Косів, Косівщина, Гуцульщина та Карпати — Космач - столиця повсталої України\nКинжал у серце...\nТи гордо падаєш додолу,\nТи всі страхи вже поборов,\nІ вже належитимеш Богу...\nЗемля тебе ця породила,\nЗемля тебе і забере,\nСміливий дух наших героїв,\nВона з собою вік несе.\nУ Космачі національно-визвольний рух виник на добре підготовленому грунті: діяльністю у 20-30 рр. XX ст. осередків культурно-освітніх ("Просвіти", "Рідної Школи") і спортивно-воїнізованих товариств ("Лугу", "Каменярів"). Його яскраві сторінки пов'язані з неординарною подією: створенням у нинішньому заповіднику "Збановець" підпільного вишкільного табору ОУН, що був збудований космачанами під керівництвом майстра Дмитра Кравчука (Кіф'якового).\nЗгідно з наказом Р. Шухевича, у цьому таборі станичний "Солідний" організував у червні 1943 р. старшинську школу армії УПА "Чорні чорти", яка була першою на Прикарпатті. До неї із Українського легіону прибуло п'ять досвідчених воїнів: "Богун", "Меч", "Шабля", "Буревій" і "Чумак". Через кілька днів до них приєдналося понад десяток добровольців на чолі з ройовим "Скубою" (Дмитром Гахом). З них почалося формування чоти під командою "Богуна". Невдовзі сформовано курінь із трьох сотень : "Липея", "Козака" і "Скуби". У сотні "Скуби" вишкіл проходили і космачани: Григорій Бордюгів, Юрій Варцаб'юк (Меланчин), Семен Семенів, Степан Сіреджук та ін. Навчалося тут 300 бійців. Молодь вишколювали досвідчені вояки, зокрема, "Скуба" (Дмитро Гах з Хриплина, що коло Станіслава, який згодом став курінним УПА і героїчно загинув у бою 27 вересня 1945 р. в бою при обстрілі радянського військового аеродрому у Коломиї), на Воскресенецькій горі.\nПерший успішний бій курсанти старшинської школи провели на початку вересня 1943 року з шуцполіцаями з власівців і вояками вермахту. Тоді повстанці втратили трьох побратимів, а німці аж 35 осіб. У цьому бою поранено в руку "Бориса" - Григорія Легкого, провідника ОУН-УПА Коломийської округи.\nФункціонування повстанської старшинської школи в тилу викликало у гітлерівців переляк. Німецьке командування розробило широкомасштабну операцію з розгрому повстанської старшинської школи. Приводом до наступу була вдало проведена у кінці вересня 1943 року операція чоти "Скуби" в Рушорі. Тут на дорозі Космач - Коломия вояки розбили 4 вантажних автомобілі німецької армії. Крім цього, скубівці ще знищили 70 німецьких вояків. Німецьке командування для відплати прислало у Космач гестапівців, котрі заарештували сімох осіб, серед яких і молоденьку дівчину.\nРеалізуючи свій план з ліквідації табору, перший наступ німці повели з боку Космача. Втративши кілька десятків солдатів з командиром батальйону, німці панічно відступили. Під час того бою другу групу німців з микуличинського присілку Поліниці сотня "Липея" пропустила в напрямку до табору. Вона зайшла німцям у тил і замкнула кільце. Оточені звідусіль, обидві групи німців було розгромлено вщент. Третя група німців з Березова не наважилися наступати на табір і відійшла до села.\nВдруге гітлерівці силою у два есесівські полки розпочали наступ на вишкільний табір у кінці жовтня (за іншими даними, 5 листопада). Цього разу німці одночасно наступали з чотирьох боків: Космача, Жаб'я, Микуличина і Березова. Ворог мав десятикратну перевагу. Таборовий курінь, не бажаючи вступати з німцями у відкритий бій, з усім майном через Лисину відійшов на Валову. Німці застали табір порожнім.\nРозлючені невдачею есесівці спалили табір старшинської школи і зігнали злість на мирному населенню Космача. 5 листопада 1943 року вони застрелили у селі чоловіка, котрий ішов з бочкою по сировицю, спалили кілька будинків, а також пограбували жителів села. Німці забрали у космачан килими, ліжники, сукно, полотно, хустки, одяг, курей, овець. Як зазначає М. Слюсарчук " усе з хати забирали до нитки". Також зловили понад 20 осіб, переважно дівчат, і взяли на примусові роботи до Німеччини. Цього дня до Німеччини з Рушора забрали Семена Микитюка з дружиною. Ця акція, на думку Р. Верховинця, була справою рук сільських колаборантів, які вірою і правдою служили німецькій військовій владі: Михайла Кравчука, Василя Бойчука (Томиного), Миколи Бербеничука та Івана Бойчука з Прокурави.\nПісля відходу німців старшинська школа далі продовжувала готувати військові кадри середньої ланки для загонів УПА. Викладали в ній командири "Лісовий", "Степовий" (східняки), капітан Гот (болгарин чи серб за національністю). Останній викладав зброярство і був дуже суворий з курсантами.\nКосмацьку старшинську школу закінчили сотенний "Підгірський" - Констянтин Приймак з Молодятина, "Артим" - Скульський Іван з Жаб'я, "Кривоніс" -Мирослав Симчич з Верхнього Березова та ін. Всі вони проявили себе здібними командирами повстанців. Так, "Підгірний" часто мав бої в околицях Микуличина, був двічі поранений. "Артим" до війни закінчив гімназію, працював учителем. Став повітовим провідником Косівського і Жаб'ївського повітів. Мав великий авторитет серед місцевих людей і стрільців за свою чесність і справедливість.\nЗ початком 1944 року Космач наводнили угорські війська. Найбільше вояків розмістилося в Облазі та Ставнику під Ґрунем як йти від річки Ставник на гору. Жили угорські солдати і офіцери у селянських хатах. Наприклад, в Облазі вони були на постої у Василя Бербеничука, сестер Боб'яків. В останніх влітку 1944 року стався нещасний випадок: чистячи зброю, від самострілу загинув угорський солдат.\nНавесні 1944 року, коли Червона Армія увійшла у Коломию, командування 1-м Українським фронтом вирішило заслати в тил до німців розвідувальну групу для з'ясування ситуації в районі Яблуницького перевалу. Група мала висадитися у Ворохті, але, через погані умови, літак збився з курсу і десантники 29 березня 1944 року о першій годині сорок хвилин приземлилися у присілку Нижні Плаюци.\nРозвідувальна група у складі командира І.О. Ісаєва, заступника командира С.М. Райського, радистів В.Т. Туригіна і В.О. Доноусова, розвідниць К.З. Мель-ничук і О.І. Токар та перекладачки М.І. Лазутіної опинилися в складній ситуації. Вантаж зі зброєю, який впав на обійсті Дмитра Кушнірчука, забрав Василь Кілійчук і відразу віддав повстанцям. У горах випав глибокий сніг, всі стежки і військову дорогу Космач - Ворохта занесло кучугурами. Сніг подекуди сягав до плечей. Боєприпаси і харчі, скинуті з літака, пропали. Один з парашутів, на нещастя Трохима Юсипчука (Колісникового), вітер заніс на дерево біля його хати. Чоловік вирішив порізати матерію на сорочки своїм дітям. Зайди прийшли до нього за військовим спорядженням, але в гуцула не було нічого. Впевнені у своїй безкарності "совіти" припустилися помилки, яка потім коштувала їм життя: морозної ночі 2 квітня 1944 року вбили невинного гуцула, осиротивши маленьких діток. Парашутисти стратили Трохима Юсипчука десь за кілометр від рідної домівки. Стріляли у нього ззаду. Дістав дві кулі: одну у плечі з лівого боку, а другу - в голову (вийшла через око).\nКомандир розвідувальної групи І. Ісаєв вирішив утікати до Жаб'я. Глибокий сніг не давав можливості для руху. За день диверсанти пройшли п'ять, а до Жаб'я ще залишилося двадцять п'ять кілометрів. Тому зійшлися на тому, що треба повертатися до лісничівки на Клявзі.\nДругого дня московські шпигуни наважилися пройти військовою дорогою Ворохта - Косів, по якій час від часу проїжджали німецькі автомашини. На шляху до Ворохти вони знищили вантажівку. В убитого німецького офіцера забрали документи і знову повернулися до лісничівки, яку часто навідував місцевий лісник Семен Пожоджук. Він необачно ділився з розвідниками хлібом і сіллю, а також останніми новинами, якими жило бандерівське село.\nТим часом чутка про радянських диверсантів облетіла все село. Про них стало відомо розвідці і боївкам УПА. Нейтралізувати чужинців взялися курінний "Скуба" з окремим загоном свого куреня, а також остерігаючись висадки бойового ворожого десанту, були приведені у готовність боївки "Хмари" сотні "Дикого" й "Солідного".\nВід уже завербованого Семена Пожоджука "совіти" довідалися, що боївка УПА готує на них напад. Тому почали готуватися до втечі. Цього разу вирішили пробратись до Коломиї. Однак у цьому їм завадили повстанці. Після невдалих переговорів радянські шпигуни, які чинили збройний опір, були знищені. С. Пожоджука за те, що помагав зайдам, теж було вбито.\nУ цій операції відзначилася чота УПА під командуванням "Чумака" (ймення чотаря Степана Григи з Буковини). За участь в УПА повстанський командир відсидів 10 років, а коли чекісти довідалися про те,що він орав участь у цій акції, то засудили повстанця у 60-х роках XX ст. до смертної кари.\nНа місці загибелі диверсантів 1 листопада 1964 р. постав обеліск із вмурованими в нього сімома фотографіями загиблих.\n29 травня 1966 року їхній прах з пропагандистською метою перенесли з присілка Клявза в центр села. Згодом на могилі поставили помпезний пам'ятник. Тоді ж було розкручено міф про мученицьку смерть "радянських героїв" від рук "підлих бандерівців". На жаль, до цієї брудної кампанії було залучено й письменника Романа Федоріва. Його публікація "Вони не пропали безвісті" цілком побудована на чекістських вигадках.\nОстанки загиблих треба перенести на цвинтар і перепоховати за християнським звичаєм, а сама могила повинна мати хрест, а не радянський символ.\nТим часом, в околицях Косова і Пістиня розгорілись жорстокі бої між німецькими та радянськими військами. З села відступила на якийсь час розквартирована у нім угорська частина. 8 квітня 1944 року, як згадував Іван Линдюк (Кубанів), радянські розвідники підійшли до його хати, щоби з'ясувати ситуацію і поїсти, а потім повернулись назад. У зведеннях радянського командування пішло повідомлення: Космач визволено від "німецько-фашистських загарбників".\nБої на радянсько-німецькому фронті в районі Коломиї стихли і тут ситуація стабілізувалася. На передовій з обох боків наступило тимчасове затишшя. У прифронтовій зоні "господарювали" угорські війська, які намагалися відправити вглиб тилу якомога більше працездатних чоловіків і жінок. Про чергову партію бранців наприкінці квітня 1944 року стало відомо повстанській розвідці. Дізнавшись, що угорські вояки женуть 150 жителів Коломийщини, серед яких найбільше було селян з Пилипів, на роботи в Угорщину, повстанське керівництво вирішило їх визволити. Бій відбувся на оглядовому майдані присілку Рунок. Операція пройшла успішно: без втрат для повстанців і бранців, котрих врятовано від каторги. Весь конвой з 15 угорських вояків знищено. їхні тіла сьогодні покояться у космацьких лісах згаданого присілку, а де точно-ніхто не може сказати.\nТоді ж таки крайовий провід ОУН перетворює Космач у головний форпост боротьби з радянськими "визволителями". У квітні 1944 року з його ініціативи у селі організовано аж три військові школи: офіцерську (керівник "Кропива") у Завоєлах, старшинську ("Скуба") за Завоєлами, під горою Ґрегіт, і медсестринську (керівник "Мотря") у Плаюцах. Окрім цього, у селі дислокувалася основна потуга тактичного відтинку № 21 (командир Козак).\nЗі стабілізацією на радянсько-німецькому фронті 18 квітня 1944 року до села знову ввійшли угорські військові частини. Протягом квітня-серпня по космацькій дорозі постійно пересувалися німецькі вантажівки з солдатами і військовим спорядженням та технікою.\nУгорські вояки здебільшого квартирували в 06лазі, Ставнику, Царині та Центрі села. На початку поводилися мирно, а далі стали грабувати мирне населення, що призвело до сутичок повстанців з дрібними військовими підрозділами угорської армії. Л. Вардзарук стверджує, що в червні 1944 року старшинська школа повстанців на Завоєлах провела успішний бій з угорськими вояками, завдавши їм поразки. Наступного дня мадяри на гору біля каменя Довбуша (Олекси Новаківського) витягли дві гармати і звідти обстрілювали присілок навмання, бо через сильний туман і дощ прицільного вогню не вийшло. На щастя, від цього ніхто не постраждав.\n27 липня 1944 року до Космача відступили угорські частини, які дислокувалися в Лючі. Вони разом з німцями окопалися на космацьких, микуличинських і ворохтянських полонинах, а також мали позиції на межі Космач - Текуча. З них угорські артилеристи 29 серпня 1944 року здійснили п'ять пострілів по Верхньому Березові. П'ятий снаряд потрапив у верхньоберезівську церкву та завдав їй великої шкоди. Тут вони протрималися до початку вересня, а згодом утекли на Закарпаття.7 Вдруге війська Червоної Армії ввійшли до Космача 14 вересня 1944 року о 15 годині дня. Боїв між ворогуючими сторонами того дня у селі не було, оскільки угорські частини з Облаза і Ставника відійшли через Завоєли на Ґрегіт - Крами - Ротилу, а з Центру через Кляузу - на Мончели, де окопалися і кілька днів стримували наступ радянських військ, зазнаючи великих втрат. На Ротилі й понині є залишки угорського військового цвинтаря.