойсей, Ісайя, Ієзекиїль. Саме цей сюжет зображено на\nпівнічноруських іконах ХV ст. «Страшний суд», де поряд з патріархами є й\nкрилаті схимники, які здобували вже при житті освячення своєї сутності. Апокрифічне «Хожденіє Зосіми до рахманів» розповідає про щасливу землю,\nде люди безгрішні, харчуються плодами, ходять цілком оголеними і не\nвстидаються, мовби Адам і Єва у раю. Вони не безсмертні, але помирають у\nзрілому віці, легко і без хвороб. Аналогічне апокрифічне уявлення про\nблагочестивих рахманів притаманне й карпатським гуцулам, прикарпатським\nпокутянам і підгірським бойкам, які шанують цих праведників («рахмани се\nнаші кревні») у т.зв. свято «Рахманського Великодня» (церковне\nПереполовинення П’ятидесятниця, на четверту середу після Великодня), яке\nділить на рівні частини період між Великоднем (Пасхою) і Зеленими\nСвятами (П’ятидесятницею). Начебто, саме на четвертий тиждень до\nрахманів допливає скаралуща від пасхальних яєць, яку вкидають християни\nу воду на Пасху. Начебто, дана традиція пов’язується з іудейським\nселищем Рахман, де три тижні оплакували смерть Спасителя, аж доки\nдванадцять рахманів не побачили знак Божого воскресіння — яйце, що\nпливло водою і тоді припинили жалобу. Але крім власне Великоднього\nпосту і пасхальної трапези гуцули також ревно дотримувалися посту й на\n«Рахманський Великдень» і, аналогічно до Великодня, розговлялися\nобрядовою трапезою з одним яйцем. Начебто, той хто тоді прикладе до\nземлі вухо, може почути святковий спів рахманів та голос їхніх дзвонів.\nНаприклад, апокрифічне «Одкровення Матфея» («Слово Матфея Патарського»)\nрозповідає про те, як після смерті Адама від грішного людства\nвідокремилися «чистий» рід Сифа («Нагорода»), який знайшов замешкання на\nгорі біля раю. Начебто саме вони — «Сини Божі» (bene ha elohim), які\n«зачали були призивати Ймення Господнє» (Буття, 4:26), на відміну від\nнащадків Каїна — «Людей Господа», які не знали релігійного культу.\nЗгідно з коптським апокрифом, перед народженням Сифа ангел застерігав\nАдама, що нащадки Сифа не повинні змішуватися з нащадками Каїна, що, як\nвідомо, і трапилося (Буття, 6:1-7): «сини Божі» взяли собі «дочок\nлюдських», внаслідок чого народилися «силачі, що славні від віку»\n(буквально — «імениті», «анше хаш-шем»). Останніх іудейська традиція\nзнає як «рефаїмів» (Книга Єноха, 7:2-3; Берешит рабба, 26:17; Сота,\n34б). У «Іудейській давнині» (І, 71) Йосиф Флавій розповідає, що, згідно\nз переданням, Сифу та його нащадкам була відома астрологія і пророцтво\nАдама про те, що людство буде винищене двічі — водою і вогнем. Тому вони\nзалишили свої знання записаними на двох стелах, з каменю (здатній\nвитримати потоп) та з цегли (здатній витримати вогонь). Географ Страбон\nстверджував, що якісь тексти, написані до потопу, зберігалися на\nПіренейському півострові. Такі ж тексти мали й кельтські жерці-друїди і\nназивали їх «Книги Ферілта». Аналогічні легенди донесли арабські\nісторики Абу Балкхі і аль-Масуді: єгиптяни до потопу заховали у\nпірамідах священні тексти і знання. У коптських «Діяннах Матфея» апостол Матфей розповідає апостолам Петру\nі Андрію про те, як він відвідав «місто радості Прокуменос»: «…У\nкраїні цій нема ні золота, ні срібла, ніхто не їсть м’яса і не п’є вина,\nвсі харчуються тільки медом та росою. Вода, котру вони п’ють, береться\nне із джерела, а з листків дерев. Люди там завжди співають “Аллілуйя”,\nне носять, зовсім як (б)рахмани, “людської одежі”, ніколи не брешуть. На\nдружин своїх не дивляться похітливо, першонароджених посвячують служити\nБогові на три роки. Жоден чоловік не має двох жінок, жоден син не\nпомирає раніше батька, юнаки шанують старців, а жінки доброчесні. Вітер\nрозносить пахощі садів, у країні нема літа та зими, морозу та інію і\nзавжди віє “подих життя…”.\n«Прихованістю» Істинного Царства (пор. з прихованістю останнього імама —\nнащадка Алі ібн Абі Таліба, «Кутб ал-вуджуд» — «Полюс Буття», — у даному\nвипадку: Мухаммад ібн ал-Хасан ал-Худжжа ал-Каїм бі-амр ал-Мунтазар\nСахіб аз-Заман, який зник десь у 875 р., — у доктрині\nшиїтів-існаашарітів) сакральна напруга зменшується, транслюючись у\nнапрямку від Раю (maximum sacrum) до церковного храму (minimum sacrum)\nчерез його архетипного посередника — Царство (sacrum interna; у\nсакральному топосі — “Царство біля Раю”, у історичному — Ієрусалим, у\nполітичному — православне царство ромеїв-християн, в утопічому — держава\nкороля-священника Грааля, у духовному — Церква), що виконує у\nтимчасовому земному бутті роль Утримувача світового зла та предстоятеля\n(Метатрона, «Ангела Лику») перед Господом. В християнській традиції він\n— Цар Світу (згаданий в книзі пророка Ісайї; «…це нерухома точка, що у\nвсіх традиціях одностайно називається символічним «полюсом» буття, бо\nсаме довкола неї здійснюється колообіг світу»), істинний, на противагу\n«князеві світу цього» (згаданий в Євангелії від Іоанна), нащадками\nкотрого Євангеліє буквально називає іудеїв.\nПроте самі іудеї «князем світу цього» вважать того, хто поряд із\nправедним нащадком Сифа Ноєм врятувався від всесвітнього потопу. Це —\nпредставник рефаїмів («репаїм») — башанський цар Ог (~ дв.-єгип. ‘h\n«блаженний, просвітлений», «загробне втілення людини, зображався у\nвигляді ібіса»), родоначальник народу рефаїтів («харепаїм»): «Рефеями\nвважалися й вони, як велетні, а моавітяни кличуть їх : еми» (Втор.,\n2:10-11); «… увесь той Башан кличеться: Край рефаїв» (Втор., 3:13); «І\nграниця Ога, царя башанського, із остатку рефаїв, що сидів в Аштароті, і\nв Едреї, і що панував на горі Гермон, і на Салха, і на всім Башані аж до\nграниці гешурейської та маахатейської, і половина Гілеаду, — границя\nСигона, царя хешбонського» (Навін, 12:4-5) тощо. В той же час у Біблії\nрефаїти — мешканці потойбічного світу (Ісайя, 14:9; 26:14-15; Пс.,\n88:11; Притч., 2:18; 9:18; 21: 1-6; Іов, 26:5). Також стверджується у\nБіблії, що після потопу рід велетнів відродив дужий мисливець Нім(в)род,\nсин Куша і внук Хама, володар Вавілону, Єреху, Аккаду і землі Шінеар\n(Сенеар) (Бут. 10:9-10; 1 Хр. 1:10). Його ім’я пояснюється із\nсемітського кореня mrd «повставати, противитись». Саме він вважається\nкерівником Вавилонської вежі та «ловцем душ». Дослідники вбачають у\nНімвроді шумерського бога війни та полювання НінУрту («Володар землі»).\nФ. Ніцше в «Генеалогії моралі» зауважує, що велетень («силач», «гібор»)\n— це той, хто став створювати ціни, вимірювати (man, Mensch, manas),\nвигадувати еквіваленти і, в першу чергу, ставив себе вище інших. Тобто\nзапровадив ієрархію, за якою свавильно одна особистість вимірюється\nвідносно іншої особистості, далі — частини тіла людини стали\nеквівалентами певних вчинків, а далі — і речей. Для закріплення мір\nпроводяться маніпуляції з тілом, як власним (татуювання, від полінез.