Зорепад Драконіди 8 жовтня: кращий час загадати бажання – Особлива\nЗорепад Драконіди 8 жовтня: кращий час загадати бажання\nЗорепади – одне з найпрекрасніших явищ природи. З самого дитинства кожен з нас хоче побачити падаючу зірку. 8 жовтня у вас це вийде, якщо дозволить осіннє небо.\nЗагадати бажання на падаючу зірку у вас вийде завдяки драконідам – залишкам комети, які в атмосфері Землі перетворюються в яскраві спалахи.\nОсобливості Драконід в жовтні\nЯк і будь-які інші метеоритні дощі, цей відбувається щороку приблизно в один і той же час. Подивитися на це вийде в середніх і північних широтах північної півкулі.\nВ ніч з 8 на 9 жовтня буде піковий показник падіння уламків комети на Землю. Він складе близько 10-15 метеорів на годину. Це не багато, якщо порівнювати з іншими, більш потужними потоками, однак і цього буде достатньо для терплячого спостерігача в ясну ніч. Встигніть загадати бажання.\nЧитайте також: П’ятниця 13: чого неможна робити, аби не накликати проблем\nЗнадобиться ясне небо, тому що, незважаючи на те, що ці уламки комети будуть дуже яскравими, хмари повністю позбавлять можливості їх побачити. Висока яскравість обумовлена особливим складом і, звичайно ж, швидкістю руху, яка буде досить високою.\nІнші метеоритні дощі 2017 року\nМайже весь листопад будуть активні Леоніди з піком активності 14 числа, а закінчать рік Гемініди, які обвалять на Землю сотню метеорів на годину 13 і 14 грудня. Будь-яку таку подію можна вважати дивом, адже Всесвіт величезний, а уламки комет або астероїдів пролітають поруч з нами, з найменшою точкою простору.\nНавчіться терпіти і чекати, якщо хочете побачити падаючу зірку. Драконіди мають особливий шарм, тому що за яскравістю майже не поступаються Гемінідам. Це значуща подія для любителів астрономії і для простих спостерігачів, а також вчених.\nСергій Бабкін показав свій будинок (фото)


ЄДНІСТЬ : Філарет - Московському патріархату: Не хочете в Єдину церкву, міняйте назву | Є!\nПри цьому він запевнив, що усі церкви в Україні матимуть рівні права, як це було і є нині.\nПісля отримання томосу в Україні буде єдина помісна Українська автокефальна православна церква, а нинішня УПЦ МП має перереєструватися на український екзархат Російської православної церкви. Про це заявив Святійший Патріарх Київський і всієї Руси-України Філарет під час зустрічі з українською громадою у Посольстві України у Бельгії, передає «Є!» із посиланням на Укрінформ.\n“ «Або ви приєднуєтеся до канонічної Української православної церкви, а якщо не хочете – силою ніхто не буде примушувати. Але ви вже не будете мати права (стосовно УПЦ МП – ред.) називатися Українська православна церква. Вони будуть мати право називатися українським екзархатом Російської православної церкви в Україні», - наголосив Філарет.\n“ «Хто захоче до Української церкви – зареєструють свої статути як Українська церква. А хто не захоче – змушені будуть реєструватися як український екзархат Російської церкви», - пояснив глава УПЦ КП.\n“ «Частина Російської церкви залишиться в Україні. Але впливу вона не буде мати на українське суспільство. І всі будуть знати, що це російська церква, і ставитися до неї як до російської церкви», - зазначив Патріарх Філарет.\n“ «В Україні триває духовне відродження», - переконаний Патріарх Філарет.\nЧитайте також: Російський тренер очолив збірну України з біатлону\nНа сесії Нікопольської міськради сталася стрілянина\n83822 dd04 mm05 yy2018 2018 май травень весна Філарет автокефальна церква Україна Украина, Ukraine 83822 dd04 mm05 yy2018 2018 vfq nhfdtym dtcyf Askfhtn fdnjrtafkmyf wthrdf Erhf]yf Erhfbyf? Ukraine 83822 dd04 mm05 yy2018 2018 ьай травень весна Фыларет автокефальна церква Украъна Украина, Ukraine\n04.05.2018 о 13:41\n04.05.2018 о 13:04\n04.05.2018 о 12:45\n04.05.2018 о 12:04


Отрута - це речовина, що викликає отруєння або смерть при попаданні в організм. При впливі отрути на організм відбувається отруєння - інтоксикація.\nІнтоксикація (лат. In - в, всередину + грец. Toхikоn - отрута) - патологічний стан, викликаний загальною дією на організм токсичних речовин ендогенного або екзогенного походження. У багатьох випадках отруєння та інтоксикація використовуються як синоніми. Отруєння слід розглядати як захворювання хімічної етіології, «хімічну травму». Наслідки «хімічної травми» залежать від кількості (дози) надійшовшої в організм отрути. До отрут можуть бути віднесені не тільки хімічні сполуки, але і інші матеріали різної природи, наприклад азбестові волокна, шерсть тварин, зоотоксіни, різні мікроорганізми. Всі вони здатні привести до патологічних змін в організмі, викликаючи ті чи інші пошкодження в тканинах, органах, системах.\nТоксин - речовина бактеріального, рослинного або тваринного походження, здатна при попаданні в організм людини або тварини викликати захворювання або загибель. Таким чином, термін «токсин» частіше застосовують до речовин, які можуть бути виділені з «живої речовини» - рослин, тварин, грибів або бактерій. Термін «токсикант» зазвичай використовується, коли мова йде про отрути антропогенного походження, наприклад промислові викиди і т.д.\nТолерантність (від лат. Tolerantia - здатність переносити, терплячість; переносимість) - здатність організму переносити вплив отрути без розвитку токсичного ефекту. Таким чином, толерантність проявляється як зниження реакції організму на дію токсичної речовини. Існує два основні механізми виникнення толерантності. Перший пов’язаний із зменшенням кількості токсиканту, що доставляється до біомішені (диспозиційна толерантність). Другий механізм пов’язаний зі зменшенням реакції клітин тканини на даний токсичний вплив.\nТоксичність - здатність речовини викликати порушення фізіологічних функцій організму, в результаті чого виникають симптоми інтоксикації (захворювання), а при важких ураженнях - загибель. Іноді термін «токсичність» використовують як токсикометричний показник, що дорівнює величині, зворотній середньої смертельній дозі (1/LD50) або середній смертельній концентрації токсичної речовини (1/LС50).\nУ токсикології часто використовують поняття «виборча токсичність», під якою слід розуміти токсичність, яка виявляється у вигляді ураження лише певних біологічних структур.\nКумуляція (лат. Cumulatio - збільшення, скупчення) - накопичення біологічно активної речовини (матеріальна кумуляція) або його ефектів (функціональна кумуляція) при повторних впливах. Кумуляція властива речовинам, які повільно виводяться або повільно інактивуються в організмі. При цьому кількість речовини, що вводиться повторно, сумується з речовиною, що збереглася в організмі від попереднього введення, і сумарна діюча доза зростає. Кумуляція характерна для сполук ртуті, миш’яку, багатьох алкалоїдів (наприклад, атропіну), серцевих глікозидів, сульфаніламідів.\nРеакція організму залежить від механізмів дії токсичної речовини. Прояв токсичності залежить від швидкості надходження речовини в системний кровотік, біотрансформації (метаболічних перетворень) речовини в крові і тканинах внутрішніх органів, проникнення через гематоенцефалічний і плацентарний бар’єри і взаємодії речовини з біомішені.\nЖиттєво необхідні речовини, наприклад вітаміни, кухонна сіль, глюкоза, питна вода, кисень і т.д., можуть надавати токсичну дію на організм в результаті передозування, неправильного застосування.


Чечетов: Україна не підтримала заклик Кличка до страйку (Україна не підтримала заклик лідера «УДАРу» Віталія Кличка до проведення страйку)\nЧечетов: Україна не підтримала заклик Кличка до страйку\n13.02.2014 18:00 308\nУкраїна не підтримала заклик лідера «УДАРу» Віталія Кличка до проведення страйку. На це звернув увагу народний депутат України, перший заступник голови парламентської фракції Партії регіонів Михайло Чечетов.\n«До заклику «УДАРу» провести сьогодні хоча б на годину страйк, прислухалася Європа. Зупинилася Німеччина, оголосивши страйк, на підтримку Кличка (в якого є посвідка на проживання в цій країні)... Америка також його підтримала...», - звернув увагу політик.\n«І варто було б злякатися, що це призведе до поглиблення світової економічної кризи, що таке простоювання світової економіки обернеться негативом для всіх, у тому числі і для України. Але от що дивно: єдина країна, яка не підтримала заклик Кличка, не зупинилася і працює, - це Україна. І найголовніше, що жодне підприємство з тих, які перебувають у власності опозиційних політиків, ні на секунду не припинило роботу. Думаю, що таке нерозуміння ініціативи Кличка в Україні свідчить про те, що керівництво «УДАРу» недооцінює свого лідера. Йому, напевно, потрібно балотуватися на посаду канцлера Німеччини або на посаду Генсека ООН, а українські простори для нього тісні», - резюмував політик.\nпопередня новина Президент вважає конструктивною роль ЄС у стабілізації ситуації в Україні наступна новина Прокуратура: Страйки на підтримку політсит - незаконні