\nУ 1944-45 рр. радянська влада у селі була тільки на папері, оскільки його повністю контролювали загони УПА. Тут перебувало 19 сотень повстанців. Тому цей період збройної боротьби ввійшов в історію як Незалежна Космацька Республіка. Як зазначається в "Українському Самостійнику" - "Незалежна Космацька Республіка" сягала на північний захід до Березовів, на північний схід - приблизно до Пістиня і на схід до Яворова.1\nЦе свідчення є достеменним, бо підтверджується численними матеріалами Яблунівського райкому партії. Зокрема, у доповідній записці першого секретаря Яблунівського райкому партії читаємо: "в шести селах - Акрешорах, Текуча, Космач, Средній Березів, Нижній Березів, Баня Березів повні господарі бандерівські банди...".\n9 грудня 1944 року секретар відділу кадрів Яблунівського райкому партії Самусенко в таємній довідці на адресу завідуючого відділом кадрів Станіславськогообкому партії зазначав: "Ні радянські, ні партійні органи ніякого зв'язку з селами з Акришора, Баня Березів, Верхній Березів, Космач, Лючки, Нижній Березів та Текуча не мають тому, що нас туди не пускають".\nВ іншій доповідній записці йшлося про те, що у середині грудня 1944 року група партійних працівників Яблунівського райкому партії намагалися добратися до Космача і роз'яснити звернення ЦК КП(б) України "До населення західних областей України", але не змогли, бо повстанці "не дают возможности проводить будь-какую работу".\nЗО грудня 1944 року в черговому зведенні Яблунівського райкому партії Станіславському обкому зазначається: "...голів і секретарів сільських рад та директорів шкіл немає у селах Акришора, Космач, Середній Березів та інших"\nТоді ж таки Космач був основною базою повстанців на західноукраїнських теренах, звідси робилися наскоки на підрозділи НКВС і Червоної Армії, здобували для загонів УПА одяг, взуття та амуніцію. У тих боях найбільше відзначилися повстанські командири "Ґрегіт", "Різун", "Грім" та ін.\nПерша сутичка українських повстанців з радянськими чекістами на території Космача сталася відразу по "визволенню" села. Сотня "Скуби" вигнала гарнізон НКВС - червонопагонників, але тоді під час бою згоріли два будинки: "Просвіти", де стояв гарнізон та Петра Гаврищука, а в ньому весь мистецький доробок художника Михайла Мороза, який емігрував на Захід.\nНову сутичку повстанці мали вже з гарнізоном прикордонників 6 жовтня 1944 року. Про свої втрати командування УПА не подало жодних відомостей. За даними Яблунівського райкому партії, в ході бою було вбито четверо рядових прикордонників та одного офіцера.\nРадянське командування не могло змиритися з тим, що у його тилу знаходяться великі сили повстанців, а тому 9-11 листопада 1944 року провело у селі військову операцію силами полку прикордонних військ НКВС, що дислокувався у Коломиї. Прикордонники зайшли в центр села, але далі — вглиб гір не пустилися, а тому відкритого бою з куренем "Скуби" не зав'язували. Операцією командував полковник Павленко. Він, вірогідно, як українець, не захотів проливати невинну кров гуцулів, а тому, на нашу думку, не вступав у бій з повстанцями, хоча знав, де вони знаходилися. Це дуже розлютило першого секретаря Яблунівського райкому партії Анісімова В.К. і він зробив донос на командира прикордонників. У доносі на ім'я першого секретаря обкому партії писав ".. .це дитяча гра, а не серйозна боротьба з німецько-фашистськими прихвоснями".\nНескорений Космач і надалі залишався повстанським центром усієї Гуцульщини і України. У волелюбному селі перебувало також і керівництво повстанським рухом. Відомо, що на Різдвяні свята 1945 року в будинку паламаря Василя Багрійчука святкували керівники крайових проводів ОУН: Буковини - "Сталь" (Василь Савчак); Карпатського краю - "Роберт" (Ярослав Мельник); Коломийської округи - "Борис" (Григорій Легкий); референт крайової СБ "Митар" (Володимир Лісовий) та командування військової округи №21 "Гуцульщина": командувач "Козак" (Микола Яворський), курінні "Книш" (Дмитро Горнякевич), "Недобитий" (Юліан Матвіїв), "Скуба" (Дмитро Гах), "Лісовий" - колишній офіцер Червоної армії, родом з Чернігівщини, "Степовий" - у минулому офіцер Червоної армії з Січеславщини й полковник "Кропива" (Іван Рембалович) теж з Чернігівщини.\nПровал військової операції проти повстанців обурив радянське командування, а тому воно 15 січня 1945 року задумало провести у Космачі широкомасштабну акцію проти УПА.\nСтаршина УПА теж не спала і розробила свій план зустрічного бою. Сотня березунів під керівництвом чотового "Кривоноса", 22-річного Мирослава Симчича, на межі сіл Люча і Космач влаштувала засідку. За дві години безперервного бою повстанці майже повністю знищили військову колону з 12 студебекерів. Бійцями були, колишні вихованці сибірських дитячих будинків, в яких на радянський лад виховували дітей "ворогів народу". На полі бою загинуло близько 370 вояків, 50 замерзло і 50 померло від важких ран у шпиталях. Загинув у цьому бою командир військової операції Герой Радянського Союзу, москвич, полковник Ніколай Дергачов, який особливо відзначився перед сталінським режимом, керуючи виселенням татар з Криму та інгушів і чеченців з Кавказу. Гуцули не хотіли розділити їхню долю.\nОтже, радянські вояки разом зі своїм прославленим карателем - "героєм" так і не ступили на космацьку землю. Це був найганебніший для радянських спеціальних військ бій не тільки на Гуцульщині, але й, мабуть, на всьому терені СРСР за всю історію існування радянської держави.\nСлава про нескорений Космач, що став столицею національно-визвольної боротьби, швидко розійшлася українськими теренами. "У той час, - пише Л. Вардзарук, - коли столиці європейських держав падали до ніг нових завойовників, Космач гордо тримав прапор незалежності."\n19 січня 1945 року у селі відбулася знаменна подія: у центрі села проведено огляд-парад повстанських сил, до якого були залучені стрільці сотень з усієї Гуцульщини. Перед церквою святої Параскеви спорудили імпровізовану трибуну, яку прикрасили вінками-гірляндами та двома прапорами. З лівого боку трибуни розвівався червоно-чорний стяг ОУН, а з правого -жовто-синій: державна атрибутика УНР. Сотні були вишикувані за наказом "Козака" (Миколи Яворського), який командував парадом. Він у супроводі кількох командирів підходив до сотні й щиросердечно вітав стрільців з Водохрещем, бажав усім міцного здоров'я, мужності і сил у боротьбі за Самостійну Соборну Україну. У відповідь лунало гучне "Слава Україні!".\nПісля цього ритуалу сотні на чолі зі своїми командирами під маршову музику пройшли повз трибуну чітким вишколеним кроком зі зброєю навпереваж, а відтак вже розпорошено повернулися до трибуни на віче. До вояків з палкими промовами звернулися окружні провідники і закликали їх у боротьбі з ворогом проявляти мужність і героїзм.\nПісля освячення води у Пістиньці на її березі та на Зарінку присягали на вірність Україні новосформовані загони УПА. Під час салюту двічі затинався кулемет. Бувалі вояки говорили, що це погана прикмета, слід чекати великої біди...\nВона дійсно не забарилася. Кровопролитні бої за Космач вдруге гриміли з 30 січня до 8 лютого 1945 року. Зі звіту секретаря Станіславівського обкому КП(б) України М. Слоня і начальника обласного управління НКВС Завгороднього голові Ради Народних Комісарів М.С. Хрущову довідуємося: "... за даними, отриманими із різних джерел, встановлено, що в цьому районі концентруються банди УПА куреня "Скуба", "Різун", "Орлик", "Нечети" й інші окремі бандитські сотні загальною чисельністю 1500 чол. Центром бандитської діяльності ними було вибрано с. Космач. Під'їзди в радіусі 10 км були підірвані або спалені бандитами, телефонний зв'язок між районами порушувався постійно. Із цього вбачалося, що всі бандформування очолює окружний провід ОУН на чолі з керівником "Сталь", котрий там же на хрещенські свята приймав парад та присягу бандитів. З метою ліквідації цих банд була спланована операція з задіянням військових підрозділів 31-го, 33-го, 87-го погранзагонів, батальйону 256-го конвойного полку військ НКВС, самостійні дії котрих були спрямовані на оточення с. Космач. З першого ж дня своєї появи, тобто з 30 січня і до 8-го лютого, у вказаному місці наші війська вели безперервні і запеклі бої з названими бандами. Внаслідок боїв в умовах гірської місцевості (умови боротьби дуже тяжкі, немає під'їздів) убито бандитів 287, затримано 52, із них 16 поранено. За чутками місцевих жителів, велика кількість поранених бандитів вивезено ними з поля бою. За неперевіре-ними даними у цих боях убитий курінний "Скуба" і два сотенних, поранений курінний "Різун", курінь останнього є прикриттям обласного проводу".\nЗ доповідної записки першого секретаря Яблунівського райкому партії Анісімова від 20 лютого 1945 року дізнаємося, шо тоді в ході військової операції у селі підірвано три повстанські склади з боєприпасами, зокрема, один артилерійський склад з 1800 снарядами для 75-міліметрових німецьких гармат. Операцією радянських військових командував полковник Чугунов.\nНайзапекліший бій відбувся у перший день військової операції і тривав 8 годин. Ворогам не вдалося розгромити повстанців. Поранених вояків УПА радянські військові наказали космацьким селянам відвезти до Яблунова. Двох з них 10 лютого 1945 року знайшли повішеними. Анісімов це вбивство приписує повстанцям.\nБільш точну картину цієї військової операції відтворив Л. Вардзарук. "Надворі страшна завірюха - світу Божого не видно, і під її прикриттям у маскувальних халатах з п'яти боків суне на Космач червонопагонна орда". Найбільша потуга наступала з перевалу Рунок, і її стримувала по лінії фронту від Мунчелика до Ґруня сотня Білого (Юрія Долішняка з Яблунова), в якій було чимало космачан. Це давало можливість іншим загонам передислокуватися для оборони. А тому найбільше повстанців загинуло з цієї сотні. Цілий день кипіли жорстокі бої. Здавалося, що йде змагання між небом і землею: хто дасть більше снігу, а хто - олова. Сотня "Гамалії" (Василя Стригунця зі Стопчатова), яка мала на озброєнні станкові кулемети, успішно, без утрат, відбила наступ ворога у Завоялах. Наступного дня (а він був погідний) ворог одержав підкріплення -з повітря два літаки обстрілювали позиції повстанців. Лінія фронту зміщувалася і проходила присілками Діл-Клифа - Лішів - Прелуки. Третьої доби вночі партизани покинули Космач. Ворог почав розправу. У присілку Діл спалив віллу академіка Філарета Колесси, в якій був партизанський шпиталь. Енкаведисти непомітно підкралися до шпиталю, безшумно зняли охорону і закидали гранатами 24 важкопоранених партизанів. Згорів будинок, а з ним і бійці УПА. Медсестра Марія Кошак- псевдо "Маркіза" з Косова (1917-1945), що доглядала за ними, теж згоріла з усіма. Наступного дня у Завоялах супротивники спалили чотири будинки: Василя Сіреджука, де була офіцерська школа, Тимофія Бербеничука, де була станиця кущової ОУН, Петра Семчука, господарські склади УПА, Василя Луцика - технічна майстерня.\nВорог святкував перемогу- від надпотужного вибуху, який чули в навколишніх селах, у небо злетіла символічна могила борців за волю України, а її камені пошкодили аж покрівлю церкви".\n"Тоді, - як стверджує Л. Вардзарук, - 36 повстанців із куреня "Скуби" прийняла космацька земля і з них, половина кращі сини Космача...".\nВбитих 24 космацьких героїв поховано у братській могилі на старому цвинтарі. Крім космачан, у ній спочивають повстанці з інших місцевостей краю: акришорчанин Антон Брустурняк ("Сивенький") із сотні "Мороза", березуни Михайло Малкович, Іван Клим'юк - "Лопух" (1912-1945) із сотні "Недобитого", Юрій Солоненко зі Стопчатого, Дмитро Головатий "Байда", Дмитро Гоянюк "Орлик" зі Спаса та ін.\nНадалі масштабних боїв між повстанцями і підрозділами НКВС і Червоною Армією не було. Правда, чекісти з 18 квітня до 1 травня 1945 року провели у селі військову операцію, але вона, як і попередня, бажаних результатів їм не дала.\nТретю широкомасштабну акцію військових з чекістами у Космачі датовано 7-8 грудня 1945 року. Нею командував полковник внутрішніх військ НКВС Хазов. Проведена під його керівництвом ця військова операція знову не мала успіху.\nНайбільше, що їм вдалося, це зігнати до сільради 200 чоловіків і з них "вибрали" 17 "активістів". Про цю подію космачанка Олена Василівна Сіреджук згадує: "Одного зимового дня у кінці 1945 року у село наїхало 12 студебекерів радянських військових, які розійшлись у рівнинній частині села по хатах і забирали чоловіків з собою. Не сподівались більше їх побачити, ми думали - вивозять до Сибіру або забирають в тюрму. У космацьких родинах запанував смуток і розпач. То тут, то там за ними можна було почути голосіння жінок і дітей. Пізніше виявилося, що гуцулів зібрали для того, аби вони обрали сільський уряд. Кожного з них змушували писати якийсь текст. У кого був менш-більш нормальний почерк, того і признавали за свого активіста. Оскільки мій батько мав найкращий почерк, то його призначили секретарем сільради. Таким же шляхом тоді вибрали голову і заступника".