\nta-atou «знак бога»), так і чужим (тортури), бо «тільки те, що не\nперестає боліти, зберігається у пам’яті». Певні категорії осіб отримують\nвиняткове право на такі маніпуляції над іншими. Володарі, отже,\nперебувають у стані «гордості» (hybris). Власне буквальний аналог про\nпокоління «велетнів», які винищені були всесвітнім потопом, наявний у\nкитайській міфології, явно занесений в епоху Інь (Шан) з Близького\nСходу: «… Чію першим підняв смуту, в яку втягнув і звичайних людей.\nВсі перетворилися на бунтівників та розбійників, поводили себе, мов\nсови, стали підступні, озлоблені, відбирали і карали, обманювали і\nчинили насильство. Народ Мяо не звертався до духів предків, а перепиняв\n(злочини) карами. (Він) створив кари за п’ять злочинів і назвав (їх)\nзаконом. Почали рубати голови безвинним і віддаватися розпусті,\nвідрізаючи носи, вуха, оскоплюючи і клеймуючи; поширювалися ці кари на\nвсіх однаково, не розрізняючи тих, хто (сам) приносив скарги… Про\nбезвинних донесли Верховному Предкові… Верховний Предок сумував у\nсерці за масою безвинно страчених і відплатив за жорстокість силою,\nперетнув (рід) народу Мяо, не залишивши від нього нащадків. Потім\nнаказав Великому (Чжун) і Чорному (Лі) перепинити спілкування між небом\nі землею, щоб (боги) не спускалися. Всі Володарі спустилися вниз…\nДядько Стрілець (Боі) опустив настанови, замінивши (звичку) народу до\nкар, Юй привів у порядок води і землі, дав імена горам і рікам; Володар\nПроса (Хоуцзи) подав (мистецтво) вирощування зерен і землероби виростили\nпрекрасні злаки. Три Володарі виконали свою справу, і народ почав\nпроцвітати». В деяких версіях злочинний народ Мяо конкретизується як\nкрилаті чудовиська, котрі виникли внаслідок «гібридизації» богів та\nлюдей. У китайському буддизмі образ Мяо трансформувався у духа Чжі\nМяо-цзи, якого Будда прирік до переродження в образі Ма-юаньшуй за\nнадмірну жорстокість у винищенні злих духів. Мяо-цзи потрапив до утроби\nякоїсь Ма Цзинь-му у вигляді п’яти вогняних кульок. У переданнях\nмонголів цей дух відомий як чудовисько Мангус («велетень»), Монис\n(«силач») чи Магуй («злий»), у тунгусо-манчжурів як «манги» (дотунгуське\nнаселення; епітет міфічного мисливця Хеглун/Еглун, який став сузір’ям\nОріоном, його лижня — Чумацький Шлях, а лось, якого він переслідує, —\nВелика Ведмедиця). У армії Чінгізхана іменем «мангити» називалася\nчастина найхоробрішої гвардії, яка вважалася «замовленою» від ран, і\nвони стали родоначальниками ряду етнічних груп «мангит» у складі різних\nтюркських народів (ногайці, киргизи, кара-калпаки, туркмени, тувинці). В\nусіх цих іменах вбачають близькосхідне mah (іран. moghu «маг-чарівник»,\nі.-є. *megh-, ст.-грец. megas «великий», картв. magar «сильний,\nміцний», дравід. *ma «великий»), як в історичні часи називали носіїв\nодного з вавилонсько-арамейських діалектів. У грецькій міфології паралель їм становлять … Музи (mousai «мислячі»),\nдоньки богині землі Геї, поряд з титанами і гекатонхейрами. Згідно з\nПавзанієм, першими Музам поклонилися і принесли жертви на Геліконі\n(«вербова») не поети і співці, а страшні велетні (!) — Алоади\n(«Молотильники»): От і Ефіальт. Вони ввели культ Муз і дали їм імена,\nвважаючи, що їх три: Мелета («досвідченість»), Мнема («пам’ять») і Аойда\n(«Пісня»). Пізніше було «виявлено» дев’ять Муз. Від шлюбів Муз із богами\nнароджувалися хтонічні чудовиська (корибанти, паліки, сирени). Грецький\nвелетень от вважається семітського походження: ханаанський Гад\n(«срібло», «блиск»), бог щастя і успіхів (Вихід 65:11) та аккадський\nАдду, бог грому і вітру (шумерський бог Ішкур). У абхазькій міфології,\nпрямій спадкоємниці світогляду хаттів, що мешкали в Малій Азії і були\nпевний час посередниками між Месопотамією та Балканами, відомий\nвелетень-людожер Адау, поява якого супроводжується бурею, громом та\nблискавкою. Він — володар вогню чи водяного джерела, з ним вступає у\nборотьбу герой епосу. У індоіранців цьому демонічному велетневі тотожний\nАджа екапад («Козел одноногий»), володар атмосферних явищ («Рігведа», Х,\n65, 13), який підтримує небо, океанські води і всіх богів. Його епітет\n«одноногий» виступає знаком блискавки (пор. з туром як образом грози).\nЗначно пізніше ім’я Аджайкапад стало епітетом Шіви. У грузин він відомий\nяк велетень Очокочі («козел-чоловік») — злий лісовий дух, який\nпозбавлений дару мови, але звуки його голосу наводять жах на людей, що\nототожнює його з грецьким богом Паном (від його імені походить поняття\n«паніка»), схожим на бога єгиптян Бену (сам Геродот зауважує, що\nнайпершим богом у єгиптян вважається Пан, ІІ, 144-145) та ведичного\nЧутливість нормальних та малігнізованих лімфоцитів до світлового випромінювання видимої ділянки спектру (автореферат)


Автобуси з Париж до Мец | Дешеві квитки | Omio\nАвтобусом з Париж до Мец\nНайдешевші автобуси з Париж до Мец\nКвиток за маршрутом Париж — Мец у середньому коштуватиме приблизно 670 ₴, якщо ви його купите в будь-який день, але найдешевші квитки можна купити лише за 327 ₴.\n06:40Париж6г.10 12:50Metz, Gare routière\n327 ₴1В один кінець\n20:50Париж5г.35 02:25Metz, Gare routière\n392 ₴1В один кінець\n11:40Париж7г.25 19:05Metz, Gare routière\n14:10Париж5г.55 20:05Metz, Gare routière\nРозклад руху автобусів Париж до Мец\nНайшвидші автобуси з Париж до Мец\n6 г. 16 хв.\nСкладно подолати маршрут «Париж — Мец» без принаймні однієї пересадки.\nАвтобуси Париж — Мец\nДістатися до міста Мец автобусом дуже просто. Шукаєте швидкі, дешеві або новенькі варіанти? Наші експерти з подорожей підібрали для вас найкращі варіанти поїздок за маршрутом Париж — Мец.\nСкільки коштує найдешевший квиток на автобус з Париж у Мец?\nНайдешевший квиток на автобус з Париж у Мец коштує 163 ₴. Проте ці дешеві ціни можуть залежати від того, наскільки заздалегідь ви бронюєте ваші квитки на автобус з Париж у Мец. Якщо ви бажаєте заощадити гроші, радимо забронювати квитки на автобус якомога раніше, щоб скористатися найдешевшою пропозицією, а Omio вам у цьому допоможе!\nЯка середня ціна квитків на автобус з Париж у Мец?\nКвитки на автобус з Париж у Мец коштують в середньому 242 ₴. Проте ціни можуть відрізнятися залежно від пори дня, коли ви купуєте квитки, а також від того, наскільки близько чи далеко до дати резервації вашої подорожі. Відтак, якщо ви бажаєте скористатися найвигіднішими пропозиціями, ми рекомендуємо бронювати квитки заздлегідь!