PressReader - Den (Ukrainian): 2016-10-21 - Як вижити з «ідіотом»?\nЯк вижити з «ідіотом»?\nВіктор ЄРОФЄЄВ: «Російське суспільство — це фікція, яку вигадали журналісти»\nDen (Ukrainian) - 2016-10-21 - Українці – Читайте! - Роман ГРИВІНСЬКИЙ, «День» Повну версію інтерв’ю читайте на сайті «Дня»\nРосійський письменник Віктор Єрофєєв приїхав до Києва, щоб взяти участь у презентації арт-проекту «Танго в божевільні » українських художників Зої Орлової та Олександра Найдена. Виставка об’ єднує живопис, графіку та інсталяції, і присвячена вивченню персонажів культового оповідання Віктора Єрофєєва «Життя з ідіотом». На думку організаторів, тема твору здобула нову актуальність у контексті подій останніх років, зокрема російсько-українського конфлікту.\nЗ Віктором Єрофєєвим говоримо про необхідність просвітництво і новий понятійний апарат, потрібний для розуміння російської дійсності.\n— Вікторе Володимировичу, оповідання «Життя з ідіотом» було екранізовано, за його мотивами Шнітке написав оперу, а тепер ще й художня виставка. Які ваші враження від цього проекту?\n— До цього можна додати ще й чудову виставу Андрія Жолдака, яка йшла в Румунії і яку ми потім привозили в Україну. Гадаю, в цьому оповіданні вдалося торкнутися важливої теми людської природи чи навіть, радше, «людського підпілля» — тих речей, про які зазвичай не кажуть. Це зустріч свідомого і несвідомого, переживання насолоди і насильства. Речі, які, відверто кажучи, не входять до головного «репертуару» міжнародної культури. Окрім того, це також зустріч з ідіотизмом — наскільки він корисний чи шкідливий для людського суспільства. Зараз переважає тенденція, яку можна було б назвати епідемією дурості, вона поширилася всіма континентами. Можемо спостерігати за передвиборною кампанією в Америці, де один з кандидатів — реальний ідіот. Ми перебуваємо під ударом — ця дурість може захопити і знищити нас. Почасти з ідіотизмом пов’язаний і конфлікт між Росією і Україною. Адже для того, щоб Україна не почала тікати від Росії, останній досить було б бути привабливою, а не агресивною. Отже, ця тема виявилася пророчою не лише в 1980 році, а й зараз лізе з усіх шпарин. Те, що Зоя Орлова просто чудово, по-своєму інтерпретувала її і створила виставку «Танго в божевільні», свідчить про те, що ця тема цікава ще й з художнього погляду. Ідіотизм — це гарний сюжет для художника.\n— В одному з інтерв’ю ви назвали час, в якому живе Росія, «епохою казенного православ’я». У сучасній російській ідентичності присутні дуже суперечливі елементи — сталінізм, самодержавство, православ’я... Як це все уживається разом?\n— Погано уживається! Тому й сталося лихо — двічі потонув «корабель російських цінностей». Вперше — 1917 року. Я б не сказав, що це були ідеальні цінності, але вони були зрозумілими, їх можна було розшифровувати. Ви запитаєте, які вони? Досить почитати «Війну і мир» — родина Ростових втілює ці цінності, вони здебільшого позитивні. Але вони всі «потонули», розбилися. Прийшли інші цінності, але 1991 року вони теж розбилися. Можна сказати, що 1991 року відійшли в небуття ті цінності, які заважали нам жити, але люди до них звикли. Тепер ми живемо в океані розбитих цінностей — гадаю, це стосується не лише Росії, а й України з Білоруссю. І кожен хапає ці цінності, базуючись на своєму власному життєвому досвіді — з книжок, родини, школи, щось від держави. Отже, кожен має такий «мішечок цінностей», куди він їх складає, як кульки. Раптом виявляється, що твій відсоток різних «кульок» відрізняється від сусіда, дружини, дітей тощо. Суспільство роз’єднане. Через це виникають конфлікти і перемагає та сила, якій вдається штучно протиснути свої цінності.\nВ Україні, як певний ідеал, задіяні західні цінності, і це правильно. Загалом, єдиний шлях розвитку нинішньої цивілізації — європейський. З другого боку, як бачите, ці цінності почали «кришитися» і в самій Європі. Європа почала жити за інерцією, і через це українцям ще складніше. А в нас, починаючи від татаро- монгольскої навали, — цінності протилежні. Російські цінності базуються на приматі держави. Держава є важливішою, ніж людина. Людина служить, переважає ідея служіння. Коли ми порівнюємо ці цінності, вони зіштовхуються. На Донбасі вони зіштовхнулися жахливим чином. Нині триває війна цінностей.\n— Організатори творчого вечора в Києві назвали вас «запеклим опонентом кремлівської влади». Ви згодні з такою оцінкою?\n— З багатьох питань я не згоден із кремлівською владою, але все ж таки мене не можна назвати непримиренним опозиціонером. Я — радше меншовик, ніж більшовик від опозиції. Та й на запеклу людину я не схожий.\n— Але щодо російсько-української війни позиція у вас чітка?\n— З погляду російських цінностей, ми прийшли «допомогти нашим братам», при цьому державні відносини відходять на другий план. Усі західні посли в Росії плакали, коли було вирішено питання Косово, вони казали мені про те, що в Путіна тепер картбланш. Це — важке і заплутане питання. Звичайно, я — за цілісність України і хочу, аби ваша країна пішла європейським шляхом, аби ви перемогли в цій сутичці з цінностями російської державності. Не впевнений, що вам вдасться, але якщо ви не переможете, ми всі приречені на величезне горе, і надовго. Якщо не буде вирішене питання європейської орієнтації України, у Росії теж не буде майбутнього.\n— Ви казали про те, що сьогодні Росії вкрай потрібна просвітництво. Свого часу для Петра І просвітою Росії займалися київські інтелектуали, зокрема Феофан Прокопович. Хто б міг узяти на себе цю функцію сьогодні?\n— У нас є чудові просвітителі, наприклад моя подруга Ірина Прохорова (російський літературознавець, головний редактор журналу «Новое литературное обозрение». — Ред.) Га- даю, нам вистачить своїх просвітителів, але якщо, наприклад, у Франції чи в Україні знайдуться кращі, ми із задоволенням візьмемо і їх. Просвітителі нам дуже потрібні, тому що зомбувальний «ящик» просто знищив масову російську свідомість, перетворив її на «вінегрет». Але це питання виникне лише тоді, коли зміниться режим, — за цього режиму просвітителі можуть займати лише маргінальне місце. — А чи готове до просвітництва суспільство? — Суспільство абсолютно не готове. Я б навіть сказав, що воно «антиготове». Сьогодні суспільство побудоване за принципом державного патріотизму. Гадаю, що це вперше в історії Росії, коли правитель з’єднався з народними цінностями. Випадок — унікальний! Нещодавно було проведено опитування щодо збитого «Боїнга». Половина респондентів вважає, що збила Україна, решта — що винні західні спецслужби, і лише один відсоток — що збили росіяни. Це гірше, ніж за радянської влади — тоді таких людей, які намагалися чинити опір, було близько п’яти відсотків, сьогодні — лише один.\n— Тобто просвітництво можливе лише згори, як за Петра І?\n— Так, просвітництво можливе лише тоді, коли прийде певний правитель з досить, слід зауважити, твердим кулаком, який спробує розвернути це все. Напевно, таким політиком міг бути Нємцов. Я близько товаришував з Нємцовим, і він розповідав мені, що «дідусь», тобто Єльцин, обрав як свого продовжувача саме його. Але врешті-решт до влади прийшла інша людина — своєрідний «антиНємцов».\n— Новий тип пропаганди, що його задіяла російська влада, — це не просто брехня, а передусім заперечення самої можливості правди. Висвітлення російськими «ЗМІ» катастрофи «Боїнга» — один з яскравих прикладів. Не було однієї інтерпретації, але було десять взаємовиключних. Таким чином суспільство привчають не вірити нікому?\n— А що таке російське суспільство? Його не існує — є російське населення. Суспільство — це люди, пов’ язані єдиними цінностями. У російського народу їх немає. Народ — це архаїчне поняття. Архаїчні цінності в Росії присутні, як додаток. Але я категорично проти того, щоб називати це суспільством. Можливо, в Москві і є певна кількість людей, яких можна визнати за таких, що мають стосунок до суспільства. Але нещодавно я був у Північному Сибіру, у евенків. Яке там російське суспільство? Там і росіян мало, і суспільства немає ніякого. Там оленярі. Ми тут маємо бути акуратними, не потрапляти до тенет європоцентризму, який все міряє характеристиками, придатними для Франції чи принаймні Польщі. Російське суспільство — це фікція, яка використовується журналістами.\nПропаганда передбачає не наявність правди, а наявність державної волі й інтересу. Не можна «пропагувати правду», для цього потрібні звичайні слова, а не пропаганда. Пропаганда — це насильство над розумом. Кремль знає, хто збив «Боїнг», тому тут триває гра в чужі ворота. Вони знають, що це не були американські спецслужби. Інформація подається так, щоб створити умови для мобілізації народу, аби він залишався разом з керівниками. Самі керівники можуть думати все що завгодно, але народові вони дають ті емоції, які йому потрібні. Якщо ми подивимося на певні авторитарні режими Латинської Америки чи на Португалію за Салазара, побачимо щось подібне. Найбільша помилка, яку роблять західні журналісти, — це коли вони говорять про Росію, Китай чи Корею, оперуючи європейськими поняттями.\n— Але де ж тоді шукати адекватний понятійний апарат?\n— Його слід створювати! Його не створили радянологи, що проґавили перебудову. Американці, англійці, західні німці, які займалися Кремлем, тоді зовсім розгубилися. Де ті, хто міг передбачити Крим? Таких теж не було. «Це неможливо, тому що неможливо», — вважали вони. Усе можливо! Росія — це дуже сильна архаїчна свідомість. Я писав про те, що Росія досі продовжує жити в чарівній казці. Ви цю казку зараз демонтуєте. Вона ще залишається в українському народі, але демонтаж вже триває. Можливо, він приведе до європейського шляху розвитку України. А Росія живе в чарівній казці, де є Баба-Яга, Альонушка, братик Іванушка, Сірий Вовк, Цар, Троє Братів. Ролі не змінюються — змінюються виконавці. Був Іван Грозний — потім на це місце прийшов Микола І, потім Олександр ІІІ, зараз Путін. Молодший брат Іван-дурень — головний казковий герой, який вважає, що нічого робити не треба, а вирішення питання — це скатертина-самобранка. Де тут Європа?


Господарі на весілля, а злодій — у будинок » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nКримінал 6-лис-2013, 14:540201\nЗа кілька днів оперативники вийшли на слід 16-річного зловмисника, сусіда потерпілих. Хлопець, як з`ясувалось, вже неодноразово мав проблеми із законом і притягувався до відповідальності за майнові злочини. На цей раз виламав двері й обікрав сусідів. Проте, як зізнався сам підозрюваний, він розраховував на більше, ніж користовані телефони…\nНаразі слідчим міськвідділу за даним фактом крадіжки з проникненням до житлового приміщення відкрито кримінальне провадження за ст.185 ч.3 Кримінального кодексу України. Підозрюваному загрожує позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.


Владика Богдан Манишин: «Дар бути християнином – це коли ти не боїшся нічого і нікого, але боїшся втратити Христа» | Стрийська єпархія УГКЦ\nВладика Богдан Манишин: «Дар бути християнином – це коли ти не боїшся нічого і нікого, але боїшся втратити Христа»\n19-20 вересня 2015 року відбулась проща до чудотворної ікони Пресвятої Богородиці Волі Довголуцької. Скласти свої молитви у стіп чудотворної ікони та збагатитись духовними скарбами прочани могли ще в суботу ввечері в часі нічних чувань. о. Роман Штігер, сотрудник парафії Різдва Пресвятої Богородиці м. Новий Розділ, розважав над постаттю Марії, ставлячи її за приклад жінки-віри та розкриваючи любов як колиску її виховання, а надалі – як чесноту її життя.\nТакож цього вечора з духовною програмої виступив ансамбль «Фіміам» із Кавська, а о. Олег Кобель, референт Бюро з питань екології УГКЦ у Стрийській єпархії, представив усім присутнім у світлі євангельського життя екологічні науки.\nНаступного дня відбулась Архиєрейська Божественна Літургія, яку очолив владика Богдан Манишин, Єпископ-помічник Стрийської єпархії. Архиєрей у своєму духовному слові розважав над притчею про таланти, розкриваючи у світлі Євангелія значення дарів, якими обдаровує Господь людину, для її спасіння та прослави Бога. «Дар бути християнином – це коли ти не боїшся нічого і нікого, але боїшся втратити Христа», – сказав єпископ, говорячи про силу віри людини, в якій вона, незважаючи на спокуси до гріха, залишається стійкою та є носієм і свідком добра, а не зла.\nВладика Богдан також представив звичайні та надзвичайні дари, які посідає людина, і підкреслив важливість пошуку Божої волі у реалізації та сповненні цих дарів.\nНа завершення проповідник звернув увагу присутніх на постать Марії, як приклад відваги, яка звершила дар свого служіння Богові та закликав вірних просити в Неї сили для здійснення Божої волі і відваги у сповненні своїх талантів.