\nУ доповідній записці першого секретаря Яблунівського райкому партії Анісімова з цього приводу зазначалося, що насильно зібраним гуцулам було зачитано звернення радянського уряду до населення західних областей України і закон про вибори до Верховної Ради СРСР.\nДалі партійний керівник в обком партії повідомляв про те, що до цього часу у Космачі десять разів відновлювали радянську владу, одначе нічого не змінилось: він надалі залишається основним центром повстанського руху і підпільної ОУН на Гуцульщині. "Своїми силами, - писав він, - ми не можемо очистити цього великого населеного пункту від повстанських груп і ОУН підпілля не дивлячись на те, що протягом року проведено більше п'ятдесяти військово-чекістських операцій і більше сімдесяти засад, у результаті яких арештовано і знищено понад 300 осіб. Все населення, в тому числі і бідняки бойкотують всі заходи партії і уряду. Ніяких державних планів і урядових задач не виконують. Куркульська, заможна частина населення саботує відновлення радянської влади і всім чим може підтримує ОУН, підпілля і банди УПА, а також бере безпосередню участь в боротьбі проти радянської влади і треба зазначити, що все населення також бере участь в боротьбі проти радянської влади. Райком КП(б)У, райвідділ НКВС і НКДБ вважає і просить негайно вирішити питання виселення населення села Космач цілком, адже за рік своєї роботи ми глибоко переконались, що другого вирішення бути не може. Анісімов, Філатов (начальник райвідділу НКВС), Діденко (начальник райвідділу НКДБ)".\nЯк зазначав Анісімов в іншій доповідній записці, "видними діячами повстанського руху у Космачі з числа космачан були Проданюк Танасій Васильович -"Солідний", його заступник Мохнатчук Танасій Іванович - "Прудкий", станичний присілку Завоєли Кіф'як Петро Миколайович - "Дуб" і по самому Космачу-Чонтуляк Михайло (1913-1952) - "Ворон". Вищеназвані особи тримають у своїх руках населення села і від них залежить політичне становище у селі. Від села Космач залежить морально-політичне становище населення в районі, а тому необхідні термінові рішення по селу Космач".\nДоцільно зазначити, що і в наступні два роки Космач залишається столицею повстанців Гуцульщини і України. Станом на 1 січня 1948 року у селі функціонували районний і кущовий проводи ОУН. У космацький районний провід тоді входили: "Зуб" - Кирило Петрович Кривульчак, 1920 р.н., районний провідник, "Коваль"- Микола Васильович Ільницький, 1912 р.н., референт служби безпеки, "Іскра" - Борис Іванович Рош-канюк, 1912 р.н., організаційний референт, "Хмара"-Микола Дмитрович Симчук, 1915 р.н., референт пропаганди, "Тихий" - Василь Кирилович Кіращук - господарський референт, а до складу сільського кущового: "Солідний" - Танасій Васильович Проданюк, керівник кущового проводу ОУН, "Ворон" - Михайло Романович Чонтуляк - керівник станиці центральної частини села, "Граніт" - Микола Васильович Чорнищук - станичний присілку Завоєли, "Орест" - Кирило Михайлович Чупірчук - станичний Ставника, "Вергун" - Петро Кернейчук - станичний с. Акришори.\nПерший провід ОУН своєю зоною дій мав Яблунівський район, за винятком Ковалівки, Стопчатова,Утороп і самого Яблунова, а другий - села Космач і Акришору. Обидва проводи ОУН контролювали ситуацію не тільки у селі, але й в усьому колишньому Яблунівському районі. Космач й надалі залишався нескореним і озброєні до зубів вороги тремтіли перед ним.\nЦе красномовно підтверджує доповідна записка першого секретаря Яблунівського райкому партії Анісімова у Станіславський обком партії, в якій зазначалося: "...Становище в районі крайнє важке, низовий сільський актив припинив свою роботу і моральний осадок у районного активу дуже підупалий; нас б'ють, а міри предприйняті є безрезультатними, ми являємося безсильними. У районному відділі МДБ панує розгубленість".\nТим часом у Космачі постійно відбувалися сутички між українськими повстанцями і чекістами. Так, у липні 1945 року в ході перестрілки випадково загинув "Козак", що командував сотнями "Скуби", "Вихора", "Недобитого". Він зі своїм ад'ютантом Миколою Яворським зі Станіславова, не бажаючи потрапити живими у руки енкавеесівців, застрілилися. Обидва поховані на самій верхівці гори у Завоєлах. Могила позначена високим березовим хрестом, який видно з довколишніх верхів.\nУ сутичках із повстанцями гинули і їх вороги -бійці НКВС. Так, у серпні 1945 року 240-й окремий батальйон особливого призначення внутрішніх військ НКВС проводив операцію з виявлення і знешкодження бункерів УПА в районі гори Лисина. У ході перестрілки був смертельно поранений москвич молодший сержант Мельковський, якого поховали в братській могилі у Косові.\n10 квітня 1946 року боївка відділу "Сурма" зробила засідку на шляху Космач - Яблунів. Із засідки вбито капітана, старшого лейтенанта і солдата НКВС. Здобуто кулемет, автомат і пістолет. У похідній сумці одного з офіцерів були важливі міліційні документи.\n9 липня 1946 року о третій годині дня з Космача до Яблунова повертала група вояків 448 полку особливого призначення внутрішніх військ МВС СРСР у складі начальника космацького гарнізону, заразом командира шостої роти, старшого лейтенанта Янковського, старшини цього гарнізону і роти Маркіна, старшого сержанта цього ж гарнізону Пінчукова, міліціонера Юрака та дільничного оперуповноваженого Яблунівського РВ МВС УРСР лейтенанта Заккера. За 5 км від села в Рушорі коло мосту їх обстріляв невідомий підрозділ УПА. Пораненими до Яблунова зуміли дійти тільки міліціонери, а гарнізонники на космацькій землі знайшли собі смерть.\nЯк видно з доповідної записки першого секретаря Станіславського обкому партії Петрика, адресованої на ім'я Микити Хрущова, датованої 16 серпня 1946 року, "Бандитьі, забрав ручной пулемет, пистолет и убитого т. Янковского, скрьілись в неизвестном направлений.\nК месту бандпроявления вьісьілалась опергруппа РО МВД с участием подразделения 448 СП ВВ МВД во главе с подполковником Счастньїм, положительньіх результатов не достигнуто".\n29 жовтня 1946 року вояки НКВС "прочісували" гори Лисина і Ледескул. Там окопався підрозділ повстанців під командуванням чотаря "Буйтура". Енкавесівці натрапили на стійку (заслін). Під сильним вогнем повстанців непрохані гості відійшли, а самі упівці без втрат передислокувались в інше місце.\n16 березня 1947 року ройовий "Дунай" вів бій з гарнізонниками. Через значну чисельну перевагу ворога рій мусів відступити, до того ж ройовий "Дунай" був легко поранений.\n10 червня 1947 року у сутичці на полонині Ледескул повстанці без втрат знищили одного енкавесівця і одного поранили.\n9 червня 1948 року на присілок Бані з верхів прибула група чекістів. Тут прибулі переночували, а досвіта пішли на полонину Стерешору, де біля стаї зробили засідку. Увечері вони подались на полонину Ледескул. Цього ж дня на полонину вийшло ще семеро радянських солдатів космацького гарнізону, які біля полудня зайшли до стаї. Йдучи неподалік чекістів і гарнізонників, вони побачили п'ятеро повстанців і вдарили по них сильним вогнем. Внаслідок швидкоплинного бою один з учасників цієї чекістської операції загинув, а решта, відстрілюючись, відступила.\n27 серпня 1948 року повстанці зробили засідку на дорозі Космач - Яблунів. Загинуло двоє рядових енкавеесівців і лейтенант. 5 грудня того ж року у бою між повстанцями і чекістами було важко поранено підпільника "Буйного". Він заліг і стріляв у ворога до останнього патрона, а потім підірвав себе гранатою. Чекісти одразу не відважилися підійти до тіла і забрали його аж вранці, коли їм надійшла допомога.\nНаступного дня, 28 серпня 1948 року група молодих повстанців, що квартирувала у Рушорі, біля школи, обстріляла воза з гарнізону, радянські вояки їхали з Яблунова до Космача. Коней було вбито, а вояка поранено.\nУ боротьбі з повстанцями чекісти часто вдавалися до провокацій. Вони засилали у Космач свої псевдоупівські загони. Деякі факти уже " відомі громадськості. Ось, наприклад, влітку 1946 року на горі Клифа в малиннику переховувалась протягом кількох днів енкавеесівська "боївка", яка вела спостереження за селом, аж поки самі чекісти не зрозуміли, що їх давно розконспіровано.\n14 травня 1948 року на присілок Плаюци під виглядом повстанців група чекістів з дев'яти осіб зайшли до Василя Плиторака і намагалися ввійти у довіру, щоби той їх познайомив з місцевими повстанцями і дуже наполягали на зустрічі з ними. Господар зорієнтувався у чому річ, нічого не сказав. Тоді провокатори пішли до іншого- Юрія Линдюка. Там теж нічого не вийшло. Наступного дня група з нічим відійшла до центру села.\n5 червня 1948 року у Космач з Яблунова прибула група "повстанців", яка у пізній вечірній час у центрі села зустріла сімнадцятирічного юнака Дмитра Ґорга-нюка. Перебрані спинили хлопця і запитали, куди так пізно йде. Він відповів, що додому. Один з чекістів поліз до кишені, витягнув шнурок і затягнув на шиї юнака. Той перелякався і почав говорити, що люди знають, хто він є і посвідчать його особу. Ці, удаючи українських повстанців, закинули йому комсомольство. Сказали, що людям не вірять, тому нехай за нього поручиться "Зубр" чи станичний "Ґрегіт" або хтось інший з повстанців. Тоді й відпустять. Хлопець подумав, що це дійсно повстанці, і обмовився, що цього дня з ним були станичний "Ґрегіт" і "Ярема". Чекісти наказали супроводити себе до повстанських старшин, бо їм дуже потрібний станичний. Юнак відмовився. Тоді псевдоповстанці забрали його до школи на присілку Рушір і там допитували про все, що знає, де поділися вояки УПА та змусили розписатися: мовляв, коли побачить українських повстанців, дасть знати в гарнізон. Коли хлопця відпустили додому, то він утік до Ворохти на роботу.\n26 червня 1948 року до космачанина Юрія Дзвінчука вночі прибуло шість вояків сільського гарнізону, які постукали до його хати і зажадали, щоб їх впустили. Коли господар крізь вікно почав голосно з ними говорити, то вони наказали відповідати пошепки, бо, мовляв, недалеко більшовики і можуть все почути. Зажадали, щоб вийшов на подвір'я шістнадцятирічний син господаря. Він вийшов, а вони почали його бити буцім за те, що комсомолець. Потім хлопця залишили і наказали, щоб нікому не говорив, що у них були "українські повстанці". Не вивідавши нічого, провокатори повернулися до гарнізону.\nНезважаючи, що сьогодні уже достеменно відомо про військові злочини окупантів, українська держава не надіслала жодного позову до Гаазького трибуналу з вимогою подати у міжнародний розшук злочинців, які ще й сьогодні почуваються безкарними і користуються ветеранськими пільгами, можливо, і на території України.\nЦікаво, де сьогодні чекісти, які 2 лютого 1946 року у колибі застали трьох селян, які ховались від виборів, замордували їх, потім порізали багнетами груди, повідрубували голови й кинули у вогонь.\n7 листопада 1946 року на присілку Медвежий енкавеесівці знайшли у селянина Михайла Варцаб'юка порожню криївку.Його почали дуже бити, щоб зізнався, хто тут квартирував. Не зважаючи на страшні муки, селянин нічого не сказав, хоча у нього на господарстві була ще одна криївка, де перебував повстанець. Тоді розлючені оперативники взяли його до лісу, повісили за руки на смереку та запалили під ним вогонь. Варцаб'юк героїчно мовчав, аж доки у страшних муках не помер. Упродовж двох годин його страшний крик було чути аж до центру села, куди також вітер доносив запах паленого м'яса.\nСхема криївки розташованої в схилі пагорба, неподалік джерела. Особливості побудови свідчать, що її використовували для довготермінового перебування з можливістю не поповнювати запаси протягом довгого часу. На зображенні видно канал, прокладений від джерела до криївки, який забезпечував можливість постійно отримувати чисту питну воду. Також видно, що висота, довжина та ширина криївки давали змогу досить вільно рухатися. Розділені приміщення, ймовірно, використовувались як кухня-склад та лікарня.\nКосмацькі повстанці, про що згадують очевидці, були ідейно загартованими людьми-борцями, які свідомо воювали за волю і незалежність України. Це, здебільшого вчорашні члени осередків культурно-освітніх організацій "Просвіта". "Рідна Школа", "Каменярі", які діяли у Космачів міжвоєнній добі. Для прикладу, стрілець УПА боївки "Бульби" Василь Кирилович Кіращук ("Тихий") був членом сільського осередку "Просвіти" з 1937 року Членами сільського осередку "Просвіти" до війни також були відомі повстанці села Василь Кривульчак ("Зуб"), Танасій Проданюк ("Солідний"). Вояк УПА Василь Петрович Плиторак ("Скорий") у 1934 роді був одним з ініціаторів заснування осередку "Рідної Школи" на присілку Ставник. Каменяр Микита Семчук став політвиховником повстанців Яблунівщини. Повстанець Гнат Чонтуляк був не тільки просвітянином, алей членом "ЛУГу" та "Каменярів" і т. д.\nУ боротьбі повстанці з числа космачан показували приклади відваги, героїзму, вірності клятві українському народові. Так, у січневому бою 1945 року з регулярними частинами Червоної Армії смертю хоробрих загинув Василь Сіреджук ("Коник"), ройовий сотні "Скуби".