\nЯка відстань у Мец з Париж автобусом?\nЯкщо ви подорожуєте автобусом з Париж у Мец, відстань складає орієнтовно 280 km. Радимо купити дешеві квитки на автобус з Париж у Мец заздалегідь за допомогою Omio або додатку Omio.\nЯк довго подорожувати автобусом з Париж у Мец?\nСередня тривалість подорожі автобусом з Париж у Мец складає 4 год. Проте час подорожі може бути довшим у вихідні та святкові дні, тож візьміть це до уваги, коли купуватимете квитки на автобус з Париж у Мец.\nЯкі використовуються найчастіше у Мец та у Париж?\nЯкщо ви подорожуєте автобусом з Париж у Мец, завжди корисно знати, що більшість мандрівників, котрі також подорожують цим маршрутом, відправляються з Париж у Paris Gare de Lyon та прибувають в Мец у Metz, Gare routière.\nНаскільки далеко від центру міста у Париж і Мец знаходяться?\nЩоб допомогти вам спланувати подорож до Мец з Париж, важливо дізнатися, як далеко знаходиться від центру міста. Найпопулярніший в Париж - це Paris Gare de Lyon, розташований 2.1 km від центру міста. У Мец, котрий користується найбільшою популярністю - це Metz, Gare routière та знаходиться 1.2 km від центру міста.\nЗ ким я можу дістатися з Париж у Мец автобусом?\nЯкщо ви шукаєте дешеві автобуси з Париж у Мец, можете покластися на Flixbus, Isilines, BlaBlaCar, Ouibus, Eurolines France чи BlaBlaCar Bus, щоб швидко дістатися у Мец. Також корисно перевірити всі можливі з Париж у Мец, аби дізнатися, чи є відмінності у зручностях, котрі вони пропонують.\nЯкщо я бажаю дістатися з Париж у Мец, чи можу я знайти прямий автобус?\nШукаєте прямий автобус з Париж у Мец? Тоді зверніть увагу на квитки на автобус з Париж у Мец від Flixbus, BlaBlaCar чи BlaBlaCar Bus. Якщо вам не вдається знайти ідеальний маршрут автобусом з Париж у Мец, перевірте інші запропоновані сполучення та підберіть, які саме підходять вам найкраще, щоб швидко дістатися у Мец.\nЯк мені купити дешеві квитки на автобус, якщо я хочу поїхати з Париж у Мец?\nЗ Omio тепер легко як ніколи купити дешеві квитки на автобус в один чи обидва кінці з Париж у Мец. Просто введіть дати вашої подорожі та купіть найвигідніші квитки на вашу поїздку в один чи обидва кінці. Додаток Omio надає всю інформацію про вашу подорож в одному зручному місці.\nКоли я приїду автобусом у Мец з Париж, куди ще мені можна поїхати поблизу Мец?\nБезліч мандрівників, які приїздять у Мец автобусом, також відвідують такі популярні місця поблизу, Люксембург, Страсбург чи Нансі. Якщо ви бажаєте вирушити у Люксембург, Страсбург чи Нансі з Мец, дозвольте Omio знайти для вас найкращі сполучення за доступними цінами.\nЯкщо я не маю авто, як мені знайти найкращий маршрут на автобус з Париж у Мец?\nЯкщо у вас немає авто, тепер не проблема подорожувати автобусом з Париж у Мец. Omio може знайти для вас найкращі сполучення автобусом з Париж у Мец та порівняти їх на основі ваших потреб. А додаток Omio допоможе зручно зберегти всі ваші квитки в одному місці.\nАвтобуси з Париж до Мец, не зовсім те, що ви шукали?\nПодорожі на автобусі в обидва кінці з Париж до Мец\nПотяги з Париж до Мец\nПорівняйте всі подорожі між Париж і Мец\nПариж до Мец\nМарсель до Мец\nГоловнаАвтобусиАвтобусом з Париж до Мец


Твердопаливні Котли Candle - Новини - Warm Tap\nТвердопаливні котли Candle задумав та створив креативний інженерний відділ компанії Aremikas, який знаходиться в Литві. Вони виготовили унікальний вид котла який горить за прикладом «Свічка» (по-литовськи ZVAKE), Інженери змогли одночасно модернізувати принцип роботи відповідальних елементів і підвищити ергономічність корпусу.\nОсновною метою було зробити універсальність котла Candle. В результаті змінили багато недоліків ТТ-систем. Інженери створили котел який має можливість спалювати:\nТорф'яні і тирсові брикети;\nТвердопаливний котел Candle зроблений таким чином, щоб в топку можна було загрузити багато дров, але горіння відбувається не по всій загрузці дров, а лише по верхній частині.\nПринцип горіння твердого палива побудований таким чином, що коли загрузка дров розпалюється, повітря подається в камеру згорання і розподіляється зверху котла вниз. Повітря попадає по трубі, на кінці якої вмонтований розприділювач повітря, який спирається на осередок горіння та спускається вниз при зменшені кількості дров в камері згорання.\nПереваги котла Candle та недостачі\nКористувачам подобається два моменти:\nЙого Економія за рахунок великого періоду самостійного горіння, з досвіду використання, котли тривалого горіння Кендл без дозагрузок нагріває воду до 48 год. (якщо використовується тріска) до 8 діб (коли основним пальним виступають колоди).\nНе потребує монтажу додаткового накопичувача ( принцип роботи гарантує стабільну температуру при відсутності циркуляції; за першу добу значення знижується всього на 12-16 ° С).\nСпеціалісти, які часто тестували котел тривалого горіння Сandle, підкреслюють 4 кілька інших вигідних фактора:\nПроводити чистку котла від попелу достатньо 3 рази на місяць\nдозвіл виконувати загрузку пального одночасно з виходом в активний режим;\nпідвищення стійкості до перепадів тиску, досягнуте за допомогою «витягування» корпусу;\nНе має потреби використовувати теплоакумулятор зарахунок можливості котла модилювати потужності.\nМінуси тестувальники та користувачі, які залишають відгуки в звітних центрах, називають однакові.\nЄ потреба монтувати котел тривалого горіння Candle спеціально відведеному місці.\nСтворення відчутного конденсату коли завантажуються вологі дрова (більше 31%) палива.\nКотел викидає попел в холодний період;


Красиві довгі сукні 2015 | Luxe.pp.ua\nВесною і особливо влітку дуже зручним і красивим є довге плаття, адже мода на засмагу давно минула, і розумні дівчата знають, що треба дуже обережно ставитися до сонця. Довгі сукні рятують нас від пекучого сонця і при цьому роблять нас жіночними і гарними.\nКрім того, плаття — дуже практичні, з їх допомогою набагато простіше створити вдалий закінчений образ, достатньо підібрати відповідне взуття і сумочку. Весняні і літні сукні можуть бути кольоровими і білими, простими і розкішними. Багато модних брендів пропонують довгі плаття в своїх колекціях весна-літо 2015. Давайте поглянемо і подумаємо, чим поповнити наш гардероб в найближчий час.\nФото зверху — J Mendel Фото знизу — John Richmond\nДовгі плаття не підвладні моді. Звичайно, в деякі періоди часу в моду входили дуже короткі платтячка і спіднички, але при цьому завжди залишалося місце для моделей у підлогу.\nПригадаємо історію — довгі плаття існували з незапам’ятних часів, і справа тут не лише в скромності і релігійних нормах. Довга сукня, насправді, має багато плюсів, вона може приховати недоліки ніжок і дозволить не турбуватися про те, що оточуючі побачать щось зайве. При цьому довге плаття в силах зробити вас не менш бажаною, ніж коротка сукня.\nФото зверху і знизу — Matthew Williamson