Японія | Блог страхової компанії ТАС Лайф\nTASlife » Блог » Японія\nкавайне страхування або чому варто повчитися в японських пенсіонерів?\nДля європейської свідомості в культурі Японії багато дивного, а то й зовсім незбагненного. У жодній іншій країні традиції, технології та умови життя не перепліталися так химерно. До того ж японська культура – одна з найконсервативніших, закритих і незрозумілих для іноземців… Але ми, тим не менш, спробуємо пролити світло на один з найважливіших аспектів в житті кожного японця – страхування життя.\nСтраховий ринок Японії є другим за величиною національним ринком в світі (після США), на який припадає трохи більше третини загальносвітових страхових премій.\nНайбільш розвинене в Японії саме страхування життя. Причина цього полягає у відсутності в Японії протягом довгого часу системи соціального страхування та забезпечення, тому в культурі японців закладено розуміння:\n“Про свою забезпечену старість треба дбати власноруч та заздалегідь”\nТак рівень витрат на особисте страхування на душу населення становить біля $3900, (для порівняння – в США і Канаді цей показник не перевищує $2470, а в Західній Європі – $1640).\nДіяльність страхових компаній орієнтована в основному на внутрішню економіку. Можна сказати, що це – досить структурований, технологічний і концентрований ринок з найширшим вибором страхових продуктів, але пріоритетними залишаються страхування життя, медичне страхування, автомобільне і майнове страхування.\nНайчастіше японці використовують накопичувальне страхування життя щоб заощадити кошти для таких цілей:\nВитрати на медицину та хірургію – 59,6%\nДожиття – 51,7%\nРитуальне страхування – 13,7%\nВитрати після нещасного випадку – 8,8%\nВитрати на навчання та одруження дітей – 8,6%\nВитрати на життя після виходу на пенсію – 8,6%\nНакопичення капіталу – 6,7%\nВитрати на довгостроковий догляд – 3,1%\nНа цьому графіку можна прослідкувати, як змінювалась кількість полісів страхування життя з 2013 по 2017 роки.\nСтраховий ринок Японії почав формуватися в кінці 19 століття. До 70-их років цього століття діяльність страхових компаній була орієнтована в основному на внутрішню економіку, а на міжнародній арені зводилася головним чином до сприяння просуванню продукції японських компаній на світовому ринку.\nЗ 1 квітня 1996 року в Японії вступив в силу новий страховий закон. Багато фахівців сходяться на думці, що його прийняття можна вважати першою кардинальної зміною за 56 років. Розробниками закону були прийняті до уваги три основні концепції: зручність для страхувальника, внесок в національну економіку і гармонізація з міжнародним ринком. Також новий страховий закон надавав можливість розвитку програмам захисту споживача та забезпечення безпеки страховика.\nНавіть при досить низькому в 50-ті роки рівню життя японці були добре знайомі зі страхуванням, яке купувалося тоді в основному в розстрочку – 2/3 всього обсягу надходження премій припадали на щомісячні внески. Інша особливість полягала в тому, що приватне страхування зазнавало сильної конкуренції з боку муніципальних органів, професійних спілок та різних об’єднань, які поширювали свої власні страхові продукти. Сильною була конкуренція і з боку держави: через систему поштових відділень воно пропонувало населенню доступні і дешеві поліси страхування життя ощадного типу.\nУкоріненню в суспільстві традицій страхування сприяли схильність японців до заощаджень, зручною формою яких є страхування, їх передбачливість і звичка планувати майбутнє.\nДо початку 90-х років 90% всіх японських сімей мали довгострокові поліси накопичувального страхування життя, на які припадала чверть всіх їхніх заощаджень. Вельми високого рівня досягло страхування ризиків професійних захворювань і виробничих травм. Держава також брала участь в страхуванні від стихійних лих – тайфунів, землетрусів, цунамі та інших явищ, які рідко обходять Японію стороною.\nЯк живуть японці на пенсії?\nЯпонія є країною з найбільшою в світі часткою пенсіонерів: люди старшого віку становлять п’яту частину всього населення цієї острівної держави. У той же час продумана пенсійна система і реінвестування відрахувань дозволяє японцям отримувати солідні виплати на старості років.\nРозмір пенсії в Японії залежить від того, коли людина вирішить вийти на заслужений відпочинок:\nпри виході на пенсію в 60 років розмір пенсійної виплати буде зменшено на 30%;\nпри виході в 63 роки втрата складе 12%;\nпри виході в 65 років пенсіонер отримає всі належні йому кошти;\nякщо він продовжить працювати і вийде на пенсію в 70 років, розмір її збільшиться на 42%.\nТаким чином держава спонукає своє населення продовжувати працювати. Це можливо за рахунок високої тривалості життя японців: середній показник у чоловіків – 80,9 років, у жінок – 87,1 років. Як відомо, тут мешкає понад 20% всіх довгожителів на планеті.\nКрім того, така система враховує особливості поведінки японців – це працьовитий народ – їм важливо усвідомлювати свою затребуваність і причетність до спільної справи. Згідно із законом, кожен трудовий договір укладається з людиною на довічно, і працівник може займати посаду, поки його здоров’я дозволяє йому виконувати свої обов’язки.\nВ Японії діє 2-рівнева система пенсійних накопичень і виплат:\nБазова (соціальна) На неї мають право всі японці, які досягли 65-річного віку. На 50% фінансується державою, ще на 50% – за рахунок фонду накопичень. Складає близько 73% від грошових надходжень середнього пенсіонера в країні. Мінімальний загальний робочий стаж особи повинен становити не менше 25 років.\nСередній розмір такої пенсії – $700\nДодаткова (професійна) Повністю залежить від доходу, який отримувала людина. Відрахування робить роботодавець, їх розмір – 18,3-40% від розміру заробітної плати. Отримати її можна з 65 років.\nСередній розмір такої пенсії – $700-$800\nТаким чином загальна сума пенсійних виплат на місяць складає близько $1500. Ця сума може здаватися дуже великою, проте слід враховувати і рівень життя в Японії. А жити тут дорого – середня зарплата в країні становить $3500. Відповідно, люди похилого віку в країні витрачають близько половини своїх виплат на медичне, страхове та інше обслуговування.\nЯпонська пенсійна система дозволяє її громадянам вибрати свій актив і методи збільшення його капіталізації. Самому дозволяється вибрати страхову компанію або банк, скористатися його індивідуальними пропозиціями для збільшення своїх виплат в подальшому. Кожен житель активно бере участь в побудові свого забезпеченого майбутнього на старості років. Навіть при виборі індивідуального активу свого фонду він продовжує брати участь у державній корпоративній програмі.\nЦікаво, що домогосподарки мають право отримувати пенсію, не сплачуючи при цьому пенсійні внески. Адже таким чином вони підтримують своїх чоловіків: рівень витрат сім’ї як осередку суспільства знижується, вивільняючи ресурси на задоволення потреб і сприяючи зростанню добробуту. Кожній домогосподарці покладається стандартна пенсія (близько $600), а після смерті свого чоловіка вона має право отримувати частину його додаткової/професійної пенсії.\nУряд Японії розробив спеціальну програму, що покликана вирішувати проблеми старіючого населення. У 2000 році було введено страхування по старості (пам’ятаєте німецький досвід, де така страховка є обов’язковою?). Страховка покриває вартість усіх державних послуг, що надаються людям похилого віку. У будь-який момент вони можуть звернутися до соціальних служб та отримати необхідну допомогу.\nБлагополучна старість, можливість відпочивати, займатися фізичною активністю, подорожувати у японців з’являється також і за рахунок власних заощаджень. Більшість громадян, поки працюють, відкладають до 30% свого місячного доходу «на щасливу старість». Саме така ощадливість допомагає їм відчувати себе спокійно у фінансовому плані після виходу на пенсію.\nЯпонський ринок перестрахування відіграє важливу роль для Японії, яка відноситься до країн з підвищеною вірогідністю настання страхового випадку. Це стосується в першу чергу ризиків катастрофічних лих, так як Японія – це місце, де тайфуни трапляються щорічно з серпня по листопад. Крім того, вона розташована в сейсмічно небезпечному регіоні, що піддає її жителів постійним випробуванням.\nНайбільша і єдина Японська перестрахувальна компанія загального профілю “The Toa Fire & Marine Reinsurance Company, Ltd.” була створена в 1940 році. До цього часу перестрахувальне покриття японські компанії отримували в Lloyd’s of London і в інших європейських перестрахувальних компаніях. Однак з плином часу виникли важкі політичні обставини, що перешкоджали отриманню перестрахувальних покриттів в цих компаніях. Тоді усі японські страхові компанії (в той час їх налічувалося 42) вирішили створити власну перестрахувальну компанію.\nУ наступному 1941 році Японія почала війну. У період війни і відразу ж після неї компанія подолала безліч труднощів. Коли ж економіка країни почала відновлюватися, “Toa Re” почала відновний процес паралельно з нею. Що стосується унікальності компанії, то можна сказати, що це єдина в Японії ліцензована перестрахувальна компанія загального профілю. При цьому 60% акцій компанії належать японським страховим компаніям і 40% – японським банкам. Що ж до перестрахувальних компаній з Європи і Америки, то вони займаються перестрахуванням з прямими страховиками з Японії, не маючи при цьому японської ліцензії. Багато з них мають свої представництва в Токіо.\nДіяльність товариств взаємного страхування життя в Японії є одним з найбільш яскравих прикладів успішної реалізації взаємного страхування, що ріднить цю країну з Малайзією і популярним там такафул-страхуванням, про який ми розповідали раніше.\nНайперше товариство взаємного страхування життя з’явилося в Японії в 1902 році. Однак унікальне становище товариств взаємного страхування сформувалося в Японії після закінчення Другої Світової Війни. Починаючи з 1947 р., протягом короткого періоду післявоєнних реформ, була сформована жорстка система регулювання страхового ринку, при якій і тарифна політика страхових компаній і умови страхових послуг, що продаються ними, встановлювалися державою через систему агентств. У той час вхід на національний ринок страхових послуг для іноземних інвесторів був закритий (політика протекціонізму тривала аж до 1996 року). У такій ситуації великі японські фінансово-промислові групи розмістили значні інвестиції в страховому бізнесі.\nВ даний час компанія-правонаступник того першого японського суспільства взаємного страхування – Dai-Ichi Mutual Life Insurance Company – є другим пo сумі зібраних премій зі страхування життя страховиком Японії і займає 7-е місце в світі за цим же показником. Перше місце в Японії (і 5-е місце в світі) за сумою зібраної страхової премії займає ще одне японське ОВС Nippon Life Insurance Company.\nУ сукупності на ці дві компанії тільки в Японії на початок 2005 року припадало близько 30% національного ринку страхових послуг. В їх активі – понад 19 млн. укладених договорів страхування. Тобто приблизно кожен шостий житель Японії був застрахований в одній з цих двох компаній.\nЩо чекає на страховий ринок Японії в майбутньому?\nНинішній стан японського страхового сектора – багато в чому результат плідної діяльності системи регулювання та нагляду. До її кардинального перегляду приступили більше двадцяти років тому. З початку 90-х років в Японії, зокрема, стали прагнути до такого стану, коли різні сегменти індустрії фінансових послуг, включаючи страхування, отримували б право на роботу в суміжних галузях – в режимі взаємного доступу.\nНайважливішим кроком, спрямованим на стимулювання конкуренції та ділової активності в страховому секторі, стало зняття перепон між страхуванням життя та іншими видами страхування. Не відмовляючись від спеціалізації, СК можуть створювати дочірні фірми для проведення операцій в суміжній області, включаючи так званий третій сектор. За японською класифікацією – це страхування від раку, медичних витрат і витрат на медичний догляд.\nНа думку експертів, основні середньострокові перспективи розвитку японського страхового ринку наступні:\nзбільшення поляризації/концентрації ринку як в секторі life страхування, так і в ризиковому секторі;\nзбільшення присутності іноземних страховиків, перш за все в секторі страхування життя, як відповідь на потребу в іноземному капіталі і досвіді. Але частка іноземних страховиків залишиться незначною через нестачу каналів поширення страхових продуктів;\nпоява нових гравців, нестрахових фінансових компаній та фінансових конгломератів.\nВ цілому структурні зміни на ринку матимуть подвійний ефект: в той час як збільшення ефективності наявних страхових продуктів і поява нових стимулюють інтерес споживача, посилення конкуренції призведе до зростання страхових тарифів.\nІ наостанок – трохи гумору у рекламі страхування життя від Nippon Life Insurance Company 🙂\nFunny Japanese Insurance Commercial


