Херсонщина прийняла естафету Національного уроку безпеки для дітей молодшого віку » Любимый Херсон | Новости\nЛюбимый Херсон » Новости Херсона » Херсонщина прийняла естафету Національного уроку безпеки для дітей молодшого віку\n13 листопада у Херсонській гімназії №6 пройшов Національний урок безпеки для третьокласників під гаслом «Безпека починається з дитинства». Протягом всього уроку лейтмотивом була істина: лише за умови безпеки дитини можливе щасливе майбутнє країни. Цього дня до маленьких гімназистів завітали представники Служби порятунку з цікавою програмою. Спершу розповіли про вогнегасник, принцип його дії, як ним користуватися і правила пожежної безпеки у приміщенні. З непідробним інтересом діти спостерігали за інспектором, навіть вставали з місць, щоб розгледіти його дії та бурхливо аплодували. Для закріплення отриманих знань вони переглянули мультик з серіалу «Фокст і Трот поспішають на допомогу». І запам’ятали сказане Фокстом: “Комфортно там, де безпечно».\nДалі за програмою розпочалися конкурси. Три команди від 3-х класів змагалися на станціях: «Загадкова», «Розумники і розумниці», «Візьми з собою найголовніше». На першій складали з окремих букв відповіді на загадки. На другій шукали правильну відповідність спецмашин на картинках і номерів телефонів екстрених викликів. А на третій під час умовного землетрусу збирали тривожну валізу. Усі добре справилися з завданням і в цьому надактивно допомагали вболівальники. Вони прийшли на урок з плакатами-закликами про перемогу і гучно підтримували своїх однокласників. За результатами конкурсів перемогла дружба.\nА далі настала хвилююча мить. Напередодні Національного уроку безпеки у 3-х класах провели конкурс за номінаціями: «Малюнок», «Вірш» і «Твір». У ньому взяли участь 95 дітей.\nПершість у зображенні пожежної безпеки на папері виборола учениця 3-А класу Поліна Тимофеєва. Свого вірша «Якби я була рятувальником» презентувала переможниця Поліна Бондаренко з 3-Б. А твір за такою ж темою прочитав Артем Серенченко з 3-В класу. Троє переможців були заохочені подарунками від ДСНС і соціальних партнерів. Діти з повагою і шаною говорили про професію пожежного-рятувальника і переконливо виказували своє бажання присвятити себе такій благородній професії: «Людей кидати в біді він не звик, усім допоможе рятівник».\n12/06/2018 Чаплинські рятувальники пропагували свою професію і навчали дітей правилам безпеки


У Ніжині та районі додалося по одному хворому на коронавірус – NizhynNEWS\nГоловна/Місто і регіон/У Ніжині та районі додалося по одному хворому на коронавірус\nУ Ніжині та районі додалося по одному хворому на коронавірус\nУправління охорони здоров’я Чернігівської ОДА надало інформацію стосовно захворюваності на коронавірус станом на 11 годину середи, 15 липня.\nЗа минулу добу в області виявили 19 нових випадків інфікування. ПЛР-тест підтвердив захворювання у десятьох жителів Чернігова, п’ятьох мешканців Прилук та одного з Ніжина. Також по одному хворому виявили у Козелецькому, Носівському та Ніжинському районах. Двох інфікованих госпіталізовано до ніжинської лікарні, решта лікується амбулаторно.\nЗа минулу добу троє пацієнтів одужали від COVID-19: двоє з Прилук та один з Семенівського району. Вони отримали повторні негативні ПЛР-тести і виписані з медзакладів. Усього в області одужало 460 хворих, які раніше мали підтверджений діагноз COVID-19.\nЗагалом у Ніжині за весь період виявлено 20 випадків захворювання на коронавірус, 14 людей одужало, активних хворих наразі 6. У Ніжинському районі виявлено 12 випадків коронавірусу, 5 людей одужало, зараз хворіє 7 осіб.\n#коронавірус #хворі інформація\nМісто і регіон 1 113


Прощання зі шкільною домівкою випускників опорного закладу с.Прилісне | Прилісненська громада\n» Новини » Прощання зі шкільною домівкою випускників опорного закладу с.Прилісне\nПрощання зі шкільною домівкою випускників опорного закладу с.Прилісне\nДата: 25.06.2018 12:08\n23 червня в Будинку культури Прилісненської сільської ради зібралося дуже багато людей: учні, вчителі, батьки, а також чимало гостей, адже подія незвичайна – хвилюючий та довгожданний випускний вечір 34 учнів одинадцятих класів опорного закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів с.Прилісне».\nУ цей день для них розпочався відлік їх дорослого життя. До цього на протязі 11 років було все зрозуміле і звичне: і школа, що стала рідною домівкою, і друзі-однокласники, і порадники-вчителі, а попереду незвідані далі дорослого, самостійного життя.\nЛунали щирі, теплі слова вдячності та побажань від випускників школи, педагогів, батьків. Лунає спів чарівних пісень, звучать вірші, у ритмах вальсу кружляють випускники, їх улюблені мами розповідають для своїх дітей вірші. Не забули школярі віддати належну шану своїм учителям, котрі змалку плекали їх, навчали, творили.\nЗворушливим моментом був вірш у виконанні юної поетеси Вікторії Мороз для своєї мами Наталі.\nВипускників та всіх присутніх привітали зі святом начальник гуманітарного відділу Винниченко Л.Н., класні керівники 11-х класів: Людмила Миколаївна Коснюк запитала в дітей: «Чи хочуть вони бути щасливими?» – на що діти відповіли впевненно «Так» - «То шануйте батьку й неньку - і тоді все у вас буде добре» - завершила друга класна мама. Оксана Вікторівна Совгуть подякувала дітям за те, що вони в неї були, і наголосила, що завжди їх чекатиме в гості.\nРозчулила гостей і перша вчителька одинадцятикласників -Валентина Іванівна Ліщук, яка пригадала, якими маленькими були такі дорослі красені й красуні, та побажала їм вірних друзів, здорових батьків та хорошої, для кожного своєї, життєвої дороги.\nДиректор опорного закладу Валентина Миколаївна Буско та заступник з навчально-виховної роботи Ірина Володимирівна Рублик вручили випускникам атестати про повну загальну середню освіту та грамоти за поглиблене вивчення окремих предметів. Для кожної дівчини та юнака Валентина Миколаївна знайшла окремі слова, дала настанови на майбутнє життя, поради, як бути успішними та щасливими.\nЗ напутнім словом до випускників звернулися батьки Наталія та Руслан Матвіюки, вручили уже таким дорослим дітям хліб та побажали щасливої дороги в майбуття.\nЗавершився святковий концерт та вручення документів про освіту піснею «Випускний» у виконання усіх випускників.\nТож, дорогі випускники, міцного вам здоров’я, успіхів, щедрої долі та щастя у всьому! У щасливу путь!


У своїх палких думках бачила хлопчика підлітком, ставним, гарним парубком і, що гріха таїти, в думках одружувала його, сподіваючись уздріти правнуків.\nТак минав час. Їй невтямки, що вона минається під терен-деревом. Вона вговтала, переконала, запевнила себе, що так і треба.\nЗаймає табуни, жене табуни, несе на плечах колиску, несе в руках пряжу. Тяжко? Хіба первина?\nІ треба ж їй було оглянутися?\nПовзе, підбігає, завертаючи табуни, і знову ледве переставляє ноги, а оглянулася і остовпіла: де не ступить — з її сліду росте будяк, куди не поверне своїми вирлами — там з’являється полин.\nЇї поставило правцем. Будяки ростуть, як в парнику. Який вилізає, який гіллячиться, який повниться і цвіте, а який розкущився, потріскує коробочками, вже розстеляє у вовні своє насіння, і всі повиставляли колючі голки. А сиві полини курять і димлять.\nВовчиця так і скочила під терен-дерево. Губи шпарко шепотять:\n— Я нізащо не оглядатимусь, я нізащо не дивитимусь. Я буду пасти очима табуни, буду прясти і колисати дитину.\nТак і вчинила, але не могла себе перемогти: будяки росли їй у голові й кололи серце, а гіркий дим полинів пхався у ніздрі, до рота.\nВовчиця затіпалась. Їй виламувало старі в’язи. Била пропасниця.\nІ тоді знову війнув свіжий вітер. Вона знову звернула до нього своє лице. Вітер віяв і обмиловував.\nВона про все забулася: дивилася на вітер, ловила його кожен повів і знову побачила у вітрі все своє життя. Промелькнувши мельком, її життя постало перед нею так яскраво, так чітко, начеб це діялося навіть не вчора, а діється нині, зараз.\nУтих добрий, утих рідний вітер, і скінчилося її життя!\nВовчиця дихала — вона ще сама творила вітер, але нічого в ньому не бачила. Перед нею було темно. Над нею всихало терен-дерево. Вона боїться поворухнутися, а ще більше боїться оглянутися, кинути своїми вирлами: де ступить — вимахнуть будяки, куди спрямує погляд — зародять полини.\nСидить, не дише: думає. Пустила добрий, далекий вітер собі в душу, а він з’єднався з її диханням. Чому ж її кидає то в жар, то в холод? Чому ж не дає дихнути? А в неї в душі щось робиться — її мучить і давить. Кричати, кликати на поміч? Кого?\nВовчиця глухо стогне, і цей стогін не спотворює її, навпаки, він начеб додає їй сили.\nВітер з рідної сторони з’єднався а її диханням — її дух озвався стогоном. Він озвався страшним стогоном, і страшний стогін здобувсь на мову.\nУста рознялись. Вона каже:\n— Наші ніхто не вмирають, наші всі-всі переходять у вогонь, у слово — і живуть.\nІ коли вона де вимовила, знову повіяв вітер — молодий, дужий і свіжий. Бона підставила йому свої чорні голі груди.\nВін віє, хоч і не проси.\nІ Вовчиця, прихиляючись перед ним, опустивши перед ним у ковтунах свою голову, запитує:\n— Доню-доню, а в що ж перейшла ти? Потурчилася, побусурманилась для багатства великого, для лакомства нещасного… Дитино-доню! Твій чоловік заарканив тебе, він пригнав на аркані мене, а на кого закине зашморг і кого прижене твій син, мій внук, коли він виросте?! Ой, я нещасна, чи я при тямку? — Вона підхопилася і заламала руки. Взяла дитину, колисала й обсипала її поцілунками. А по боках як не будяки, то полин.\n— Я не боюся, я повириваю тебе, моє будяччя, я виполю тебе, мій полине! — заклялась.\n— Люлі-люлі, татарчатко, а по дочці онучатко! Бодай табуни виздихали, бодай кужіль спопелів, бодай дитя скам’яніло!\nЦе учув німий кастрат, вірний євнух: він завжди назирає за нею, як тінь. Доніс — і вибігла дочка. Зла і сердита, як крива шабля. Розмахнулась, їй на руці зблиснули перстені-самоцвіти, і вона вдарила Вовчицю в лице.\nВовчиця й не скривилася. Дивиться на неї своїми вирлами й спокійно промовляє:\n— Я тебе, доню, згодувала, але ні разу не зачепила й пальцем.\nДочка оступилась, стоїть і, не вірячи, раптом запитує:\n— А по чому ти, чортице, здогадалася, що я твоя дочка? Ти не брешеш, шайтанко?\n— Мізинчик — твій пальчик: ти зрізала його з барвінком.\n— Мамцю, матусю! — кинулася до неї. Обіймає, жаліє і просить: — Скидай з себе дрантя — я тебе одягну, я тебе озолочу: будемо панувати.\nА Вовчиця відказує:\n— Ліпше моє руб’я, ніж усе твоє багатство: я не хочу панувати, я хочу в рідну землю.\nДочка вволила її волю: дала коня.\nІ Вовчиця сказала коневі:\n— Вези мене погибати...