ХТО МОЖЕ БУТИ УЧАСНИКОМ ПРОГРАМИ «My AMIC»?\nУчасником програми лояльності «My AMIC» може стати фізична особа, що досягла віку 18 років, проживає на території України і зробила заправку від 10 літрів бензину/дизельного пального або від 10 літрів газу.\nСКІЛЬКИ КОШТУЄ БОНУСНА КАРТКА «My AMIC»?\nВартість бонусної картки - 1 копійка. Отримати її можна тільки після того, як у чеку буде проведено не менше 10 літрів бензину/дизельного пального або від 10 літрів газу.\nЩО ДАЄ КАРТКА «My AMIC» – ЗНИЖКИ ЧИ БОНУСИ?\nНадаються миттєві знижки на пальне та товари в магазині при АЗК, за умови використання картки лояльності «My AMIC» під час розрахунку у будь–якій формі (готівковій або безготівковій).\nЯК ПРАЦЮЮТЬ ЗНИЖКИ НА ПАЛИВО?\nЗа умовами Програми лояльності «My AMIC» за заправку пального надаються знижки в залежності від накопичення заправлених літрів протягом поточного місяця.\nНакопичені літри за поточний місяць Бензин/Дизельне пальне Скраплений газ\nвід 0 до 29,99 л 1,50 0,10\nвід 30 до 59,99 л 2,00 0,30\nвід 60 л 3,00 0,50\nЯК ПРАЦЮЮТЬ ЗНИЖКИ НА ТОВАРИ?\n1.\tПри купівлі супутніх товарів, що реалізуються в магазині при АЗК надається знижка у розмірі 1%.\n2.\tПри купівлі товарів групи Кафе, що реалізуються в магазині при АЗК надається знижка у розмірі 3%.\nЗА ЯКІ ТОВАРИ ЗНИЖКИ НЕ НАДАЮТЬСЯ?\nЗнижки не надаються за покупку тютюнових виробів, алкогольних напоїв та на оплату послуги «Поповнення мобільного рахунку».\nЩО РОБИТИ У ВИПАДКУ ВТРАТИ/ПОШКОДЖЕННЯ БОНУСНОЇ КАРТКИ?\n1. У разі втрати або пошкодження картки лояльності учасник програми повинен в найкоротші терміни повідомити про це Організатора програми лояльності, заповнивши форму зворотного зв’язку на цьому сайті (кнопка «ПОВІДОМИТИ ПРО ВТРАТУ АБО ПОШКОДЖЕННЯ КАРТКИ» внизу головної сторінки), картка буде заблокована.\n2. Далі клієнт може на загальних підставах отримати нову картку і в разі активації її з того ж номера мобільного , з якого була активована попередня картка — на неї автоматично перерахуються збережені бонуси* з заблокованої картки та накопичені літри.\n* Бонуси можуть бути нараховані в разі технічної неможливості визначення діючої знижки за карткою Учасника, та технічної неможливості надання максимальної знижки Учаснику. В такому випадку бонуси нараховуються в розмірі недоотриманої знижки на пальне за карткою Учасника протягом трьох календарних діб.\nЧИ МОЖУ Я КОРИСТУВАТИСЯ ДЕКІЛЬКОМА БОНУСНИМИ КАРТКАМИ?\nПравилами програми «My AMIC» встановлено обмеження — один учасник програми може користуватися лише однією бонусною карткою. У разі виявлення Організатором інформації про наявність у одного користувача кількох активних карток — Організатор залишає за собою право заблокувати такі картки до з’ясування обставин.\nЯК МЕНІ АКТИВУВАТИ МОЖЛИВІСТЬ ОТРИМУВАТИ ЗНИЖКИ?\nДля активації можливості отримувати знижки — необхідно відправити SMS-повідомлення з восьмизначним номером картки на короткий номер 8212. У якості підтвердження активації Ви отримаєте SMS-повідомлення відповідного змісту (вартість надсилання 1 SMS-повідомлення становить 1,50 грн. з урахуванням ПДВ, але без урахування відрахувань в ПФ).\nЯК МЕНІ УВІЙТИ В ОСОБИСТИЙ КАБІНЕТ НА ЦЬОМУ САЙТІ?\na) Логіном для входу в особистий кабінет є номер мобільного , з якого Ви здійснили активацію можливості отримувати знижки.\nb) Пароль для входу в особистий кабінет Ви можете знайти в SMS-повідомленні, яке отримали в якості підтвердження успішної активації можливості отримувати знижки. (Пароль можна змінювати, натиснувши на відповідну кнопку під полями введення логіну і пароля для входу в особистий кабінет на цьому сайті.)


Південний міст бореться з корупцією ефективніше, ніж уся наша еліта | Новини на Gazeta.ua\nЗ'явилися нові зображення Playstation 5\nЖіноча збірна України з футзалу забила шедевральний гол\nНе купуйте дитячі автокрісла ...\nШвидкість ‒ нова валюта, ...\nСтоїмо в багатокілометрових ...\nКрадіжка закінчується одним і тим же: величезним затором і колосальною втратою часу кожного, хто в ній стоїть\nЩоразу, коли потрапляєш в якийсь європейське або американське місто, дивуєшся кількості ремонтних точок - муніципальна влада весь час щось ремонтує, покращує. Міняють знаки, латають дороги, чистять магістральні каналізації, оновлюють автобусні зупинки і т.д. Причому роботи ведуться цілодобово і завершуються по можливості швидко, тому що всі розуміють, що місто - це живий організм, і ремонт в одному місці моментально створює затор в іншому, що тягне за собою ланцюгову реакцію.\nУ центральних районах Лондона, Берліна чи Нью-Йорка часто чуєш звук відбійного молотка десь неподалік. Це звук міста, цивілізації\nХто живе або хоча б прокидався раз у центральних районах Лондона, Берліна чи Нью-Йорка - пам'ятає, що крім шуму автомобілів, часто чуєш звук відбійного молотка десь неподалік. Це звук міста, цивілізації. Міська влада лагодить місто, підтримуючи життя величезного і складного механізму. При цьому, все робиться акуратно, компактно і швидко, щоб ви змогли проїхати і пройти. Влада демонструє, наскільки дбайливо ставиться до вашого часу.\nПівденний міст - уособлення української корупції, ліні і дурості\nУ Києві ж (не скажу про інші українські міста) вуличний ремонт або ремонт інфраструктурних об'єктів може тягнутися роками. Яскравий приклад - Південний міст. Уособлення української корупції, ліні і дурості. Міст, який став символом безпорадності мракобісів, які звикли красти все підряд і створювати видимість змін. Тому що цей міст - живий. Він рухається і руйнує погано покладений асфальт. Вірніше - асфальт, покладений з 50% шаром.\nЩоразу, коли на його ремонті хтось щось краде - міст скидає з себе асфальт, як слон дитячі кубики\nІ це дуже комічна ситуація. У нас взагалі будь-яке зло швидко набуває комічного вигляду. Виходить, міст бореться з корупцією ефективніше, ніж уся наша еліта. Щоразу, коли на його ремонті хтось щось краде - міст скидає з себе асфальт, як слон дитячі кубики.\nУ світі існує маса високотехнологічних рішень, кожне з яких дозволить цей міст привести в порядок. Але де високі технології і де ці нікчемні жлоби, які вміють тільки красти. Ми ж з вами, щодня стоячи в заторі, стаємо учасниками цинічного театрального дійства, в якому все завжди закінчується одним і тим же: величезною пробкою і колосальною втратою часу кожного, хто в ній стоїть.


