Олександр Калягин: про іскрометність та гротеск у клубі Хеседу | МБФ «Єврейський Хесед «Бней Азріель»\nОлександр Калягин: про іскрометність та гротеск у клубі Хеседу\nЦими днями у приміщенні клуба Хеседа відбулася чергова зустріч з циклу «Театральні манси від Еміля Крупника». Нагадаємо, вже майже рік, як кожен перший четвер місяця, Еміль Крупник, поет, бард і співробітник нашого фонду, розповідає про знаменитих акторів сучасності, з якими йому довелося зустрічатися. Розповідь супроводжується демонстрацією фото та відео з епізодами кращих кіноролей артистів. Протягом року відбулися творчі зустрічі, присвячені Зіновію Гердту, Людмилі Гурченко, Армену Джигарханяну, Богдану Ступці та багатьом іншим. Цього разу зустріч було присвячено життю і творчості Олександра Калягіна, видатного актора театру та кіно.\nЗа 74 роки свого яскравого й насиченого життя Калягін відобразив на сцені та на екрані незліченну кількість персонажів. Серед них – культова «тітонька з Бразилії», не менше культові гоголівський Чічіков та чеховський Платонов, байкар Езоп та пройдисвіт Сан Санич, містер Півкік та гестапівець Майгель.\nВін народився у 42-му році, у сім’ї декана істфаку й викладачки французької мови. Матері, Юлії Зайдеман, було 40 років, а батько помер через рік після народження сина.\nПізня дитина, обласкана, «залюблена» мамою й тіточками, Сашко з раннього дитинства виявляв схильність до театру та акторській гри. Задовольняючи примху семирічного театрала, мати найняла столяра, який спорудив в кімнаті московської комуналки маленький театр зі справжніми лаштунками і сценою. Вистави гралися для сусідських дітей – намиста ставали змією, флакон з-під духів – казковим палацом, по сцені швидко снували паперові чоловічки.\n13-річний Саша наважився написати лист Райкіну – наївний, з граматичними помилками. Великий артист відповів незнайомому хлопчикові: «Саша, я вірю у працю. Що таке праця? Праця – це основа всього для мене … »…\nКалягін закінчив Щукінське училище, театральну кар’єру почав на Таганці у Любимова, продовжив у театрі Єрмолової, у «Современнике» і у МХАТі. Його першою знаковою роллю був Поприщин з гоголівських «Записок божевільного». Кращі театральні ролі Калягіна – Тригорин у чеховській «Чайці», Оргон у мольєрівському «Тартюфі», Фєдя Протасов у толстовському «Живому трупі».\nУ 1992 році Калягін створив власний театр – «Et Cetera», яким керує й по сьогодні.\nУ кіно актор багато знімався у Микити Михалкова – роль Платонова у «Незакінченій п’єсі для механічного піаніно» за Чеховим принесла йому міжнародне визнання: фільму було присуджено головний приз Міжнародного фестивалю в Сан-Себастиано (Іспанія), а виконавцю головної ролі – премія за кращу чоловічу роль Міжнародного фестивалю в Колумбії.\nПідопічні Хеседу, що прийшли на зустріч, як завжди тепло приймали розповідь про артиста, епізоди зі старих, улюблених кінокартин. Особливе пожвавлення викликали сцени з фільму «Здравствуйте, я ваша тетя!» – чудова неповторна гротескна гра акторів: Калягін із Бразилії, де «много-много диких обезьян», Джигарханян у костюмі-піжамі, старий солдат Козаков із розбитим серцем, вічно «тверезий» і незворушний Гафт – це кіно не застаріє ніколи і завжди буде радувати будь-якого глядача з почуттям гумору.\nНаступна зустріч «Театральних манс», присвячена блискучому Андрієві Миронову, відбудеться 4 серпня у клубі Хеседу о 14-00. Чекаємо на Вас, друзі!