Насіння кавуна купити в Україні ᐉ Вигідні ціни на Agriks.com.uа\nПопулярність баштанних культур серед фермерів України цілком з'ясовна. По-перше, вони прекрасно ростуть і плодоносять на землях південних регіонів країни. По-друге, високі продажі кавунів забезпечені по всій країні.\nМи пропонуємо купити насіння кавуна в онлайн-магазині. При замовленні посівного матеріалу у нас, ви отримуєте відчутні переваги: \nВесь посадковий матеріал надходить від перевірених виробників;\nПравильні умови зберігання товарів перед відправкою забезпечують відмінну схожість.\nПредставлені насіння кавунів система фільтрує з урахуванням періоду їх вегетації. Так можна підібрати ягоди наступних сортів (дозрівання в днях):\nранні - 80;\nсередньо-пізні - 100;\nпізні - понад 100.\nБільш популярними в середовищі фермерів залишаються сорти і гібриди раннього дозрівання. Незважаючи на менш «цукровий» смак, найперші, що з'являються на прилавках баштанні коштують досить дорого і це дозволяє фермерам непогано заробити. Для особистого вживання в основному купуються сорти кавунів середнього або пізнього дозрівання.\nГібридні і класичні види відрізняються між собою кількома характеристиками:\nзабарвленням кірки і м'якоті;\nДо найпопулярніших сортів раннього дозрівання відносяться:\nАУ Продюсер - сортові насіння кавунів американського виробництва відмінно підходять для жарких регіонів країни. Висаджують посівний матеріал на супіщаних грунтах. Обов'язковою умовою вирощування є велика кількість сонячного світла і відкрита ділянка. Якщо середовище не відповідає вимогам, насіння вирощуються в теплиці або приховують агроволокном. Вплив низьких температур (заморозків) призведе до втрати солодкості врожаю, а самі кавуни виростуть маленькими.\nМаракеш - стресостійкий пізній сорт, не схильний до захворювань і впливам довкілля. Відрізняється високою врожайністю і чудовими смаковими якостями.\nЛедус - середньостиглі овальні плоди з дрібними темно-зеленими смужками виростають вагою до 12 кг. Кавуни знайшли прихильників завдяки високим смаковим якостям і легкій транспортабельності.\nОтаман - відноситься до типу Кримсон Світ і дозріває за 2 місяці до повного збору. Розміри і вага ягоди гігантські - в середньому від 10 кг. Це ранньостиглий гібрид з яскраво-червоною м'якоттю і овальною формою.\nЧарльстон Грей - французький сорт средньораннього дозрівання (близько 80-ти днів). Можна вирощувати в парнику або теплиці, але найбільш соковита і солодка ягода дозріває в умовах відкритого грунту і палючих сонячних променях.\nАрашан - гібридна форма раннього дозрівання. Стійкий до впливу стресових факторів.\nАстраханський - середньоранній сорт, віддає перевагу сонячним, добре прогріваючимся ділянкам, захищених від холодних вітрів. Перед посадкою бажано удобрити землю перегноєм.\nФара - добре підходить для вирощування в центральних і північних областях. Сорт відноситься до середньоранніх.\nДе купити якісне насіння кавуна недорого?\nАсортимент Агрікс включає безліч сортів з різними періодами вегетації і дозрівання з їх описами і характеристиками. Ознайомитися з ними детальніше допоможе каталог, де представлене насіння кавуна . Вирішити, як замовити товар, допоможе онлайн-консультант або менеджер компанії. Зв'язатися з ним можна за номерами, вказаними в розділі "Доставка і оплата" . Ми доставимо товар зручним для вас способом: самовивозом, кур'єром або в відділення найближчої пошти.\nЧасті питання про насіння кавуна\n⚡ Де купити насіння кавуна?\nКупити насіння кавуна за прийнятною ціною і високої якості Ви можете в інтернет-магазині Agriks.com, за телефонами +38 (050) 334-38-11, +38 (067) 328-42-49, +38 (093) 716 -82-66 або написати нам в в Telegram, Viber, WhatsApp.\n⚡ Скільки коштує насіння кавуна?\nЦіна на насіння кавуна від 6 грн\n⚡ Які насіння кавуна обрати?\nЩоб правильно вибрати насіння кавуна для початку визначтеся:\nякому типу плода віддаєте перевагу (безнасінний, Кримсон світ, тайгер, чарльстон грей, шуга бебі);\nв якому регіоні і на яких ґрунтах плануєте вирощувати;\nщо ви хочете отримати на виході - вага, цукристість;\nЯкщо у вас залишилися питання Ви можете звернутися до менеджерів Агрікс.\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше ФормаОвальна Країна виробникГолландія ВиробникErgon\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше ФормаОвальна Країна виробникІталія ВиробникКоуел\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше ФормаОвальна Країна виробникГолландія ВиробникSyngenta\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)7-10 кг ФормаОвальна Країна виробникКорея ВиробникAsia Seed\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше ФормаПодовжено-овальна Країна виробникГолландія ВиробникSyngenta\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)7-10 кг ФормаОвальна Країна виробникТуреччина ВиробникYuksel Tohum\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше ФормаОкругла Країна виробникГолландія ВиробникNunhems\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)7-10 кг Країна виробникСША ВиробникLark Seeds ФасовкаПроф упаковка 1 000 шт\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше ФормаОвальна Країна виробникЯпонія ВиробникTakii Seed\nНасіння кавуна Крімсон Світ Ау Продюсер Sais від 100 г\nНасіння кавуна Крісбі F1 Nunhems від 10 шт\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)7-10 кг ФормаОкругла Країна виробникГолландія ВиробникNunhems\nНасіння кавуна Кримсон Світ Bakker Brothers 500 г\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)8-12 кг ФормаОкругла Країна виробникГолландія ВиробникBakker Brothers\nНасіння кавуна Реденза F1 Enza Zaden 500 шт\nТип кавунаКримсон Світ Середня вага (кг)10 кг і більше Країна виробникГолландія ВиробникEnza Zaden ФасовкаПроф упаковка 500 шт\n1 Насіння кавуна Чарльстон Грей Clause від 10 шт\n2 Насіння кавуна Бостон F1 Nunhems від 5 шт\n3 Насіння кавуна Арашан F1 Syngenta від 10 шт\n4 Насіння кавуна Фарао F1 Syngenta від 10 шт\n5 Насіння кавуна Леді F1 Nunhems від 10 шт\nНасіння кавуна Прімаголд F1 Semo 25 шт\nНасіння кавуна Прімаоранж F1 Semo 25 шт\nНасіння кавуна Блекі F1 Libra Seeds (Erste Zaden) 1 000 шт\nНасіння кавуна Максимус F1 Libra Seeds (Erste Zaden) 1 000 шт\nНасіння кавуна Мініпул F1 Hazera 1 000 шт


Круглый стол 19.04.2016 | Фонд\nГлавная » Архів » Круглі столи 2014-2016р » Круглый стол 19.04.2016\n19 квітня 2016 року в Національному інформаційному агентстві «УКРІНФОРМ» відбувся круглий стіл «Врятуємо країну – стоп пропаганда!».\nОрганізатори заходу: ВБФ «Заради тебе» та Управління військово-патріотичної роботи та сприяння територіальній обороні за підтримки CIVICUS у рамках міжнародної акції «ICSW/2016»\nУсі присутні, серед яких були ведучі українські експерти, політологи, журналісти, представники державних та недержавних установ, зазначили, що Україні необхідно розробити та втілити інформаційну політику, спрямовану на формування громадянського суспільства та таку, яка б запобігала ганебному впливу пропаганди країни сусіда.\nОрганізатори заходу підкреслили, що гібридна війна, яка має місце в Україні, є глобальною проблемою пов’язаною з інформацією, що передають ЗМІ. Пані Гольденберг навела приклад Руанди, де 22 роки потому сталася жахлива трагедія, а після неї на лаві підсудних разом з самими катами опинились й журналісти, й власники ЗМІ, які протягом року закликали до вбивства. Цю тезу підтримав видатний український журналіст пан Френкель, який підкреслив, що світ став малим і всі процеси пов’язані між собою, але Україна виявилась не готовою до цих викликів.\nВолодика Володимир (УАПЦ) зазначив, що визначну роль у цьому має мовна політика. В нас не існує жодного 100% українського телевізійного каналу.\nЕксперти (пан Друзенко, пан Магда та пан Дикий) говорили про коріння пропаганди країни агресора та про її вплив на суспільство. Підкреслювалось, що ця робота з боку сусіда почалася задовго до анексії Криму та війни на сході.\nПан Хаврук (Управління військово-патріотичної роботи та сприяння територіальній обороні) звернув увагу присутніх на те, що в країні обмаль видань спрямованих на патріотичне проукраїнське виховання. Прикладом такого видання він навів газету «Дер Хунта Цайтунг», публікації якої спрямовані на мультикльтурне українське суспільство та наших захисників на сході.\nГеоргій Коваленко (голова Відкритого Православного Університету Святої Софії-Премудрості) наголосив, що сила нашої пропаганди має бути у наведенні правдивої інформації, бо лжесвідчення – великий гріх, що було підтримано усіма присутніми.\nВ свою чергу, присутній на круглому столі заступник міністра інформаційної політики Антон Біденко наголосив, що сподіватися що два силових відомства разом з Мінінформ політики повністю подолають російську пропаганду — це утопія.\n«Чекати від нашого міністерства (Міністерства інформаційної політики), Міноборони, СБУ щоби за рік були створені ефективні інструменти які б побороли всіх ворогів — це абсолютно не реально. Ми обрали шлях і йдемо ним», — сказав заступник міністра.\nПан Монастирський (Президент ЄФУ та голова громадської ради міністерства освіти) зазначив, що недостатньо робиться для розробки та публікації підручників державною мовою, які б відповідали сучасним вимогам.\nПро актуальність теми та жвавість дискусії свідчить той факт, що заміть години та 30 хвилин вона тривала 3 години.\nЗа результатами роботи «круглого столу» пропозиції учасників до Президента, уряду, РНБО та Верховної Ради були сформовані письмово.