Роксолана Жаркова — біографія | Жінка-УКРАЇНКА\nУчасниця та переможниця багатьох літературно-мистецьких конкурсів. Дипломами першої премії у номінації «Дослідження історії і сучасних проблем жіночого руху» нагороджена на обласних Конкурсах ім. Мілени Рудницької (ЛО Союзу Українок, Львів – 2008, 2009, 2010). Відзначена премією Літературного конкурсу «Витоки» у номінації «літературна критика» (НУ «Острозька академія», 2010). Відзначена стипендією Канадсько-Української Фундації (КУФ) (Вінніпег-Торонто-Львів, 2011). Здобула перемогу в конкурсі «Мій Шевченко» у номінації «художня проза» (НУ «Львівська політехніка», 2014). Дипломом І ступеня у номінації «новелістика» нагороджена на Всеукраїнському літературному конкурсі ім. Леся Мартовича (Жовква, 2014). Здобула І місце у Всеукраїнському творчому конкурсі «Ця сильна/ слабка стать: фрагмент із життя жінки» (Бердянськ, 2012).\nПереможниця літературного конкурсу, організованого Синодальними відділами УПЦ у справах сім’ї, з проблем біоетики та етичних питань та Духовно-просвітницьким центром кафедрального собору УПЦ «Зроби свій вибір – збережи життя» (у номінації «літературна майстерність») (Київ, 2014), відзначена журі на конкурсі «Шоста поетична зима» (Київ, 2015), учасниця онлайн-конкурсу поезії «Любов врятує Україну» (Тернопіль, 2015), учасниця Першого поетичного конкурсу-фестивалю Якова Бузинного «Жива вода на рани України», організованого Спілкою християнських письменників України (Луцьк, 2015). Учасниця Національного конкурсу патріотичного слова «Мрії, відгукніться!» (Запоріжжя, 2015).\nВірш Р. Жаркової «Амінь» увійшов у Літературний альманах учасників, а згодом – у шорт-лист кращих творів про кохання Поетичного конкурсу одного вірша про любов «Намалюй мені ніч», присвяченого 90-літтю українського поета Миколи Петренка (2015). Переможниця конкурсу «Фест одного вірша» (Республіка Білорусь, січень 2016). Лауреатка ІІІ премії Всеукраїнського конкурсу рукописів прози «Крилатий Лев» (Київ – Львів, 2016).\nАвторка монографічного дослідження «сТИхіЯ жіночого письма: саморепрезентація в українській модерністичній прозі кінця ХІХ – початку ХХ століття (Леся Українка, Ольга Кобилянська, Уляна Кравченко)» (2015). Співавторка літературно-критичного альманаху «Жінка крізь призму письма» (Україна – Мексика, 2013); літературно-художнього видання «Уляна Кравченко: життя фрагменти», присвяченого 155-річчю від дня народження письменниці (2015). Авторка поетичної книжки «СлухаТИ – море» (2015), а також навчального посібника «Дитина виростає (серед/з) книг: практикум з виразного й усвідомленого читання» (2016).\nПише вірші, прозу, есеїстику, рецензії на книги для дітей і дорослих. Твори Р. Жаркової були опубліковані у багатьох виданнях: «Галицький шлях», «Україна і час», «Погляд», «Нова доба», «Перемишлянський край», «За вільну Україну», «Вибір», «Бібрські вісті», «Життя», «Родина UA», «Життєві історії», «Історії про кохання», «Життя. Історії», «Абетка Кохання», «Каменяр», «Аудиторія». Друкується на всеукраїнській платформі «UA Модна», літературному порталі «Буквоїд», мистецькому сайті «СТОС», інтернет-часописах «Збруч» і «РІЧ». Віднедавна Р. Жаркова серед авторів першого українського інформаційного ресурсу про видання для дітей та юнацтва «BaraBooka. Простір української дитячої книги».\nВивчає феномен жіночого письма, цікавиться гендерними і культурними студіями, проблемами художнього письма, читанням у соціокультурному вимірі, дитячою літературою, психоаналізом.


Спогади про Миколу Кагарлицького | Cвятопокровська Подільська церква\nСпогади про Миколу Кагарлицького\nВін засвітився від веселки\nЄ люди зосереджені і тихі. Вони нічим не привертають нашої уваги. А є рухливі, діловиті. Вони помітні з першого погляду. Саме таким ще до знайомства бачився мені Микола Кагарлицький. Він був схожий радше на громадського активіста, завсідника різних заходів, ніж на титулованого лицаря піднебесних муз. Тоді ще не так часто можна було зустріти його публікації. Тому я не виявив особливого ентузіазму, коли добродійний Володимир Забаштанський попросив мене прийняти Миколу на штатну роботу в «Літературній Україні». Справа ускладнювалася ще й тим, що у керівних інстанціях це сприйняли з якоюсь насторогою.\nМинуло небагато часу, і я в роботі переконався, що мої побоювання були цілком безпідставні. Микола розгорнув бурхливу діяльність, наблизив до газети багатьох популярних митців. До редакції прийшов художній керівник «невиїзної» на той час Державної капели бандуристів Микола Гвоздь і запропонував дуже гостру, навіть небезпечну статтю на захист цього національного колективу. З неї, до речі, й почалися шалені гоніння на письменницьку газету.\nНемало клопоту завдавали нам і проблемні виступи самого Кагарлицького. Але ж це були сенсації. Кожна публікація – відкриття! Та ще й у такій фатально регламентованій сфері, як велике мистецтво. Недовго смажився я на вулканічному кріслі редактора. Вслід за мною пішов і занадто бунтівний Микола Кагарлицький. Та ми не втрачали дружніх зв’язків. А тихенька, здавалось би, несмілива Ольга Кагарлицька на свій страх і ризик подавала мої вірші та пісні у репертуарних збірниках видавництва «Мистецтво».\nХай там які громи потрясають суспільну галактику, а поріднені серця завжди зустрічаються на єдиній орбіті, як незахмарені планети. І коли в часи потепління мене покликали до журналу «Київ», Микола знову заговорив своїм голосом, наче й не було тієї вимушеної перерви. І хоч пахло ще повітря більшовицьким порохом, але ми не оглядалися і нічого не боялися. Незграбно скроєна система тріщала по швах і розпадалася. Наближалась весна волі.\nМені здавалося, що Кагарлицького вже знаю у всіх людських вимірах, що все у ньому видно мені до кожнісінької рисочки. Хоч пиши портрет лагідного, мирного, ну трохи запального чоловіка. Таким він був і насправді. Але до тієї межі, за якою відчувається щонайменша загроза священній місії всього його життя. Треба було бачити розгніваного, сповненого відчаю нашого друга, коли його вивірена серцем публікація листів Катерини Білокур вийшла в журналі дещо скороченою. Його стогін пролунав, як вибух: – Ви відрізали шматок мого серця!.. Кагарлицький не прощав байдужості ні ворогам, ні друзям. Він мав на це моральне право. І коли чинилася наруга над людьми, він єдиний не відступив перед озброєними до зубів негідниками. Може, зайві тут якісь аналогії, але ось думаєш про все це – і мимоволі згадується безстрашний у своїй непокорі Василь Симоненко.\nМи ще не оцінили як належить, не осягнули сповна багатогранну спадщину глибинного мистецтвознавця Миколи Кагарлицького. Він умів поєднувати кольори і звуки. Він засвітив семиструнну веселку і сам від неї засвітився. До нього прислухалися володарі барвистого світу і золоті голоси України. Його книжки звучать, як музика сонячного спектру. Одну з них особливо бережу і лелію. Тридцять років чарує вона моє серце солов’їною луною: «Оксана Петрусенко»…\nДалекого вже різдвяного вечора сніжним вихором залетів до моєї кімнати розпашілий на морозі Кагарлицький. «Сійся-родися, жито, пшениця!» – гукнув на повні груди і сипонув золотими зернинами по образах, по книжках, по кутках… Це зворушливе братерське посівання забриніло невдовзі рядками мого вірша «Сійся-родися!» Ось ті рядки:\nСійся-родися, жито, пшениця!\nПеремішалися зерна, слова.\nСипле насіння Божа десниця,\nдихає дзвінь вітрова.\nБризкає долу, дзвонить у скроні,\nв серце – росою зерно!\nІ не відомо сину чи доні,\nчим так чарує воно.\nГей, не проспіте, зніжені діти,\nСяйвом святого хліба зігріта\nПахне льодами хресна водиця.\nДесь у щілинах книжкових стелажів досі дрімають зоресяйні ті зернини. Може, світяться вони в сутінках біля Шевченка чи Франка. А може, слухають у тиші, як співає мені увічнена сівачем краси Оксана Петрусенко.\nлауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка, заслужений діяч мистецтв України.


Святкуємо католицьке Різдво: історія однієї родини - Буковинська правда: Суспільно-політична газета Чернівецької області\nСвяткуємо католицьке Різдво: історія однієї родини\nКатолики святкують Різдво 25 грудня, як і більшість християн в Європі. Щоправда, одні святкують народження Христа за юліанським, інші – за григоріанським календарем. Розбіжності календарів спричиняють різні дати святкувань, але сутність і дух Різдва залишаються завжди незмінними.\nПротягом історії християни східного і західного обрядів, які належали до різних національностей, в Україні обмінювалися своїми звичаями. Деякі так увійшли у наше святкування, що сьогодні католик латинського обряду в Україні не уявляє собі Різдва без куті, як і важко уявити Різдво в домівках християн східного обряду без ялинки. Отже, найважливішою особливістю святкування Різдва католиками латинського обряду в Україні є те, що, в порівнянні з католиками інших країн, наші вірні збагачені тією культурною і релігійною спадщиною, яка впродовж віків випрацювана українським народом разом з християнами різних конфесій, обрядів, національностей. Усі звичаї можна спостерігати й на Буковині – краї, який завжди був толерантним до інших культур.\n«Моя бабуся родом з Герцаївського району, де завжди святкували Різдво 25 грудня за новим стилем календаря, – розповідає чернівчанка Арина Вовк. – Тому я з бабусею і мамою звикла святкувати Різдво 25 грудня, як і весь Герцаївський район. А 7 січня Різдво святкує моя бабуся зі Львова. Святкувати Різдво двічі – це для мене данина пам’яті дитячим рокам, коли радісно було відзначати якомога більше свят. Щодо традицій, то вони майже не відрізняються. Так само усі сідають за стіл, ставлять на стіл 12 пісних страв. Піст триває 40 днів. Різниця в процесі підготовки до свята. Наприклад, у Герцаївському районі священик вдень 24 січня ходить по хатах і святить їжу, яка буде споживатись увечері. А в бабусі на Львівщині трішки інакше все відбувалося: приходив церковний хор увечері, вже після того, як встали з-за столу всі після Святої вечері; хор обходив всіх у селі господарів, колядували і всім бажали щастя. Усі виходили з хат і приєднувалися до хору. Тож той, хто жив на околиці села, міг побачити у своєму дворі майже всіх односельців. А от у Герці колядують лише діти. Традиція залишати вільне місце за столом та прибори для духів померлих предків є і там, і там. Єдина цікава відмінність, що я не спостерігала тут, але яка є у бабусі на Львівщині, коли збирається брудний посуд – виделки, ложки, ножі – вони зв’язуються всі докупи, аби череда вкупі трималася».\nВечір 24 грудня не схожий на інші: він має винятково піднесений характер. Цього вечора вся родина намагається зібратися за столом на святковій вечері. «Вігілія» з латинської означає очікування. На українських землях традиційною різдвяною стравою стала кутя – варена пшениця з медом. Пшениця є символом вічності, бо її зерно щороку оживає. А мед – символ вічного щастя святих у небі. Деякі автори вважають, що кутя – це залишок давніх братолюбних столів, які влаштовували у дні смерті мучеників або померлих. Кожний регіон, навіть кожний дім мають свої рецепти приготування куті. Крім того, на столі з’являється багата вечеря, що традиційно складається з 12 страв. Це символ 12 місяців минулого року, за котрі ми складаємо Богові подяку, та 12 місяців майбутнього року, які ми віддаємо у руки Христа з проханням про благословення. Римо-католицька церква не наказує, щоб вечеря була пісна, проте ця традиція на наших землях вже віками вписана у Святвечір, тому варто було б її зберігати.\nОскільки в подіях Різдва Христового свою роль відіграли тварини – Ісус народився у хліві серед худоби, тому у вігілійну вечерю вся домашня худоба також отримує вдосталь запашної їжі. Так радість Христового Різдва поширюється на всю природу.\nІснує й обряд ламання облатки. Облатка (польською мовою – «оплатек») – це прісний хліб, яким під час вігілійної вечері діляться її учасники. Відбувається це таким чином: з появою вечірньої зірки вся родина збирається довкола святкового столу; при світлі свічок усі співають якусь колядку, потім моляться перед їжею, і голова родини складає усім святкові побажання. Після цього члени родини складають побажання один одному. При цьому один в одного відломлюють шматочок облатки. Взаємне ділення хлібом є виразом примирення та любові. За святковим столом залишається одне вільне місце. На тарілку кладеться облатка. У цьому жесті можна побачити зв’язок з очікуванням Месії під час пасхального седеру у юдеїв. Кожний дім повинен бути готовим прийняти Месію до себе. Ми, християни, також очікуємо Христа, Його славного повернення. Сьогодні Він може прислати своїх посланців. Отже, це вільне місце також приготоване для якогось гостя – бідного сироти. Приймаючи його за стіл, ми, згідно зі словами Ісуса, приймаємо до себе самого Христа.\n«На Західній Україні у Святвечір існує все ж таки традиція, щоб їсти пісне, хоча канонічно католицька віра не забороняє їсти скоромну їжу, м’ясо, – каже диякон Андрій Пеканець. – На Україні така специфіка, що тут проживають і західні, і східні католики, тобто культура тут насичена як православною, так і католицькою традицією. І виник такий феномен, що ці культури почали одна в одної запозичувати. Адже, наприклад, на Заході немає традиції у католиків їсти кутю, але у католиків в Україні вона є. І це, я вважаю, чудово, що вони її перейняли зі східних святкувань, а от традицію ялинки перейняли від католиків. І це цікавий обмін традиціями. Але, мабуть, не варто під час зустрічі Різдва зосереджуватися лише на побутових речах і традиціях, адже суть Різдва – народження Ісуса Хреста у Віфлеємі, а також народження його в наших серцях, в наших сім’ях. Тому першим питанням є духовна підготовка до Різдва, а не лише світське святкування. Бажаю кожному знайти відповідь на запитання – що є головним у святкуванні Різдва Христового. Усім бажаю відкрити свої серця до приходу Ісуса!»\nЗлосмердюче шипіння гадючого поріддя51670\nФестиваль під прапором людяності66140\nЧерговий тріумф "Мельпомени Таврії"321140