Блог з Луганська: чи є безкоштовна медицина у "республіці"? - BBC News Україна\nОдин з міфів про життя у "республіці" - це про безкоштовну медицину.\nУ цю легенду інколи вірять не лише ті, хто живе поза межами "ЛНР", але й мешканці, які за якихось "щасливих" обставин досі не зверталися до медичних закладів Луганська.\nЯ не вірю в існування безкоштовної медицини.\nВперше, коли моїй родині терміново знадобилася медична допомога, це було літо 2015 року. Тоді матері на ногу впала частина бетонного паркану. Спекотне літо, до рани потрапив пил - нога почала миттєво змінювати форму та колір. Я страшенно злякалася. Нічого окрім йоду та перекису водню у нашій домашній аптечці я не знайшла.\nБула сьома вечора, транспорт вже не їздив. У паніці викликавши таксі, ми рушили до найближчого травмпункту. Ніхто у лікарні не підійшов до нас із носилками. Ми самостійно почали наш рейд поверхами великої лікарні, зазираючи у кабінети в пошуках потрібного лікаря.\nНарешті, ми знайшли лікаря, він оглянув рану, обробив і перев'язав. Пізніше матір повернулася зі списком, що треба придбати якнайшвидше, аби запобігти хірургічному втручанню після вихідних. На цьому ж таксі ми їхали до єдиної у місті цілодобової аптеки. Зі списку там майже нічого не було. Щоправда, нам запропонували одну чи дві позиції із десяти, але вони у нашій ситуації не були суттєвими.\nУ мене була безсонна ніч, я страшенно боялася можливих наслідків та розуміла, що почуває моя матір. Уже вранці я обійшла з десяток аптек та знайшла майже все, що прописав лікар. "Майже", бо у препаратів були російські назви. Це нагадувало крилатий вислів про "таке ж, але зі сріблястими ґудзиками". Фармацевти переконували, що препарати діють однаково, і на назву не слід звертати уваги.\nНа щастя, усе обійшлося. Ліки "встигли", операції не було. На згадку нам лишилися шрами та спогади до холодного поту.\nЦе не було дешево чи безкоштовно, але ж хіба кошти мали значення у такій ситуації? Наприклад, з мого сусіда взяли гроші за "місце", коли його "швидкою" привезли до лікарні із майже відрізаною кінцівкою. Тоді він жартував: якщо б у нього не було грошей, то пішов би він додому.\nМій знайомий зламав руку у двох місцях. Випадок сумний - неадекватний клієнт кинувся битися, а мій знайомий заступився за підлеглих.\nКлієнт штовхнув його на мокрий асфальт, а мій знайомий упав та зламав руку. Карну справу не відкрили, бо той чоловік зміг домовитися із місцевою "поліцією", але руку треба було лікувати, і знайомий зробив це за власний кошт. Йому знадобилося 15 тисяч російських рублів. Операцію зробили безкоштовно, а ту кляту пластину він купував сам.\nМоїй знайомій поставили кардіостимулятор. Вона чекала три роки. Операція та кардіостимулятор їй нічого не коштували, але перебування у лікарні, подяка персоналу, їжа та деякі ліки обійшлися у декілька зарплат. Але у порівнянні з вартістю кардіостимулятора, це дійсно були дрібнички.\nМоя дитина не ходить до лікаря частіше більшості дітей його віку. Ми приходимо, коли нас викликають на щеплення. Вакцина нічого не коштує, бо вона приходить із "гуманітаркою", але за усе інше ми платимо, наприклад, за ксерокс паперів, рукавички, шприц, вату, спирт. Можна придбати цей набір та принести із собою, можна просто віддати гроші на місці, але безкоштовно це не стається.\nНайдивнішим є напис біля маніпуляційного кабінету, що всі щеплення у лікарні робляться безкоштовно. Мені здається, це якась гра, в яку грають з усіма мешканцями "республіки": безкоштовне лікування, безкоштовне навчання, безкоштовні дитячі гуртки. Насправді ж безкоштовним є сам процес, але ж він не може бути без сплати необхідних технічних процесів. Наприклад, грошей у фонд класу та школи, на костюми, грошей на побутову хімію, телевізор.\nМоїй дитині робили невелику хірургічну операцію у дитячій лікарні. Тоді лікар пошепки повідомив нам, скільки це буде коштувати, бо все на цю операцію він купував сам. Я рада віддати йому ці гроші, бо вигляд його кабінету не переконував у безпечності лікарні. Медсестра зливала з пляшки лікарю на руки воду, а нам із собою треба було принести одноразову пелюшку на кушетку. У мене не було за три роки жодного випадку чогось безкоштовного.\nНа щастя, усі звертання були відносно легкими.