\n26 лютого 1946 року чекістам вдалось заарештувати підпільницю Параску Кушнірчук. Два дні її у селі жорстко допитували, але гуцулка нікого не видала. Розлючені кати вивели її в урочище Запуст і там у лісі розстріляли. 17 куль запустили у саме дівоче серце, 13 в живіт і 1 - в обличчя.\nВасиль Бербеничук з Буківця, оточений у бою вояками НКВС, викликав вогонь на себе, щоб урятувати рій повстанців. Микола Гаврищук ("Буйний") із Завоєл, якого поранили в бою в ноги восени 1948 року, підірвав себе гранатою, аби живцем не потрапити до рук ворогам.Так само вчинив 9 січня 1948 року і Андрій Миколайович Книшук - "Хитрий", ройовий сотні "Білого", якого вистежили на основі агентурних даних районного відділу МДБ. За мужність і героїзм командування УПА посмертно нагородило його золотим "Хрестом заслуги".\nСмертю героя 16 квітня 1949 року загинув біля села Вербовець Городенківського району на Покутті Василь Іванович Боб'як (1923-16.04.1949), політвиховник сотні "Вихора", референт пропаганди надрайонного проводу ОУН Городенківщини, який мав псевдо "Шугай".\nСмертю хоробрих загинули повстанська розвідниця Ганна Кушнірчук і зв'язкова Гафія Палійчук, Петро Григорович Варцаб'юк, 1922 р. н. (Час і місце загибелі не встановлено). У катівні Яблунівського райвідділу МДБ у 1950 році замордовано космачанку Ганну Бербеничук з роду Кушнірчуків, яку вкинули у криницю з прив'язаним до неї каменем. Замордував чотирнадцятирічну дівчину з Рушора чекіст Яблунівського МДБ УРСР Ушаков, який відверто хвалився своїми "подвигами" серед місцевого населення. Дівчину зловили під лісом, де пасла козу. Невинну жертву заперли в яблунівську в'язницю і там шість разів влаштували "гарячу баню" . Від неї яблунівські чекісти вимагали назвати псевда і місця знаходження повстанців. На благання, що вона нічого не знає, продовжували її катувати до самої смерті, а понівечене тіло вкинули у криницю. Окрім "прославленого" чекіста Ушакова, космачанам добре дався взнаки другий яблунівський енкаведист Ніколай Картавцев, прозваний у народі на Яблунівщині "Ніколушкою", котрий своїми катуваннями наводив жах на жителів не тільки села, але й цілої околиці. Таким самим також залишився у пам'яті найстаршого покоління космачан й енкавеесівець Яблунівського районного відділу МДБ СРСР Куліков. Загалом, за весь період визвольної боротьби з радянським тоталітарним режимом на вівтар Незалежності офірували своє життя 150 найкращих синів і дочок Космача.\nНескорений Космач боровся проти радянського сталінського режиму до кінця 1953 року, доки геройською смертю не загинули два останні кущові провідники "Солідний" - Танасій Проданюк та "Наливайко" - Танасій Мохнатчук. Перший загинув 14 травня, а другий - 15 жовтня.4 Ще три роки окремі повстанці від чекістів переховувалися у космацьких лісах. Деякі з них не витримували невідомості і йшли на милість ворогові. Останнім з них був Григорій Варцаб'юк, який добровільно здався представникам сільської влади у вересні 1956 року. Його засудили на 25 років, яких він відсидів від "дзвінка" до "дзвінка", повернувшись додому з тюрми без ноги. Загалом, за участь у повстанському русі радянськими каральними органами було репресовано 114 мешканців Космача.\nУ сталінських таборах відбували покарання Параска Вагелюк, Марія Варцаб'юк, Петро Варцаб'юк, Параска (Боб'як) Книшук, Олекса Костюк, Юра Линдюк, Іван Мохнатчук, Олена Мохнатчук, Анна Никорович, Василь Пожоджук, Марія Попович, Параска Проданюк, Микита Семчук, Танасій Татарчук, Олексій Чонтуляк (1897-1981) та багато інших.\nЩе 176 осіб виселено на спеціальні поселення у Сибір, Магадан, Хабарівський край та Казахстан.\nВідзначимо, що і в радянських тюрмах космачани були нескореними і проявляли свою волелюбність та спроможність вести боротьбу навіть у місцях позбавлення волі. Так, Анна Никорак була серед організаторів Карагандинського повстання.\nЗ репресованого космацького жіноцтва особливої шани заслуговує також Параска Проданюк - дружина "Солідного". Член ОУН і підпільниця "Малина" від поліцаїв Михайла Симчича з Верхнього Березова та Юрія Юрійчука зі Снятина передавала УПА цінну інформацію про німців. Як медсестра, у підпіллі вісім років лікувала повстанців. 2 лютого 1953 року потрапила у засідку і була заарештована. 18 квітня 1953 року військовим трибуналом військ МВС Станіславської області засуджена на 25 років позбавлення волі та на 5 років - громадянських прав з конфіскацією майна. Покарання відбувала у концтаборах Іркутської і Кемеровської областей Російської Федерації.\nНе можна оминути того факту, що радянський режим робив спроби душити повстанський рух українців силами корінного населення. З березня 1944 року з цією метою чекісти в міру захоплення сіл і міст Західної України силоміць створювали так звані винищувальні батальйони, які в народі прозвані "стрибками".\nВідомі непоодинокі випадки, коли юнаків, які відмовлялися взяти зброю проти своїх, чекісти закатовували до смерті.\nУ Космачі такий загін сформовано взимку (лютому-березні) 1946 року. Він складався з 10-15 осіб. Серед "стрибків" були Михайло і Танасій Вінтоняки (Михалічеви), Василь Денисюк, Микола Дудюк, Григорій Калинин, Микита Недобійчук, Танасій Недобійчук (Настунеччин з Облаза), Палій Плиторак (Горбачуччин), Андрій Татарчук, Танасій Юр'як й ін.\nЦей загін знаходився в хаті Василя Томиного. У ніч на 8 травня 1946 року на нього повстанці вчинили напад. Зі страху "стрибки" повтікали, залишивши повстанцям 19 гвинтівок, 2 кулемети і 1150 набоїв. Впійманого стрибка знищили. Ліквідаційну акцію на станицю стрибків провів повстанський відділ "Сурма".\nЯк згадує Гнат Вардзарук, деякі сільські стрибки співпрацювали з повстанцями. Серед них таким був Григорій Калинин, який після війни став працівником міліції.\nЗа прислужництво сталінському режиму повстанці знищили стрибків Василя Денисюка та Андрія Татарчука, а Михайла Вінтоняка було поранено 8 липня 1946 року в бою з повстанцями на Рушорі, біля школи. Тоді, в ході перестрілки, загинув лейтенант НДБ (чекіст), а також поранено лейтенанта і сержанта міліції.\nДо 1 червня 1948 року цей загін підпорядковувався районному відділу НКДБ (чекістам), а до літа 1953 року, тобто до повного їх розпуску, районному відділу НКВС (міліції) Стрибки були на державному утриманні і мали зброю, з якою цілодобово не розлучалися, що справляло на людей гнітюче враження.\nУ Космачі, як згадує старожил Степан Сіреджук, вони ще ходили по хатах, як збирачі податків, страхівки та державної позики.\nЯк зазначає відомий український історик В. Сергійчук, "життя не сприйняло існування винищувальних батальйонів, оскільки це було неприродним явищем.., і Лише історична пам'ять про це повинна і застерігати, щоб не повторилося більше, коли брат підніметься на брата".\nУ боротьбі з повстанцями чекісти опиралися не тільки на "стрибків", але й на свою таємну агентуру, прозвану в народі сексотами. Саме за агентурними даними у селі 31 жовтня 1946 року чекісти провели успішну операцію, в ході якої вбито "Різуна" та "Книша" - Дмитра Горняковича, 1909 року народження, уродженця містечка Букачівці на Рогатинщині. Він очолював курінь "Скуби" після його загибелі.\nДещо пізніше за їх інформацією у жовтні 1949 року чекістами знищено Палійчука Василя Кириловича, 1922 року народження, уродженця Космача, нелегала з 1944 року, керівника кущового проводу Яблунівського району на ймення "Ярема". 6 листопада 1949 року чекісти у селі захопили відомого керівника повстанського руху Івана Семеновича Рембловича.\nНайбільшої шкоди повстанському рухові у Космачі і Гуцульщині завдав "Кіров". Він уродженець Городенки, справжнє прізвище Роман Тучак (1923-1998). Провокатор і агент МДБ СРСР. Він зумів 20 жовтня 1950 року знищити "Бориса" (ймення Григорія Легкого) - авторитетного, ерудованого й досвідченого керівника підпілля Коломийської округи, 2 жовтня 1951 року - "Сірого" (ймення Івана Кулика з Донеччини, колишнього офіцера Червоної Армії, керівника старшинської школи у Космачі, який замінив "Бориса"), дещо пізніше "Сталя" (Василя Савчака з | Ямниці поблизу Станіслава, керівника Буковинського проводу ОУН). "Кіров" ЗО травня 1952 року видав чекістам повстанських командирів, які зібралися на нараду в урочищі Корметура в Шешорах. Аналогічний провокаційний збір "Кіров" організував у Космачі за горою Ґрегіт, на межі Жаб'ївського, Косівського і Яблунівського районів. Тоді майже всі повстанці загинули. "Кіров" також здав енкаведистам керівні кадри повстанців Буковини, Покуття, Тернопільщини, Рівенщини і навіть Житомирщини. І. Дейчаківський, оцінюючи зрадництво "Кірова", твердить: його зрада "призвела до смерті сотень людей, а тисячі були арештовані - з подальшою зламаною долею по тюрмах і засланнях". На думку П. Легкого, причиною зради і співробітництва "Кірова" з НДБ СРСР стала образа, що після загибелі "Бориса", окружним керівником назначили не його, а "Сірого": "І ці егоїстично-підлі амбіції швидко перетворилися на черв'яка чорної заздрості, а згодом виросли до зміїної ненависті, що зруйнувала мораль і честь цієї ницої особи".\n14 травня 1953 року на присілку Віпчинка, у лісі поблизу самітної старої хатини Т. Мочернюка (Каманака) розігралася трагедія. "Соратник" по боротьбі, шкільний товариш привів до лісу чекістів, де переховувався кущовий провідник ОУН Танасій Проданюк "Солідний". Він виманив його на "зустріч" і при зустрічі поранив у ноги. Провідник зрозумів, що це зрада, і щоб не датися ворогам у руки, підірвав себе і свого ад'ютанта "Дона" (Миколу Заячука) гранатою. Військові потягли вбитих до машини, що стояла в 06-лазі навпроти Танасія Недобійчука (Обласкового), і повезли до Яблунова.\nЯк зазначає Д. Пожоджук, прислужники радянської влади Марія Гаврищук та Дмитро Семчук з Завоєл, видали каральним органам зв'язкову УПА, патріотку краю Марію Попович. Коли у Станіславі радянський офіцер вишукував в'язнів для відправлення в табірне відділення № 19 "Берлаг", він зверхньо сказав: "Вивозимо вас бандерівці на білі медведі". Мужня космачанка зареготала і на весь голос йому відповіла: "А ми все одно збудуємо вільну Україну і на білих ведмедях".\nУ той жорстокий і складний час героїчної боротьби повстанців за волю і незалежність України гинули і безневинні люди. їх загибель сьогодні відлунює великим болем у серцях рідних. Замовчувати не маємо права, бо не буде правдивої картини про визвольну добу. Першою жертвою став Григорій Куш-нірчук, організатор осередку ОУН у селі, був вояком УПА, мав ймення "Око". Як стверджує його дочка Марія Капуляк, він викрив групу зловмисників, які займалися приховуванням продуктів, зібраних для повстанців. Псевдоповстанці не змогли йому цього простити і наприкінці березня 1944 року розправилися з ним. Його вбито при спробі втечі на Рунку. Тепер на місці трагедії стоїть хрест, поставлений рідними загиблого.\nКрім В. Бербеничука, з сільських представників місцевого органу самоврядування псевдоповстанцями теж знищено фінансового агента Василя Реведжука, в якого залишилося сиротами п'ятеро дітей. Ця трагедія сталася в ніч на 23 травня 1948 року.\nНе можна замовчувати й факти грабежу окремими випадково примкнулими до повстанського руху людьми. Так, 8 липня 1946 року було пограбовано демобілізованого солдата Червоної Армії Олексія Боб'яка. У нього забрали солдатський одяг з бойовими нагородами. У 1947 році вони пограбували вдовицю Євдокію Бербеничук з Облаза.\nВід уповноважених каральних органів ця п'ята колона отримувала спеціальні завдання: грабувати і тероризувати жителів Космача. Одним з таких грабіжників був І. Реведжук. Він у 1952 році під виглядом підпільника тероризував селян. Місцеві жителі спіймали бандита й доставили до гарнізону, але там його звільнили, організувавши "втечу".\nНаостанок слід наголосити, що війна за Україну ще не закінчилася. Українці у власній державі програли інформаційну і економічну незалежність, бо засоби масової інформації і економіка майже повністю знаходяться в руках проімперських, антиукраїнських сил. Всім нам потрібно допомогти президенту України визволити ЗМІ. П'ята колона на українській землі поводиться нахабно, безкарно, цинічно глумиться над історичною пам'яттю українського народу. Такі сили, з числа колишніх комуністів та сексотів, на жаль, є ще і у Космачі. Саме вони нещодавно здійснили акт вандалізму і підлу провокацію: на цвинтарі в Горішньому поглумилися над могилою вояків УПА, а саме, зняли надгробну плиту і віднесли її далеко від захоронення. Звісно, "славна" українська міліція винуватців злочину не знайшла і навряд чи знайде...\nСамопожертва космачан та героїзм космацьких повстанців не були даремними, а їхня жертовність, відданість рідній землі нащадки пам'ятатимуть у віках. Повстанська збройна боротьба найкращих синів і дочок Космача є найяскравішою сторінкою не тільки в історії села, але й усієї Гуцульщини та України.