Міліція спіймала бандитів, які в Києві підпалили машину Зеленського | Galka.if.ua Новини Івано-Франківська\nBy Турій Роман 10 Лют, 2015 16:05\nСпівробітники міліції знешкодили злочинну групу, що готувала акти насильства щодо лідера “95 кварталу” Володимира Зеленського та членів його сім’ї. Про це на своїй сторінці в Facebook повідомив радник міністра внутрішніх справ Антон Геращенко. Зловмисники погрожували артисту і його родині\n“Затримано злочинну групу з 7 осіб, один з яких, за оперативними даними, має зв’язок з главою представництва Чеченської республіки. Ця група протягом півроку збирала інформацію стосовно Володимира Зеленського та членів його сім’ї, як у Києві, так і в Кривому Розі, звідки Володимир родом”, – повідомив Геращенко.\n“При проведенні обшуків в домоволодіннях затриманих вилучено великий арсенал зброї. Також затримані обгрунтовано підозрюються в 11 епізодах шахрайства в особливо великих розмірах. На цей період три людини заарештовано і 4 затримані сьогодні”, – повідомив Геращенко.\nЗараз слідчі і оперативники з’ясовують, з якою метою члени угруповання вистежували Володимира Зеленського та членів його сім’ї. Серед можливих версій Геращенко відзначив “підготовку до банального пограбування або викрадання з метою вимагання”, а також “помста за сатиру на адресу Рамзана Кадирова”.\nНагадаємо, автомобіль “Range Rover” Володимира Зеленського підпалили біля палацу “Україна” пізно ввечері. На місці інциденту до правоохоронців звернувся 42-річний чоловік, який назвався водієм колективу “Квартал 95″.\n“Він розповів, що близько 18-ї години припаркував службову іномарку на вул. Велика Васильківська, де поруч, у приміщенні концертного залу, проходив черговий запис розважальної програми. Близько 20:40 чоловік відлучився від автомобіля в найближчий магазин, а менш ніж через півгодини йому зателефонував знайомий, повідомивши, що позашляховик горить”, – повідомили в столичній міліції.\nВодій виявив пошкодження передніх і задніх дверей ліворуч, а поруч з автомобілем – бите пляшкове скло.\n“Під час обстеження прилеглої території працівники міліції знайшли фрагменти скла з різким запахом, характерним для легкозаймистих речовин і пляшку із залишками речовини”, – повідомили в міліції.\nСьогодні, 29 квітня, о 14:00 на сайті офіційного...\nУ французькому місті Діжон водій із вигуками “Аллах...\nПисьменник Юрій Винничук наголосив на тому, що Україна й...


Книга "Великий куш. Всесвітня історія бородьби за владу, гроші та нафту "\n> Подарочные книги>Подарочные книги> Книга "Великий куш. Всесвітня історія бородьби за владу, гроші та нафту "\nЦя книга - більш ніж захоплююча розповідь про міжнародну політику: "Великий куш" веде мову про зростання ролі нафти в формуванні ХХ століття, "вуглеводневе Суспільство" автострад, передмість і забруднення, а також "вуглеводневу людину", не надто схильну відмовлятися від тих зручностей, які надають автомобілі, заміські будинки і інші предмети першої необхідності, які спираються на нафту.\nЦя книга - про жадібність, честолюбство та жагу влади. Вона про людей, які зробили нафтову галузь такою, яка вона є: від шейха Ямани і Джорджа Буша до Арманда Хаммера і Саддама Хусейна.\n"Великому кушу" вдалося поєднати в собі серйозну соціально-економічну історію, і чудову розвагу. Автор має справжній талант робити своїх персонажів живими.\n- Історія становлення та розвитку нафтогазової галузі.\n- Хід світових подій у світлі боротьби за енергоресурси.\n- Нафтові війни: розквіт Royal Dutch та Shell.\n- «Хрещений батько нафти» Джон Арбетнот Фішер.\n- Відкриття дверей на Середньому Сході: Turkish Petroleum Company.\nПодарунковий варіант книги оформлений в шкіряні палітурки, декоровані сублімацією та золотим тисненням.\nАвтор: Деніел Єргін


Прилуцький район - офіційний сайт :: Міс осінь іде по селу\nМіс осінь іде по селу\nКраса душі – безцінна перлина дівочого скарбу. Її не приховаєш під одягом, якщо вона є, і ніякий наряд її не замінить, якщо вона відсутня. Красу жіночої душі споконвіків цінував наш народ найбільше. І найвище. Це ніжність і лагідність, поєднані з почуттями жіночої гідності та дівочої гордості. А ще це скромність і ввічливість, працьовитість і чесність…\nСвою зовнішню привабливість і внутрішню красу мали можливість продемонструвати дівчата із Сухополов’янської школи на конкурсі «Міс Осінь». Вони полонили всіх своєю звабою, показали в різних турах свої знання й артистичні здібності, житейську кмітли-вість та винахідливість. Кожна з учасниць була по-своєму привабливою.\nАле конкурс є конкурс. Тож визначились і переможці. Це «Міс Чарівність» - Діана Гусак, «Міс Оригінальність» - Яна Мелешко, «Міс Грація» - Вікторія Бистрякова, «Міс Привабливість» - Аліна Паляниця. А найголовнішою міс – «Міс Осінь» 2009 року стала Ірина Шинкаренко. Конкурсантки відзначені грамотами, та най-кращою нагородою для них були щирі оплески присутніх.\nзаступник директора Сухополов’янської ЗОШ І-ІІІ ступенів.\nГазета «Прилуччина», №78, 30 жовтня 2009 року.


Готелі Одеси біля пляжу Чайка — 20 готелів у радіусі 2 км\nм. Одеса і область (630)\nПляж Чайка (20)\nГотелі Одеси біля пляжу Чайка,\nпоказано 20 з 33 ↶Скинути фільтр\nв радіусі Необмежений 1 км (8) 2 км (20) 3 км (20) 5 км (20) 10 км (20) 15 км (20) 20 км (20) 50 км (20)\nвід 400 до 750 грн (2) від 750 до 1500 грн (5) більше 1500 грн (13)\nСпільна кухня (2) З власною кухнею (5) Безкоштовний сніданок (6)\nВанна кімната в номері (18) Кондиціонер (17) Холодильник (13) Телевізор (20) Балкон (13) Вид на море (8) Вид на басейн (2)\nБез ліжок у спільних номерах (20) Миттєве підтвердження (11) Відмінно: 9+ (3) Дуже добре: 8+ (9) Добре: 7+ (9) Немає оцінок (11) Без передоплати (7)\nГотель (6) Квартира (3) Міні готель (3) База відпочинку (1) Бутік-готель (1) Спа-готель (1) Гостинний двір (1) Апарт-готель (3)\nАвтостоянка (17) Інтернет (20) Спортивні розваги (3) Розміщення з тваринами (7) Відпочинок за містом (1) Трансфер до/з аеропорту (9) Відкритий басейн (7) Критий басейн (2) Басейн (8) Сауна (4) Баня (2) Екскурсії (1) Дитяча кімната (1) Дитячий майданчик (2) Відпочинок з дітьми (2)\n4 зірки (2) 5 зірок (2) без зірок (16)\nГотель Maristella Marine Residence Одеса, вул. Бернарадацці, 2А\n~ 242 м до пляжу Це фактична відстань по маршруту проїзду на авто або громадському транспорті.\nГотель "Maristella Marine Residence" розташований в курортному районі Одеси недалеко від моря. Гостям пропонують розміститися в комфортабельних номерах з панорамними вікнами, де... →\nКвартира Чорноморські апартаменти Одеса, Авдєєва-Черноморського, 5б\nКвартири "Чорноморські апартаменти" розташована в 7,8 км від центру міста і в 1,3 км від пляжу 8-я Станція Великого Фонтану. Квартири знаходиться в чотирьох поверховому новому... →\nГотель Мирний Одеса, вул. Каманіна , 2/2\n~ 1.1 км до пляжу Це фактична відстань по маршруту проїзду на авто або громадському транспорті.\nГотель "Мирний" знаходиться в самому серці курортної Одеси, в 10 хвилинах ходьби від пляжів "Аркадія" і "Чайка". Власна упорядкована територія готелю складається з висотного... →\n+ Все замечательно! Спасибо за прекрасный отдых!\nКвартира Arcadia apartament & sea terrace Одеса, Каманіна, 16а кв 411/1 ~ ≈ 491 м до пляжу Це відстань по прямій на карті. Фактична відстань при проїзді на авто або громадському транспорті може відрізнятися.\nАпартаменти "Arcadia apartament & sea terrace" розташовані в місті Одеса, в 1 км від пляжу Аркадія. У квартирі повністю обладнана міні-кухня з мікрохвильовою піччю, вітальнею... →\nвід 2995 грн\nКвартира Arcadia Apartment Одеса, Гагарінське плато, 5/3\n~ ≈ 272 м до пляжу Це відстань по прямій на карті. Фактична відстань при проїзді на авто або громадському транспорті може відрізнятися.\nСучасні апартаменти VIP-рівня "Arcadia Apartment" знаходяться в житловому комплексі Аркадійський Палац на Гагарінському плато. Відстань до пляжу "Аркадія" всього 1,3 км. У... →\nЦіни на проживання в Одесі починаються від 600 грн за ніч.\nНайвигідніші ціни в Одесі пропонують: Бутік-готель Будинок Актора, Готель Мирний, Міні-готель Особняк.\nКращі з них — Квартира Villa Georg, Апарт-готель Villa Da Vinci, Квартира Arcadia apartament & sea terrace.\nМи зібрали 33 варіанти житла по ціні від 600 гривень у Одесі.


Надзвичайники Шепетівки приймали гостей із Серединець | День за днем\nСьогодні, 12 квітня учні 5–6 класів Серединецької ЗОШ завітали на екскурсію до 21-ої ДПРЧ м. Шепетівки.\nДля дітей рятувальники провели екскурсію пожежним підрозділом, показали спеціальну техніку та місця для тренувань. Розповіли й про призначення вежі, яка знаходиться на території.\n— На ній ми відпрацьовуємо нормативи, аби вдосконалювати свої навички та професійні якості, — розповів працівник пожежної частини. — Також на цій навчальній вежі ми здаємо заліки. Зокрема, з четвертого поверху за допомогою рятувальної мотузки та карабіна відпрацьовуємо саморятування.\nУ приміщенні, куди згодом повели школярів, діти оглянули пожежні автівки. Найбільше маленькі екскурсанти цікавилися довжиною автодрабини.\n— Її довжина складає 30 метрів. При пожежах, чи надзвичайних ситуаціях за допомогою драбини можна дістатися до дев’ятого поверху, — розповів рятувальник.\nТакож дітям показали й машину пінного гасіння.\nПо завершенню екскурсії дітлахи фотографувалися на фоні спецтехніки. А надзвичайники, користуючись нагодою, нагадали школярам правила пожежної безпеки.\nГУ ДСНС\tДСНС\tЕкскурсія\tПожежники\tРятувальники\tСерединці\tШколярі