Герой України, десантник Володимир Соснін: Під Шахтарськом викликали вогонь артилерії на себе, інакше нас оточили б і ми не вивезли б поранених | Мобильная версия | Цензор.НЕТ\nВолодимир Соснін отримав високу нагороду в центрі столиці під час військового параду 24 серпня цього року. Що відчуває людина, коли на неї спрямовані всі телекамери, всі очі, а руку тисне особисто президент країни, неможливо навіть уявити. Хвилювання, мабуть, не менше, ніж під час найзапекліших боїв. Але формат параду не дозволяє розповідати, за які саме вчинки нагороджують вояка. Доречно це зробити сьогодні, в день десантно-штурмових військ.\n35-річний десантник служить вже 15 років в одному й тому самому батальйоні. У нього ростуть дві донечки: 11-річна Валерія і 4-річна Софія. Легко порахувати, що менша народилася вже під час війни. Родина живе у гуртожитку, у невеличкій кімнаті. На жаль, разом із Зіркою Героя України у нас не прийнято дарувати квартиру, піклуватися про потреби наших бійців. А потім дивуються, чому хлопці звільняються із армії...\nДо речі, найбільше Зірок Героїв України за цю війну отримали саме десантники. 11 Зірок з 52. Чотирьом звання були присвоєні посмертно.\nТроє з Героїв України вже не служать у війську. Але Володимир обіцяє, що не звільниться.\nНа 13-му році служби Володимир вирішив зробити традиційне для десантників татуювання на ребрі долоні\nВолодимир - яскравий приклад відданості саме десанту. Бо з 2003 року, як тільки підписав свій перший контракт, служить у 13-ому окремому десантно-штурмовому батальйоні, не зраджуючи йому. І пройшов великий шлях - дві ротації в Іраку, війна на сході нашої країни, поранення... Півроку тому Володимир з підрозділом повернувся з авдіївської промки. Свою Зірку Героя він заробив чесно. Судіть самі.\n"НЕ ОЧІКУЮЧИ НАКАЗІВ КОМАНДИРІВ, ВІДКРИВ ВОГОНЬ. І МИ ПІДІРВАЛИ ВОРОЖУ МТЛБ, ЯКА БУЛА ЗАВАНТАЖЕНА БОЄПРИПАСАМИ. ВОНИ ГОРІЛИ І РВАЛИСЯ ДОБУ"\n-Хоча на схід України ми виїхали 8 березня 2014 року, перший справжній бій у мене відбувся аж 19 липня під Лисичанськом, - розповідає Володимир Соснін. - До того були невеличкі зіткненння. У липні ми отримали завдання взяти висоту перед заходом в Лисичанськ з боку хімічного заводу, який виготовляв лако-фарбні вироби. Праворуч там знаходиться пагорб, до нього іде підйом, перша лінія окопів, друга – а потім перехрестя. Цю висоту ми почали штурмувати зранку за допомогою нашої мінометної артилерії. Вона накривала позиції противника, а ми потихеньку заходили. Я тоді був заступником командира 2-го взводу 3-ої роти. Зараз вже командир цієї ж роти.\nТоді відбулися тяжкі моменти. Зазнав важкого поранення Ігор Холов, командир роти. Після операції в харьківскьому шпиталі, на другу добу після поранення він загинув... Куля зайшла йому в бік і вийшла через стегно, через ногу. Прекрасний був чоловік. Дуже шкода його… Багато рядових тоді дістали поранення.\nМи використовували відому тактику: БТР йде попереду, особовий склад за бронею. З боку ворога працювали снайпери та гранатометники. Тому у нас було багато поранень. Плюс у тилу, за позиціями, у них стояли АГСи, вони накривали нас не дуже щільно, але там, де проходив БТР з особовим складом за ним, падали один-два ВОГи - уламки від них маленькі, але багато кого ранили в руки, ноги. Багато хто з підрозділу того дня зазнав не сильних, але значних поранень.