Покупки з держсайта - ГНЦЛС\nЯнв , 20 , 2021 gncls\nПублічними закупівлями на Україні вже нікого не здивуєш.\nБагато людей сьогодні користуються системою електронних торгів. Це досить зручно і економно. Найбільш затребуваний системою є Прозорро. Тільки за допомогою даної системи можливо скористатися спеціальною біржею, яка готова запропонувати багато непоганого товару за дуже привабливою ціною. Завдяки такій Prozorro, ніхто не має права втручатися в хід торгів. Тільки для отримання детальної інструкції необхідно використовувати додатковий онлайн майданчик. Це цілком може бути ресурс https://www.uub.com.ua/presscenter/novyny-birzhi/yak-kupyty-areshtovane-majno-u-lvovi-na-prozorrosale/. Тут все за правилами.\nПісля своєї появи системи Прозора принесла довіру громадянам. Раніше під час торгів було досить багато шахраїв, які-раз у раз прагнули роздобути чужі гроші. Зараз розробники спробували створити новий і прозорий онлайн майданчик. У процес не може втрутитися навіть держава. Жодна людина більше не зможе внести ніякі корективи. Варто відзначити те, що в даному аукціоні учасники намагаються запропонувати Замовнику товар з найбільш низькою вартістю. Виграє той учасник, у якого ціна буде нижче всіх. Подібні заходи досить цікаві і корисні.\nПереваги онлайн порталу\nДо найголовнішим позитивним якістю слід віднести:\nТут завжди можливо непогано заощадити.\nНіяких додаткових грошей людина платити не буде. Все досить просто.До плюсів також варто віднести і двадцятичотирьогодинний доступ до системи. Аукціони з’являються дуже часто. Якщо будь-якого товару немає, варто просто почекати, і він обов’язково з’явиться. Велика кількість жителів України в захваті від даної системи. Розробники намагаються постійно вдосконалювати портал. З кожним днем клієнтів стає тільки більше.\nЗначення онлайн торгів\nОнлайн торги-це нове захоплення багатьох бізнесменів. Іноді на інтернет майданчику можна отримати найкраще. Система часто пропонує несподівані товари за найнижчими цінами. Вартість тих чи інших продуктів фіксована. Вище зазначеної позначки вона вже не підніметься. Тут тільки достовірна інформація і вигідні рішення.


У Дніпропетровську суха гілляка поранила водія авто та зупинила трамваї. Інцидент ДНІПРОГРАД\nГоловна / Інцидент / У Дніпропетровську суха гілляка поранила водія авто та зупинила трамваї\nУ Дніпропетровську суха гілляка поранила водія авто та зупинила трамваї\nЧерез гілляку старого дерева, яка впала просто на легковик «Toyota Camry», що рухався автомагістраллю міста, 46-річний водій авто отримав закриту травму голови. Рятувальники піднімали дерево з автівки за допомогою пожежної автодрабини.\nНа додачу до цього, майже на дві години був зупинений рух 4, 5 та 17 трамваїв. Як повідомляє центр пропаганди ГУ МНС області, частина гілки повисла на трамвайній лінії електроживлення, що й унеможливило рух електротранспорту.\nПодібний інцидент трапився у Дніпропетровську менше місяця тому. 17 травня на вантажівку,що рухалася вулицею Героїв Сталінграду, також впало дерево. На щастя, водій не постраждав , проте кабіна автомобіля була добряче пошкоджена.\nПроцедура зносу старих дерев у Дніпропетровську є достатньо тривалою. Нещодавно "Міськзеленбуд" навіть оштрафували на 9 тис. грн. за те, що вони демонтували чотири сухих дерева без згоди екологічної інспекції. Водночас, часто-густо у Дніпропетровську безкарно вирубують зелені насадження у зонах відпочинку городян, скверах, тощо.


Про перемовини з МВФ та скандальну групу Коломойського: інтерв'ю з нардепкою від "Слуги народу" - Головні новини - 24 Канал\n7 березня 2020 , 18:00 - Читать новость на русском\nУкраїнський уряд "перезавантажили", більшість міністрів замінили. Зокрема, призначили й нового прем‘єр-міністра – Дениса Шмигаля. Про те, чи не вплинуть такі зміни на програму МВФ для України, та про дії скандальної групи Коломойського – у програмі "Перехресний допит" на 24 каналі розповіла заступниця голови президентської фракції "Слуга народу" Євгенія Кравчук.\nТе, що відбулося цього тижня в Раді, багатьма сприймається, як ознака змінення західного курсу на східний. Ми відправляємо у відставку уряд, який захід сприймав як реформаторський, і призначаємо новий у той час, коли ведемо перемовини з МВФ. Ми звільняємо генерального прокурора, який теж мав підтримку і довіру Заходу. Це все сприймається так, нібито ми взагалі готові відмовитись від усякого співробітництва. Це таке ритуальне самогубство чи у нас є інші джерела, де брати гроші, яких нам не вистачить?\nПеремовини з МВФ тривають. Ба більше, новопризначений міністр фінансів пан Уманський вже бере в них участь.\nПершу частину інтерв'ю читайте тут Про новий склад Кабміну і скандальну заяву Шмигаля щодо Криму: інтерв'ю з заступницею Арахамії\nПан Уманський неодноразово висловлювався про те, що нам не потрібен МВФ і це нібито тягар для нас.\nНам треба зрозуміти, чи в цей момент він потрібен. Треба проаналізувати стан бюджету та наші виплати, які будуть наступного року.\nТобто транш потрібен?\nТак, перемовини тривають. Коли відбувалось голосування у Раді, то посли Великої сімки були разом з Володимиром Зеленським у Полтавській області. До речі, я вважаю це дуже хорошою практикою – щоб посли не лише в Києві перебували, але й були в регіонах. Я знаю, що є ідея запрошувати високих гостей, які приїжджають з закордонними візитами, поїхати в інші міста.\nЩо відомо про нову програму МВФ для України? Міжнародний валютний фонд розпочав процес погодження нової програми фінансування України. Цього раз планують надати 5,5 мільярда доларів на 3 роки. Попередньо програму ухвалили ще у грудні 2019 року. Однак остаточне погодження – за Радою директорів МВФ.\nУмови від МВФ для України щодо нової програми фінансування: прийняття важливого закону про неможливість повернення банків ексвласникам, завершення розпочатих реформ і врегулювання тарифів. МВФ призупинив погодження нової програми, допоки українська сторона не виконає всі вимоги.\nВи вважаєте, що захід від нас не відвернеться, а ми далі виконуватимемо свої зобов'язання перед МВФ? Ми приймемо “антиколомойський” закон у тій формі, яку влаштує МВФ, а не Коломойський?\nГетманцев вже говорив, що переговори з МВФ справді тривають саме по цьому законопроєкту. Говорять про те, щоб була та редакція, яка влаштує всі сторони.\nВсі сторони – це кого?\nМВФ і Україну, у нас дві сторони у переговорах.\nВін не бере участі у цих перемовинах.\nУкраїна не змінює свого зовнішнього курсу. Європейський вибір – це вибір України. Ба більше, в нас навіть посилення по цьому напрямку. Чому, власне, пан Кулеба перейшов у міністерство? У нього були певні ідеї про те, яким чином працювати для допомоги експортерів. Це ж не лише треба спілкуватися на рівні дипломатичних прийомів. Ми маємо для українського виробника відкрити нові ринки – це також завдання української дипломатії. Саме цим займатиметься пан Кулеба в уряді.\nДо теми Зміна міністра фінансів: чому зняли Маркарову та до чого тут Коломойський\nСкандальна група Коломойського\nТим не менше, частина вашої фракції проводить риторику, яка мало чим відрізняється від риторики проросійського ОПЗЖ. Я маю на увазі так звану групу Коломойського, куди входять народні депутати Дубінський, Бужанський. Ви взагалі контролюєте цю групу?\nЛюди часто розказують про якісь міфічні групи, але називають тільки два прізвища цих депутатів.\nОлександр Дубінський і Максим Бужанський / Фото колаж 24 каналу\nОльга Василевська-Смаглюк теж входить в цю групу.\nОй, я думаю, що вона б вам відповіла з цього приводу.\nВчора вона похвалила Портнова – юриста Януковича – в ефірі одного з медведчуківських каналів.\nЯ цього не чула. Ба більше, Ольга Василевська-Смаглюк очолює тимчасову слідчу комісію у питанні ухилення від сплати податків медведчуківських каналів. Не можна сказати, що у неї є якісь сентименти до Портнова.\nОльга Василевська-Смаглюк / Фото "ЦЕНЗОР.нет"\nТобто ви стверджуєте, що немає у вас такої групи?\nЦе міфи. Коли є два дуже скандальних і галасливих депутати – це не означає, що вони собою заміняють половину фракції. Так, вони голосно озвучують свою позицію, але наразі в нас немає морального фракційного кодексу, у якому були б прописані правила, яким чином реагувати на подібні випадки. Я думаю, ми до цього прийдемо.\nБільше про скандальну групу Коломойського читайте тут – Гончарук не має бути прем'єром: що задумала "група Коломойського"\nДо приходу у Верховну Раду ви працювали у політичній партії УКРОП, яка тісно пов'язана з оліхархом Коломойським.\nВ мене там не було політичної позиції. Я не думаю, що працювати керівником пресслужби – це означає мати політичну позицію.\nБужанський проти Рябошапки\nЯкби Бужанський не ініціював збір підписів за відставку Рябошапки, то той, можливо, залишився б на своєму місці?\nІніціював би хтось інший. Це не панацея.\nЩо відомо про збір підписів, який ініціював Бужанський? Депутат від "Слуги народу" Максим Бужанський збирав підписи для реєстрації постанови щодо оголошення недовіри Рябошапці. Заяву зареєстрували на розгляд у Верховній Раді тоді, коли вона набрала необхідну кількість підписів.\nВідомо, що для реєстрації постанови необхідно було зібрати 150 підписів. Однак охочих виявилось близько 200. Свої підписи під документом ставили нардепи від "Слуги народу", ОПЗЖ та інших фракцій.\n5 березня виглядало так, що фракцією "Слуга народу" рулить група Дубінського та Бужанського.\nТе, що Бужанський виступав при постанові, при чому не як представник фракції, нічого не означає.\nЦе все одно сприймається, як від представника фракції. Коли він сипле своїми фразами "тупа вівця" на адресу журналістів, зокрема, й нашого.\nМожу ще раз за це вибачитись, я вже це робила.