36-річний львів'янин заплатить до 20 000 гривень штрафу за нетверезе водіння, - ВІДЕО | Новини\n36-річний львів'янин заплатить до 20 000 гривень штрафу за нетверезе водіння, - ВІДЕО\n08:11, 5 липня 2020 р.\n2 липня близько 12:00 водій автомобіля Hyundai ледь не збив пішоходів на переході по вулиці Коновальця у Львові. Інцидент зафіксував патрульний автомобіль, що якраз зупинився перед пішохідним переходом, аби дати можливість громадянам перейти дорогу. Усю подію зберіг відеореєстратор службового авто.\nЯк повідомили у поліції, транспортний засіб порушника негайно зупинили. За кермом перебував 36-річний львів'янин. Чоловік не мав при собі посвідчення водія, оскільки його позбавили права керування автомобілем на рік через нетверезу їзду. Окрім цього, мешканець Львова перебував у стані наркотичного сп'яніння. Від перевірки він відмовився.\nНа водія склали об'єднану постанову за ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП та протокол за ч.2 ст 130 КУпАП. Тепер йому загрожує позбавлення водійського посвідчення на 3 роки та штраф 20 400 гривень.\nновини Львова поліція нетверезий водій


Лікарка розповіла, як лікувати COVID-19 удома - РЕЗОНАНС\n11:09, 29-11-2020 Здоров’я\nКоронавірус 2020 виявили у світі у понад 61 мільйона осіб, а число жертв COVID-19 наближається до позначки 1,5 мільйона. Усі люди хворіють по-різному, проте більшість лікуються вдома. Лікарка-інфекціоністка, завідувачка інфекційних відділень клінічної лікарні №2 Марія М’ясникова розповіла, що людям, які захворіли на коронавірусну інфекцію, але вирішили лікуватися вдома, рекомендується рясне вітамінізоване пиття. Також треба частіше лежати на животі.\nКрім того, важливо точне дотримання рекомендацій і призначень лікаря. Зокрема, приймати призначені лікарські препарати, повідомляє агентство “Москва”. Щоб знизити температуру, організм має випарувати рідину.\nЯкщо в нормі людина вживає орієнтовно 2-2,5 літра в день, то за підвищеної температури вона має збільшити її кількість, а також додати вітамінізоване питво. У зв’язку з цим лікарка закликала не забувати про фрукти, багаті вітаміном C.\n“Для зручності можна одну подушку підкласти по грудну клітку, другу підкласти під таз, щоб живіт трохи провисав”, – сказала лікарка.\nЧитайте також Вчені зробили заяву про вроджений імунітет від COVID-19\nPrevious Post:У МОЗ повідомили, чи буде з 30 листопада локдаун\nNext Post:Чи можна поєднувати алкоголь з ліками і які можуть бути наслідки\nТільки актуальні новини | Rezonans.сс © 2021 Всього 118425 переглядів.


Herford: авто в оренду - Пошук прокату автомобілів на KAYAK\nHerford: оренда авто\nПорівнюйте пропозиції з оренди авто у м. Herford на сотнях прокатних сайтів одночасно\nПрокат авто у м. Herford\nHerford: дешева оренда авто\n4 пунктів прокату в Herford\n2 пунктів прокату в Herford\n+49 5221 174 7874\nОдин пункт прокату в Herford\nGoebenstrasse 56 Opposite To Praktiker Baumarkt Dyi\nПункти прокату авто в м. Herford і неподалік\nКоли вигідніше орендувати авто в м. Herford\nПослуги страхування при оренді авто в Herford\nДеякі агенції з прокату авто в Herford включають страхування у разі ДТП і страхування від крадіжки у вартість оренди. Тому рекомендуємо ознайомитися з послугами, які входять у вартість прокату, коли бронюєте авто в Herford.\nМайте на увазі, що договір прокату авто часто включає умову про оплату франшизи — тобто суми, яку вам доведеться сплатити в разі виникнення страхового випадку під час оренди. Якщо ви хочете уникнути небажаних виплат, оберіть пункт “Без франшизи” під час пошуку авто в Herford.\nОренда авто у регіоні Herford – поширені запитання\nСкільки коштує пальне у м. Herford?\nСередня ціна пального за останні 30 днів у м. Herford становить ₴241,25 за галон. Тож заправити авто коштуватиме від ₴2 895 до ₴3 860 залежно від об'єму баку.\nЯк мені знайти найближчий до мене пункт прокату в регіоні Herford?\nЗнайдіть дешеві пропозиції автомобілів в оренду у м. Herford на KAYAK і забронюйте ідеальну для своєї подорожі машину. KAYAK здійснює пошук на сотнях сайтів, на яких можна знайти і вигідно замовити прокат авто у місті Herford. Знайдіть авто напрокат в аеропорту HAJ. Ви летите до м. Herford? Виберіть найвигіднішу пропозицію з оренди автомобілів в аеропорту м. Herford на KAYAK прямо зараз.


З початку епідемічного сезону на грип та ГРВІ перехворіло майже 12% населення країни — ЦГЗ | Еженедельник АПТЕКА\nАптека online » Новини фармацевтики та фармації » З початку епідемічного сезону на грип та ГРВІ перехворіло майже 12% населення країни — ЦГЗ\n08 Квітня 2021 10:08 Поділитися\nЗа даними Центру громадського здоров’я (ЦГЗ), за період з 29 березня до 4 квітня 2021 р. в Україні на гостру респіраторну вірусну інфекцію (ГРВІ), у тому числі коронавірусну інфекцію, захворіли 245 710 людей, із них 30,4% — діти віком до 17 років. Інтенсивний показник захворюваності на 33,9% перевищує епідемічний поріг, розрахований для України, і становить 646,7 на 100 000 населення. Водночас це на 2,3% менше показника за аналогічний період минулого сезону.\nНеепідемічний рівень активності зберігається в 5 регіонах: Вінницькій, Закарпатській, Івано-Франківській, Херсонській та Чернівецькій областях. Високий рівень відмічають у Волинській, Житомирській, Київській, Черкаській, Сумській та Донецькій областях. Дуже високий рівень зафіксовано в Тернопільській обл. В інших регіонах інтенсивність епідемічного процесу знаходиться на середньому рівні.\nУ закладах первинної медичної допомоги зареєстровано 141 пацієнта, клінічний стан яких підлягав визначенню випадку грипоподібного захворювання. Окрім того, в дозорних лікарнях за звітний тиждень зареєстровано 392 випадки тяжкої гострої респіраторної інфекції, або 42,1% госпіталізованих з усіх причин.\nЗа тиждень проти грипу вакцинувалася 431 особа, а з початку епідемічного сезону щеплення зробили 195 106 людей, зокрема 95 322 — з груп медичного та епідемічного ризиків.


Збірні стелажні конструкції отримали заслужену популярність в якості рішення дозволяє розширити корисний простір житла, правильно організувати зберігання речей. Кухонний простір, службові приміщення житла першочергово потребують додавання в інтер’єр стелажів, підвищують функціональність приміщень. За рахунок своєї легкості така корпусні меблі робить обмежений простір більш легким, «дихаючим»; дозволяє уникнути почуття гнітючої тяжкості, що виникає при декоруванні кімнат малого метражу громіздкими дерев’яними гарнітурами класичного виду. Варіацій стелажних конструкцій існує безліч від легких декоративних витончених рішень до секцій з підвищеним запасом міцності не відрізняються привабливим зовнішнім виглядом.\nСеред інших видів меблів стелажі виділяє ряд очевидних переваг:\nЦіна на стелажі істотно нижче, ніж на меблеві гарнітури;\nПри відносно низькій ціні декоративна складова нічим не поступається повноцінним шафах. Швидше навпаки, завжди є можливість освіжити вигляд кімнати переставивши вміст по-іншому, перефарбувавши, задекорувавши полиці;\nСтелажі можуть служити перегородкою при вирішенні проблем, пов’язаних з правильним зонуванням навколишнього простору;\nКонструкції займають мінімальну площу, забезпечуючи місце для зберігання максимальної кількості речей;\nКолекціонери, любителі мистецтва оцінять можливість продемонструвати свої експонати без потреби довго шукати потрібну річ в надрах запорошеного шафи, теж стосується зберігання книг, найпростіше дістати масивний тому з відкритою полиці;\nТака меблі є універсальним рішенням для будь-яких по площі, призначенням кімнат;\nСтелажі гармонійно вписуються в інтер’єр будь-якої стилістики завдяки поєднанню простоти зовнішнього вигляду з широкими можливостями для підбору форм, розмірів полиць.