\nАле ми все ж таки взяли висоту, закріпилися і пішли на зачистку. Там я втратив свого одного солдата. Він ішов позаду по окопу, ми йшли по верху, дивилися навкруги. Окопи були дуже глибокі - військовослужбовця в касці закривав повністю, його не було видно зовні. Викопав їх ворог з урахуванням усіх інженерних моментів, тактики. Противник заліг в окопі за одним з поворотів. І коли на нього вийшов наш солдат, він дав чергу йому в груди. Ми не бачили, як це сталося, бо знаходилися зверху. Але все почули. Відразу ж закидали ворогів гранатами, вони в бліндаж забилися. То ми ще взяли димові шашки, викурювали їх звідти. Трьох взяли в полон...\nОдягнуті полонені були в що попало - хто у формі, хто напіввійськовий... З георгіївськими лєнточками, нашитими на погонах, на клапанах кишень. Зустрічалися перші примітивні шеврони Новоросії. Все це я побачив, передивляючись тіла убитих...\nНаступного дня я отримав завдання утримувати перехрестя. Там стояла рота 1-го батальйону. У них було три БТРи. Але вони з командуючим Михайлом Забродським( тоді він був командиром нашої 95-ої бригади) мали йти на завдання - виконувати задачу з іншої сторони Лисичанська, там, де пожежна частина... Тому ми замінили їх на цьому посту, мали його тримати і спостерігати. Якщо хтось буде рухатися, попередили мене, будь готовий блокувати, до вогневих контактів, до обстрілів. Під вечір я почув гуркіт - іде колона. Техніка не звична, гусянка. Я доповідаю, а тим часом ми всі гранатомети позаряджали, АГСи навели, кулемети в готовність привели.\nДистанція до ворога була невеликою. Вім мав вийти прямо на нас. Частина дороги, по якій ішла техніка, ховалася в зельонці, а потім вона виходила на пряму і до перехрестя, де вже були ми. БТР я загнав у кукурудзу, ще вона зеленою була, заховав, лише башта стирчала на обочині. Кулеметники позаймали позиції. Тоді я вперше у житті зрозумів, що таке управляти боєм. Командир же безпосередньо участі у вогневому зіткненні не бере. У нього в руках радіостанції, йому потрібно правильно віддавати команди. І от броньована одиниця техніки вийшла на пряму. Це була МТЛБ, обварена фальш-бортами, укріплена, підготовлена. Пізніше ми зрозуміли, що вона була завантажена боєприпасами. В ній було десь п'ять чоловік. Я дуже вдячний кулеметнику КПВТ, який сидів на БТРі. Він правильно спрацював, влучив чітко через броню, пробив тріплекса в МТЛБ, хлопнув механіка-водія. Броня зупинилася. Поки я доповідав, поки приймали рішення десь там, то я, не очікуючі відповідей, відкрив вогонь. Бо позаду, на фальшбортах, було місце, де стояв кулемет НСВ калібром 12,7 міліметрів. З нього ще встигли обстріляти висоту за мною, але ні в кого не влучили. Всі лишилися живі.\nГранатометники відпрацювали по машині, вона загорілася, але один встиг вискочити і втікти. Все відбувалося ввечері, вже сіріло, погано було видно. Зліва кукурудза, праворуч сонях. Ті, хто знаходилися на висоті, кажуть, хтось таки тікав. Але ми не стріляли, бо не бачили. Потім підключилися наші міномети, артилерія, бо чітко було чутно, що йде гусянка. До того часу вже повернувся командуючий, підігнали танки - думали, що буде великий прорив техніки. Але мабуть ми зупили машину дозору. За нею на нас вже ніхто не виїхав. Видно, зупинилися.\nМТЛБ горіла добу, зривалися боєприпаси, все літало навкруги, свистіло. Людей тримали подалі, щоб не поранило нікого. Коли вже все закінчилося, пішли подивитися. Я позбирав зброю. По ній зрозумів, скільки було людей. Той, хто тікав, кинув "Муху". Він явно хотів оборонятися, нам нашкодити, але не зміг. Думаю, він був тяжко поранений, бо багато крові було, бинти валялися. Тому він і кинув ВОГи, розтягнуту, підготовлену до пострілу "Муху"...\n"Я НА ВЛАСНІ ОЧІ БАЧИВ, ЯК У БУДИНОК ВЛУЧИВ СНАРЯД, ЗВІДТИ ВИБІГЛА ЖІНКА З КРИКОМ, ЩО ЧОЛОВІК ЗАГИНУВ. І ТУТ ПРЯМІСІНЬКО В НЕЇ ВЛУЧАЄ СНАРЯД... КРИК СТОЯВ…"\n-У чому різниця, коли сам воюєш і коли керуєш?