Бахмацька районна незалежна газета ПОРАДНИК — Нiмецька «Взаемодiя» у Бахмачi\nГоловна Категорії статей Краєзнавча сторінка Нiмецька «Взаемодiя» у Бахмачi\nОпубліковано: П'ятниця, 08 липня 2016, 08:33\nНауковий проект Німецького культурного центру на Бахмаччині\n26 червня Бахмаччину відвідали представники Німецького культурного центру «Wechselwirkung»( «Взаємодія»), яких цікавила історія німецьких поселень, виниклих на Бахмаччині в часи російської імператриці Катерини II, у ХYIII ст. У Бахмацькому районному історичному музеї гості з Києва, Чернігова, Кіровограда, Білої Церкви, Славутича ознайомилися з виставкою «До історії Біловезької німецької колонії. Минуле і сучасність». Під час екскурсії вони дізналися, що німецьких колоній на Бахмаччині існувало шість – Великий і Малий Вердер, Білі Вежі - II, Кальчинівка, Рундевізе, Катеринополь(пізніше Городок): лютеранські і католицькі. Переселенці спочатку утворили так звану Біловезьку німецьку колонію Борзенського повіту, а з 1923 року ці шість сіл ввійшли до Дмитрівського району Конотопського округу. Мешканці німецьких поселень нашого краю залишили в пам’яті українців яскраві спогади про їхні культуру, звичаї, надзвичайну працелюбність. У 1767 році в Біловезькому степу поселились 583 колоністи, які почали його обживати, а в 1924 році їх проживало вже 5119 чоловік. Вони займалися в основному землеробством, і їхні успіхи в цьому занятті були високо оцінені місцевим населенням. Донині свідки їхньої праці на цій землі відзначають високі врожаї зернових культур, згадують породистих коней , яких вирощували в Кальчинівці, ливарний комбінат у Рундевізе, тротуари в Білих Вежах, електрику ще до війни, бруковану дорогу в Городку, міцні будівлі, а також чистоту, акуратність і чіткий порядок забудови в селах. До цього часу в с. Зеленівці (колишньому Великому Вердері) стоїть з ХYIII ст. приміщення колишнього католицького костелу і школа, побудована 1907 року, та ще збереглися деякі німецькі житлові будинки. Нічого не залишилося від інших німецьких сіл. Кладовища заросли справжнім лісом. Не стало нащадків перших колоністів на Бахмаччині через примусове виселення частини їх нацистами у 1943 році, а також несправедливе виселення радянською владою після закінчення війни 1941 – 1945 рр. на Схід, на Урал, в Сибір, Казахстан, у трудові армії тих з них, яким вдалося сховатися під час відступу фашистів. Вони, як мешканці наших країв, зазнали жахів колективізації, голодомору 1932 – 1933 рр. та Великого терору 1937 – 1938 рр. Але війна позбавила їх назавжди землі, яка стала для них рідною. У зв’язку із 75 – річчям прийняття Указу Президії Верховної Ради СРСР про депортацію німців, Y з’їзд німців України прийняв рішення оголосити 2016 рік роком пам’яті репресованих німців. На виставці в Бахмацькому районному історичному музеї представлені і матеріали про репресованих представників німецької національної меншини Бахмаччини. У другій половині 50 – х років ХХ ст. припинилася дія комендатури в місцях їх нового проживання на сході, але їм було заборонено повертатися на батьківщину, а їхні будинки були в основному викуплені в держави і заселені іншими людьми. Тому час від часу вони самі і їхні нащадки приїжджають на рідну землю звідусіль, куди їх закинула доля, подихати повітрям дитинства. Це все, що їм залишилося. Нам же потрібно зберегти хоч «спогад пам’яті останній», як писала у вірші, присвяченому німцям Бахмаччини, поетеса із Зеленівки Мотрона Миколаївна Лапа. Цим і займається музей.\n26 червня гості відвідали не тільки музей, а й Зеленівку – походили біля костела і всередині його , побачили німецьку школу та могилу розстріляної фашистами сім’ї Еделів в Кальчинівці. Вони були вдячні жителям Зеленівки за гостинність. Дуже зворушило виконання в клубі Зеленівки(колишньому костелі) вокальним ансамблем Німецького культурного центру м. Чернігова гімну України німецькою мовою. Мелодика надзвичайно красива.\nВідвідання музею в м. Бахмачі – це науковий проект центру, який був затверджений в Німеччині. Німецький культурний центр в Чернігові створений 17 листопада 2001 року. Першим його Головою був Андрій Штоллер, нині його очолює Віктор Миколайович Бальцер. До речі, його дід до війни працював у м. Бахмачі бухгалтером на одному з підприємств, але був репресований: він був розстріляний. Активну роль в роботі центру відіграє Людмила Бальцер, яка й організовувала цю поїздку. Осередок Німецького культурного центру є і в Городні. Взагалі центр об’єднує етнічних німців, які мешкають у Чернігові і в районах. Його мета – не забути німецьку культуру, мову, традиції, фольклор. У центрі діють гуртки з вивчення німецької мови, танців, є хор, який їздить на різні фестивалі по Україні, а також був у Німеччині. Сьогодні в організації – 200 членів. Німецький культурний центр входить в координаційну раду Асоціації німців України, постійно бере участь в усіх фестивалях, міжнародних семінарах і конкурсах культури і мистецтв.\nЗапрошуємо відвідати виставку «До історії Біловезької німецької колонії. Минуле і сучасність».


Сироватка нового покоління Allies of Skin 20% Vitamin C Brighten & Firm Serum з вітаміном С, збагачена цитрусовим комплексом, глутатионом і 3-ма антиоксидантами для ще більшого сяйва і молодості шкіри. Як і всі засоби бренду Allies of Skin, вітамін С - це, продумана до дрібниць, формула…\nСироватка нового покоління Allies of Skin 20% Vitamin C Brighten & Firm Serum з вітаміном С, збагачена цитрусовим комплексом, глутатионом і 3-ма антиоксидантами для ще більшого сяйва і молодості шкіри.\nЯк і всі засоби бренду Allies of Skin, вітамін С - це, продумана до дрібниць, формула, яка м'яко діє на шкіру, відновлює її на клітинному рівні і захищає від фотостаріння, надаючи гладкість і неймовірне сяяння.\nВ основі сироватки 20% етилована L-аскорбінова кислота (забезпечує таку ж чудову роботу, як і звичні сироватки з вітаміном С, але не має проблем зі стабільністю) + Citrus Cell Complex (комплекс на основі екстрактів цитрусових), які:\nсприяють синтезу колагенових волокон, покращують тонус і еластичність шкіри;\nзахищають клітини від негативного впливу УФ-випромінювання (антиоксидантний захист);\nвирівнюють тон і надають шкірі неймовірне сяяння, стираючи сліди втоми і усуваючи сірий, «землянистий» відтінок обличчя;\nборяться з пігментацією і пост-акне, освітлюють веснянки і вікові потемніння на шкірі;\nскорочують зморшки малої і середньої глибини, ущільнюють тонку, суху шкіру;\nзміцнюють стінки капілярів і судин.\nГлутатіон підсилює антиоксидантний захист і освітлює вікову і сезонну пігментацію, надає шкірі яскравість і гарне сяйво після нанесення.\nЦистеїн, Ерготіонін і Хроманол комплекс з супер потужних антиоксидантів, які захищають клітини від руйнувань, нанесених ультрафіолетовим випромінюванням, заспокоюють, знімають дискомфорт і роздратування після перебування на сонці, а також дарують здоров'я і молодість вашій шкірі.\nЛейконосток (Ферментований фільтрат кореня редису) має бактерицидну дію, перешкоджає поширенню бактерій і грибків на поверхні епідермісу, попереджаючи появу запалень і наривів\nМасло насіння соняшнику надає легку пластичність сироватки і допомагає йому комфортно розподілятися, одночасно насичуючи шкіру необхідними жирними кислотами, а також зволожуючими і живильними речовинами.\nНанесіть в ранковому догляді на сухе очищене обличчя, також можна використовувати після Вашого зволожуючого тонера. Далі продовжуйте свій догляд. Обов'язково використовуйте SPF захист.\nВажливо! Зберігати в недоступному для дітей місці, при температурі не вище 25 С̊ далеко від прямих сонячних променів. У разі потрапляння в очі: негайно промити великою кількістю води. Уникати відкритих ран. При появі алергічної реакції, будь ласка, припиніть використання продукту та зверніться до лікаря.\nDr. Medion VC Lotion+ 150ml Мультивітамінний лосьйон з вітаміном С та Е


В реформі прокуратури поки перемагає піар Луценка, - колишній прокурор | Громадське радіо\nApril 26, 2018, 7:57 AM 2018-08-27T21:50:30\nГості ефіру – голова Громадської ради з питань реформ ГПУ Валентина Теличенко та колишній прокурор, експерт групи «Реформа органів правопорядку» РПР Володимир Петраковський.\nПершу голову прокурорському дракону було відрубано, коли у прокуратури було забрано функцію загального нагляду.\nВолодимир Петраковський: Люди змінювалися в прокуратурі частіше, ніж змінювався закон. Навіть була змінена Конституція, однак Генеральних прокурорів помінялося за цей час дуже багато. Законодавчі зміни, по суті, ніяк не вплинули на ту основну проблему, через яку прокуратура і далі залишається величезним монстром. Попри те, що немає загального нагляду, з обшуками заходять з будь-якого приводу на будь-яке підприємство. До Генерального прокурора на «челобитную» бігають усі, зокрема роблять там селфі, як нещодавно керівник «Нової пошти». Не він зробив селфі, однак з ним зробили селфі. Немає загального нагляду, але люди ходять і просять не кошмарити. В чому ж проблема? На мій погляд, проблема в людях, але не в тих, які є виконавцями, а в тих, хто керує прокуратурою. Прокуратурою весь час керують люди, які використовують посаду Генерального прокурора виключно для особистих цілей або цілей тих політичних кіл, які допомогли їм обратися на цю посаду.\nЮрій Луценко, на мій погляд, перейшов всі межі. Він використовує прокуратуру не лише для досягнення своїх персональних цілей, а й для досягнення своїх політичних цілей.\nВалентина Теличенко: Такі злочини є підслідністю слідчих органів МВС, яке саме керує своїми слідчими. Там теж величезні проблеми. Якщо в одного слідчого є сотні справ, в іншого десятки, він не може осилити, що вибрати йому розслідувати. Не процесуальний керівник вирішує, а керівник слідчого управління. Процесуальний керівник в межах конкретного розслідування каже: «Чому не призначили таку експертизу? Призначаємо таку експертизу». Таким чином процесуальний керівник не обирає: розслідуємо хабар, але не розслідуємо ДТП чи крадіжку. Так, у нас є величезна проблема з правоохоронними органами. Не буде успішної чесної прокуратури у відриві від інших ланок правоохоронної структури, не буде чесної прокуратури, якщо судова гілка влади не стане здоровою, тому що прокурор іде змагатися із захисниками до судової гілки влади. Прокурора будуть оцінювати за тим, посадив він чи не посадив підозрюваного. Звичайно, він буде зі штанів вистрибувати, щоб не тільки докази туди принести, але, якщо він не дуже чесний, ще й буде шукати способу незаконного впливу на суддю.\nВалентина Теличенко: Метою не є оновлення кадрів, метою є створення такої ситуації в прокуратурі, коли якість кадрів буде підвищуватися, коли буде знищена стара прокуратурівська культура. Для цього для початку треба змінити принципи добору кадрів. Було визнано, що віднині Академія прокуратури не буде тільки тією кузнею, яка постачає в систему кадри, а буде місцем навчання для тих, хто пройшов конкурс і підвищує свою кваліфікацію. Запроваджено конкурси. Те, що на конкурси прийшли, що на основі того конкурсу виграла незначна кількість осіб зі сторони, говорить про те, що, можливо, в прокуратурі були не такі цікаві посади для людей, які йшли зі сторони. Чому вони не такі цікаві? Бо зарплати там не такі високі. Якщо людина чесна, не планує заробляти кошти нечесним шляхом, який їй сенс, маючи хороші професійні навички, йти на малу зарплату? За результатами першого конкурсу було проаналізовано, чому так мало прийшло охочих, чому здебільшого кращі показники в цьому конкурсі показали ті представники, які працювали в системі прокуратури. Далі розгортали кампанію заохочення «свіжих» сил. Треба бачити різницю в конкурсах, які проводилися на заміщення керівних посад в місцевих прокуратурах, в інших конкурсах.\nВолодимир Петраковський: Я пішов в 2016 році, тому що підрозділ, у якому я працював, ліквідували, створили на його місці такий самий, однак роботи в тому підрозділі я не отримав. Коли я сказав, що в інших підрозділах процесуального керівництва є місце, мені сказали, що я тут працювати прокурором не можу, лише на посаді слідчого, оскільки всі мої процесуальні рішення виходили лише від мене. У мене був не один конфлікт, коли мені казали, які рішення приймати, однак я їх не приймав, тому мені довелося піти.\nВалентина Теличенко: Я не дозволила б собі сказати, що жодна реформа, тому що не настільки добре знаю все, що робиться в системі прокуратури. Ніхто інший, як керівництво в системі прокуратури, не робив засади і нові принципи заміщення вакантних посад, доборів. Яка різниця, чому людина бореться з хабарництвом: щоб її похвалили чи тому, що не любить хабарників. Для мене головне, щоб не було хабарництва.