\nНезалежно від форми, призначення всі стелажі об’єднує наявність горизонтальних полиць, розташованих між несучими перегородками, відсутність фасаду, часто відсутність задньої стінки. Діляться на кілька основних класів:\nВбудовувані Полиці таких стелажів кріпляться безпосередньо до стін ніші, поширені в декорі службових приміщень, кухонь завдяки своїй компактності, ергономічності, сюди ж відносяться гіпсокартонні перегородки з наскрізними поличками.\nСтандартні прямі Являють собою просто шафи без передніх дверцят, конструкція має автономні точки опори.\nКутові Порівняно з прямими мають велику корисну площу використовуються при необхідності розміщення великої кількості речей.\nПідвісні Несуть швидше декоративну функцію, відрізняються легкістю, розмаїтими формами виконання.\nДеякі секції частково закриваються дверцятами, доповнюються тумбочками являючи собою практично повноцінний шафа.\nВикористання стелажних конструкцій замість стіни дозволяє розділити простір кімнати на зручні функціональні зони. В зонуванні може потребувати будь-яке приміщення: доречно розділити зону приготування і прийому їжі, таке розмежування підійде для відділення житлової зони від спального місця. Робоче місце, що знаходиться в спальні, теж ізолюється. У дитячих кімнатах полицями відокремлюють ліжко від ігрової зони, спортивного куточка.\nНаскрізне виконання дозволяє регулювати рівень прозорості перегородки. Чим більше відстань між полицями, тим легше буде здаватися конструкція. Додавання до полиць задньої стінки перетворює, конструювання з примиканням до стелі перетворює стелаж в повноцінну стіну з додатковою функцією зберігання речей, гіпсокартонну стеллажную перегородку набагато простіше звести, ніж глуху цегляну стіну.\nВикористання в декорі\nПравильне використання стелажів в декоративних цілях дозволяє пожвавити обстановку, візуально розширити обсяг, надати більш сучасний вигляд класичного інтер’єру, деякі секрети правильного декорування стелажів:\nПолиці, виконані з масивних порід дерева, темного кольору потребують підсвічуванню зсередини. Так стелаж не буде нагадувати тюремні ґрати, особливо якщо секції квадратної форми, розташовані густо. Точкові світильники розташовані зверху вниз здатні вигідно обіграти стоять на полицях предмети кераміки та інші декоративні елементи;\nНаскрізні стелажі фарбують фарбою акцентного інтер’єрного колера, прийом дозволяє об’єднати воєдино всі предмети інтер’єру. Задня стінка теж є елементом декору – стиль модерн, наприклад, передбачає її контрастне фарбування, обклеювання фактурними шпалерами. Стелажі крижаних білих відтінків строгих геометричних форм стали класикою скандинавського стилю, як приклад можна привести колекцію Каллакс;\nТісні вузькі кімнати оптично розширюються, коли задня стінка робиться з дзеркального скла.\nТакі полки не варто надмірно завантажувати предметами, з-за дзеркальності вони подвоюються, виникає відчуття захаращеності.\nВбудовані стелажі дозволяють максимально корисно використовувати кожен квадратний сантиметр житла, що може бути корисним для приміщень малої площі. Полиці вбудованих конструкцій прикріплюються в поглибленнях стін, між іншими елементами меблів, навколо віконних прорізів. Довгі ряди полиць монтуються на всю площу стіни. Приватні будинки обладнуються додатковими полками під сходовими прольотами, на горищі.\nОригінальним рішенням для заглиблень неправильної форми виступає розробка асиметричної меблів з полицями різної висоти, що відрізняється глибини. Вбудовуються багатошарові секційні стелажі, створюють ілюзію додаткового обсягу. Деякі секції такого виду стелажів робляться мобільними, до їх ніжок монтуються коліщатка, що дозволяють змінювати положення.\nКласика жанру — стелажі, спираються на підлогу, простіше кажучи, шафи без передніх дверцят. Висота меблів змінює призначення верхній поверхні – це або стільниця, або ще одна функціональна полку. Такий вид характерний для:\nВіталень – допомагають зберігати друковані видання, виставляти на увазі предмети мистецтва, пам’ятні речі, сімейні портрети. Верхня частина служить підставкою під телевізор, домашній кінотеатр. Одна з різновидів підлогових стелажів – скляна гора, предмет, що став обов’язковим атрибутом вінтажного стилю, на неї виставляється кришталь, цінна порцеляновий посуд, пляшки з елітними сортами алкоголю;\nСпалень – замінює незручну комод, компактні моделі встановлюють замість тумбочок, трюмо;\nДитячих – справляються з нагромадженням іграшок, яскравою дріб’язку, журналів, книг. Все це пишність швидше, простіше складати на відкриті полиці.\nУрбаністичні, лофт інтер’єри доповнюються стелажами оригінальних конструкцій. Уявіть собі решітку, утворену химерним переплетенням металевих, ротанговых, пластикових елементів по діагоналі, вертикально, горизонтально. Граткові стелажі позбавлені боковинок, задньої стінки, можуть встановлюватися біля стіни, підвішуватися.\nСтелажі відлиті з яскравого пластику, круглої форми, з полицями у вигляді зигзагів, хвиль притаманні сучасній стилістиці. Місце розташування теж може бути оригінальним – полиці можуть парити в повітрі посеред кімнати, це досягається з’єднанням їх з допомогою міцної прозорою волосіні. Секції стелажа можуть бути сконструйовані таким чином, щоб їх можна було без проблем поміняти місцями, бути скомбінованими у вигляді об’ємної розбірної композиції, що нагадує скульптуру.\nСтелажі, монтовані з метою поліпшити загальну естетику кімнати мало функціональні, але привабливі, оригінальні зовні. Декоративна меблі може бути настільки майстерно, неповторно виконана, що сама по собі стає художньою цінністю. Їй необов’язково бути зручною в плані місткості, простоти збирання, монтажу. Головна мета – стати центром уваги, приковувати погляди, бути родзинкою, дизайн стелажів повинен запам’ятовуватися.\nДивіться також: Туалетний столик для спальні +50 фото в інтерєрі\nПридбання стелажа авторської розробки може стати вкладенням у зовнішній вигляд квартири на десятиліття, однак при цьому площа житла повинна дозволяти розміщення іноді значних дизайнерських робіт, знадобитися місце маневру – звичне розташування з плином років може набриднути. Малі площі теж можна прикрасити декоративним стелажем, вдалий приклад – вбудовані в двері мініатюрні полички для приємних погляду дрібниць.\nДешеві масові моделі економ-сегмента виготовляються шляхом з’єднання деталей, викроєних з МДФ, ДСП. Незважаючи на свою дешевизну така меблі відрізняється універсальністю – підходить для будь-якого інтер’єрного стилю. Більш довговічні, дорогі варіанти виготовляються з дерева, як основа для люкс-класу береться деревина цінних порід.\nСкляні стелажі добре виглядають в сучасній тематиці, діловому стилі. Але вони досить крихкі, вимагаю дуже обережного поводження, поверхні полиць швидко покриваються подряпинами. Стійки таких меблів або металеві, або для класичних форм – дерев’яні. Представники модерну відливаються з високоякісних полімерних матеріалів. Еко стиль допускає ротангові, бамбукову корпусні меблі. Штамповані моделі з дешевого китайського пластику варто приберегти для пралень, підвалів, темних чуланов.\nВеликі світлі кімнати дозволяють встановлювати стелажі без обмежень у місці монтажу: по центру, у вигляді перегородки, на всю стіну, замінюючи собою давно застарілі радянські «стінки». Найголовніше – колір, форма повинні відповідати всієї решти меблів. Трохи складніше справа йде з мініатюрними комнатушками – меблі не повинна додатково захаращувати, підбирати її треба таким чином, щоб вона заповнювала дефіцит простору, не гнітила загальну атмосферу, відмінно виконувала свої організаційні функції. Не варто нехтувати пересувними варіантами на коліщатках, їх легко прибрати в сусідню кімнату при проведенні генерального прибирання, прибрати з очей геть якщо очікується наплив гостей.\nОригінальні архітектурні рішення спорудження житла найчастіше мають на увазі наявність заглиблень, прихованих ніш, затишних куточків. Не упускайте можливість поставити в них вбудовані меблі. Кімнати неправильних форм просто просять доповнити їх авторськими моделями, так обстановка отримає ще більшу оригінальність.