\n-Коли воюєш, знаєш, що у тебе є зброя, ти відповідаєш за якийся сектор, і за себе. Якщо поряд є побратими, можеш ще їх прикрити, надати допомогу у разі необхідності. А коли у тебе в розпорядженні відділення, взвод, то вже тяжче. Треба контролювати, моніторити всі моменти. Думати, кого куди перемістити, щоб не накрили людей щільним вогнем. Розуміти, що є в арсеналі у противника, що він може використати. Це найважче - відповідальність.\n-Ви вчилися цього?\n-Швидко вчишся в бою. Це не університет, не заняття, це школа поля. Я вчився на власних помилках. Не закінчував жодного вищого військового закладу. Багато чого мене навчили курси, миротворчі місії. Двічі я був в Іраку. Але фундаментом всього стала війна, яка почалася в 2014 році.\n-Коли ви вирушили в Степанівку?\n-Днів зо три ми пробули на тому перехресті. Мали не допустити, щоб противник звідти вийшов, щоб не міг втекти, тому перекривали всі дороги. Якщо не помиляюся, розвідка доповідала, що вони пішли іншою стороною.\nНа той час у нас з трьох БТРів залишився один. Другий тягнули на зцепці за собою, а третій згорів під селом Гірне біля Шахтарська. Там ми потрапили в засідку. Довелося навіть викликати вогонь артилерії на себе.\n-Як це все сталося?\n-Я їхав на крайній машині. Несподівано гідравліка в БТРі почала відмовляти. Покійний командир роти Коля Силін сказав: їдь за мною, я буду першим. З нами була санітарна таблєтка, два шишаріки: один з боєкомпоектом, другий з ЗУшкою. І три наші машини відстали від колони. Всі пройшли, а вони залишилися. Ми призупинилися. І тут на переїзд вискочили сепаратисти і нас атакували. Але ми відбилися. Поранених своїх забрали – були хлопці важкопоранені, і відійшли. Дочекалися підкріплення. Тоді і я перший раз зазнав поранення в ногу - постраждала внутрішня частина стегна. Але я відмовився від евакуації, постраждали лише м'які тканини, поранення було не проникаючим. Наклав пов'язку сам, та й далі. На той час у підрозділі не залишилося жодного офіцера, то я не міг поїхати. В тому бою замкомроти зазнав пораненя голови, його каску розчахнуло. РПГ прилетіло, а він сидів старшим на БТРі. Граната ударила в башту, розірвала. Уламок потрапив у каску замкомроти. Саме тоді наш БТР і згорів, як і шишарік з боєприпасами. Що могли, зачепили технікою і відігнали. Хлопців витягли. Все могло закінчитися набагато сумніше. Люди у окупантів почали скупчуватися, ще дві БМДшки з піхотою були на підході. Тому ми й викликали артилерію по своїх координатах, на залізничний переїзд. Нам же хотіли відрізати дорогу. Хлопці 120-ми мінометами попрацювали, заспокоїли їх, і ми відійшли. Переночували на позиціях 25-ої бригади.\nКоли ми зайшли в Степанівку, я позаздрив 30-ці, яка там вже знаходилася. У них були БМП, танки, крупнокаліберна зброя. А у нас кілька БТРів. Саме село знаходиться в ямі, а кругом висоти, з яких наш ворог все бачив. ЗУшка працювала зверху по нас, тому й спалила купу техніки. Мені вдалося звідти свій поламаний БТР забрати - ми якраз його підшаманили, гідравліку зробили. Хоч на чомусь людей тепер можна було вивезти.\nСтепанівка - це навіть не село, а таке містечко. Воно мені дуже сподобалося. Я там побачив новий гарний садочок, школу. Все нове. Будинки не бідні. Але що потім з цього всього зробили. Знищили вщент...\n-Місцеві жителі ще залишалися в Степанцівці?\n-Я зустрічав лише пенсіонерів і малих дітей. Дорослих пару чоловіків було, але вони сиділи по домах, займалися своїми справами по господарству, худобу гляділи. Всі, хто залишився, ховалися в підвали. Вони там такі міцні - з каменю, муровані. Бліндажі шикарні. Вони давали нам можливість переховуватися, бо по нас регулярно працювала крупнокаліберна артилерія, а потім почали працювати і "Гради". 