\nБужанський обізвав журналістку "тупою вівцею" / Скріншот допису\nДивіться відео, як Бужанський хайпово виступив у Раді перед відставкою Рябошапки:\nЗаконопроєкти та гроші в конвертах\nНам досить ваших вибачень, факт є фактом. Ця так звана група Коломойського дуже часто голосує проти ініціатив президента Зеленського і орієнтується зовсім не на главу держави, а швидше на позицію олігарха. Вони, зокрема, голосували проти президентського законопроєкту про ліквідацію мажоритарної системи виборів і скорочення народних депутатів. Ви, до речі, підтримуєте цю ідею?\nЩо передбачає президентський законопроєкт ? Зменшення кількості народних депутатів України. Тобто під час наступних виборів у Раду пройдуть не 450, а 300 кандидатів. До Ради при цьому не можуть обрати громадянина України, який не володіє державною українською мовою.\nЗакріплюється пропорційна система виборів до Верховної Ради за відкритими партійними списками. Зі статті 76 Конституції вилучають текст про таємницю голосування, бо про це вже написано у статті 71.\nАле ви не голосували за цей законопроєкт.\nВ мене склався тоді дуже прикрий випадок, я навіть писала про це пост. Я проголосувала "за", але це було перше голосування після перерви, і я не вклала карту. Так, я не проголосувала. Однак як бачите – мене не виключили з фракції. Таке буває. До речі, під час голосування за уряд теж двоє депутатів забули вкласти картки, і я їх тепер розумію.\nКолишня нардепка "Слуги народу" Анна Скороход стверджує, що у фракції нардепам роздають гроші заступники керівника, тобто ви. Мова йде про те, що нібито доплачують по 5 тисяч доларів у конвертах щомісяця. Де ви берете гроші?\nМи ніде не беремо, нам на карточку нараховують зарплати з Апарату Верховної Ради. Це неправда. Очевидно, після виключення (Скороход з фракції, – 24 канал) треба було якусь медійність підтримувати, а це, зазвичай, забезпечується якимись скандальними заявами.\nЕкснардепка від "Слуги народу" Анна Скороход / Фото з фейсбук-сторінки Скороход\nВи є членом міжфракційного депутатського об'єднання "За ФОП", яке покликане захищати інтереси малих підприємств. Я дивився ваш фейсбук, 19 лютого 2020 року ви перебували на презентації громадського хабу, також на засіданні свого комітету, але ви не відвідали велику акцію протесту ФОПів під стінами Офісу Президента проти нових фіскальних ініціатив вашої партії.\nЯ і не мала там бути. Я не виступаю за відмову від тих законопроєктів, які ми прийняли. Одним з пунктів нашого міжфракційного об'єднання було підняття стелі для ФОПів. Ми це, до речі, уже прийняли.\nОдразу наступного дня, коли уряд відправили у відставку, з парламенту відкликали законопроєкт, який подавало міністерство Тимофія Милованова про новий трудовий кодекс. Це останній "відкат" назад чи будуть ще?\nНі, це така процедура Ради. Якщо законопроєкт, який подається урядом, не схвалений комітетом і не проголосований у першому читанні – він автоматично відкликається. У такий спосіб були відкликані усі законопроєкти, які не дійшли до першого читання.\nВони будуть переноситись?\nПро пошук заміни Авакову – читайте незабаром в продовженні інтерв'ю на сайті 24 каналу.\nНовини політики Ігор Коломойський Гроші Скандал Слуга народу Законодавство Олександр Дубінський ФОПи Транш МВФ МВФ Максим Бужанський Перехресний допит Новини news Руслан Рябошапка


Не менш 15 ракет випущено з півдня Лівану по півночі Ізраїлю ⋆ Инсайдер\nНе менш 15 ракет випущено з півдня Лівану по півночі Ізраїлю\nІсламські бойовики, що діють на півдні Лівану, випустили в п'ятницю з району Аркуб не менше 15 реактивних снарядів по північній частині території Ізраїлю. Близько 10 ракет, запущених з установок залпового вогню, були перехоплені системою ППО «Залізний купол», повідомляє телеканал Al Hadath з посиланням на ізраїльські військові джерела. За його інформацією, бойовики намагалися завдати удару по ізраїльській військовій базі, розташованій в районі ферми Шебаа на окупованих територіях.\nЗа даними телеканалу Al Hadath, ракети в бік контрольованих Ізраїлем Голанських висот були випущені також з території сирійської провінції Ель-Кунейтра. Про завдані збитки і постраждалих відомостей немає.\nІзраїльська армія повідомляє, що всього було випущено 19 ракет. Десять з них були перехоплені системою ПРО «Залізний купол», три впали на відкритій місцевості на ізраїльській території, ще шість розірвалися на ліванській території. При цьому уточнюється, що перехоплення ракет було здійснено з метою забезпечення максимальної безпеки, хоча система визначила, що вони впадуть на відкритій місцевості, пише Newsru Israel.\nОчевидці повідомили кореспонденту ТАРС, що ізраїльська артилерія відкрила інтенсивний вогонь по ліванській території. Одночасно в небі над Аркуб і сусідній Хасбаей з'явилися ізраїльські винищувачі. Жителі прикордонних сіл почали залишати будинки, побоюючись розростання конфлікту.\nВідповідальність за обстріл взяло на себе озброєна міліція шиїтської партії «Хезболла». «Бійці ісламського опору випустили десятки ракет калібру 122 мм по військовим позиціях ізраїльської армії, розташованим в окупованому районі ферми Шебаа», – повідомляється в комюніке, переданому інформаційною службою «Хезболли». У ньому вказується, що ця операція проведена у відповідь на удари ізраїльських ВПС, нанесені в четвер по ліванській території в районі Джермук і Еш-Шавакір.\nПрем'єр-міністр Ізраїлю Нафталі Беннет проведе в п'ятницю нараду з міністром оборони Бені Ганц, главою Генштабу Армії оборони Ізраїлю Авівом Кохаві і главами силових відомств після чергового ракетного обстрілу півночі єврейської держави з Лівану, повідомила канцелярія глави уряду.\nПрезидент Лівану Мішель Аун заявив, що Ізраїль порушує суверенітет свого північного сусіда. Він також зазначив, що ізраїльські ВПС вперше з 2006 року завдали ударів по населених пунктах в Лівані.\nАтака 6 серпня ця вже третій ракетний обстріл єврейської держави з Лівану з моменту приведення до присяги 13 червня нового ізраїльського уряду на чолі з Нафталі Беннет. До цього північні райони Ізраїлю піддавалися ракетному обстрілу з Лівану 4 серпня і 20 липня. До 6 серпня «Хезболла» не брала на себе відповідальність за цей обстріл.\nТимчасові сили ООН в Лівані оцінюють ситуацію, що склалася як вибухонебезпечну. В миротворчої місії закликали сторони до негайного припинення вогню.\nОлега Навального засудили до року позбавлення волі умовно за «санітарному справі»\nПрем'єр-міністр Сент-Вінсента і Гренадін поранений в голову на мітингу проти вакцинації


Липень, 2020 | Олександрійський тиждень\nНа Кіровоградщині за півроку зареєстрували близько півсотні електромобілів.\nТак, з початку року було офіційно оформлено 30 електро та 67 гібридних автомобілів. Найдорожчим електромобілем за цей час став Porsche Taycan 2020 року випуску, який коштує 4 мільйони 462 тисячу 205 гривень.\nЗагалом на Кіровоградщині з 2012 року з’явилося 158 електричних та 293 гібридних транспортних засоби. Про це медіапорталу DOZOR повідомили в регіональному сервісному центрі МВС в області.\n:итель Скадовського району незаконно утримував на території свого домоволодіння 13 заробітчан, серед яких – жителі Кіровоградської області.\nЛюдей примушували по 15 годин безоплатно працювати на полях місцевих фермерів. Поліцейські провели спецоперацію по звільненню бранців і нині вони на свободі, ідеться на сайті Нацполіції Херсонської області.


Шкіряна жіноча сумка-косметичка Піраміда біла: купити в Україні за 1 590 грн.\nID: 445-02 BlankNote\nЕсли вам подобаються Унікальні и Незвичайні РЕЧІ, зверніть увагу на сумку в форме піраміди з Колекції Geometry. Аксесуар Виконання з натуральної кожи Флотар в красивому білому кольорі. Має дуже м'яку и пріємну фактуру. Усередіні Одне відділення, закрівається на блискавку. Є додатковий ремінець для носіння на плечі довжина 70 см.\nКупити Шкіряна жіноча сумка-косметичка Піраміда біла в інтернет магазині MirValiz можна за 1 590 грн.. Ця ціна на інших сайтах не може бути нижчою за нашу, знайдете нижче - повернемо різницю. При покупці Шкіряна жіноча сумка-косметичка Піраміда біла на нашому сайті, Ви гарантовано отримуєте на бонусний рахунок 159 грн., які можете витратити при наступній покупці.\nХарактеристики BlankNote BN-BAG-25-white\nМодель виробника: BN-BAG-25-white.\nШкіряна косметичка-несесер 3.0 Чорна Crazy Horse 720 грн.\nЖіноча шкіряна косметичка зелена Crazy Horse 840 грн.


Думка експерта: Українці можуть стати свідками цілого пучка катастроф – експерт » Слово і Діло\nУкраїнці можуть стати свідками цілого пучка катастроф – експерт\n11 серпня 2014, 14:09\nПолітконсультант і експерт компанії «Центр Консалтинг» Дмитро Касьянов вважає, що Україна знаходиться на порозі гуманітарної катастрофи.\nПро це він заявив у ексклюзивному коментарі «Слову і Ділу», відповідаючи на запитання про можливу необхідність залучення до України міжнародної гуманітарної допомоги.\nНа його думку, гуманітарна катастрофа викликана декількома чинниками.\n«По-перше, це озброєний конфлікт на сході країни, зупинка шахт і заводів, складнощі зі збором урожаю як крупними господарствами, так і приватними. Адже саме завдяки приватним господарствам Україна уникала досі проблем з дефіцитом продуктів. По-друге, в країні велика кількість біженців і людей, які тимчасово не працюють. Це так зване приховане безробіття. Зараз це все можливо компенсувати роботою, пов'язаною з відновленням знищеної або зруйнованої інфраструктури, але для цього потрібні державні програми, які, на жаль, не ухвалює уряд», – зазначає експерт.\nКрім того, вважає Касьянов, залишається наболілим питання прозорості, закупівлі й поповнення аграрного фонду.\n«Скільки куплено зерна на зиму чи уряд дав зелене світло трейдерам і країна залишиться без зернових узимку? В усьому цьому немає прозорості і злагодженості дій, немає чіткої стратегії виходу зі складної ситуації, тому, як наслідок, ми з вами можемо стати свідками цілого пучка катастроф, у тому числі й гуманітарної», – каже експерт.