Залежність спілкування від особистісних властивостей його учасників - Культура ділового спілкування менеджера - Навчальні матеріали онлайн\nЗалежність спілкування від особистісних властивостей його учасників\nУ процесі спілкування людина може бути суб'єктом, який взаємодіє з іншим, переконує його, впливає на нього. Або, навпаки, вона може стати об'єктом, на який впливає інший, що маніпулює ним. Іноді буває так, що люди начебто й розмовляють одне з одним, а порозумітися не можуть. Через це виникають образи, невдоволення, а іноді й конфлікти. І тільки якщо люди спілкуються на рівних як суб'єкт з суб'єктом, вміло використовують знання з психології про природу та механізми взаємодії, спілкування буде ефективним і приноситиме радість кожному.\nЛюдина має кілька образів, зокрема "Я-реальний" (який є насправді саме зараз) та "Я-ідеальний" (тобто такий, яким я себе уявляю). "Я-ідеальний — це система цінностей, отриманих завдяки вихованню та власним бажанням, що перейшла у внутрішню самостійну структуру. Ідеальне "Я" засуджує своє реальне "Я" за будь-яку провину з тією ж суворістю, з якою звичайно засуджують злочинця. Проте "Я-ідеальний" теж не обов'язково є абсолютно правильним [134, с. 202]. Чим менша відстань між "Я-реальним" та "Я-ідеальним", тим менше проблем у людини, тим краще вона спілкується і взаємодіє з іншими. Важливим чинником в інтерпретації набутого досвіду і джерелом очікувань людини є її "Я-концепція". Як активне начало і головний регулятор поведінки вона сприяє досягненню узгодженості особистості [56, с. 31]. Якби людина вміла розібратися в собі самій і тільки потім оцінювала дії інших, то значно менше було б непорозумінь та конфліктів.\nБагато в чому культура спілкування залежить від особистості, її якостей. Один поводить себе пихато як всезнайка, його не цікавить думка співрозмовника. Другий говорить тільки сам і не дає змоги іншому вставити навіть слово. Третій презирливо ставиться до чужої думки. Четвертий є людиною спокійної вдачі, терпляче слухає іншого, навіть якщо той висловлює неправильну думку. Кажуть, що спілкування — це своєрідний театр, де є п'єса певного змісту, актор, що виконує конкретну роль, і глядач, який сприймає цю п'єсу і цього актора. А потім глядач виступає як актор і хоче, щоб його сприймали так само. До того ж глядач в обох випадках є активною стороною. Іноді також спілкування порівнюють з грою в шахи. І тут, і там є початок, середина партії і кінець. І на кожному етапі діють свої правила. І в грі в шахи, і в спілкуванні необхідно, готуючись до дії, продумати стратегію і тактику. Результати взаємин залежать від того, наскільки партнери керуються етичними нормами та використовують психологічні механізми. Хтось з них може виграти, а хтось програти. Проте якщо партнери з повагою ставляться один до одного, то за будь-якого результату, вони залишаться задоволеними чи партією в шахи, чи актом спілкування.\nЛюдина живе та діє в системі суспільних відносин як цілісна істота [2, с. 96], а цілісність є основою для системності всіх її якостей [34, с. 570]. Руссо зазначав, що людина народжується на світ божий чистою, як аркуш паперу, на якому можна написати все, що завгодно. Однак сучасна біологія спростувала це твердження (у тих самих батьків народжуються різні діти). Одна людина — спокійна та сором'язлива, друга — запальна та непосидюча. Є люди, що сприймають гумор, а інші його не розуміють. Одна людина комунікабельна і контактна, а друга — ні. Є люди сумні і веселі, вперті і хвалькуваті. Людина побудована складно, і ця складність виявляються в її психологічному стані, а через нього позначається на взаємодії з іншими. Звичайно, людина спілкування, взаємодію з іншими людьми контролює на свідомому рівні. Проте іноді на відносини впливає неконтрольоване нею ставлення до подій, явищ, дійсності. Відбувається воно на несвідомому рівні, що найчастіше виявляється у жестах, інтонації, міміці тощо.\nДля того щоб більш свідомо ставитися до спілкування, слід пізнати свої цінності, потреби, мотиви, установки, якості, характер, здібності, реальні вміння та навички. Тобто необхідно розглядати суб'єкта спілкування як особистість. Особистість — це конкретна людина з притаманними їй своєрідними розумовими, емоційними, вольовими та фізичними якостями, які у кожного виявляються по-різному [104, с. 87]. Це людина як носій свідомості, її психічне обличчя як дієздатного члена суспільства, що усвідомлює свою роль і місце в цьому суспільстві. Це системні якості, яких вона набуває у предметній діяльності та спілкуванні [156, с. 165]. Людина стає особистістю тоді, коли усвідомлює свої інтереси і добивається їх реалізації у взаємодії з іншими людьми. Провідні психологи (Л.С. Виготський, П.Я. Гальперін, Г.С. Костюк, О.М. Леонтьєв, О.Р. Лурія, С.Л. Рубінштейн) роблять висновки про те, що:\n• властивості, як і особистість загалом, формуються пам'яттю, яка перетворює окремі короткочасні процеси у психічні стани;\nШвейцарський психолог Карл Юнг поділяє всі особистості на екстравертів та інтровертів. Екстраверти — це люди, які спрямовують життєву енергію назовні, на інших людей. Вони зазнають впливу оточення, легко пристосовуються до ситуацій і впевнені в собі, при цьому увага до себе у них послаблена. Для них характерними є комунікабельність, імпульсивність, недостатній самоконтроль, хороша пристосовуваність до середовища, відкритість почуттів. Вони життєлюбні, намагаються стати лідерами, мають багато друзів. Проте екстраверти не завжди виконують свої обіцянки та обов'язки, не переносять монотонності, частіше відволікаються під час роботи тощо. Інтроверти — це люди, у яких життєва енергія спрямована на внутрішній світ. Вони мало піддаються зовнішнім впливам, менш впевнені в стосунках з іншими людьми і зовнішнім світом і гірше адаптуються у нових умовах, важко встановлюють контакти з новими людьми і звикають до нового середовища. Як правило, ці людини песимістичні. У більшості випадків інтроверти спокійні, врівноважені, миролюбні, дії їхні раціональні. Вони високо цінують етичні норми, люблять планувати майбутнє, суворо контролюють свої почуття, неагресивні, обов'язкові, але друзів у них мало [229, ч. 1, с. 211; ч. 2, с. 316].\nЯкщо один діловий партнер є екстравертом, а другий інтровертом, то під час спілкування між ними можуть виникнути проблеми. Екстраверт, наприклад, вважатиме, що слід все обговорити і швидко вирішити проблему, а інтроверт — що раніше треба все добре обдумати, а не поспішати. Один із співрозмовників вважатиме, що проблема не вирішується через зовнішні причини, у тому числі через партнера, а другий шукатиме причину в собі, вважатиме, що саме він не все правильно зробив. Є навіть думка, що книжки, написані письменником-інтровертом, погано сприймаються читачами-екстраверта-ми. Водночас людина, прагнучи до ефективної взаємодії з іншими, може дещо нівелювати подібні негативні сторони своєї особистості. Так, чи не найбільшим у світі інтровертом донедавна вважали М. Делла — голову корпорації "Делл Комп'ютерс". Про нього говорили, що він є повністю відчуженою від персоналу компанії людиною, з якою важко знайти спільну мову. М. Делл, почувши якось таку характеристику, зібрав нараду директорів. Він зізнався у своїй надзвичайній сором'язливості, чим і пояснив свою відчуженість. Присутніх вразило таке визнання керівником власних помилок у взаєминах з персоналом. Після цієї щирої розмови Делл почав радитися з підлеглими, брати до уваги їхні думки та ідеї. Це підняло авторитет Делла, значно поліпшило робочу атмосферу в компанії та її економічні показники .\nЛюди з різним типом темпераменту по-різному реагують на все, що навколо них відбувається. Під час одного експерименту представникам зазначених типів темпераменту показали ту саму картину і попросили розповісти її сюжет. Сангвінік розповів так: "Я бачив на картині будинок. П'ять вікон. Одне без шибки. Загорожа трохи поламана. Дівчинка з обручем. На небі літак. Щось темне за деревами видніється здалеку". Холерик переказав з відповідними емоціями: "Щойно збудований будиночок. Ще не всі шибки вставлені. Дівчинка весело, безтурботно грає з обручем. У небі несеться гордий літак. Батьки дівчинки пішли в клуб, що видніється за деревами". Флегматик коротко сказав: "Біля будинку дівчинка з обручем, на небі — літак". Меланхолік оповів розпачливо: "Бідна дівчинка одна грає з обручем. Холодно. Нікому вставити у вікна шибки. Грізно гуде літак. За деревами — цвинтар, куди, напевно, пішли батьки дівчинки відвідати померлих родичів" [77, с. 111].\nПо-різному ці типи виявлять себе й у спілкуванні. Сангвініки і холерики характеризуються досить високим рівнем активності у спілкуванні. їх психічна діяльність часто спрямована на зовнішнє середовище. Тому встановлювати контакт з такими людьми легше, ніж з флегматиками та меланхоліками. Проте, якщо активність сангвініків характеризується стійкістю, то у холерика вона може виявлятися як спалах, що швидко згасає. Сангвінік легше захоплюється цікавою розмовою, а холерик може раптом "відключитися" або перейти на іншу тему. Для холерика характерною є швидка мова, до того ж багата на жестикуляцію та міміку. У флегматиків та меланхоліків нервові процеси відбуваються інертно. Вони заглиблені в себе, в свій внутрішній світ, повільніше сприймають інформацію, їм потрібно витратити більше часу на те, щоб щось зрозуміти і запам'ятати. Мова у них є тихою, рухи плавними, повільними. Коли їм смішно, вони тільки посміхаються (холерик в цей час буде сміятися довго і голосно). Вони дуже вразливі, але за зовнішнім виглядом про це дізнатися важко, бо зміна настрою у таких людей затягується. Тому від них не слід чекати швидкої відповіді, негайної реакції і не рекомендується в розмові з ними різко переключати їхню увагу на щось інше. Крім того, у таких людей буває заниженою самооцінка. Через це вони можуть вважати свою позицію неправильною і боятися висловити її. Як правило, ці люди сором'язливі, тому їх слід підбадьорювати, цікавитися їхньою думкою, давати їхнім вчинкам позитивну оцінку.\n• щодо меланхоліка — не нашкодь, тому що у меланхоліка такі плюси, як висока чутливість, м'якість, людяність, доброзичливість, здатність до співчуття, та мінуси — низька працездатність, підозрілість, вразливість, замкненість, сором'язливість. На нього не можна кричати, тиснути, бо меланхолік надто чутливий до інтонації і дуже вразливий.\nКажуть, що сангвінік — це тепле сонячне світло; холерик — надія на успішність, оскільки він здатен ставити цілі і добиватися їх досягнення; флегматик — надійність, кам'яна стіна; меланхолік — чудовий друг і здатен на жертовний, героїчний вчинок . Менеджеру необхідно знати ці особливості типів темпераменту і враховувати їх при наймі людей на роботу, під час спілкування з підлеглими та партнерами, при розподілі доручень. За спостереженнями більш ефективними будуть спілкування і взаємодія у парах: холерик — сангвінік; сангвінік — меланхолік; меланхолік — флегматик. Менеджеру також слід добре знати і враховувати особливості свого власного темпераменту, щоб уникати конфліктів з підлеглими та клієнтами.\n"Характер — це витривалість, це вірність переконанням, це почуття честі, це готовність виконати свій обов'язок, це вміння дбати за справу, а не за себе, це уміння володіти собою, це культ великої амбіції і великої праці. Хто виявить силу характеру в дрібному, виявить її й у великому. Безхарактерна особистість, навіть за сприятливих обставин, навіть за чужою допомогою, не творить нічого. Завше перекидатиметься від захвату до розпачі, втрачатиме голову від перших невдач, переоцінюватиме силу перешкод", — такими словами визначав, що таке характер людини і в чому полягає його сила, Дмитро Донцов, науковець і громадський діяч України початку XX ст. . Якщо немає справжнього характеру, то ніяка життєва позиція, здобуті знання та навички, високі цілі нічого не дадуть. Іноді людина може посідати значну посаду або мати багато грошей, але її однаково не вважатимуть успішною. Причина проста: ця людина безхарактерна або слабохарактерна. Ознаками характеру є: наявність властивостей, що відрізняють одну людину від іншої; стійкість цих властивостей; виявлення таких властивостей у поведінці; зв'язок властивостей з інтелектом, емоціями, волею.\nЯк бачимо, для менеджера визначальними рисами характеру, які сприяють успішному міжособистісному спілкуванню, є врівноваженість, об'єктивність, упевненість у собі, комунікабельність, контактність. Комунікабельність — це здатність людини легко знайомитися, розпочинати першою розмову. Проте така людина спілкується з іншими найчастіше формально, без глибокого духовного зв'язку. Контактність — це здатність і готовність людини встановлювати духовний зв'язок з іншими людьми з метою взаєморозуміння і впливу на них. Це більш високий рівень культури спілкування.\nЗвичайно, найбільш успішними є ті люди, які належать до переможців. Це найкращі якості для менеджерів. Для того щоб відчувати себе "переможцем", менеджеру треба формувати в собі позитивні установки на буття (як на особисте життя, так і на професійну діяльність). Якщо менеджер вбачає проблему не в тому, що поганий клієнт, а в своєму невмінні переконати його, то це дасть змогу йому врешті-решт знайти таке рішення, яке сприятиме налагодженню контактів з цим клієнтом, і вирішити позитивно проблему. Людина, яка відчуває впевненість у собі, переконана, що зможе зробити будь-що, як би це важко не було. Основоположники нейролінгвістичного програмування зробили висновок: те, що людина вважає для себе можливим або неможливим, впливає на результат: зможе вона це зробити, чи ні . Один молодий американець у 20 років зазнав невдачі у бізнесі. Щоб її компенсувати, він вирішив виставити свою кандидатуру на виборах до Палати представників, але знову зазнав невдачі. Потім він пережив смерть улюбленої жінки, ще кілька разів виставляв свою кандидатуру на виборах і знову невдало. Але у 52 роки він досяг бажаної мети — став президентом Сполучених Штатів Америки. Ім'я цієї людини — Авраам Лінкольн . Досвідчені менеджери переконані, що впевненість у перемозі — це вже її половина. Для вироблення впевненості треба розвивати уяву, формувати бачення реалізованої ідеї.\nНа перебіг спілкування людей впливають не тільки їх темперамент та характер, а й інші психічні якості. Менеджер, бажаючи досягти якихось змін у діях інших людей, впливає на їхні емоції, почуття (нагадує про інтереси); увагу (змінює її направленість); уяву (підштовхує до дії певними асоціаціями); пам'ять (сприяє, аби витягти зі "скарбнички" щось важливе, щоб ним скористатися або дати нову інформацію). Для того щоб ефективно впливати, потрібно добре знати психічні якості людини.\nПсихологи кажуть, якщо хтось виявляє агресивність, то слід неначе поставити між ним та собою скляну стінку; або просто посміхнутися спокійно і намагатися переключити увагу цієї людини на щось приємне чи несподіване для неї. Якщо починають з'являтися гнів, роздратування на іншу людину, то слід на деякий час припинити спілкування, зробити кілька глибоких подихів, подумати про те, що гнів ламає насамперед власну нервову систему. Через деякий час, заспокоївшись, можна продовжувати спілкування. В армії, наприклад, є обов'язкова вимога — покарання винних здійснювати лише наступного дня. Для того щоб у менеджера була успішною професійна діяльність, він повинен навчитися керувати своїми емоціями, особливо негативними. Від цього залежатимуть його взаємини з підлеглими та клієнтами.\nВищим продуктом розвитку емоцій є почуття. Це специфічно людські, узагальнені переживання, ставлення до потреб, задоволення або незадоволення, які зумовлюють позитивні або негативні емоції — радість, любов, гордість, сум, гнів, сором тощо. Вони бувають кількох видів: моральні (обов'язку, честі, дружби, кохання); інтелектуальні, пізнавальні; естетичні (ставлення до природи, мистецтва, до прекрасного); практичні (ставлення до діяльності — її змісту, форми, процесу, результату, громадської цінності) [104, с. 249].\nНа процес взаємодії між людьми, спілкування з ними впливає така форма психічної діяльності, як увага. Вона виявляється в спрямованості і зосередженості свідомості на вагомих предметах, явищах або власних переживаннях [104, с. 229]. Увага забезпечує організованість та цілеспрямованість діяльності людини, її спілкування з іншими людьми [229, ч. 1, с. 113]. Про стан високої концентрації уваги, в якому перебуває людина, свідчать її поза, вираз очей, характерні рухи м'язів обличчя та жести. Якщо людина неуважна, вона не сприймає інформацію. Спілкування перестає бути ефективним, коли увага його учасників зосереджується на власних переживаннях. Якщо вдалося усвідомити такий стан, слід заспокоїтися і тільки після цього відновити спілкування.\nНа взаємодію між людьми і характер спілкування безпосередньо впливає пам'ять. Коли з'ясовують якісь події чи стосунки, то часто кажуть: "Я ж тобі говорив, а ти зробив не так", а у відповідь можна почути: "Ні, ти не говорив, я добре пам'ятаю, що не говорив". І виникають образи, стає можливим конфлікт. Пам'ять — це закріплення, зберігання та наступне відтворення людиною її попереднього досвіду. Враження, які одержує людина, відображуючи дійсність через свої органи чуттів чи в процесі мислення, фіксуються в мозку і зберігаються в ньому у вигляді образів, уявлень про предмети та явища, що сприймалися раніше. Це великий дар природи, без якого важко уявити собі життя людини. За тривалістю утримання матеріалу, що запам'ятовується, пам'ять поділяють на короткочасну, довготривалу та оперативну. Основні процеси пам'яті — запам'ятовування, зберігання, відтворення та забування [104, с. 22Є]. Є люди, які мають феноменальну пам'ять. Так, переказують, що Олександр Македонський пам'ятав імена всіх своїх воїнів, академік Іоффе знав напам'ять всю таблицю алгоритмів, Моцарту досить було один раз почути музичний твір, щоб його записати на папері та виконати, а Вілл Гейтс пам'ятає сотні кодів створеного ним програмного продукту. Ми багато чого тримаємо в своїй пам'яті, але не завжди можемо скористатися нею, коли це потрібно. Розповідають, що якось захворіла молода малоосвічена німкеня. У неї була висока температура і вона марила, при цьому говорила грецькою, латинською і давньоєврейською мовами. Потім з'ясувалося, що у дитинстві вона жила у пастора, який читав вголос книги, написані цими мовами, а вона слухала. Проте коли дівчина одужала, то вона навіть не підозрювала, які багатства зберігає її пам'ять.\nМенеджеру, який працює одночасно з великою групою людей та організує виконання різних великих і малих завдань, треба пам'ятати велику кількість номерів телефонів, імен, подій. А це не завжди виходить. Пам'ять слід постійно тренувати. Ще від Піфагора до нас дійшла така порада: щодня вранці й увечері прокручувати в голові події минулого дня, згадуючи все до дрібниць і давати оцінку своїм діям: це добре, а це погано. Якщо вистачить характеру це робити кожного дня, то успіх гарантований. Академік М. Амосов постійно наголошував: чим більше людина розвиває пам'ять (особливо у молодому віці), тим більше у неї розвивається здатність запам'ятовувати дедалі більшу кількість інформації.\nДо соціальної підструктури особливості відносять направленість особистості. Це система домінуючих цілей і мотивів її діяльності, які визначають її самоцінність і суспільну значущість [104, с. 91]. Це вибіркове ставлення до дійсності визначається багато в чому моральними цінностями і характеризується світоглядом, ідеалами, потребами, мотивами, переконаннями, інтересами, звичками, установками. Направленість особистості може бути різною, зокрема направленість на себе (тоді вона пов'язана з очікуванням певної винагороди); на працю та її результати (людиною керує намагання якомога краще виконати поставлене завдання, вона вибирає стратегію співробітництва з іншими і враховує їхні інтереси); на іншого (тоді доброзичливі позитивні емоції окреслюють взаємини з іншими, при цьому людина готова прийти їм на допомогу).\nВміння скласти адекватний образ іншої людини є однією з умов гармонійної взаємодії та міжособистісного сприйняття. Менеджер, розуміючи, що у будь-якої людини є свої мова, темперамент, характер, увага, емоції, почуття, мислення, пам'ять повинен відповідно до цього вибудовувати свою модель поведінки до них. Поведінка — це своєрідна активність людини, вияв життєдіяльності, спосіб, у який вона пристосовується до оточення і задовольняє свої потреби [104, с. 72]. Але для того щоб дійсно вибрати кращу модель поведінки, менеджеру слід: по-перше, пізнати самого себе, тобто свої проблеми; по-друге, подолати самого себе, тобто свої проблеми (якщо знаєш свою проблему, то вона вже наполовину стає меншою). До цього людина прагнула завжди, про що свідчить напис, який ще давні греки викарбували на храмі Аполлона у Дельфах, — "Пізнай самого себе. Подолай самого себе".\nЯкщо людина хворобливо переживає критичні зауваження на свою адресу, намагається завжди брати до уваги думки інших і часто страждає від "комплексу неповноцінності", то кажуть, що у неї низький рівень самооцінки. Комплекс неповноцінності здебільшого так чи інакше пов'язаний з реальною образою гідності людини [254, с. 151]. При цьому у людини підвищуються тривожність, вразливість; звужується коло тих, з ким вона спілкується, оскільки є побоювання почути негативну думку про себе, а це призводить до страждань; руйнується надія на добре ставлення до неї та на її успіхи. Реальні успіхи та позитивну оцінку інших вона сприймає як випадкові та тимчасові; у неї знижуються соціальна активність, ініціативність, послаблюється інтерес до громадських справ. Є люди з вкрай заниженою самооцінкою. При цьому у людини хронічна безвільність виявляється у безініціативності, постійній нерішучості, боязкості, підвищеній вразливості; вона постійно сумнівається у будь-чому, боїться не встигнути, запізнитися тощо. Якщо людина рідко страждає від "комплексу неповноцінності" та лише час від часу намагається підлаштуватися до думок інших, то про неї кажуть, що вона має середній рівень самооцінки.\nЧи можна пізнати себе і мати найбільш адекватну самооцінку? Є кілька порад психологів, які допомагатимуть це зробити. По-перше, не слід піддаватися звичайній людській слабкості, коли хочеться слухати про себе тільки приємне. По-друге, не треба затуляти вуха на критику, боятися почути оцінку якості своєї роботи та своїх дій. По-третє, варто пам'ятати, що у судженнях про нас наші вороги значно ближчі до істини, ніж ми самі та наші друзі. Збільшення знань про себе допомагає точніше уявляти свої потреби та можливості, свої позитивні риси та недоліки, а також те, що розуміння себе сприяє кращому розумінню інших. "Для безперешкодної подорожі немає важливішого, тобто більш корисного і величного, ніж пізнати самого себе і знайти сховану у нашому попелі іскру божества, звідки народжується благословенне оте царство володіти собою...", — писав український філософ і мислитель Григорій Сковорода. Головне, вважав він, пізнати в собі "справжню людину". Самопізнання він розглядав як універсальний засіб моральної перебудови світу і, виходячи з цього, накреслив шляхи становлення культури в Україні через олюднення людини .