2 серпня, на день ВДВ, який ми раніше відзначали, нас гарно привітали: сипанули "Градами" по нас.\nЗа першу ж ніч нашого перебування там артилерія повністю спалила одну вулицю. З вулиці, де ми вирішили жити, довелося відійти в яр, бо дуже щільно крили. Хата за хатою горіли. Наша мінометна батарея тоді декілька комплексів втратила, бо по них чітко поцілили. Я на власні очі бачив, як у будинок влучив снаряд, звідти вибігла жінка з криком, що чоловік загинув. І тут прямісінько в неї попадає снаряд... Крик стояв…\nСвою техніку, яку ми могли, відігнали. Це кілька газонів, хамери, тилова бортова техніка, урали. Хто був сміливішим з водіїв, стрибав за кремо – і відганяв.\nА потім нам почали підвозити поранених. Я навіть не знаю, з яких підрозділів були ті хлопці, не питали. Але їх вивозили явно з бою. Водночас якраз Савур-Могилу намагалися взяти, там також багато хто постраждав... Одного хлопчину привезли повністю в крові. Він казав, що біля нього палала техніка. Це пояснювало, чого його форма поприлипала до шкіри... Були і хлопці після важкої контузії. Ти його за руку водиш, бо він не може отямитися... Але всі, кому ми допомагали, були транспортабельні. Ми надавали їм медичну допомогу і передавали конвою 2-го батальйону, який забирав їх далі. Звідки взялася цифра 27, я не знаю. Можливо, хтось вів облік, кому ми допомогли. Я особисто поранених не рахував. Робив, що міг.\n-Ви маєте навички надавання першої медичної допомоги?\n-Ми ж всі проходили заняття з медицини. Помити рану, накласти джгут – це не складно. Головне в такій ситуації не розгубитися. Дружина завжди мені казала: ти різко і адекватно приймаєш рішення. Мабуть це тому, що ситуації були в житті різні… І на дорозі доводилося зупинятися і допомагати людям, які потрапили в аварію. Якось їхали вночі по трасі і побачили, як збили людину. Я зупинився, побіг надавати допомогу. Зазвичай у такій ситуації у всіх виникає паніка: "Ой, що робити". Я оцінив ситуацію, подивився, що з постраждалим, оглянув його. Приніс аптечку. Люди кругом стоять, а навіть швидку не викликали. Елементарну річ забули зробити.\nТак і на війні. Не можна втрачати голову. Там перев'язували всім, що було під руками: чиста футболка, рукав, відірваний від форми. Поранених треба було напоїти і нагодувати. У нас самих іноді води не вистачало. Конвої не завжди встигали все підвезти, тому що потрапляли в засади. День-два ми могли сидіти без води. В місцевих колодязях її не брали – де гарантія, що ніхто її не отруїв перед відходом? Боязко тоді до всього ставилися, перестраховувалися. Воду намагалися економити. Але пораненим воду давали в першу чергу. Ще нас рятувала консервація з підвалів. Брали фруктові компоти в тих будинках, де було видно, що сім'я виїхала.\nСтепанівка знаходиться метрах в 600-800 від кордону з Росією. Вишки вже було видно. Оцінюючи ситуацію, шукаючи дороги для виводу 79-ої бригади з Савур-Могили, в один з днів знайшли хуторок на 4-5 будинків. Там явно виходити було не можна: мінні поля плюс російська артилерія розбила і спалила багато техніки, яка так і стояла покинутою. Якісь підрозділи вже намагалися там пройти... Ми там були буквально хвилин 10-15, як з боку кордону почався артилерійський обстріл. Виходу не було, відкотилися назад в Степанівку. Ще, пам'ятаю, тоді спасаврятував газон мінометної батареї. Зрозуміло, людей в першу чергу треба було рятувати, але техніка ж теж важлива. Її на пальцах можна було перерахувати. А тут залишається газон з мінометом на ньому. Уламок бак пробив, пальне витекло. І що тепер? Підривати? Ні! На БТР пригнули, тросом зачепили і витягли все ж таки. Забрали його. Хлопці потім поміняли бак чи запаяли та їздили далі.