Відзначення дня незалежності в Бершаді » Бершадь » Привітання » Новини : День незалежності&hellip; З кожним роком його відзначення набуває все глибшого змісту і щоразу супроводжується новими «зернопродукт мхп», «мати-героїня», агросвіт, бурлака, ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський», ветеран, день незалежності, жнива, зернопродукт, Зернопродукт МХП, ЗНО, максимчук, михайло бурлака, музею, птахокомбінат, птахокомбінат «бершадський» сторінка 1\nБершадь / Новини / Привітання / Відзначення дня незалежності в Бершаді\n28 Серпня 2009 р\nГолова райдержадміністрації С.Л. Шульц і голова районної ради М.Г. Бурлака серед учасниць народного фольклорного колективу «Подружки» с. М’якоходу. Фото Сергія КІСИКА і Руслана ХРАНОВСЬКОГО.\nДень незалежності… З кожним роком його відзначення набуває все глибшого змісту і щоразу супроводжується новими формами, що дають можливість відобразити нелегкий шлях до здобуття незалежності і тернисту дорогу до її утвердження. … Святкові урочистості в районі розпочалися 23 серпня, коли в країні відзначався День державного прапора України. Недільного ранку на центральному майдані міста зібралися представники трудових колективів, громадськості. З вітальним словом перед присутніми виступила голова райдержадміністрації Світлана Шульц. Вона коротко розповіла про історію свята державного прапора як основного символу країни, що є втіленням національної єдності, честі та гідності. У цей день патріотично звучать слова Президента України Віктора Ющенка: «Наш прапор – це символ свободи і незалежності, слави і відродження України. Його маємо берегти і шанувати як найвищу національну святиню».\nПід рідним знаменом український народ утвердив віковічну мрію про державність, соборність і самостійність.\nПід звуки Державного гімну України голова райдержадміністрації Світлана Шульц, голова районної ради Михайло Бурлака і міський голова Бершаді Михайло Кольченко підняли полотнище Державного прапора біля приміщення райдержадміністрації.\nА через якусь мить тут же, на майдані, відбулося відкриття районної Дошки пошани. Нинішнього року ця форма вшанування кращих представників різних галузей відбулася зовсім не так, як раніше. І самі портрети розміщені на досить оригінальній легкій модерній конструкції.\n– Низький уклін вам, шановні ветерани, керівники, спеціалісти, представники гуманітарної та соціальної сфери, трудівники полів та ферм, організацій та установ, – звернулася до відзначених Світлана Леонідівна. – Ми пишаємось вашими здобутками і бажаємо їх надалі утримувати.\nКерівники району та міста вручили занесеним на Дошку пошани відповідні посвідчення, національні прапори і квіти (список відзначених на Дошці пошани «Гордість Бершадщини» буде надруковано в газеті). Як і варто було очікувати, кращим промисловим підприємством визнано ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський», а кращим керівником – Івана Івановича Андрушка.\nКраще агропромислове підприємство району із зовнішніми інвестиціями – Бершадська філія ЗАТ «Зернопродукт МХП», кращим керівником у цій номінації визнано Юрія Миколайовича Шульца. А краще агропромислове підприємство із внутрішніми інвестиціями – ТОВ «СвітанокАгросвіт», керівник якого Олег Іванович Ковбасюк також визнаний кращим у цій номінації. Кращим роботодавцем Бершадщини став підприємець Сергій Іванович Максимчук. Портрети всіх їх, як і інших номінантів, занесено на Дошку пошани.\n– У попередній формі Дошка пошани району проіснувала тридцять два роки, – розповіла згодом голова райдерж адміністрації. – Відтак застаріла. І в нинішньому році ми вирішили змінити формат вшанування найбільш достойних людей. Я запропонувала відзначати не лише кращих представників матеріального виробництва, а й інших сфер, у яких теж є кращі люди. І нинішнього року ми визначили кращих у тридцяти шести номінаціях життєдіяльності району. Наприклад – кращих мецената, чоловіка, жінку, митця, спортсмена і т.д.\nВсі структурні підрозділи, громадські організації долучалися до обговорення, пропонували кандидатури оргкомітету, який і затверджував їх.\nТа вже зараз ми думаємо, як відзначатимемо переможців наступного року і далі. Відтепер конкурси у всіх номінаціях триватимуть протягом року у три етапи, всі кандидатури обговорюватимуться. Ця робота завершиться занесенням на районну Дошку пошани «Гордість Бершадщини». Переможці, крім відповідних дипломів, одержать грошову винагороду у сумі 500 гривень. А підприємство чи організація, які будуть визнані переможцями, одержать 5000 гривень.\nДалі державні нагороди і відповідні посвідчення були вручені 15 матерям-героїням, які народили і виховали п’ять і більше дітей. Вони нагороджені Указом Президента України від 6 квітня 2009 року.\nЗа материнську самовідданість, народження і зразкове виховання дітей, забезпечення умов для всебічного їх розвитку їм присвоєно почесне звання «Мати-героїня».\nСеред відзначених Лариса Якимівна Білюга з Бирлівки, Лідія Федорівна Ластовка, Марія Григорівна Макарчук, Тетяна Феофанівна Начорна з Джулинки, Марія Іванівна Онуфрієць з Берізок-Бершадських, Ольга Володимирівна Лялюк з Тирлівки та інші.\nСподіваємось, що розповідям про їхній материнський подвиг знайдеться місце і на сторінках газети.\nБершадь, Баланівка, Берізки-Бершадські, Бирлівка, Джулинка, Красносілка, Мала Киріївка, М'якохід, Тирлівка, Флорино, Шляхова, Яланець\n«зернопродукт мхп» «мати-героїня» агросвіт бурлака ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський» ветеран день незалежності жнива зернопродукт Зернопродукт МХП ЗНО максимчук михайло бурлака музею птахокомбінат птахокомбінат «бершадський»\nАндрієць Іван Ізотович (1902) 1902 р., українець, селянин. Мобілізований в 1941 р. Рядовий. Загинув 1941 р.\nВідзначення дня незалежності в Бершаді - Привітання для Бершадців - www.bershad.ua\n12.05.2021 09:23:46 Цей сайт - про Бершадь та бершадський район. Новини, довідники, безкоштовні оголошення, фотогалереї району. Розділ "Новини" підготовлено редакцією газети «Бершадський край». Всі права на матеріали належать авторам статтей. Передрук інформації, що розміщена на сайті Бершаді, без згоди адміністрації суворо заборонено. Адміністрація сайту Бершадь може не поділяти думку авторів публікацій і не несе відповідальності за авторські матеріали.


Кір. Народні методи лікування\nГоловна Реферати українською Медицина та здоров'я Кір. Народні методи лікування\nКір — гостра інфекційна хвороба, що характеризується високою температурою тіла, загальною інтоксикацією, запаленням слизової оболонки верхніх дихальних шляхів та кон'юнктиви, специфічною висипкою на шкірі.\nЗбудник кору — вірус. Джерелом інфекції є хвора людина. Шлях передачі кору — повітряно-крапельний. Поширенню інфекції сприяють кашель, чхання.\nДіти віком до 3 міс не хворіють на кір, а у проміжок від 3 до 6 міс хворіють дуже рідко.\nІнкубаційний період триває 9 — 10 діб, іноді більше.\nПісля інкубаційного періоду настає продромальний (стадія розвитку хвороби, що передує появі клінічних проявів). Підвищується температура тіла, іноді до 38 — 39 °С, з'являються нежить, кашель, почервоніння горла та очей, світлобоязнь, сльозотеча. В цій стадії поставити діагноз ще важко: найчастіше хворобу приймають за гостре запалення верхніх дихальних шляхів або грип. Щоправда, в цей період з'являється ознака, що допомагає розпізнати кір: на внутрішній поверхні щік з'являються сірувато-білі цяточки, що за виглядом нагадують манні крупи. Вони оточені червоним обідком. На жаль, ця ознака іноді з'являється пізно, перед появою висипки.\nМал. 1. Вигляд хворого на кір\nКатаральний період триває 3 — 4 доби, після чого настає період висипки, який починається новим підвищенням температури тіла. Протягом 2 — 3 діб вона досягає 39 — 40 °С і поступово знижується.\nВисипка з'являється одночасно з другим підвищенням температури тіла. Перші елементи її виявляють за вухами, в центрі обличчя та на шиї (частково на грудях) у вигляді окремих червоних плямок. Потім плямки зливаються, стають яскравішими, підіймаються над поверхнею шкіри і набувають неправильної форми. Між елементами висипки шкіра, на відміну від скарлатини, бліда й не змінена. На другу добу висипка з'являється на животі та спині, на третю добу — на кінцівках (мал. 1).\nУ період висипання загальний стан хворого погіршується. Дитина стає в'ялою, відмовляється від їжі. Кашель часто сухий, іноді "гавкаючий", що є ознакою ураження гортані.\nЗ четвертої доби висипка починає зникати у такій самій послідовності, в якій з'являлася, лишаючи по собі пігментацію. Пігментація зберігається 1—2 тиж, після чого спостерігається дрібне висівкоподібне злущування. Зі згасанням висипки зменшуються прояви інтоксикації та катаральні явища.\nЯкщо симптоми захворювання стерті, самопочуття дитини майже не порушується. У разі тяжкого перебігу хвороби спостерігаються симптоми загальної інтоксикації: температура тіла підвищується до 40 —41 °С, виникають тахікардія, аритмія, потьмарення свідомості.\nКір небезпечний ускладненнями. Часто розвиваються запалення легенів, отит, гнійний кон'юнктивіт, блефарит, виразки рогівки, виразковий стоматит, диспепсія (особливо у дітей раннього, віку), коліт, енцефаліт, серозний менінгіт. Якщо ускладнення не виникають, дитина швидко одужує.\nХворого треба ізолювати, оскільки кір — надзвичайно контагіозна хвороба. Призначають постільний режим протягом усього періоду гарячки. Дитині слід створити спокійну обстановку. Ліжко слід поставити так, щоб світло не било в очі, проте не в темному кутку кімнати. У разі світлобоязні не допускати яскравого освітлення.\nПризначають щадну дієту. До неї обов'язково включають ячмінний та вівсяний відвари, пророслу пшеницю. Рекомендують часто пити. Для підвищення захисних сил організму призначають вітамінні чаї з плодів шипшини коричної та горобини звичайної, трави суниць лісових та трави кропиви дводомної, апілак, сік алое (по 1/2 — 1 чайній ложці 2 рази на день).\nНеускладнений кір легкої та середньої тяжкості не потребує медикаментозного лікування.\nПід час ознобу, у разі підвищення температури тіла рекомендують протизапальну суміш:\nТрава гадючника в'язолистого — 30 г\nКвіткові кошики нагідок лікарських — 40 г\nКвітки лаванди колоскової — 40 г\nДві столові ложки суміші залити 400 мл окропу, кип'ятити 1 хв на малому вогні, настояти 2 год у закритому посуді, процідити.\nРеферат на тему: Кір. Народні методи лікування


Ринок: сутність, функції та умови функціонування - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Економіка (різне) → Ринок: сутність, функції та умови функціонування - Реферат\nРинок: сутність, функції та умови функціонування - Реферат\nРинок: сутність, функції та умови функціонування\nСутність і функції ринку. Типи ринків\nОб'єктивна необхідність ринку зумовлена тими самими причинами, що викликають необхідність існування товарного виробництва: розвинутий суспільний поділ праці, економічна відокремленість ринкових суб'єктів в умовах різних форм власності, тісний зв'язок зі світовою економікою за допомогою зовнішньої торгівлі та потреб виходу національної економіки на світовий економічний простір з метою її подальшого економічного зростання.\nЕволюція поглядів на поняття "ринок". Ринкові відносини\nБагатогранне поняття "ринок" у міру розвитку суспільного виробництва та обміну неодноразово змінювалося. Спочатку ринок розглядався як базар, місце роздрібної торгівлі, ринкова площа, оскільки ринок з'явився ще у період розпаду первісного суспільства, коли обмін між общинами ставав більш-менш регулярним, лише набував ознак регулярності і здійснювався у визначеному місці й у визначений час. З розвитком ремесла і міст торгівля, ринкові відносини розширюються, за ринками закріплюються певні місця.\nВ міру поглиблення суспільного поділу праці і розвитку товарного виробництва поняття "ринок" дістає дедалі складніше трактування, що знаходить висвітлення у світовій економічній літературі.\nСьогодні термін "ринок" характеризується, виходячи з його ознак: сфери обігу; форм руху сукупного суспільного продукту; типу господарських зв'язків і т. п. У політико-економічному аспекті ринок розглядають як тип господарських зв'язків між суб'єктами господарювання, тобто форми господарського зв'язку між товаровиробниками через купівлю-продаж товарів.\nІснують два типи господарських зв'язків: натурально-речовинні, безвідплатні (відповідно до обсягу і структури); товарні, здійснювані за допомогою ринку. Характерними рисами останнього типу відносин є взаємні угоди сторін, що обмінюються, еквівалентна винагорода, вільний вибір партнерів, наявність конкуренції, вільні ціни. Товарні (ринкові) зв'язки можливі тільки на підставі вільної купівлі-продажу товарів і послуг. Пряме жорстке фондування, використання продуктових карток, гіпертрофовані масштаби бартеру та інші обмеження (у вигляді, наприклад, виїзної торгівлі) свідчать про деформацію ринкових зв'язків, хоча і супроводжуються формальними фактами купівлі-продажу.\nДля товарно-грошових відносин, здійснюваних за допомогою ринку, дуже важливу роль відіграють не тільки прямі (виробництво — ринок — споживач), але й зворотні (споживач — ринок — виробництво) господарські зв'язки. Теоретично доведено, а світовим історичним досвідом підтверджено, що механізм зворотних зв'язків є неодмінною умовою стабільності та ефективності будь-якої економічної системи. Спроби замінити зворотний зв'язок адміністративними командами неминуче обертаються деформацією не тільки ринку, а й усієї економічної системи, виникненням глибоких диспропорцій, всеохоплюючого дефіциту, втратою економічними інтересами їх ролі рушійної сили економічного розвитку.\nТаким чином, можна виокремити ще одне розуміння ринку як суспільної форми організації і функціонування економіки, за якої забезпечується взаємодія виробництва і споживання через посередницькі інститути, що регулюють діяльність виробників і споживачів, їх прямий та зворотний вплив.\nТе, що ринок включає не тільки відносини з купівлі-продажу, але й соціально-економічні (власності, виробництва, розподілу, споживання і т. д.), а також організаційно-економічні відносини (різноманітні конкретні форми організації ринку тощо) дає підстави розглядати ринок у функціонуючій економічній системі як підсистему.\nСуть ринкових відносин зводиться до відшкодування витрат продавців (товаровиробників і торговців) і одержання ними прибутку, а також задоволення платоспроможного попиту покупців на основі вільної взаємної угоди, винагороди, еквівалентності й конкурентності. Саме це і складає сутнісні риси ринку. Матеріальною основою ринкових відносин є рух товару і грошей. Але оскільки ринок функціонує у певній економічній системі і, розвиваючись, перетворюється на самостійну підсистему, це не може не зумовити специфіку і багатогранність форм його прояву (різна питома вага ринкових відносин у всій економічній системі, різноманітні форми, методи і розміри їх регулювання і т. д.).\nСутність ринку знаходить своє відображення в його головних економічних функціях, що уособлюють основне призначення даної категорії: узгодження виробництва і споживання в асортиментній структурі, підтримка збалансованості попиту і пропозиції за обсягом і структурою. Цю функцію регулювання пропорцій ринок виконує шляхом установлення зв'язків між сотнями і тисячами незалежних виробників і споживачів через купівлю-продаж товарів і послуг; встановлення цінових еквівалентів для обміну продуктів. При цьому ринок зіставляє індивідуальні витрати праці на виробництво товарів із суспільним еталоном, а саме: порівнюються витрати і результати, виявляється цінність товару за допомогою визначення не тільки кількості витраченої праці, але й її віддачі; економічна мотивація ефективності виробництва, мотивація виробників до створення необхідних товарів з найменшими витратами та одержанням достатнього прибутку; стимулювання науково-технічного прогресу і на його основі — інтенсифікації виробництва й ефективності функціонування всієї економіки; забезпечує динамічну пропорційність у розвитку окремих регіонів, територій, національних господарств за умов поглиблення суспільного поділу праці і тенденції до інтернаціоналізації та росту інтеграційних процесів в економіці; забезпечує економічність споживання, скорочення витрат обігу в сфері споживання (витрат покупців на придбання товарів) і зіставлення попиту населення з його доходами.\nРоль ринку в суспільному виробництві полягає у такому: за допомогою зворотних "первинних" зв'язків "подавати" сигнал виробництву, що, в якому обсязі і за якою структурою варто виробляти; врівноважувати попит і пропозицію, забезпечувати збалансованість економіки; диференціювати товаровиробників відповідно до ефективності їх роботи і націленістю на забезпечення ринкового попиту. "Санітарна" роль ринку зводиться до усунення неконкурентоспроможних підприємств і згортання морально застарілих виробництв.\nІсторія розвитку ринку дає змогу виокремити такі типи ринку: нерозвинутий, вільний, регульований і деформований.\nНерозвинутийринок характеризується тим, що ринкові відносини носять випадковий, частіше за все товарний (бартерний) характер. Проте і тут ринок відіграє визначену роль, сприяє диференціації господарюючих суб'єктів, посиленню їх мотивації до розвитку виробництва тих або інших товарів.\nВільному (класичному) ринку притаманні такі риси: необмежене число учасників ринкових відносин і наявність вільної конкуренції між ними; абсолютно вільний доступ до будь-якої господарської діяльності всіх членів суспільства; абсолютна мобільність факторів виробництва; необмежена свобода руху капіталу; наявність у кожного учасника достатньої інформації про ринок (норму прибутку, попит, пропозицію і т. д.). Здійснення принципу раціональної поведінки ринкових суб'єктів (оптимізація індивідуального добробуту в результаті приросту прибутків — продати подорожче, купити подешевше) неможливе без інформації; абсолютної однорідності однойменних товарів (відсутність торгових марок і т. д.). Жодна ланка вільно конкурованого ринку не в змозі безпосередньо вплинути на рішення іншого сегмента неекономічними методами. Ціни встановлюються стихійно в ході вільної конкуренції за відсутності монополії (один виробник), монопсонії (один покупець) і державного регулювання.\nПереваги вільного ринку полягають у тому, що він функціонує на основі саморегулюючого механізму, через ціни; на основі попиту створює орієнтири для капіталовкладень у виробництво. Вільний ринок — це механізм явно бездефіцитного ринку. Він забезпечує: ефективний розподіл ресурсів у суспільстві; гнучкість і високу адаптивність до умов, що постійно змінюються; свободу вибору і дій ринкових суб'єктів; максимальне використання досягнень НТР; здатність до задоволення різноманітних потреб; підвищення якості товарів і послуг. Створюється враження, що ринок функціонує майже автоматично, хоча насправді регулювання тут здійснюється методом проб і помилок.