\nВ інтер’єрі різних кімнат\nЗагальна кімната постійно використовується всіма членами родини, меблі в ній встановлюється найбільш містка, функціональна, об’ємна. Темні, незграбні «труни» віталень гарнітурів, характерних для радянського інтер’єру давно замінюють більш актуальними стелажними конструкціями. Передбачається комбінування відкритих полиць з закритими, різноманітні тумбочки, полегшені шафи. Обов’язковим атрибутом є місце під телевізор, домашній кінотеатр, аудіосистему. За м’якими меблями встановлюють вузькі книжкові полиці, доповнені точковим освітленням.\nКрім традиційних рішень, стелажами в спальній кімнаті часто обладнають узголів’я ліжка. У такому разі стелаж має форму літери «П», цей нестандартний хід дозволяє додатково задіяти корисний простір. У головах встановлюється альтернатива закритим приліжкові тумбочках – невеликі стелажі в пару полиць, тут зберігаються окуляри, журнали, креми встановлюються світильники для вечірнього читання. Стелаж середніх розмірів, доповнений дзеркалом з успіхом замінює традиційне трюмо. Відкрита меблі використовується в цілях збереження повсякденного одягу за винятком нижньої білизни.\nОсобистий кабінет обладнується меблями в тон робочого столу розташовується на відстані витягнутої руки щоб не відволікатися від напруженого робочого процесу. Стелажі в інтер’єрі кабінету встановлюються згідно з загальними правилами розміщення корпусних меблів. Окрему позицію займає меблі особистої бібліотеки – полиці масивні, глибокі, дістають до стелі.\nГоловна вимога – соковиті, привертають увагу кольору, форми у вигляді машинок, будиночків, хатинок дозволяють використовувати меблі як ігровий елемент. Конструкція повинна відповідати вимогам безпеки, бути легкою, міцно фіксуватися, раптом малюкові захочеться з нею полазити. Висота полиць не повинні бути великими, до самого верху дитина дістає витягнутою рукою.\nСтелажі у вигляді перегородок розмежовують велику кухню на робочу обідню зони. Більш компактні види служать заміною бабусиним буфетам, в них зберігається «стратегічний» посудний запас. Мобільні металеві версії на коліщатках допомагають полегшити пересування посуду, обладнання з величезним кухнях приватних домоволодінь. Маленькі кухоньки багатоквартирних будинків обладнується стелажами практично по всьому периметру, так своє місце знаходить кожен предмет кухонного начиння.\nПокроково опишемо процес виготовлення простого стелажа:\nВам знадобитися: олівець, викрутка, шурупи, бруси, матеріал полиць, рейки, лобзик, рулетка;\nВиміряйте місце монтажу меблів, визначитеся з кількістю, висотою, шириною полиць;\nПід зберігання важких предметів полиці не роблять довшою 90 см, інакше вони будуть прогинатися.\nЗобразіть майбутній стелаж у вигляді приблизного креслення з зазначенням розмірів;\nПісля попередньої розмітки стіни приступайте до монтажу несучих брусів;\nДалі до брусів прикручуються опорні рейки, на них будуть укладатися полиці;\nНаступний крок вирізати полиці потрібного розміру, укласти на несучі рейки, додатково зафіксувати саморізами. Не забувайте в процесі роботи контролювати кути нахилу рівнем.\nПісля монтажу полиць можна приступати до обробки кромок меламіновою стрічкою, її приклеюють гарячою праскою. Дерев’яний стелаж можна пофарбувати фарбою в тон решти меблів. Зверху дерево покривається лаком. Якщо у вас спить художник – бічну поверхню можна прикрасити розписом.\nДекор і наповнення\nНа стелажних полицях можна зберігати все, що прийде в голову, але якщо ви хочете додати художню складову, прикрашає ситуацію не забувайте про основні принципи наповнення стелажа:\nНа передньому плані виставляються лише речі, що заслуговують уваги. Не варто зберігати на увазі занадто особисте, всякий мотлох;\nУникайте колірного хаосу, ріжучих очей непоєднуваних відтінків;\nНамагайтеся правильно компонувати предмети за формою, розміром, повинна простежуватися певна тенденція – пірамідальне розташування, від великого до малого, навпаки;\nЗалишайте між предметами достатньо місця;\nПам’ятайте про принцип симетричності розміщуваних речей;\nВеликі речі – знизу, дрібниці – нагорі;\nВиграшно виглядають колекції, присвячені одній темі.\nЗовнішній вигляд сучасних стелажів далекий від пересічного паралелепіпеда з нудними рядами полиць, варіантів оформлення практично нескінченну кількість завдяки різноманітності використовуваних матеріалів, розмірів, фактур. Причому прорив у дизайні таких меблів відбувся відносно недавно, відкриті полиці у житлових будинках почали з’являтися з бурхливим розвитком урбаністичного спрямування на початку минулого століття. До тих пір долею таких конструкцій було зберігання речей у складських, виробничих приміщеннях, трохи пізніше вони перемістилися в офіси тільки потім ставши не тільки корисним, дешевим видом меблів, але і предметом творчості фахівців в області оформлення інтер’єрів житла.


Причини, симптоми і лікування гаймориту при вагітності | Застуда - народні засоби лікування\nАнгіна 21 Листопада 2017 205 0\nГоловна › Ангіна › Причини, симптоми і лікування гаймориту при вагітності\nГайморит під час вагітності значно ускладнює і без того непросте становище жінки. Утруднене дихання і постійні тиснуть болі в області пазух можуть негативно позначитися не лише на якості життя майбутньої матері, але і на стані плода.\nНайчастіше захворювання виникає, коли в гайморові пазухи потрапляє інфекція (бактеріальна, грибкова або вірусна). Якщо організм не надає адекватного опору, то розвивається запалення і носова обструкція, що перешкоджає належному виходу слизу назовні. Також причиною гаймориту можуть бути температурні перепади осінньо-весняного періоду.\nНаприклад, на ранніх термінах вагітності починається активне вироблення прогестерону, який змушує набухати не тільки молочні залози, матковий ендометрій, але і носові пазухи. А естроген впливає на активну вироблення слизу в шийці матки, так і в носі. В кінцевому підсумку розвивається синусит.\nХворобливості в області щік, носа;\nПостійної «давить» головного болю;\nПри появі вищезазначених симптомів, необхідно в найближчий час поспілкуватися з лікарем. Але якщо з носа потекла зелена або жовта слиз, а температура піднялася вище позначки в 38, то необхідно викликати швидку допомогу.\nНавіть якщо неприємні симптоми проявляються досить рідко і практично не заважають нормальній життєдіяльності, необхідно проконсультуватися з лікарем. Довготривала закладеність носа може призвести до розвитку менінгіту, остеомієліту та інших ускладнень для здоров’я жінки.\nНегативні наслідки для дитини можуть виявлятися в кисневому голодуванні, що в свою чергу може дати значні відхилення у розвитку плоду. Також бактерії, що розносяться з носових пазух по всьому організму, можуть проникнути через плаценту і викликати ускладнення в протіканні вагітності та пологах.\nНе варто переживати про те, що вже на першому прийомі лікар запропонує зробити прокол пазухи, або пропише антибіотики. В більшості випадків лише фахівець проведе кілька діагностичних тестів для підтвердження діагнозу і підкаже як лікувати гайморит в домашніх умовах.\nЯкщо є підозри на те, що причиною хвороби є інфекція, то спеціаліст візьме невелику кількість харкотиння для дослідження. Якщо в зразку не буде виявлено бактерій, то додатково може бути проведено алергологічне обстеження.\nЧим лікувати гайморит при вагітності залежить тільки від результатів діагностичних тестів. Для полегшення поточного стану може бути призначено промивання носових пазух. А у випадку розвитку загрозливих станів плоду доведеться застосовувати антибактеріальні засоби і робити прокол пазух.\nУ будь-якому випадку лікування гаймориту при вагітності повинно проходити під суворим наглядом лікаря. Хороший фахівець обов’язково порекомендує майбутньої матері спробувати немедикаментозну терапію і лише при відсутності результатів, або після погіршення стану хворої, пропише синтетичні ліки.