Найнебезпечніша їжа в Єгипті, Туреччині та на Кіпрі - готелі all inclusive все включено\nТуристам до уваги: які страви краще не їсти в готелях Єгипту, Туреччини та Кіпру\nПерше, на що звертають увагу туристи, збираючись у відпустку, – пошук житла. Так, це важливий складник довгоочікуваного незабутнього відпочинку, проте не менш пріоритетним має бути вивчення якості їжі в тій чи іншій країні. Так ви покращите обізнаність у найкращих національних кухнях світу і заздалегідь подбаєте про власне здоров’я.\nДізнайтеся в матеріалі OBOZREVATEL, якої їжі варто уникати під час відпочинку на морських курортах.\nШкідлива їжа в Єгипті\nОтруєння мандрівників у Єгипті – вже класика. Такі історії трапляються досить часто. Наприклад, лише кілька днів тому в готелі AMC Royal Hotel (Хургада) масово отруїлися туристи, серед них – понад 15 українців.\nОсь, що необхідно знати, щоби убезпечити себе:\nУникайте рослинної їжі. У єгипетських ґрунтах, де вирощуються харчові продукти, є величезна кількість пестицидів, нітратів та фосфатів. Це робиться для того, щоб покращити їхню родючість. У результаті овочі в курортній країні без яскраво виражених смаків, зовсім не соковиті та мають мінімальну кількість вітамінів.\nЗапам’ятовуйте, що їсте в закладах харчування. Єгиптяни – за безвідходне виробництво. Якщо щось залишилося з вечері – це подаватимуть на сніданок, зі сніданку – на обід. І так далі. З одного продукту готують різні страви. Наприклад, смажену курятину тушать з овочами або роблять із нею картопляну запіканку.\nЗа шведським столом туристи часто "ласують" учорашніми або позавчорашніми стравами. Тож запам’ятовуйте не просто страви, що їсте, а навіть інгредієнти.\nПрикраси для їжі – знак, що варто від неї відмовитися. Якщо ви бачите зверху на страві морквяні "квіти", "равлики" з огірків чи фрукти, то згадайте про те, що так дають друге життя зіпсованій продукції.\nСоки і вода. Не варто пити воду з-під крана. Краще придбати бутильовану воду і використовувати її для вмивання, чищення зубів та промивання зубної щітки. Також у Єгипті не варто пити так звані свіжовичавлені соки. Спойлер – ні, вони не свіжі.\nБезпека харчування в Туреччині\nУ цій країні неабиякий попит мають готелі, які працюють за системою "all inclusive". Це зручно, адже можна відпочивати і не хвилюватися щодо трапези на сніданок, обід та вечерю. Та ще краще, якщо ці смаколики будуть корисними, а не лише привабливими.\nНа що варто звернути увагу, відпочиваючи в Туреччині:\nНайімовірніше, із м’ясної нарізки, ковбас та яєць, які залишилися після вечері, кухар зробить салат. Тож, як і у випадку з Єгиптом, запам’ятовуйте, які продукти у вас на столі на кожному прийомі їжі.\nТут досить часто м’ясо, що залишилося після обіду, промивають та заливають іншим соусом. Морепродуктам дають "другий шанс" теж за допомогою соусу або ж їх додають у салат. Отож радимо на момент відпустки відмовитися від "насолоди" такими стравами. Звісно ж, якщо не бажаєте ризикувати. Або ж звертайте увагу, чи було м’ясо на попередньому застіллі.\nНе замовляйте супи-пюре. В них нерідко додають залишки м’яса, смажене борошно та трохи молока. Це не тільки ризик отруєння, а й невдалий варіант їжі для вашої фігури.\nАльтернатива десертам. Замість десертів, які часто оновлюють за допомогою кондитерських "декорацій", оберіть корисніші варіанти солодощів. Наприклад, сухофрукти.\nУникайте напоїв із кубиками льоду. Скрізь і завжди. Найчастіше для кубиків береться вода з-під крана, яку категорично не можна пити. А напої виготовляються за порошковими технологіями. Краще обирати свіжоприготований чай.\nЩо потрібно знати про харчування на Кіпрі\nНа Кіпрі їжа переважно важка для травлення, що не дуже сподобається вашій фігурі. Тут велику кількість калорій містять кебаби, соуси та картопля.\nУ середньому туристи можуть під час тижневого відпочинку набрати від 1,5 кг. Тож варто не спокушатися на широкий асортимент страв на шведському столі. А "найстрашніша" кулінарна традиція кіпріотів – мезе: комплексний обід, що складається з декількох десятків страв – від калорійних салатів до десертів із великою кількістю цукру.\nпро найкращі курорти в Єгипті для відпочинку восени;\nпро найкомфортніші курорти Карпат;\nпро місця, де можна провести незабутні зимові канікули.


Чоловік облаштував у своєму авто сховок із сигаретами | PMG.ua – новини Мукачева та Закарпаття\nЧоловік облаштував у своєму авто сховок із сигаретами\nЖиття 3 жовтня 2019 року, 08:54 384\nУчора ввечері прикордонники відділу «Великий Березний» вкотре стали на заваді незаконному переміщенню сигарет з України до країн ЄС. Контрабандний тютюн виявили під час спільного з митниками огляду легкового автомобіля марки «Audi» польської реєстрації у пункті пропуску «Малий Березний».\nЧитайте також: Митники вилучили мікроавтобус "Mercedes" через приховані в ньому цигарки\nПід час перевірки легковика, що прямував на виїзд з України, у прикордонників виникли підозри щодо можливої наявності у ньому сховків. Транспортний засіб скерували на поглиблену перевірку. У результаті огляду у передньому та задніх крилах автомобіля виявлено 122 пачки сигарет марки «West» без української акцизної марки. Доступ до сховків став можливим після демонтажу декоративної обшивки, номерного знаку та блоку із запобіжниками. Сигарети до Словаччини намагався перевезти 40-річний громадянин Польщі, – інформує прес-служба Чопського прикордонного загону.


Сусідські війни закінчилися смертю собаки\nVideo: Сусідські війни закінчилися смертю собаки\nНа Черкащині двоє сусідів ледве не повбивали одне одного через собаку. Чоловіки живуть за різними адресами, проте мають спільне подвір’я. При цьому собака одного сусіда увесь час дратувала іншого. Історія закінчилася відразу двома кримінальними провадженнями. Щодо собаки, то пес, нажаль, загинув. У розпал сутички тварину застрелили.\nICTV / Надзвичайні новини / Сусідські війни закінчилися смертю собаки / 29.11.2013 12:44\nСусідські війни перейшли на новий рівень. У Києві відбулась різанина з ріками крові


Для отримання раннього врожаю зелені або овочів городнику необхідно подбати про обігрів тепличної споруди. На сьогоднішній день існує величезна безліч моделей опалювальних приладів, що працюють на різних видах палива, які дачник може виконати своїми руками. Саморобні печі для теплиць за якістю не поступаються встаткування технологічному, хоча і не в ідеальній формі, але обходяться своїм власникам в рази дешевше. У цій статті ми розглянемо виготовлення самого популярного виду грубки для домашніх тепличок.\nПерш ніж приступити до вибору конкретної моделі печі для обігріву теплиць, потрібно визначитися, який саме вид палива ви хочете використовувати, а якщо говорити точніше – яке паливо є більш доступним в конкретному регіоні. У числі основних видів палива:\nПристрій газового опалення обійдеться в середньому від 50000 до 100000 гривень в залежності від віддаленості газопроводу. Обслуговування та експлуатація в лінійці всіх видів палива обходяться найдешевше. Якщо в будинку вже підключено газове опалення, раціонально будувати теплицю впритул з будинком і протягувати труби сюди. Окремо отримувати техумови на підключення котла для побутової конструкції, м’яко кажучи, невигідно. Крім того, газова піч виділяє велику кількість вуглекислого газу та інших продуктів горіння. Тому, в парнику обов’язково доведеться монтувати систему вентиляції.\nамодельние печі для теплиць, які працюють на газу, – бомба уповільненої дії. Такий агрегат повинен бути тільки заводського складання.\nЦе найдорожчий, але разом з тим найбезпечніший вид опалення. Для здешевлення витрат можна вибрати різні способи підігріву – теплі підлоги, гріючий кабель або нагрівальні мати під шаром родючого грунту, ІК-лампи і т.д. Такими джерелами зручно користуватися, завдяки терморегуляторам, простіше підтримувати заданий температурний режим.\nНе завжди дешевий, але майже завжди доступний спосіб. До цього виду відносяться: дрова, вугілля, брикети, тирса і т.д. Найчастіше можна зустріти саме такі саморобні печі для теплиць.\nМоже використовуватися солярка або мазут. Якщо говорити про саморобки, то це може бути котел на відпрацюванні.\nСеред усіх розглянутих варіантів ми пропонуємо звернути увагу саме на тирсу. Це відмінний варіант для обігріву парників. Тирса коштують недорого, не шкодять екології, а головне добре і довго горять. Слід також, враховувати, що вони не вимогливі до конструкції печі і тому майстер зможе зробити свій виріб з того, що у нього є буквально під рукою. У хід йдуть балони з-під газу, б / у вогнегасники, зварні листи тощо.\nПогодьтеся, що це дуже важливо! З величезної кількості існуючих креслень ви зможете вибрати той, для якого маєте максимум необхідних матеріалів. Навіть за умови відсутності деяких комплектуючих грубка обійдеться в «сущі копійки», а буде обігрівати не гірше дорогою покупної моделі.\nТирса – найдоступніший і недорогий вид палива\nКрім того, тирса – це відходи деревообробної промисловості, куди входять навіть приватні майстерні або побутова пилорама. Такі підприємства дуже часто знаходяться недалеко від дачних кооперативів. Їх господарі з великим задоволенням позбуваються від виробничого «сміття». Вони віддають його даром з умовою регулярного вивезення або продають за невисокою ціною. Домовившись з ними, ви забезпечите себе дешевим паливом на весь опалювальний сезон, а також на перспективу.\nПечі зі старих газових балонів\nТакий опалювальний прилад справжнісінька знахідка. Відпрацьований газовий балон від пропану є у багатьох. З двох таких, які відслужили по прямому призначенню виробів, виходять дуже гарні саморобні печі для теплиць. Ними дуже легко користуватися. Адже, виходить прилад тривалого горіння, який не вимагає частої закладки палива. Також, їх зручно чистити, що, погодьтеся, не маловажно.\nЯк повинна виглядати піч для тирси\nСкладається така піч з двох відсіків:\nіжній призначений для топки;\nерхнЯЯ – для укладання тирси.\nНижній відсік має дверцята і піддавали. У дні верхнього відсіку зроблено отвір, а вгорі встановлений димар з металевою засувкою, а також кришка. Для того щоб завантажувати тирсу необхідно виготовити конусоподібну трубу, яка нижнім краєм буде добре поміщатися в отвір дна.\nЯк зробити піч з газового балона\nЕксплуатація вироби дуже проста. Ви вставляєте конусоподібну трубу в пророблене в дні отвір, а навколо неї утрамбовують тирсу. Їх має бути не більше ніж дві третини обсягу бочки. В топку закладаєте тріску дров, а також папір. Трубу витягаєте, а пічну кришку закриваєте. Заслінку димоходу обов’язково відкриваєте. Тільки після цього підпалює дрова і закриваєте дверцята топки. Від палаючих дров почнуть повільно тліти тирса, виділяючи тепло.\nВІДЕО: Бубафоня з газового балона\nПроста піч з двох балонів\nДля того щоб виготовити піч для обігріву теплиці знадобиться:\nва газові балони з товщиною стінок 5 мм;\nОтовая дверцята для топки;\nеталліческая арматура для ніжок;\nруби і заслінка для димоходу.\nЗ інструментів майстру знадобиться болгарка з відрізними і зачистними колами, а також зварювальний апарат.\nАгрегат з двох газових балонів\nПропонуємо вашій увазі детальну інструкцію виготовлення такої печі для теплиці своїми руками:\nріжте з одного балона верхню частину, яка згодом буде служити кришкою опалювального приладу. Цей балон буде паливником – ємністю, в яку завантажують тирсу.\nторою балон розріжте на дві частини. Висота нижньої частини повинна бути 25 см – це майбутня топка печі. Для того щоб зручно було розрізати бочку слід зробити попередню розмітку – відміряйте висоту і накресліть лінію по якій слід різати. Для цієї мети підійде звичайний крейда.\nверхній боковій частині топливника потрібно вирізати отвір з діаметром 10 см – для подальшого монтажу димаря.\nйого дні строго посередині вирізаємо отвір в два рази менше – діаметр 5 см.\nбічній частині топки вирізаємо отвір під куплену заздалегідь дверцята або виготовлену самостійно із сталевого листа.\nонтіруем дверцята до топки. Вона повинна щільно закриватися і мати засувку.\nнижній частині другого балона приварюють ніжки з арматурних прутів або відрізків сталевого листа. Їх висота і кількість повна ваша імпровізація. Головна умова – стійкість конструкції. Тому, двох ніжок явно недостатньо.\nріваріваем димохід до першого балона.\nоедіняем топку з паливником. Для цього необхідно зварити їх між собою безперервним швом. Тільки так, вам вдасться забезпечити герметичність виробу.\nелаем кришку до корпусу печі з відрізаною на самому початку верхньої частини балона. Для зручності користування приварюють до неї ручку, яку можна виготовити самостійно з обрізків лози.\nстанавливаются піч для теплиці на підготовлений для неї заздалегідь фундамент. Вона повинна стояти нерухомо. Тому, уважно перевіряємо її стійкість, а лише потім підключаємо до димоходу.\nВиконавши послідовно всі роботи, майстер зробить чудову грубку для теплиці своїми руками. Безумовно, це дуже зручна модель. Вона не вимагає частого закладки тирси протягом доби. Досить два рази щільно утрамбувати тирсу і можна обігрівати цілу добу парник. Причому, жар буде ще той.\nВІДЕО: Піч буржуйка з газового балона з вторинним дожигом\nКласичний зразок економного витрачання палива поряд з простою конструкцією. Найпростіші опалювальні печі не завжди найкрасивіші, але досить ефективні.\nБуржуйка з бочки – класичний зразок\nруба діаметром 100 мм для димоходу;\nеталліческая дверцята (її може замінити прямокутний шматок металу, який треба буде повісити на петлі);\nруг з листа по діаметру бочки з вирізаним отвором під дверцята;\nтрезкі швелера для ніжок;\nлектродуговая зварювання, болгарка.\nРоботи елементарні, так як тут все зводиться лише до приварювання кола до відкритої частини бочці, петель і ніжок. В саму бочку вставляють колосникові грати, приварюють димохідну трубу і вона вже готова до роботи. На збірку такої саморобної печі для теплиці піде від сили 2-3 години.\nНеобхідно стежити за тим, щоб поблизу грубки не знаходились легкозаймисті матеріали.\nвердотоплівние печі нагріваються до дуже високих температур. Біля них не слід розміщувати ємності з рослинами. Вони не зможуть добре розвиватися в настільки некомфортних для себе умовах. У деяких випадках рослини знаходяться поблизу розжареного металевого корпусу навіть гинуть.\nНа завершення хочеться сказати, що існує величезна кількість варіантів печей, здатних обігріти парник. Власник будівлі самостійно вирішує, що йому найбільше підходить: проста буржуйка або фуфанон. У будь-якому випадку, якщо городник вміє поводитися зі зварювальним апаратом, а також має навички будівництва за кресленнями, то він зможе самостійно змайструвати піч для теплиці.\nПри відсутності практики, можна спробувати, звичайно, але більш раціональне рішення – придбати готове обладнання. З появою майстерного досвіду можна буде братися за спорудження обігрівальних пристроїв.\nСаморобні печі для теплиць з підручних матеріалів Ссылка на основную публикацию


Львів атакувала мокра стихія: про прогулянки навіть не мрійте. Politeka\nЛьвів атакувала мокра стихія: про прогулянки навіть не мрійте\n5 листопада, 11:09\nПротягом усього дня у Львові буде стояти хмарна погода\nВночі був дощ, який до ранку закінчився. Вдень він піде знову, але вже не так сильно, і триватиме до пізнього вечора.\n5 листопада вшановується пам’ять святого апостола Якова. У давнину у селян була традиція розкидати шматки Казанського (вчорашнього) пирога по полю, щоб зимові птахи “прилетіли до поля і своїми голосами заспокоїли землю”.