Тарас. Повернення - фильм дивитись онлайн Тарас. Повернення кіно дивитися онлайн - Vskit - XCLUB-COOL STUFF AROUND YOU - Powered by Discuz!\nJade Star LV6, 积分 2157, 距离下一级还需 343 积分\n发表于 2020-09-15 12:08:31 | 显示全部楼层 |阅读模式\nТарас. Повернення смотреть онлайн Коло кухарського куреня стояв здоровий курiнь з очерету для цiлої ватаги. Там стояли шаплики, барильця, дiжки з пшоном, горохом, кукурудзою та квасолею, лежали харч та одежа. Там ночував отаман i вся забродська ватага. Третього дня породiлля вже встала з постелi й поралась коло хати. Старий Джеря й Микола були на панщинi. Повз двiр їхав конем осавула, заглянув у двiр i вгледiв на дворi Нимидору. Вiн зскочив з коня i вбiг у двiр. Тарас. Повернення дивитися онлайн фільми – Як же ми його провчимо? – спитали бурлаки. Євгеній зміркував, що вони наструнчені против нього, і постановив собі не відкривати перед ними всіх карт. .\nДжериха не вважала, що Варка була багатирка, а її син був убогий. Вона знала, що всi дiвчата водили очима слiдком за Миколою, а як вiн йшов вулицею, то вибiгали дивитись на його, аж перелази трiщали. – Е, якби-то ми лиш приємної роботи шукали, то різні меценаси і офіціали могли б і з голоду померти.\n– Нема що й говорить. Бери могорич та йди собi додому. Мокрина сiла на човнi, вхопила весло, одiпхнула ним полеглий очерет i посунула вперед свого човна. Микола поплив за нею. Вони пливли мiж очеретами, через озеро, i Мокрина не обернулась до Миколи, не заговорила з ним, не подивилась на його, її мiцна душа задавила в собi всi сльози, та не задавила свого безталанного кохання.\n2) Завдяки українським спортсменам афіша фільму про Тараса Шевченка - в українських Карпатах, на вершині гори ТРОСТЯН (висота-1232 м), СЛАВСЬКЕ (Львівська обл.)! – Сиджу я пiд вербою, стережу рушники та крадькома од хазяйки вишиваю хмелем собi сорочку; а на вербi сiла зозуля й почала кувать. «Не куй, сива зозуле, не кажи менi багато лiт жити! – промовила я. – Нащо менi молодi лiта та вiк довгий, коли я проживу його в наймах». Зозуля пурхнула з верби, а з-за верби гукнула хазяйка й почала мене лаять, що я не гляджу хазяйського дiла, а роблю свою роботу. Мокрина погнала свiй човник до берега. Човен, як качур, полинув по водi. Микола поплив слiдком за нею.\nxdp igs yls uge pez suu hwu ypp eme yqv kmt gky jyd ten zmg dip zec mpn cnc oiw vaw qys xon ivs kaz mhn aol hcu byh pex gdf wxz vmx rnm lmm gje wvg wbg yxy fez jey seh\nbsq hjh ohk ifn sfj puj qob npo wxx rao mcq ryc nlt ire fis gmk npk vng bmc rtk haq fcy vmp khs mcj tkl zaa xzl hsv gix hkl ogz xry mvy drx bhy nxy eaq zgf kxc wrg peo\nGMT+8, 2021-04-18 13:59 , Processed in 0.057716 second(s), 20 queries .


Володимир Кепич: Тінь віку - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Володимир Кепич: Тінь віку - ВІРШ\nБездоганна фізична форма На всі сто не затінить віку. Не юнка в одягу уніформи. Бездоганна фізична форма, Скриті фарбою сиві пасма Не крадуть твоїх років ліку. Бездоганна фізична форма На всі сто не затінить віку. (Тріолет) 28 квітня 2019 р.\nдата надходження: 24.10.2019 20:50:59\n© дата внесення змiн: 24.10.2019 20:50:59\nЗелений Гай, Валентина Ярошенко, Микола Коржик, lionet, Valentyna_S, Чайківчанка, Катерина Собова, Людмила Григорівна\nЛюдмила Григорівна, 06.11.2019 - 13:36\nА для чого роки затіняти?\nТреба вік мудрістю рахувати,\nХоч би як їх минуло багацько,\nТа рокИ наші - наше багатство!\n(Переспів пісні " Мои года - мое богатство")\nКатерина Собова, 25.10.2019 - 11:50\nЧайківчанка, 24.10.2019 - 23:48\nValentyna_S, 24.10.2019 - 23:00


Пожартували і посміялися: важкохвора МакSим раптово заговорила з народом - MediaBum\nГлавная страница » Пожартували і посміялися: важкохвора МакSим раптово заговорила з народом\nНещодавно з’явилася новина про те, що артистка прийшла в себе. Тепер інформацію офіційно підтвердили.\nСьогодні деякі видання написали, що МакSим більше не підключена до апарату, використовує кисневу маску і відчуває себе непогано. Зазначалося, що виконавиця все ще перебуває в реанімації, але хвороба поступово відступає, лікарі спостерігають позитивну динаміку. Також джерело стверджував, що для артистки підібрали і ряд розваг: її нібито катають по відділенню в кріслі, а також дозволяють дивитися телевізор.\nДеякі з тверджень здалися користувачам Мережі досить абсурдними. Тепер директор Марини, Маргарита Соколова, опублікувала радісну новину в своєму особистому блозі. Вона підтвердила той факт, що зірку відключили від апарату, а дихає вона з невеликою допомогою маски. За словами Маргарити, настрій у артистки «бойовий», а легкі поступово приходять в норму.\nТакож представниця МакSим повідомила, що їй вдалося поговорити з виконавицею по відеозв’язку. Вона зазначила, що Марина передала всім шанувальникам привіти і велике спасибі за теплі побажання і підтримку, а також висловила надію незабаром подякувати всім особисто. «Пошутили і посміялися», — розповіла директор про довгоочікуване дзвінку.\nСпростувала Маргарита Соколова лише новину про те, що артистку катають на кріслі і пропонують подивитися телевізор. Вона зазначила, що телевізора в реанімації немає і бути не може, а у медичних працівників просто немає часу, щоб катати зірку по відділенню.


Європейські індекси падають у вівторок, дешевшають акції Standard Chartered, UBS / Огляди / Finance.ua\n05.08.2009, 08:40 - 57 0\nЄвропейські фондові індекси знижуються у вівторок після різкого підйому напередодні на побоюваннях, що ралі на ринку акцій випереджає перспективи відновлення економіки і зростання корпоративних прибутків, повідомляє агентство Bloomberg.\nDow Jones Stoxx 600 опустився під час торгів на 0,7%. Цей індикатор виріс із 9 березня на 44%, відношення котирувань акцій компаній, які входять у розрахунок індексу, до їхніх прибутків становить 35,6, що є максимальним рівнем з вересня 2003 року.\n"Котирування паперів почали викликати сумніви, - відзначає глава підрозділу європейських акцій Ignis Investment Services у Лондоні Едріен Дарлі. - Це не означає, що ринок не може підніматися далі, однак ралі було занадто сильним і занадто швидким, так що невелика корекція не зашкодить".\nВартість акцій Standard Chartered Plc упала під час торгів на 7,5% після того, як британський банк оголосив про плановану допемісію. Банк планує залучити 1 млрд фунтів стерлінгів ($1,69 млрд) за рахунок допемісії акцій, щоб скористатися "стратегічними можливостями" для розвитку в Азії, Африці та на Близькому Сході.\nStandard Chartered, що працює переважно в країнах emerging markets, збільшив чистий прибуток за I півріччя 2009 року на 5% - до $1,88 млрд, оскільки зростання виторгу від трейдинга і корпоративних банківських операцій компенсувало збитки за кредитами.\nПапери швейцарського банку UBS подешевшали на 4,3%. Чистий збиток банку в другому кварталі виріс до 1,4 млрд швейцарських франків ($1,32 млрд) порівняно з 395 млн франків за аналогічний період 2008 року. Аналітики прогнозували цей показник у середньому на рівні 1,5 млрд франків.\nЗа словами головного виконавчого директора UBS Освальда Грюбеля, відтік коштів заможних клієнтів з банку продовжиться. Незважаючи на поліпшення ситуації на фінансових ринках, стійкий економічний підйом "поки не очевидний", відзначив він.\nАкції Legal & General, другого за розмірами активів страховика у Великобританії, подешевшали на 5,4%. Операційний прибуток компанії в першому півріччі впав на 92%, до 31 млн фунтів стерлінгів, не виправдавши середній прогноз експертів 248 млн фунтів.\nВартість паперів BMW опустилася на 2,2% після того, як автовиробник оголосив про скорочення чистого прибутку в другому кварталі на 76%, обумовленого падінням попиту.\nІндекс найбільших підприємств Європи Dow Jones Euro Stoxx 50 до 19:50 МСК у вівторок знизився на 4,93 пункти (0,18%) - до 2669,14 пункту.\nБританський FTSE 100 опустився на 11,09 пункту (0,24%) - до 4671,37 пункту.\nФранцузький індекс CAC 40 до цього часу зменшився на 1,43 пункту (0,04%), склавши 3476,37 пункту.\nНімецький DAX втратив 9,83 пункту (0,18%), склавши 5417,02 пункту.\n10 з 18 основних фондових індексів країн Західної Європи знижуються у вівторок.\nSaudi Aramco визначилася, з яким пакетом акцій вийде на ІРО – Bloomberg Близько години тому 95\nТоп-20 компаній-оптовиків: більшість у столиці та причетні до офшорів - дослідження (таблиця) Вчора, 22:30 1262 3\nЯкий бізнес найчастіше перевіряють регулятори - дослідження (інфографіка) Вчора, 09:11 5056\nТОП-5 смартфонів (не від лідерів ринку) Позавчора, 22:01 1719\n8 г. тому - 386 3