Чи вб'ють український IT-бізнес візити "гостей" у погонах | Новини на Gazeta.ua\nЧетвер, 06 квітня 2017 10:57\nЯкщо ситуація з масовими обшуками IT-компаній не зміниться,то айтішники шукатимуть шляхи перенесення активів своїх компаній за кордон\nУкраїнські айтішники масово замислюються над тим, щоб переносити свій бізнес до Європи. Дворічний пресинг на IT-компанії не залишає сумнівів: працювати у країні, де силовики є інструментом розбірок між конкурентами чи збирання "податків", - неможливо.\n"Справи айтішників" хвилею прокотилися країною останніми роками. Надприбутковий, інвестиційно привабливий бізнес з молодими прогресивними працівниками став ласим шматком для силовиків. За останні півтора року обшуки СБУ пройшли більш як у п'ятдесяти компаніях, повідомляє korrespondent.net. Серед потерпілих - провідні гравці ринку IT-послуг ("Тріолан", "АйТі-Сфера", Lucky Labs, KM Core, "В.О.К.С.", Інтертелеком, Fs.to. та ін.). Показово, що жодного судового провадження досі відкрито так і не було, правоохоронці обмежувались вилученням техніки. На свавілля силовиків скаржиться голова Української асоціації венчурного бізнесу Андрій Колодюк: "До IT-компаній приходять "люди у погонах" та щомісяця вимагають гроші, залякують. Вони вилучають у компаній сервери, щоб завадити їм працювати".\nСиловики добре розуміють вразливість IT-компаній. Якщо через обшук та вилучення апаратури їхня робота припиняється на декілька годин, це не просто негативно впливає на репутацію компанії, це фактично вбиває її. Наприклад, перерва у роботі хостингової компанії дорого коштуватиме її клієнтам - власникам сайтів, для яких важлива оперативна оновлюваність, онлайн-магазинів, які заробляють гроші постійними продажами, гравцям на біржах. Відомо, що користувачі у більшості випадів не повертаються на сайт, отримавши повідомлення, що він "тимчасово недоступний". Так само й клієнти ніколи не повертаються до IT-компаній, що завдали їм колосальних збитків. Схоже, силовики дуже добре розуміють цю логіку.\nОфіційним приводом для обшуку може стати пошук терористів, боротьба зі шпіонажем, підозра у виробництві та розповсюдженні порнографічної продукції тощо. Приводів безліч - результат завжди однаковий: жодних судових справ, підтверджених обвинувачень, тільки зіпсована репутація та збитки для компаній. Власне, з боку силовиків відбувається шантаж та рейдерське захоплення IT-сфери як такої.\nРозуміючи масштаби проблеми, українські парламентарі лобіювали у Верховній Раді законопроект 3719, спрямований на заборону вилучення обладнання при обшуках. Однак, 24 лютого 2017 року депутати саботували прийняття закону, традиційно не з'явившись на засідання. Повторне читання також не було призначено. Остання надія зараз - на Олександра Данченка, одного з ініціаторів проекту, націленого на захист IT-бізнесу. Він зібрав групу експертів, яка вивчає потенційні можливості прийняття закону.\nЕксперти галузі висловлюють побоювання: якщо ситуація не зміниться, айтішники масово шукатимуть шляхи перенесення активів своїх компаній за кордон. Щоб оцінити масштаб збитків для держави від цього, достатньо навести деяку статистику. IT-індустрія в Україні - це 90 тисяч робочих місць та ще 300 тисяч - супутніх. Серед 180 країн у новому рейтингу Heritage Foundation, що вимірює ступінь економічної свободи, Україна посідає 166 місце, при тому що нашу країну обходять не тільки добре розвинені Естонія та Грузія, навіть Уганда, Гондурас та Ангола посіли вищі позиції. Такими даними поділився президент UVCA Яніка Мерило.\nРозвиток економіки сьогодні залежить від динаміки IT-сфери, для цього першочерговим завданням є викорінення свавілля силовиків. Яскравим прикладом шкідливої заангажованості чиновників стала ситуація з компанією Lucky Labs, діяльності якої силовики перешкоджають уже понад два роки. Сама компанія з'явилась на українському ринку у 2012 році, успішно зайнявши нішу гейм-деволопменту, тобто виробництва онлайн-ігор.\nПро історію Lucky Labs неодноразово писали як українські, так і закордонні ЗМІ, пов'язуючи обшуки СБУ, що проводились в офісі компанії, з корпоративним конфліктом. Конфлікт у інвесторів Lucky Labs виник з власником іншої IT-компанії, Noosphere Ventures, Максимом Поляковим. Він родом із Запоріжжя, але з 2010 року має громадянство Великобританії. Окрім компанії Noosphere Ventures, відомої як інвестиційний фонд, що об'єднує сайти інтимних знайомств, азартних ігор, наукових стартапів та соціальних проектів (за даними "Форбс"), Поляков був співвласником міжнародного сервісу знайомств Cupid plc.\nCupid plc. опинився у центрі скандалу, коли служба BBC провела розслідування його діяльності. Виявилось, що сервіс знайомств маніпулював клієнтами, змушуючи витрачати більше грошей на платні послуги. Керівництво компанії такі звинувачення спростовувало, але довіру користувачів було втрачено. Згодом Cupid plc. припинила існування, але пан Поляков швидко зорієнтувався. Він викупив ліквідні проекти Cupid plc., перевів їх до України. Екс-проекти Cupid plc. бізнесмен об'єднав під логотипом Together Networks.\nДо цього етапу належить і співпраця Полякова із інвесторами Lucky Labs - Сергієм Токарєвим та Рустамом Гільфановим. Об'єднали підприємців спільні проекти з розробки онлайн-ігор. За даними Rusbase, конфлікт назрів, коли у проектах з'явились нові гравці - Максим Кріппа та Костянтин Ляшенко. Це не задовольняло Токарєва та Гільфанова. Для врегулювання ситуації Поляков запропонував як компенсацію передати партнерам 10% акцій компанії Phoenix Holdings ltd, що керувала мережею рейтингових сайтів. Загальна вартість акцій становила $12 млн, Токарєв та Гільфанов мали отримувати дивіденди у розмірі $250 тисяч доларів США на місяць, і у перспективі ця ставка подвоїться.\nЧерез те, що умови виконані не були, Токарєв та Гільфанов пізніше звернулися до суду Британських Віргінських островів, щоб отримати від Полякова суму, яка їм належала на підставі укладених договорів.\nУсе, що відбувалось далі, важко уявити у країні, де є верховенство Закону, проте в українській системі таке - не рідкість. На сьогодні іноземний суд виніс низку проміжних рішень на користь позивачів. За кожним таким рішенням суду в офісах Lucky Labs відбувались рейди силовиків.\nНевипадковість цього "збігу обставин" ілюструє хронологія подій. Щойно суд виносив чергове рішення, до Lucky Labs приїжджали "маски-шоу", вилучали техніку та гроші компанії. Так було у жовтні 2015 року, коли київські офіси Lucky Labs втратили більше сотні одиниць техніки. "Напередодні", 24 липня 2015 року суд Британських Віргінських островів виніс рішення, що всі активи Максима Полякова та його батька, якому номінально належали акції Phoenix Holdings ltd, були арештовані до винесення остаточного рішення по судовій справі.\nЗа цією ж схемою українські силовики відпрацювали й у березні 2016 року. Обшуки й вилучення техніки в офісі одного з найбільших роботодавців в Україні в IT-cфері пройшли виглядають як відповідь на судове рішення заборонити відчуження та передачу активів Phoenix Holdings будь-кому.\nДо того ж, цього разу кампанія проти Lucky Labs не обмежилась "візитом" СБУ. Дії були підкріплені масовими демонстраціями під офісами компанії зі звинуваченнями її в адмініструванні онлайн-казино та навіть фінансуванні тероризму. Ці безпідставні звинувачення щедро тиражувались у пресі.\nПроте ця кампанія не змогла вивести з ладу роботу Lucky Labs. Компанія продовжила успішно працювати, розширювати штат, укладати нові контракти, керувати вже запущеними проектами. З незрозумілої причини її репутації було завдано ще один удар: інвестори Lucky Labs потрапили до українського переліку санкцій, за відсутності не лише судових рішень з цього приводу, а й будь-яких озвучених підстав.\nСправа у суді Британських Віргінських островів ще не закінчена, проте останнє рішення декларує продовження арешту активів компанії Phoenix Holdings ltd. Разом з тим, родина Полякових не залишає надій вивести свої статки з-під арешту, Валерій Поляков нещодавно передав 900 000 голосуючих акцій пану Сподіну, що судді розцінили як спробу розмивання активів.\nПарадоксально, але інвесторам Lucky Labs може дорого коштувати остаточна перемога у суді над Поляковим. Як тільки рішення буде винесено, можна очікувати чергову хвилю "чорної" кампанії – від поширення чуток до підключення силовиків. Іншими словами, працювати в Україні їм просто не дадуть. Це прикро, оскільки Lucky Labs продовжує розвивати офіс у Києві, запускати проекти, що дають можливість сотням українців працювати вдома.\nІсторія з Lucky Labs - черговий доказ того, що поки що в Україні немає сприятливих умов для ведення IT-бізнесу. І стартапери, і вже успішні корпорації все частіше дивляться у бік іноземних країн. Використання силовиків для вирішення корпоративних конфліктів може задорого обійтися бюджету України: потік інвестицій висохне, а відтік "мізків" на Захід буде не спинити.\nЗараз ви читаєте новину «Чи вб'ють український IT-бізнес візити "гостей" у погонах». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