Ніжки для конвектора Neoclima КОП-03 : продажа, цена в Киеве. запчасти для обогревателей и вентиляторов от "інтернет-магазин техніки та аксесуарів" - 49105925\nВ наявностіКод: 02-00101\nОпора конвектора Neoclima КОП-03\nЗручне рішення для опалювального приладу\nОпора конвектора Neoclima КОП-03 призначена для встановлення на сумісні моделі конвекторів компанії. Такий виріб незамінний при неможливості настінного монтажу обігрівача. Крім того, використання ніжок надасть конвектору мобільність, що дозволить оперативно переміщувати джерело тепла в необхідну зону приміщення.\nЯкщо ви переживаєте про складність монтажу опор на конвектор, то можете розслабитися. Опора конвектора Neoclima КОП-02 повністю сумісна з модельним рядом обігрівачів компанії, а установку зможе виконати навіть дитина. Від вас не потрібно будь-яких спеціальних навичок або інструментів. Стійка основа ніжок дозволить не переживати про те, що обігрівач випадково впаде від невдалого дотику.\nОскільки опора конвектора Neoclima КОП-03 розроблена спеціально для модельного ряду обігрівачів компанії, то її сумісність з ними не викликає сумніву. Зовнішній вигляд перегукується з дизайном обігрівальних пристроїв, тому застосування опор не позначиться негативно на зовнішньому вигляді приладів.


На постачання природного газу витратили понад 90 мільйонів гривень — НАГОЛОC\nНа постачання природного газу витратили понад 90 мільйонів гривень\nНещодавно стало відомо, що 5 грудня поточного року були проведені відкриті торги, метою яких було визначення підрядника, який має зайнятися постачання природного газу.\nТак, за результатами відкритого аукціону було укладено два договори між ДП “Науково-виробничий комплекс газотрубобудування “Зоря” – “Машпроект” та підприємством “Видобувна компанія “Укрнафтобуріння” на суму, яка складає 90 мільйонів гривень. Дана інформація була опублікована на офіційному сайті “Prozorro”.\nЗгідно з договором, на перші три місяці наступного року було замовлено 435 тисяч кубічних метрів газу для надання послуг з опалення та постачання гарячої води. Вартість однієї тисячу кубічних метрів складатиме 7,4 тисячі гривень.\nЦіна на газ для виробництва виявилася на чотири відсотки вищою від грудневого промислового тарифу, який був зазначений “Нафтогазом України”.\nВідомо, що “Укрнафтобудіння” дуже активно користується послугами, які надає банк “Південний”. “Укрнафта”, яка належить Коломойському перевела свої рахунки саме до цього банку.


Поради щодо вибору автомобільних шин в Читі\nДва рази на рік – навесні і восени – більшість автомобілістів стикаються з питанням сезонної зміни шин. Серед всіх елементів автомобіля шини схильні до найбільшого зносу, при цьому вони безпосередньо впливають на безпеку руху. Тому незалежно від стану інших деталей автомобіля, шини повинні бути в ідеальному стані.\nНа що потрібно звертати увагу при покупці автомобільних шин? В першу чергу, це розмір шини, особливості малюнка протектора, наявність шипів і сезонність.\nРозглянемо кілька порад щодо вибору зимових і літніх шин.\nРада 1. Вибираємо шини по сезону\nОсновне правило при експлуатації шин – дотримуватися сезонність. Шини діляться на дві основні категорії: літні і зимові. Категорично не рекомендується їздити на літніх шинах при негативних температурах.\nВзимку літня гума «дубєєт» і втрачає зчеплення з дорогою. І навпаки, влітку в спеку дуже м’які зимові шини «течуть», швидко зношуються і не гарантують безпеки руху, особливо на мокрій дорозі.\nІснують також всесезонні шини, але потрібно пам’ятати, що такий тип використовується в основному в регіонах з м’яким кліматом, де взимку температури рідко опускаються нижче нуля градусів. В умовах суворих російських зим такі шини не зможуть забезпечити гарного зчеплення з дорожнім покриттям. З приводу використання всесезонних шин тривають суперечки, є як їх прихильники, так і противники.\nЦе вас точно зацікавить Чи можна їздити влітку на зимовій гумі?\nДля зимового періоду багато хто вибирає шиповану гуму, яка забезпечує найкраще зчеплення в умовах ожеледиці. При цьому потрібно пам’ятати, що такі шини мають підвищену гучністю і швидше зношуються на голому асфальті. Якщо взимку вам частіше доводиться їздити по асфальту або по каші зі снігу та води, то краще використовувати гуму без шипів або так звану «липучку».\nПорада 2. Вибираємо правильний розмір\nВажливо правильно вибрати розмір шини, рекомендований виробником саме для вашої моделі автомобіля.\nНа боковині шини розташований код, що позначає розмір і основні характеристики. Наприклад: 195 / 65R15 91T M + S\n195 – ширина протектора в мм .;\n65 – висота протектора щодо ширини в процентах;\nR – тип каркаса шини (в даному випадку радіальний);\n15 – діаметр обода в дюймах;\n91 – індекс навантаження;\nT – індекс швидкості (в даному випадку T означає швидкість до 190 км / ч);\nM + S – шина придатна для використання в зимовий час, (Mud + Snow або бруд + сніг). Зимові шини можуть позначатися як Winter або піктограмою у вигляді сніжинки.\nПорада 3. Вибір малюнка протектора\nІснує три види малюнка протектора: симетричний, асиметричний і спрямований.\nСамий простий-симетричний малюнок протектора, недорогий варіант, який переважно використовувати в умовах міста для їзди на невеликі відстані. При монтажі немає різниці, яким боком встановлювати шини, їх можна легко міняти місцями, не боячись помилитися.\nАсиметричний рисунок – забезпечують збалансоване управління автомобілем, різні частини протектора призначені для різних цілей. Як правило, внутрішня частина протектора допомагає швидше відводити воду на мокрій дорозі і знижує ефект аквапланування, а зовнішня частина забезпечує стійкість в поворотах.\nШини з асиметричним малюнком протектора дорожче і часто встановлюються на автомобілі середнього і бізнес класу. Важливо враховувати напрямок шин при монтажі, напис на шині outside повинна завжди розташовуватися із зовнішньої сторони.\nСпрямований малюнок протектора виглядає як буква V, спрямована вниз. Такі шини особливо ефективні при русі по мокрій або засніженій дорозі, рельєф протектора дозволяє ефективно відводити воду при швидкій їзді. Такі шини ідеально підходять для спортивних автомобілів. При монтажі також необхідно враховувати напрямок малюнка протектора.\nПри виборі зимових шин звертайте увагу на глибину протектора. На пухкому снігу краще використовувати шини з великим і глибоким протектором. Однак такі шини набагато гірше поводяться на рівній асфальтованій дорозі.\nРада 4. Чи варто економити на шинах?\nВ умовах економії коштів може виникнути бажання придбати б / у шини. Звичайно, деяку суму можна при цьому заощадити.\nАле одночасно зростають ризики, б / у шини часто можуть містити приховані дефекти, мають зниженими ходовими якостями і підвищеною аварійністю. Пам’ятайте, що з часом гума втрачає свої властивості, тому їзда на старих шинах може призвести до неприємних наслідків.\nРада 5. Перевірте підвіску\nХоча під час шиномонтажних робіт виконується балансування коліс, несправність або знос підвіски може привести до нерівномірного зносу протектора. Тому перед установкою нових шин рекомендується привести в порядок підвіску – обов’язково перевірте кермові тяги і наконечники, ШУРСи, гальма.\nРада 6. Догляд за шинами\nШини, як і будь-який елемент автомобіля, вимагають регулярного огляду і догляду. Періодично міняйте шини місцями. Для кожного типу автомобілів та шин існують свої схеми перестановки, які можна знайти в рекомендаціях виробника або на тематичних сайтах.\nЦе вас точно зацікавить Який купити автомобільний пилосос?\nРегулярно перевіряйте тиск в шині. Перекачані або слабо накачані шини нерівномірно зношуються і знижує керованість автомобіля. І навпаки, оптимальний тиск в шині забезпечує рівномірний знос і скорочує витрату палива.\nРада 7. Де купувати шини в Читі?\nЗвичайно, можна звернутися до офіційного дилера, але при цьому будьте готові до суттєвої переплати. Широкий асортимент шин пропонують спеціалізовані магазини.\nКаталог інтернет-магазину АВТОВЕЛІКАН містить понад 20 мільйонів найменувань запасних частин і комплектуючих до популярних марок автомобілів.\nЗамовляючи якісні шини через інтернет, ви отримуєте доступ до найбільших оптових складів Москви, Іркутська, Чити. Для жителів регіонів Забайкальського краю і Амурської області доставка замовлень виконується транспортними компаніями.\nПідібрати правильний розмір шин ви можете на сайті магазина за допомогою шинного калькулятора або звернувшись до наших фахівців.\nПам’ятайте, що замовляючи шини в міжсезоння або оформляючи покупку шин під замовлення, ви економите свій бюджет.\nОфіс для видачі замовлень: м Чита вул. Леніна, 149 Б, торговий центр «Автоград», другий поверх, оф. 25\nПоради щодо вибору автомобільних шин в Читі Ссылка на основную публикацию\nЗаміна масла в коробці (МКПП) Чері Тігго 2.4 своїми руками на відео\nChery Tiggo - один з перших і найвідоміших китайських кросоверів на російському ...\nСкільки літрів масла заливати в двигун 1.3, 1.5, 1.6 Хендай Акцент\nВласники популярного автомобіля Hyundai Accent добре обізнані про конструктивні ...\nЗаміна масла в двигуні Opel Astra H - нескладна процедура, доступна для ...


Влада Польщі оприлюднить документи щодо Смоленської катастрофи | Інформаційний Акцент\nВівторок, Вересень 19, 2017, 23:39\nГоловна Головні новини Влада Польщі оприлюднить документи щодо Смоленської катастрофи\nВлада Польщі оприлюднить документи щодо Смоленської катастрофи\n22:59, 15 Вересень 2016р.\nМацеревич закликає дати обʼєктивну оцінку документам\nДля об’єктивного встановлення обставин трагедії у Міністерстві оборони Польщі вирішили розсекретити документи щодо Смоленської катастрофи. Про це заявив міністр оборони Польщі Антоні Мацеревич, повідомляє Rzeczpospolita.\nМіністр повідомив, що його відомство надало в розпорядження підкомісії щодо Смоленської катастрофи всю документацію, яка є в архівах Міноборони Польщі, зокрема, документи, які були в розпорядженні Державної комісії з розслідування авіакатастроф, для того, щоби нова підкомісія змогла «дати їм обʼєктивну оцінку».\nМацеревич додав, що в разі необхідності громадськість може отримати доступ до оригіналів документів.\nЯк відомо, трагедія трапилась у квітні 2010 року неподалік Смоленська. Літак Ту-154 з польськими чиновниками і главою держави Лехом Качинським розбився біля аеродрому «Північний». В авіакатастрофі загинули 96 осіб. Представники польської влади летіли відзначити 70-ту річницю Катинської трагедії.\nНагадаємо, в Польщі звинуватили Росію в приховуванні фактів авіакатастрофи і ухвалили рішення відновити слідство у цій справі. У Польщі створили спеціальний комітет, який розслідує трагедію.\nПісля розслідування в Москві авіаційний комітет РФ повідомив, що головна причина катастрофи – це помилка пілотів.\nПізніше Антоній Марцеревич, представник Міністерства оборони, виступив зі звинуваченнями у тому, що Росія має стосунок до трагедії. У Державній думі РФ у відповідь на таку заяву назвали Марцеревича не зовсім адекватним.\nЧитайте: Смоленська авіакатастрофа: тіла загиблих польських політиків підмінили спецслужби РФ