\nОтже, якщо ускладнене дихання настільки, що неможливо спати, то рекомендується:\nПоставити в спальні зволожувач повітря;\nПити достатньо рідини (кількість лікар повинен розрахувати, виходячи з наявності набряків ніг, ваги майбутньої матері).\nТакож рекомендується відмовитися від аптечних крапель для носа на користь саморобного кошти. Досить змішати в 1 літрі кип’яченої води 1 чайну ложку солі самого дрібного помелу і щіпку питної соди.\nРада! Для полегшення дихання під час сну можна придбати спеціальні ментолові пластирі (наприклад, Сопілка), які кріпляться на одяг або узголів’я ліжка. Засіб коштує недорого і абсолютно безпечно для жінки і майбутнього малюка.\nХарактерні головні болі, що супроводжують гайморит, також можна усунути без застосування медикаментозних засобів. Рекомендується прикладати компреси, виготовлені з білої глини або чорної редьки, до чола.\nЯкщо домашня терапія не допомогла поліпшити стан жінки, то лікар підбере лікарські препарати, які впораються з хворобою без наслідків для плода. Вилікувати гострі запалення гайморових пазух можна з допомогою цефалоспоринів (Цефотаксим, Панцеф) та Амоксициліну.\nЯкщо не хочеться лікувати гайморит при вагітності, необхідно заздалегідь подбати про профілактику. Так як хвороба найчастіше проявляється як ускладнення ГРВІ, важливо зробити все можливе, щоб не застудитися. Як мінімум, необхідно:\nЯкщо до вагітності жінка страждала алергією, то необхідно виявити конкретні алергени і намагатися уникати їх. Також варто відмовитися від використання ненатуральної косметики. Такі прості правила дозволять уникнути не тільки гаймориту, але і інших неприємних ускладнень простудних захворювань.\nЦю історію нам розповіла одна з передплатниць групи vk.com/gaimoritus. Дякуємо за цей живий і цікавий розповідь. Для кращого розуміння автора, збережений оригінальний стиль написання.\nДоброго дня. Ось і моя цікава історія. У мене 3 рази був гострий гнійний гайморит. У 2010 році в липні на 7-му місяці вагітності захворіли зуби зверху, гріла грілкою (вагітна, нічого не можна), а вночі підняла чоловіка і він повіз мене в цілодобову стоматологію. Там подивилися, все ок. Порадили звернутися до лора. Але тут вихідний.\nПоїхали з ранку в приймальний спокій лікарні. Подивився мене лор, знімок не можна (вагітна), антибіотики не можна (вагітна), зробив «зозулю». Ну що мертвому припарка, чесслово. І прописав Синупрет. На травках. Ага, при гнійному гаймориті.\nПриродно, на ранок я вже вся в сльозах, болю страшні, очей вже віддає, поїхала в поліклініку до лора. Там теж: знімок не можна, антибіотики не можна, че робити не знаємо, а нате-ка вам направлення в стаціонар. А там вже не губилися, і знімок (тут вже вибирати загроза/користь), свинцевий фартух був присутній канеш… Дитина страждав ж — інтоксикація така, дихаю ротом через 2 рази, жах.\nСтаціонар, прокол, якісь ліки, уколи, крапельниці (для дитини вони по-моєму були), через день знову прокол і всього 4 проколи за 2 тижні. Хоча і після першого болю пішли. Зовсім пішли. Моментально. Але, сказали для дитини потрібно, і я зі сльозами на очах сідала на цей пекельний трон і терпіла цю страшну екзекуцію. Все ок, вилікували, ура!)\nТадададдаааам, грудень 2010. Тобто, 5 місяців після всієї цієї історії. Лягла з малятком в лікарню, бронхіт дитині поставили. І тут, знову повертається знайома симптоматика! Про Боги, що робити, 3 місяці дитині, з нею лежу, себе ніяк не можу ні пролікувати, ні призначити. Спасибі лікарю, домовився з лором, щоб мене хоча б подивилися.\nРентген, знову вся пазуха забита, але проколювати ніяк, я не можу так надовго від малятка. А проколювати, треба було в інший стаціонар вже їхати. Загалом, призначили антибіотик, хлористий у вену, в ніс судинозвужувальні і якісь суперкапли — ранкові та вечірні. Від вечірніх у мене все вилітало. Думала мозок высморкаю. Але готували їх в аптеці за рецептом цього лікаря. Рецепт загублений, лікаря не знайти, місто інший вже(( Не так швидко, як після пункції, але тим не менш все пройшло!!!\nІ ось заключна частина. Грудень. Рік 2015. Запущений нежить і знову — зуби, очей і пекельна біль. На другий день приїхала в стаціонар, знімок, повна пазуха. Мене в крісло на пункцію. Але тут у мене така паніка почалася, всі ці муки в пам’яті дуже жваво спливли, загалом розридалася, попросила помилувати мене((( А число на календарі, між іншим, 28 грудня, ага…\nЛікар каже: ну ок, але тільки попереду свята, якщо лікування не допоможе, то все одно пункту вати доведеться. Тільки вже в обласній, таааак далеко від дому((( загалом, що маю на сьогодні (29.12.2015).\nДолфином мою 3-4 рази в день (диво-промивач, до речі);\nСудинозвужувальну будь — у мене Риностоп. Що було, то і пшикаю, ніс отпотевает швидко;\nМісцевий антибіотик — Изофра, 2 дози 34 рази на день. Не можу судити, т. к. використовую в комплексі;\nГеломиртол — ну як я зрозуміла, це муколітичну ср-во, розріджує те, що мені так заважає — гній весь цей. Я не лікар, але судячи з інструкції;\nСинуфорте. Ціна — літак. Для ліків, у якого після змішування термін придатності 2 тижні. Кажуть, що це альтернатива проколу. Ну чхаю. Ну відокремлюється з носа багато, але не гній струмком з пазухи. Для мене особисто чи не підійшов, або, поки не визначилася. Печалька, грошей чимало коштує;\nЦедекс 400 мг. Основна моя надія. Антибіотик. 5 капсул. 5 днів курс.\nЗа підсумком. Вболіваю нежиттю місяць, усвідомила, що гайморит 4 дні тому, 3 дні назад вже була впевнена, що він самий. 2 дні інтенсивного лікування. Болю не пішли. Аж ніяк. Тільки вночі не болить, поки сплю на спині. Вдень 3 дні вже на стінки готова лізти — болю страшні, половина обличчя болить. Полегшення не відчуваю. Та ще й температура додалася 37,3. Хоча в ті два рази, взагалі ніяк ні разу не піднімалася… Але зате відчуваю, що завтра піду здаватися нашому славетному лору.\nПроколювати боюся страшенно болить теж моторошно. Завтра вранці оцінюю що перемогло, і йду до лора, або… щастя) Дякую за увагу)


У справі розстрілів на Майдані Україна хоче допитати двох генералів ФСБ, – Турчинов - ZAXID.NET\nУ справі розстрілів на Майдані Україна хоче допитати двох генералів ФСБ, – Турчинов\nДо розстрілу активістів на Майдані були причетні офіцери ФСБ РФ\nРозслідування встановило, що накази про розстріли на Майдані у лютому 2014 року надавав фактично екс-президент Віктор Янукович. Це було зроблено через екс-міністра МВС Віталія Захарченка, тодішнього голову СБУ Олександра Якименка і керівників СБУ.\nПро це в ефірі телеканалу «1+1» сказав голова РНБО Олександр Турчинов, передає УНН.\nЗа його словами, також є дані про те, що їх консультували високопосадовці з ФСБ. Турчинов наголосив, що вплив російських спецслужб був дуже великим, деякі прізвища посадовців ФСБ відомі українській стороні.\n«Тут працювали ФСБ і російські спецназівці, які тренувалися на базі «Альфа». Вони разом відпрацьовували плани локалізації Майдану. У СБУ є напрацювання, що снайпери, які відкрили вогонь, - це працівники російських структур, які допомагали Януковичу реалізувати план кривавого придушення. Є прізвища двох генералів ФСБ у СБУ. Я думаю, Валентин Наливайченко має їх чітко назвати. Більше того, СБУ направило запити до РФ щодо допиту цих людей. Зрозуміло, що вони навряд чи отримають таку можливість», - повідомив Турчинов.\nГолова РНБО погодився, що силові структури не допрацьовують у розслідуванні справ і притягненні винних до відповідальності. У матеріалах справ про злочини є прізвища Януковича, Пшонки, Захарченка та інших керівників силових структур, провина яких доведена.\n«МВС проводить затримання учасників тих процесів, представників «Чорного Беркуту», які виконували ці накази. Дуже багато вбивць, розуміючи про відповідальність, приймали участь у Криму в агресії проти держави, дехто воював на Сході і ще багато втекли до Росії», - розповів голова РНБО.