До чого сняться пиявки: Сонник\nАктуальне 30 серпня 2021\t Перегляди: 183\nЛюди завжди негативно ставилися до пиявок, незважаючи на їхні лікувальні властивості, доведені народною та офіційною медициною. Тому не дивно, що якщо людині мариться ці істоти, то вона відразу задається питанням про те, до чого сняться пиявки і що ж це означає. Але варто зрозуміти, чи приносять вони користь як символ, що наснився вночі, або ж являють собою чаклунство, злі сили і є ознакою вампіризму. Адже навіть сама їх назва передбачає шантажистів і здирників, одним словом, людей, що набридають, від яких дуже складно позбутися в повсякденному житті. У зв 'язку з цим багато хто зі зневагою ставиться до цього терміну.\nВикористання інформації, отриманої уві сні\nСонник: до чого сняться пиявки\nТрактування снів, в яких присутні пиявки\nПопередження уві сні\nПерелік варіантів трактування\nТлумачення відомих сонців\nПерш ніж трактувати, до чого сняться пиявки, варто враховувати безліч факторів, починаючи від того, що саме відбувалося, і закінчуючи ставленням людини до цих представників фауни. Варто врахувати, що деякі сни попереджають про прийдешні труднощі і перешкоди, тому, якщо вчасно побачити і розгадати знак згори, можна зробити своє життя кращим. Правильний підхід до отриманої інформації допоможе уникнути багатьох неприємностей у майбутньому, залучити удачу і вирішити багато питань з мінімальними витратами часу і сил.\nЯкщо побачили пиявку, яка лежить на тілі хворої людини, варто придивитися до стану своїх друзів і близьких. Можливо, незабаром вони захворіють.\nЯкщо сниться, що вас кусає пиявка, це віщує образи від когось у ваш бік. Швидше за все, ви будете переживати сильно через це.\nЯкщо уві сні ви самі використовуєте пиявки в цілях лікування, значить, є ймовірність, що хтось із родичів або близьких вам людей незабаром захворіє.\nДо чого сняться пиявки, якщо ви уві сні спостерігаєте за лікувальним процесом з використанням цих неприємних істот? Чекайте, що ваші близькі друзі можуть посваритися або у них виникнуть конфліктні, спірні ситуації.\nПиявки на тілі і особливо на нозі сплячого можуть означати небезпеку, цей сон слід трактувати як попередження і бути обережним у своїх діях і вчинках, а також бути акуратним у повсякденному житті. Тому на питання про те, до чого сняться пиявки, які присмокталися до тіла, відповідь одна - це попередження про небезпеку.\nЯкщо уві сні дівчина ловить пиявку, це може означати, що скоро вона стане майбутньою мамою, але не у всіх випадках.\nЯкщо уві сні ви їсте пиявку, значить, незабаром ваш стан здоров 'я покращиться, а недуги покинуть вас.\nДо чого сняться пиявки у воді? До програшних ситуацій, розладів і розчарувань.\nЯкщо сниться, що пиявка присмокталася під час плавання у водоймі, це попередження. В основному, після такого сну настають труднощі, які цілком подолані, але вимагають великих фізичних і енергетичних витрат, а також здатні порушити гармонію і психологічну рівновагу. Також подібний сон може висловлювати бажання дівчини завести дитину.\nПобачити уві сні пиявку, яка лежить у банку, наповненій формаліном або продається в аптечному пункті, - також є попередженням. Отже, незабаром вам доведеться розділити власність з іншою людиною.\nП 'явки в акваріумі, що приснилися батькам, говорять про їх занадто нав' язливу опіку над дітьми.\nСон, в якому ви бачите велику кількість п 'явок, повідомляє про психологічну втому від низинних емоцій і оточуючих вас неприємних людей. Це може бути прояв жадібності, заздрості або незрозумілих, які не приносять нічого доброго, вчинків. Побачити уві сні величезну, блискучу піявку - поганий знак. Він символізує зірвані плани і наміри через недоброзичливців. Тому, побачивши таку істоту уві сні, постарайтеся поменше поширюватися щодо своїх ідей і задумів. Сновидіння, в яких ви бачите мертву особину, є попередженням. Це означає, що дуже скоро вам доведеться допомогти людям, до яких ви відчуваєте не самі позитивні і приємні почуття.\nІноді сни, які нам сняться, дуже яскраві і запам 'ятовуються, але бувають дуже туманні і нечіткі сновидіння, їх важче згадати і відтворити. Але якщо в пам 'яті відклалася хоча б якась деталь, місце або дія, з цією інформацією вже можна працювати для інтерпретації власного сну. Якщо вам вдалося запам 'ятати, що наснилося, різні сонники допоможуть вам зрозуміти, до чого це може бути. Вас цікавить, до чого сняться пиявки уві сні, природно, варіантів тлумачення цього явища дуже багато, і в основному вони несуть не дуже позитивний характер. Мало людей сприймають пиявок як милих представників фауни, тому вони викликають негативні асоціації.\nВ основному пиявки сняться в ситуації, коли з людини йде викачування її життєвих сил і енергії.\nДуже часто пиявки уві сні попереджають про злі наміри ваших недоброзичливців, які хочуть нашкодити вам будь-яким способом.\nТакож вони попереджають про появу у вашому житті жадібної і хитрої людини, яка спробує скористатися вашою добротою.\nТакож вони можуть повідомляти про психосоматичні симптоми захворювань, які у вас є на даний момент. Задумайтеся, можливо, та чи інша хвороба викликана не зовнішніми факторами, а вашим психологічним станом і проблемами з нервовою системою.\nП 'явки говорять про концентрацію людей у вашому оточенні, які хочуть використовувати вас, переслідуючи особисті корисливі цілі.\nВони попереджають про появу у вашому житті дуже настирливої і нав 'язливої людини, від якої буде дуже складно відв' язатися.\nДо чого сняться пиявки на руках? Є варіант, що у вашому житті з 'явиться людина, яка захоче спровокувати вас матеріально утримувати його, допомагати йому вирішувати проблеми.\nІноді пиявка може означати втрату матеріальних благ, в основному це стосується жінок.\nЯкщо жінці сниться пиявка - це може означати, що в її житті є коханець, який досить підступний і нещирий у своїх почуттях і намірах.\nЯкщо пиявка сниться чоловікові - це можна розцінювати як натяк на ненадійність його супутниці життя, її зраду або обман.\nЦим істотам часто приписують образ енергетичних вампірів, тому, щоб зрозуміти, до чого сняться пиявки, варто придивитися до свого оточення і самопочуття.\nНа думку знаменитого Фрейда, пиявки є уособленням дітей, тому "кровопивця", яка наснилася, може висловлювати бажання завести дитину.\nІноді пиявки сняться як попередження про те, що на вас хочуть перекласти якісь обов 'язки, за які ви раніше не відповідали.\nНе варто забувати, що всесвіт не завжди намагається передати нам якусь інформацію, і іноді наснилася неприємна істота є просто відображенням пережитих емоцій за останній час. Наприклад, її поява уві сні може спровокувати ситуація, де ви випадково чуєте про себе плітки або хтось із рідних скаржиться вам на проблеми зі здоров 'ям. Головне, не зациклюватися на отриманій інформації і не матеріалізувати власні страхи і переживання, викликані сном.\nСамоаналіз - це найперше, що потрібно робити, а тільки потім звертатися до різних сонців і трактувати символи. Якщо ви переконаєтеся, що ніякий отриманий досвід або ніяка ситуація не змогла б спровокувати появу пиявок у вашому сні, значить, варто уважніше поставитися до цього знаку. В іншому випадку краще забути сон.