Єдиний, неповторний...: Журнал «Отрок.ua»\nМи всі живемо в одному й тому самому світі, який все більше набуває рис величезного будинку або навіть комуналки, що надмірно розрослася.\nВодночас ми живемо в доволі відокремлених, закритих світах, від чого розмова двох землян часто-густо ризикує бути схожою на розмову лунатика з марсіанином.\nЦі відокремлені світи вміщені в наших грудних клітках і черепних коробках. Це внутрішні світи, які у двох навмання обраних людей ніколи не будуть однакові. Дай Боже, аби хоча б перетнулись або бодай доторкнулися.\nЧетверо людей їдуть в одному купе до однієї і тієї ж станції. Їдуть на фірмовому поїзді з Києва до Львова. Піджаки зняті, валізи вміщені під сидіння, постіль застелена, квитки провідниці віддані. Можна розкладати на столику «що Бог послав», замовляти чай і проводити час за найприємнішим заняттям — розмовою, їжею, видивлянням у вікно й розміреним, заколисливим погойдуванням під стукіт коліс.\nПершу порцію чаю випито, і провідницю попросили «повторити». Відбулося поверхове знайомство і намітились теми для розмови. Вибори, футбол, курс долара, анекдоти, історії з життя...\nОдин із попутників був у столиці у справах Міністерства. Він ходив безшумними кроками по м’яких килимах, сидів з розумним виглядом на убивчо довгому засіданні, щось діставав із папки, зачитував, вислуховував зауваження, робив записи у блокноті. Він червонів, позіхав, витирав піт, дивився на годинник, рахував час, що залишився до від’їзду. Потім, за дві години до поїзда, він пообідав, ні, краще сказати — повечеряв, стежачи у вікні за тим, як темнішає на вулиці й запалюються вогні великого міста. І ось тепер він тут, у купе, слухає співрозмовників, мляво підтримує розмову і мріє витягнути ноги на вологому простирадлі й таким же вологим простирадлом укритися.\n— Ось у нас був випадок у дворі. Чоловік мав коханку в сусідньому будинку. Якось каже дружині, що його відправляють у відрядження. Збирає білизну, бритву, капці у валізу та «їде» до сусіднього будинку на тиждень. Ну а баби´ — вони всюди баби´. Коханка його примушує вечорами, коли зовсім темно, сміття виносити. Ну, він і замислився про щось своє, виніс сміття і на автопілоті пішов назад. А ноги його звично привели до власного будинку, замріяного, у капцях і з чужим відром для сміття. Як він вивертався, гадки не маю. (Остання фраза була перекрита вибухом дружного реготу).\nДругий пасажир їздив до доньки. Допомагав по господарству, доглядав онука. Уже втретє він приїздить до Києва тижнів на два і сидить у чотирьох стінах на сьомому поверсі, спускаючись униз лише з візочком. Він не побував ані на Майдані, ані на Хрещатику, не відвідав жодного театру чи музею. Він не зробив нічого з того, що малювала йому уява, коли він гордовито казав сусідам: «Їду до Києва до дітей». По музеях він ходити, звісно, не любить і театр не розуміє, але щиро вважає, що мешканець або гість столиці повинен, так би мовити, спожити певну порцію культурної їжі. Цього разу знову не склалося. Зате новини він слухав по телевізору регулярно і був здатний підтримати будь-які теревені на політичну тему.\n— У мого батька в колгоспі був божевільний голова. Злий, як звірюка. Міг навіть на людину кинутися з кулаками, і ніхто йому слова не казав. Усі боялися. Якось одна баба пішла на колгоспне поле кукурудзу красти. Тільки взялася, бачить — на дорозі фари блимнули. Вона думає: «Це УАЗик голови!» — і зо страху бігти. Через дорогу — кладовище старе. Вона поміж могил сіла і сидить, як миша, тремтить. Уже УАЗик проїхав, а вона не виходить. Раптом дивиться — два п’яних чоловіки ведуть по кладовищу бабу. Зупинились недалеко від її схованки, дістають склянку і пляшку, наливають і кажуть тій жінці, яку привели: «Пий». Та відповідає: «Не буду». Вони знову: «Пий!» Зрозуміло, що хочуть її напоїти і... того... Та баба, що сховалася, бачить — треба рятувати землячку. Ну і поки ті своє торочать: «Пий — не буду, пий — не буду», вона витягує руку з вінків і каже: «Давай я вип’ю».\nПоїзд заїжджає в тунель, і регіт вибухає одночасно з тим моментом, як у купе стає темно. Здається, що у всіх потемніло в очах саме від сміху.\n— А що було? Посадили її — ту, що у вінках ховалася.\n— За те, що один з тих чоловіків помер на місці від розриву серця.\nТретій подорожній був зовсім ще молодим, майже хлопчиком. Він їздив здавати документи до консерваторії і ще не міг вправно підтримати розмову. З усього існуючого на світі захоплювала його лише музика. У Києві він був уперше й з усіх вражень дня головними був переляк і втома. Юнак був наляканий багатолюдністю, метушнею і відстанями. Столиця видалася йому мурашником, в якому всі поспішають і всі один одному байдужі. Уже до кінця дня він смертельно втомився від метро, від гомону, від контрасту між обличчями, що усміхалися з рекламних плакатів, і понуро зосередженими обличчями на вулицях. Хлопець звик слухати більше звуки, аніж слова, і на кінець цього дня звуки Києва змучили його слух.\nЯк той набоковський шахіст, котрому світ уявлявся розбитим на клітини, а саме життя — на хитру партію з невідомим суперником, цей юнак уявляв світ зашифрованим нотними знаками. Він ще не встиг звідати ні любові, ні ненависті, він ще навіть не почав голитися, і не цікавило його поки нічого, крім спеціальних предметів, що викладалися в щойно закінченому музучилищі. Йому було подекуди незручно, подекуди нудно. Але просто мовчати і дивитися у вікно він дозволити собі не міг.\n— У Мусоргського... Ну, знаєте, є такий композитор — Мусоргський! Він був дуже талановитий і випередив свій час, тільки він пив дуже багато. Ну, коротше, у нього є такий твір «Картинки з виставки». А там є такі музичні уривки: «Замок Тюїльрі», «Два євреї. Багатий і бідний», «Танок курчат». І є такий шматочок, який називається «Бидло». Нам викладач розповідав, як на концерті якось виходить жінка-конферансьє і оголошує: «Мусоргський. Падла!» Їй з оркестру шепочуть: «Дурепа. Бидло! Бидло!» А вона повертається до них і каже: «Сам ти бидло». Потім знову до залу гучним голосом: «Мусоргський. Падла!».\nБайдужі до Мусоргського, чоловіки все ж від душі розсміялися над історією, повторюючи потім подумки «падла» і «бидло», і намагаючись не переплутати, що тут помилка, а що — назва твору.\nЧетвертий подорожній їздив до Києва до шкільного товариша. Вони були в шкільні роки «нерозлийвода» і продовжували спілкуватися після армії. Потім дороги їхні розійшлися, товариш перебрався до Києва, і ось, років двадцять по тому, вони знайшлися на сайті «Однокласники». Почали листуватися в мережі, потім товариш запросив його в гості. Тепер він повертається додому, перебираючи в пам’яті уривки вражень. Головним враженням було відвідання Лаври. Товариш, який його запросив і приймав, щиро здивувався, довідавшись, що його гість багато разів бував у Києві, але жодного разу не спромігся спуститися в печери і пройтися з молитвою темними підземними коридорами. В один із днів вони й поїхали до Лаври, спустилися у Ближні печери і непоквапом обійшли їх. Біля кожної труни зупинялися, хрестилися й цілували скло над мощами. Товариш коротко розповідав про кожного святого, і було видно, що з Лаврою та її історією його пов’язує міцна і багатолітня любов.\nЦі спогади і ці враження зараз здавалися чоловікові головними в усій поїздці. Усе інше відсунулося на узбіччя свідомості та здавалося маленьким і несуттєвим. Було справді дивно, чому досі він жодного разу не побував у цій напівтемряві, де пітьму ледь розсіюють свічки, де повітря пахтить особливо, і де люди моляться біля трун з мертвими тілами так, немов особисто знайомі з покійними і продовжують з ними спілкуватися, попри те, смерть їх була очевидною і спостигла вона їх дуже давно.\nЧетвертий подорожній не дозволяв собі поринути в містичні переживання та роздуми повністю. Він відчував, що спогади ці залишились на дні душі, як не розчинений цукор на дні випитої склянки чаю. Він відчував, що спогади ці нікуди не подінуться, що вони не раз ще воскреснуть у душі і поведуть її, душу, за собою в поки ще не звідані далі.\nВін пив чай разом з усіма, і сміявся над анекдотами та історіями, і розповідав їх сам, коли підходила черга. Тільки розповідав щось дуже коротке, на зразок: «Рабінович, ви влаштувалися? Ні. Працюю».\nВранішнє пробудження в поїзді завжди клопітне. Той інтимний момент, коли людина прокинулася і хоче вилізти з-під ковдри, у поїзді обтяжений присутністю великої кількості сторонніх людей.\nЛюди встають, одягаються, з пом’ятими обличчями виходять у коридор, займають чергу до вбиральні. Люди знову замовляють чай, дивляться на годинник, питають один в одного, скільки залишилося до прибуття і чи без запізнення їдемо.\nКоли поїзд прибуде на перон, пасажири з валізами і сумками в руках один за одним залишатимуть вагони. Можна уявити собі, як до кожного з них підходить хтось і ставить одне й те саме запитання: «Де ви були?» Люди, які залишають поїзд «Київ-Львів», що прибув за призначенням, будуть відповідати: «Я був у Києві».\n«Я був у Києві» — скаже чиновник міністерства.\n«Я був у Києві» — скаже батько сімейства, який провідав дочку із зятем та внука.\n«Я був у Києві» — скаже юнак, який здав документи до консерваторії.\n«Я був у Києві» — скаже чоловік, який гостював у товариша і вперше відвідав Лавру.\nНіхто з них не збреше, у випадку, якщо питання буде задане, але очевидно, що всі вони побували в різних містах. І справа не в тому, що Київ величезний, і кожний знаходить там те, що його цікавить. У цьому сенсі величезним є будь-яке місто і будь-яке місце на землі.\nСправа в тому, що ми всі живемо у своєму власному, неповторному світі, з якого зрідка висовуємо назовні ніс, щоб принюхатись — чи немає в повітрі запаху небезпеки. Ми живемо настільки відокремлено, що ні спільне перебування на одному клаптику землі, ні читання одних і тих самих книжок, ні однакова їжа, ні робота, ні навчання, ні війна не роблять нас однаковими. Кожний залишається самим собою. Більше того, і війну, і кохання, і роботу кожний переживає по-своєму, лише приклеюючи загальновживані слова до свого унікального досвіду.\nЯ думаю про це часто. І, можливо, думають про це провідники, котрі так часто проводжають поглядом і словом людей, які приїхали, здавалося б, з одного і того ж місця, але які насправді побували в зовсім різних місцях.\nОпублiковано: № 6 (54) Дата публiкацiї на сайтi: 26 December 2011


Столиця затвердила план діяльності Київради на 2022 рік ✔ Kyiv Media\n2 Грудня 2021, 14:49\nЗ метою здійснення державної регуляторної політики у столиці затвердили план діяльності з підготовки проєктів регуляторних актів.\nТаке рішення було прийнято сьогодні, 2 грудня, на пленарному засіданні II сесії Київської міської ради IX скликання. Рішення підтримали 70 депутатв.\nЗа словами депутата Київської міської ради, голови постійної комісії з питань регуляторної політики Ігоря Кириленка, затвердження плану діяльності Київської міської ради з підготовки проєктів регуляторних актів на 2022 рік забезпечить дотримання принципів державної регуляторної політики при прийнятті нормативно-правових актів у Київській міській раді.\n«Ми не будемо збавляти темпів у наступному році, оскільки маємо багато планів та актуальних питань в усіх галузях життєдіяльності міста, які Київська міська рада буде вирішувати. Головні питання, якими буде опікуватися депутатський корпус, – це врегулювання питань сфери благоустрою та охорони довкілля, побутових відходів, підвищення ефективності використання майна, утримання ремонту, реконструкції, реставрації фасадів будинків та споруд на території міста Києва. Необхідно вдосконалити процедуру набуття та реалізації прав на землю, створювати нові дитячі ігрові та спортивні майданчики, запровадити захист тварин та здійснювати озеленення», – зазначив Ігор Кириленко.\nДепутат додав, що план діяльності Київської міської ради на 2022 рік з підготовки проєктів регуляторних актів нараховує всього 39 пунктів, які необхідно виконати протягом наступного року.\nУ термін до 15 грудня поточного року необхідно затвердити план та забезпечити його оприлюднення не пізніше, як у десятиденний строк, передбачений Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».\nНагадаємо, Рада ухвалила держбюджет на 2022 рік.\nУ школі номер 221 побилися кухарі з прибиральницею. На кухні планували повторно використати котлети, а прибиральниця вважала це неприйнятним.\n22 січня, у річницю загибелі перших 6 учасників Майдану, в центрі Києва відбудеться Хода пам’яті.\nСтоличні поліцейські затримали росіянина, який раніше потрапив до санкційного списку “злодіїв у законі”.\nУ київській гімназії №287, що на масиві Біличі, відремонтували туалети завдяки виділеній депутатській субвенції.\nПоліція Києва перевірила анонімну інформацію про "мінування" на вулиці Банковій, де розташований Офіс президента, вибухонебезпечних предметів виявлено не було.