ВЕДЕННЯ ПОЛОГІВ ПОЗА СТАЦІОНАРОМ\nВ другому періоді родів (період вигнання) з моменту прорізування головки головним завданням стає захист промежини.\n- повільне прорізування головки;\n- прорізування найменшим розміром;\n- рівномірне розтягування тканин вульварного кільця;\n- особлива увага при прорізуванні плечиків;\n- при появі точки фіксації на голові затримати потугу (породілля має відкрити рот і глибоко дихати).\nПороділля лежить на спині з розсунутими і зігнутими в колінах ногами. Під крижі покласти валок. Лікар стоїть справа від породіллі. З моменту врізування голови проводити захист промежини.\nДолоневою поверхнею 3-ох пальців правої руки лікар затримує рух голови. При сильних потугах великий і вказівний палець лівої руки, яка лежить на симфізі, проводить згинання головки в сторону промежини. Під час паузи, поза потугами, надлишки м'яких тканин зводити донизу, до промежини.\nВивід голівки. Як тільки з'явився потиличний бугор, вульварне кільце обережно заводять за нього (в період без потуг). Головку захопити всією лівою рукою в кулак.. Правою рукою обережно звести задню спайку через чоло, а потім через обличчя.\nПри обвиванні пуповини навколо шиї, її злегка натягують і проводять через головку.\nОсоблива увага при прорізуванні плечиків (захист промежини).\nПісляродовий період до 2 годин:\n- випустити сечу катетером\n- прийняти послід на долоні. Обережним скручуванням визволити і вивести оболонки.\nОбробка пупка новонародженого - залишити культю не менше 15-20 см. Обов'язкова госпіталізація.\n1. Малая медицинская энциклопедия.-1984.-Т. 6.-С.24-25


Скільки років боулінгу? - Острів знань\nСкільки років боулінгу?\n23 Листопада 2006, 00:00 , Переглядів: 3647\nБатьківщина боулінга - Єгипет?\nЯкщо виходити з віку існуючих на даний момент археологічних знахідок, раніше всіх у боулінг стали грати древні єгиптяни. Принаймні, таку гіпотезу висунув британський антрополог сер Фліндерс Петрі. На його думку, боулінг був відомий у Єгипті більше п'яти тисяч років тому. Як доказ англієць приводить у приклад знайдені ним в 1930 році в дитячій гробниці предмети, які цілком могли бути прототипами сучасних знарядь для боулінга. На жаль, в археології не прийнято робити висновки на основі однієї (і навіть двох і трьох!) знахідки. Інших же підтверджень "єгипетського" походження боулінга поки не знайдено.\nТак само як не знайдено й нових доказів древнього полінезійського сліду боулінга. Відомо лише, що під час розкопок на одному з тихоокеанських островів знайшли залишки рівної площадки, що має довжину 18,228 метра, - тобто рівній довжині сучасної доріжки для боулінга.\nВипадковість? Збіг? Можливо... Але, на думку багатьох етнографів, полінезійці - це нащадки переселенців південно-східної Азії. А раз так, то, можливо, боулінг зародився ще в Древньому Китаї, на кілька тисячоліть раніше, ніж у Древньому Єгипті... Але це все припущення...\nЗ таким же успіхом можна стверджувати, що в Християнську еру боулінг відродили до життя на Русі. А чому б і ні? З одного боку, як відзначають деякі православні священики, після хрещення Русі дітвора практикувала цікаву забаву. Фарбовані крашанки , покладені в ряд, розбивалися пущеними з певної відстані маленькими кулями. Чим не міні-боулінг? З іншого боку, споконвіку руський вид спорту - городки - по своїй суті мало чим відрізняється від боулінга (хіба що там необхідно метати битку, а не катати кулю, і городки, на відміну від кеглів, вибудовуються в різні фігури). Цілком можливо, боулінг і городки (або рюхи, паці, кому як більше подобається) виникли практично одночасно, як різновид однієї гри. Тільки от прижилися й збереглися до наших днів тільки городки. Хто його знає? У нашій країні дотепер не було істориків, настільки захоплених боулінгом, щоб розкопувати доказ його "руського походження"...\nЗате таких фанатів, а може просто аматорів сполучати історію й боулінг, завжди вистачало в Європі й Америці - на самих розвинені в даному виді спорту континентах. Саме тому, починаючи із Середньовіччя, історія боулінга практично не має білих плям. Перше його згадування в Нашій ері датується третім століттям. На думку німецького історика Вільяма Пеля, у той час у Німеччині практикували своєрідний релігійний обряд. Збиваючи кулею поставлений на попа кегель (у ті часи - вид зброї), святі отці нібито боролися з язичеством.\nПовернемося до кегля (зброя дала першу назву сучасній грі)... Скільки років або сторіч у такий спосіб "знищувалися" іновірці невідомо, але поступово церква втратила своєю монополію на гру в боулінг. Поступово все більша кількість німців захоплювалося цією прекрасною забавою. І до п'ятнадцятого століття в Німеччині боулінг став чи ледве не обов'язковим учасником різних фестивалів. Та й в Англії, і у Франції, і в Іспанії щосили захоплювалися "катанням куль". Одним словом, боулінг входив у життя європейського обивателя й не тільки обивателя. У різні роки серед шанувальників гри навіть були Королева Єлизавета І, Френсіс Дрейк - всіх і не перелічиш. Втім, варто визнати, що грали вони все-таки не в сучасний боулінг. Правила мінялися від країни до країни, від століття до століття. Мінялася форма, матеріал, кількість і розташування кеглів, ширина й довжина доріжок, вага й діаметр куль. "Кеглі", "логатс", "скітлз", "датч рабберс"... Так скільки їх ще було - різних назв різних варіантів боулінга? Але це, напевно, не важливо. Головне, що боулінг розвивався, підкоряв нові країни й завойовував все більше число шанувальників...\nНу а сучасного вигляду гра набула наприкінці тепер уже позаминулого, дев'ятнадцятого століття в США. І з тих пір, напевне, нічого не змінилося. Тільки грають тепер у боулінг мільйони людей в усьому світі, та й у нашій країні поступово починає розвиватися цей прекрасний вид спорту й відпочинку. Хочеться вірити, що років через сто в історії боулінга Україна зможе зайняти своє місце. І це вже будуть не наші домисли й припущення, а конкретні й почесні факти.\nТеги: історія, види, боулінг


В Афганістані масово торгують підробленими візами - Korrespondent.net\nТекст: Людмила Троценко, 16 вересня 2021, 20:36\nАфганці усіма силами намагаються покинути країну\nВізи в інші країни в захопленій талібами країні досягає декількох тисяч доларів. Легально можна отримати візу лише в одну країну.\nПісля закриття більшості іноземних посольств в Афганістані з'явився "чорний ринок" віз. Ті, хто бажає залишити країну, платять великі гроші за підроблені документи, повідомляє в четвер, 16 вересня, Tolo News.\nВідзначається, що за даними місцевих туристичних агентств, зараз легально можна отримати тільки пакистанську візу. Документи інших держав продаються на "чорному ринку" за великі гроші.\nДиректор афганського туристичного агентства Шафи Самим розповів виданню, що люди купують візи на чорному ринку за ціною, що вдвічі або втричі перевищує звичайну.\nЗа його словами, люди купують візи до Пакистану за 350 доларів, в Таджикистан за 400 доларів, в Узбекистан за 1350 доларів і в Туреччину за майже 5 тисяч доларів.\nГромадяни Афганістану і представники туристичних агентств закликають іноземні держави відкрити свої посольства, щоб ліквідувати "чорний ринок" віз.\nНагадаємо, в Австрії заявили, що не приймуть жодного біженця з Афганістану. У країні вже проживає четверта за величиною афганська громада в світі, і інтеграція афганців дуже важка.\nТЕГИ: Афганистан, Визы, Талибан, виза\nВ Азії 2020 став найспекотнішим за весь час спостережень - ООН


Місце у склепі поряд з Мерилін Монро продано за 4,6 млн доларів - Світ - TCH.ua\nМісце у склепі поряд з Мерилін Монро продано за 4,6 млн доларів\nМісце поховання Мерилін Монро, зверху - Річарда Пончера © AFP\nСвіт 25 серпня 2009, 08:35\nНевідомий під псевдонімом O.S. не пошкодував грошей, щоб "провести вічність просто над Мерилін Монро".\nУ торгах взяли участь більше 20 заявок. Аукціон розпочався з 500 тисяч доларів 14 серпня і тривав 10 днів.\nПереможець, який запропонував 4 мільйони 602 тисячі 100 доларів, ховається під псевдонімом "O.S.", його справжнє ім'я поки не розголошується.\nСаркофаг Монро вмонтований в кладовищенську стіну і оточений ще декількома подібними усипальнями, місце в одній з яких і з'явилося на аукціоні. "Проведіть вічність просто над Мерилін Монро", - йшлося в описі до унікальної торгової пропозиції.\nПродавцем виступила мешканка Беверлі-Хіллз Елсі Пончер, яка вирішила виставити на продаж місце поховання свого чоловіка, щоб виплатити іпотечний кредит в 1,6 млн доларів.\nСпершу місце на кладовищі Westwood Village Memorial Park призначалося для колишнього чоловіка Мерилін Монро Джо Дімаджіо. Проте Дімаджіо його продав мешканцю Лос-Анджелеса Річарду Пончеру, який з 1986 року і покоїться в склепі.\nРічард помер 23 роки тому у віці 81 року. Його характеризували як успішного та працелюбного бізнесмена, який "знав всіх гангстерів Лос-Анджелеса". Бути похованим над голлівудською секс-зіркою було заповітом Пончера. За словами удови, його поховали обличчям донизу, що він міг "дивитися" на Монро.\nТепер Елсі Пончер планує перенести останки свого чоловіка до іншого склепу, який вона спочатку планувала для себе. А після своєї смерті жінка хоче, щоб її кремували.\nКладовище продали на аукціоні\nЗа порносесію на цвинтарі росіянці загрожує до 3 років тюрми


Главная страницаНовиниЯк голосували за передачу «Білих крил» військовим: від патріотизму до сепаратизму\nНа сесії Херсонської облради 25 квітня передбачувано відбулася дискусія навколо питання надання згоди на укладання договору оренди на комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Білі крила» у Цукурах Скадовського району, передає ПІК.\nЙдеться про укладання на 2 роки договору оренди з Міністерством оборони на цей об’єкт обласної комунальної власності. Військові хочуть розмістити там батальйон морської піхоти, пояснюючи вибір місця тим, що Скадовський район, а з ним Херсонщина й Україна, не захищені у разі можливої військової агресії з боку Росії.\nНа зараз табір знаходиться у дуже поганому стані, багато років не використовується за призначенням, коштів на його відновлення чи утримання у обласному бюджеті нема.\nПеред голосуванням слово взяв заступник голови Херсонської облради Віталій Булюк. Саме з цією людиною пов’язують спротив передачі об’єкта військовим. Булюк нагадав про те, що табір знаходиться у курортній зоні, що Скадовськ має статус курорту державного значення. Недоречно створювати військову базу поряд з дитячими закладами. Він запропонував відкласти розгляд цього питання і ретельно вивчити його усіма комісіями. Також він послався на незадоволення місцевих жителів.\nУ своєму виступі депутат, який представляє Скадовський район, Володимир Куріков зазначив:\n- Жителями Скадовського району маніпулюють. Звернувся до голови Скадовської РДА та райради, чи буле якесь рішення чи рекомендація від місцевого самоврядування. Відповіді я не отримав, тому що нема такого спротиву.\nКуріков повідомив, що сам підтримує передачу табору військовим.\n- Сьогодні у нас там розруха, передаємо військовим на 2 роки, це рішення комунальної комісії, щоб можна було контролювати ситуацію, - сказав голова Херсонської облради Владислав Мангер.\nПролунало питання щодо майбутньої долі табору, мовляв, два роки оренди - це тільки початок.\n- Затверджений договір оренди, військові не зможуть зробити переоблаштування та забрати цей об’єкт. Цей об’єкт залишиться у власності громади, - зауважила Марина Гордєєва.\nПеред депутатами виступили представники військової частини. Командир батальйону розповів, що дійсно потрібно унебезпечити кордони Херсонщини з боку Скадовського району.\n- Військова частина - це великий бюджет, це надходження до місцевого бюджету, це 36 жителів Скадовську, які вже працевлаштовані у військову частину, це розширення кількості місць у садочках, школах. Ми не перший раз розбудовуємо інфраструктуру під розміщення підрозділів, маємо певний досвід, тому розраховуємо на підтримку.\nГолова Голопристанської РДА та депутат облради Тетяна Гасаненко зауважила, що податки йдуть не по місцю базування і навела приклад з передачею школи у Іванівському районі Міністерству оборони під розміщення військових.\nЗа результатами обговорень, пропозицію Булюка про відкладення питання та його додатковий розгляд, не підтримали. Але й в цілому питання не пройшло. Це викликало обурення у певної частини депутатського корпусу, тому було прийнято рішення повернутися до розгляду цього питання повторно.\nПід час обговорення депутат Леонід Кириченко зазначив:\n- Взагалі не розумію, чому ми це питання обговорюємо, треба передавати табір, йде війна, є небезпека. Чесно кажучи, це вже схоже на сепаратизм.\nПісля ще декількох виступів за згоду на укладання договору оренди на базу відпочинку «Білі крила» проголосували 40 депутатів. Рішення прийнято.\nРозігнать вас мало, сепаратори\nА, шо с тобою з Куріковим зробить?