Як засолити сало або грудинку • Кулинарный форум\nЯк засолити сало або грудинку\nЭльвира » 03 мар 2012, 23:57\nСало переживає період реабілітації. Виявляється, воно не настільки страшно, як лякали нас дієтологи. І в ньому багато корисного і необхідного організму. Крім усього іншого, сало - особливо з часником - досить потужний антиоксидант, що допомагає підняти імунітет.\nшматок свинячої грудинки або сала\n1. Кожен, хто солить сало, напевно має особистий рецепт. Розповідаємо про те, як засолити сало або грудинку, на основі свого досвіду.\nВласне, для звичайної засолювання необхідно тільки сало, сіль, часник і трохи терпіння. Солити можна сало без прожилок і з прожилками - хто що любить. А можна взяти шматок свіжої свинячої грудинки - з хорошими шарами м'яса - о-о-чень смачна штука.\n2. Отже, ножем зчищаємо з шматка сала або грудинки можливі смітинки. Якщо це грудинка - то невеликі кісточки краще прибрати. Робимо розрізи уздовж грудинки до самої шкірки через 2-3 см.\n3. Часник чистимо і розрізаємо на пластинки. Сіль потрібна, звичайно ж, тільки велика.\n4. Кладемо сало на чистий клапоть матерії, в який потім його і загорніть. Розсовуємо розріз на салі, посипаємо сіллю та туліться до однієї з стеночек скибочки часнику. З'єднуємо розріз, відкриваємо наступний - і так до останнього.\n5. Натираємо сіллю і зовнішні сторони шматка сала або грудинки, посипаємо зверху, кладемо часник. До речі, якщо це грудинка - то солі потрібно трохи більше, тому що верхній шар - це м'ясо. І не бійтеся перекласти солі - сало візьме рівно стільки, скільки потрібно.\n6. Якщо любимо сало з перцем або іншими приправами - наше сало, нам і вирішувати-сиплемо в розрізи і зверху.\nЗакінчивши, щільно загортаємо в тканину, на 8-12 годин залишаємо на столі в кухні, потім прибираємо на добу в холодильник.\n8. Через добу, приготувавши інший шматок тканини, виймаємо сало, розгортаємо і перекладаємо на чисту матерію. Старий клапоть до цього часу стоїть колом від солі і вологи. Підсипаємо солі, якщо треба, знову загортаємо - і ще на добу в холодильник.\n9. Ось тепер сало готове, воно просякнуте потрібною кількістю солі і часниковим духом. Часник можна залишити або прибрати - знову ж таки справа смаку. Можна зчистити зайву сіль. Словом, салу або грудинці пора переселятися в морозилку.\nА потім ... налити в тарілку свіжого борщу, витягнути солону грудинку з морозилки, нарізати тонкими напівпрозорими скибочками без шкірки, покласти на шматок хліба і ... все, пора до холодильника.\nЗа это сообщение автора Эльвира поблагодарил:\nКнопа(01 май 2012, 12:23)


Відомості щодо боржників буде розміщено на офіційному сайті Мін’юсту\nВ Україні розпочав роботу Єдиний реєстр боржників, стосовно яких відкрито виконавчі провадження. Про це повідомляє прес-служба Міністерства юстиції України. «До цього реєстру належать дані про громадян та компанії, які відповідно до рішень суду визнані боржниками і стосовно яких відкрито відповідне виконавче\n11 Сiчня, 15:43\nВ Україні розпочав роботу Єдиний реєстр боржників, стосовно яких відкрито виконавчі провадження. Про це повідомляє прес-служба Міністерства юстиції України.\n«До цього реєстру належать дані про громадян та компанії, які відповідно до рішень суду визнані боржниками і стосовно яких відкрито відповідне виконавче провадження», – йдеться у повідомленні.\nВідомості щодо боржників відкриті і розміщені на офіційному сайті Мін’юсту.\n«Даний реєстр є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та створений з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов’язання боржників», – зазначили у відомстві.\nВідтепер виконавець, відкриваючи виконавче провадження, зобов’язаний внести до ЄРБ відомості стосовно боржників, які мають зобов’язання перед фізичними чи юридичними особами за судовими рішеннями та рішеннями інших органів.\nРазом з тим до ЄРБ не вноситимуться відомості щодо боржників, які є державними органами, органами місцевого самоврядування, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, а також за рішенням немайнового характеру.\n«Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, повернення виконавчого документа до суду, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів», – уточнили у Мін’юсті.\nНагадаємо, 5 січня 2017 року набрали чинності положення закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено запуск Єдиного реєстру боржників.


«Розкольники, які надивилися Гаррі Поттера»: що пише агітпроп про різдвяні свята в Україні | StopFake\n«Розкольники, які надивилися Гаррі Поттера»: що пише агітпроп про різдвяні свята в Україні\nРіздвяні свята в Україні розпочалися 25 грудня – свято є офіційним вихідним днем у країні з 2017 року. І хоча 7 січня також є державним святковим днем та вихідним, а офіційна позиція Православної Церкви України (ПЦУ) – «жодних радикальних реформ релігійного календаря, до якого звикло українське суспільство, найближчим часом не планується», це не зупинило агітпроп від спекуляцій на цю тему. Для кривого дзеркала прокремлівської пропаганди це стало черговим приводом для істерики про «розкольників», спроб маргіналізувати Україну та ув’язування теми Різдва в улюблену канву «русофобії».\nНаратив щодо «розкольників» є одним із ключових для російської пропаганди, коли йдеться про Україну в контексті релігійних традицій. Ще з більшим ентузіазмом агітпроп взявся за страшилки про «розкольників» після того, як у 2018 році Україна отримала від Вселенського патріархату Томос і було створено помісну українську церкву (ПЦУ).\n«Самоврядні церкви, розкольники, нав’язані Галичиною традиції, люди, які надивилися Гаррі Поттера», — ось так агітпроп описує ситуацію навколо святкування Різдва в Україні.\nМатеріали агітпропу на різдвяні теми обов’язково містять згадку про те, що, мовляв, українцям ці ідеї про Різдво 25 грудня нав’язали ззовні, і такі традиції близькі лише «галичанам». Тому тема «розколу» є домінантною ідеєю з дискредитації не лише щодо помісної церкви, а й у контексті кампанії з поділу українців на «правильних» і «неправильних». Вже традиційні для антиукраїнської пропаганди ярлики про «бандерівців» та «фашистів» у матеріалах на релігійні теми трансформуються у «галичан, які нав’язують католицькі цінності», та ще й нібито під зовнішнім впливом. Усе це робиться, за версією агітпропу, з однією метою – аби образити росіян.\n«До святкування Різдва 25 грудня українців почали привчати у 2017 році… В Україні було запущено агресивну кампанію з дискредитації юліанського календаря, поєднану з образливими випадами на адресу росіян», — пишуть Известия.\nБудь-який матеріал пропагандистів має обов’язково включати і згадку про усюдисущий Захід, який в усьому цьому винен.\n«Українців наполегливо переконують, що «для того, аби відірватися від Москви, ми маємо святкувати Різдво разом з Європою», – продовжують Известия.\nПропагандистський сайт «Политнавигатор» взагалі звинуватив Україну в «розв’язуванні релігійної війни»:\n«Воювати проти Росії українські зрадники, які перебувають при владі, мають намір не лише гарматами. «Жовто-блакитні» маріонетки Заходу оголосили Росії та всьому православному світу релігійну війну», — йдеться у статті.\nNewsfront проводить паралелі між тим, як Україна переносить дату святкування Різдва та тим, як вона декомунізувала інші свята, що «стали звичними і рідними з часів СРСР»:\n«В Україні величезна кількість тих, хто звик святкувати День захисника Вітчизни (негласне чоловіче свято) 23 лютого, а не 14 жовтня (День захисників та захисниць України) або 6 грудня (День ЗСУ). Чому, коли скасовували свято, яке стало звичним і рідним з часів СРСР, ніхто не подумав про тих, для кого воно є важливим і по-своєму святим? Навіщо його треба було декомунізувати? Чи не з тієї самої причини, через яку православній (підкреслю!) Україні нині нав’язується католицьке Різдво?»\nУ матеріалах агітпропу це також виставляють як майбутню заборону найближчим часом святкувати православне Різдво 7 січня, що можна порівняти, за версією пропагандистів, із «забороною» на вивчення російської мови.\n«Ті, хто просуває нову дату, не про богослов’я думають і не про людей, це очевидно. Це – чиста політика. Як, наприклад, заборона вивчення у школах російської мови або перехід української мови з кирилиці на латиницю», — цитують Известия священнослужителя російської православної церкви в Україні – УПЦ.\nЗа традицією, агітпропу підспівує Російська православна церква в Україні (УПЦ МП), нагнітаючи враження, ніби росіяни в Україні зазнають утисків через те, що вони «неправильно моляться».\n«Після таких «реформ» у країні почалися агресивні нападки «нових» священнослужителів на храми Московського патріархату та кампанії з дискредитації юліанського календаря, за яким «неправильно живуть і моляться кляті москалі», — пише сайт Правда.\nПредстоятель Православної Церкви України Епіфаній чітко висловився щодо цього. За його словами, перехід на Григоріанський календар може відбутися за 10 років, прогнозувати це складно, але головним є те, що це має виходити з потреб українських громадян.


Уряд вніс зміни до надання субсидій\n28-04-2018 15:47 : Новини України\nПро це повідмляється на Урядовому порталі, передає Ukr.Media.\nПередбачається, що вже в наступному опалювальному сезоні відбудеться монетизація субсидій на рівні споживачів і субсидії будуть видаватись "живими" грошима. Це означає, що їх отримувачі можуть залишати собі зекономлені в результаті ощадливого споживання кошти.\nУ випадку безробітних осіб субсидія надаватиметься тим, хто офіційно зареєстрований у службі зайнятості. Тим, хто працює без оформлення в Україні або закордоном, органи соцзахисту автоматом рахуватимуть дохід три прожиткові мінімуми – 5286 гривень.\nУкраїна Верховна Рада Кабмін Уряд Зміни Тарифи Комунальні послуги Субсидія\nНове слово в інтернет покупках готовий сказати магазин "Україна Молл"\nВ Україні зміняться правила нарахування субсидій\nЦіну газу і умови нарахування субсидій змінили від жовтня\nСубсидії припинять давати при заборгованості\nНевикористані субсидії пустять на оплату "комуналки"\nЕксперт: У розрекламованих Кабміном тарифах і субсидіях безліч недоліків


Виявлені у місті два випадки захворювання на коронавірусну інфекцію\n10 червня міський голова Юрій Фомічев провів онлайн-нараду з керівниками комунальних підприємств. Основним питанням порядку денного стали виявлені у місті два випадки захворювання на коронавірусну інфекцію. Перший випадок встановлено у мешканця міста Славутича після операції в Чернігові, взятий у нього тест – позитивний. Відбувся контакт ....\n10 червня міський голова Юрій Фомічев провів онлайн-нараду з керівниками комунальних підприємств.\nОсновним питанням порядку денного стали виявлені у місті два випадки захворювання на коронавірусну інфекцію. Перший випадок встановлено у мешканця міста Славутича після операції в Чернігові, взятий у нього тест – позитивний. Відбувся контакт із сімейним лікарем. Другий випадок захворювання – у працівника КП «УЖКГ», що мешкає у Михайло-Коцюбинському. Всі контактні особи виявлені, знаходяться на самоізоляції та очікують на результати тестів.\nМіський голова звернувся до керівників підприємств взяти під особистий контроль заходи спрямовані на запобігання розповсюдженню COVID-19 та оперативно інформувати комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій щодо випадків захворюваності.\nГоловний лікар Олексій Ладижев повідомив, що впроваджено імуноферментний аналіз, який буде проводитися двічі на місяць для всіх представників медичного закладу та щомісячно для працівників Національної гвардії та поліції.\n«Ми повинні взяти ситуацію під контроль. Маємо в Чернігові позитивну динаміку щодо захворюваності на коронавірус, тому необхідно не розслаблятись і постійно дотримуватися правил протидії поширення COVID-19. Керівникам підприємств забезпечити необхідні умови для дотримання працівниками правил особистої гігієни. Бережіть себе та будьте здорові», - зауважив міський голова Юрій Фомічев завершуючи нараду.\nвиявлено , випадки , захворювання , коронавірус


Батько Тіни Кароль вступив до лав територіальної оборони в 67 років\n67-річний батько української співачки Тіни Кароль (справжнє ім'я Тетяна Ліберман) вступив до лав територіальної оборони. Григорій Ліберман міг виїхати з країни за законом, однак залишився її захищати.\nЗа словами артистки, вона прийняла його вибір, однак важко це переживає. Такий коментар зірка дала французькому виданню Le Figaro (щоб подивитися фото, доскрольте до кінця сторінки).\n"Мій батько міг би покинути країну в 67 років, але хоче залишитися і захищати Україну. Він вступив до лав добровольців територіальної оборони. Це його рішення. Прийняти це було нелегко", – поділилася Кароль.\nСпівачка, яка зараз гастролює світом для того, щоб давати благодійні концерти та відкривати правду на війну в Україні, зізналася, що не знає, коли побачить тата та всю сім'ю.\nТакож артистка поділилася, що музика – її зброя, тому наразі вона не планує закінчувати вимушений тур і живе в русі "без постійної адреси". Так, крайньою її зупинкою виявився кінофестиваль у Каннах.\nТам, як і в інших містах, українка розповіла, що "Росія викопала війну з минулого", бо не змогла змиритися з тим, що в України є власна ідентичність і бачення майбутнього.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, раніше Тіна Кароль поділилася емоційною історією про те, як її батькам довелося тікати з Києва. За словами знаменитості, її тато плакав, як колись його бабуся-єврейка.