\nЯ так довго розповідаю, а все ж було в один день... Багато подій тоді відбувалося.\n"НАЙБЛИЖЧА ПОЗИЦІЯ ДО ВОРОГА У МЕНЕ НА ПРОМЦІ БУЛА НА ВІДСТАНІ 98 МЕТРІВ - Я ДАЛЬНОМІРОМ ЗАМІРЯВ"\nДалі ми стояли в долині, налаштовували переправу, щоб виходили військові та техніка. Там скупчилися і прикордонники, і бійці 79-ої бригади, кілька механізованих бригад. Весь час з-за кордону прилітали безпілотники. Інженерний підрозділ зробив переправу. Надвечір по ній вийшло велике скупчення людей і техніки. У відповідь цілу ніч по нас працювали 152-ті, 120-ті міномети та "Гради" – щоб більше ніхто не міг переходити. На ранок у повітрі було повно диму й пороху. Добре, з наших підрозділів всі цілі залишилися. Я сидів на висоті, був очима батальйону, щоб ворог не підійшов до тих шляхів, по яких виходили наші. Я бачив, як під'їжджали пікапи і буси з мінометами, відразу доповідав командиру батальйону і давав координати артилерії. Так і працювали. Пробули там дві доби. Частина військ вийшла через нас. Частина – через переправу, яку налаштовував 1-ий БТГР. Я бачив, що залишалося багато техніки, тому ввечері пішов позбирав кинуті військові квитки, посвідченя офіцерів. Люди йшли і кидали все, навіть документи. Вбитих багато було. Кого понаходили - знесли в одну машину. Це все було дуже сумно…\n-А вже взимку ви опинилися на шахті Бутівка, штурмовали Спартак під Донецьким аеропортом...\n-Так. Рік тому я повернувся в ті краї перед тим, як наш батальйон зайшов на промку. З Бутівки фактично нічого не залишилося. Ствол, труба майже повністю розбиті. Не заздрю хлопцям, які там тримають оборону. Їм просто немає за чим ховатися.\nЦієї зими я з 1-ою ротою воював на промзоні. За три місяці там у нас було дев'ять поранених. Не тяжкі, слава Богу, але жодного загиблого. Старалися швидко навчити молодих, необізнаних, щоб уберегти їх. Укріпляли спорудження, хитрували. На війні всі способи добрі, якщо ти володієш ситуацією. Головне – зберегти особовий склад.\n-В Іраку зовсім інша війна була...\n-Війна в Іраку підла. Там брали хитрістю. Ставили фугаси, міни, ловушки. Там ворог дуже винахідливий. Він все робив, щоб вивести з ладу техніку, морально та психологічно впливати на нас.\nМи охороняли блокпости та мости стратегічного напрямку, де пересувалися конвої, патрулі, займалися розмінуванням, допомагали в цьому американцям. Також було у нас патрулювання. Виїжджали на маршрути, де мали проходити конвої, перевіряли їх, контролювали. Саме там я вперше потрапив під обстріл. Це було в 2005 році. Я зрозумів, що мінометний обстріл - це неприємно. Перший раз тоді відчув страх. Якщо порівнювати з 2014 роком, то в Іраці було дуже легенько. Але тоді я перший раз зрозумів, що воно таке. По нам відстріляли примітивними мінами, по-моєму 60-ки ще старі були у місцевих. Їх використовували, щоб налякати, а не вбити. Вручну з труби викунули десь вісім мін. Але воно виводить з рівноваги.\nНа початку війни в 2014 році не було зрозуміло, що і як відбувається і наскільки затягнеться. Вже пізніше я зрозумів, що це війна артилерій, інформаційна війна, яка невідомо як вплине. Ти сьогодні говориш з людиною про одне, а завтра вона подивилася російське телебачення - і все, це вже інша людина. Так було в Степанівці. Ми дивилися телеканали сусідньої країни. Я в якийсь момент я сам почав думати: може я дійсно такий паганий? Морально тисне дуже активно. Були солдати, які після російських новин питали мене: "Командир, а ми реально правильно робим? Може нам щось не договорюють, може ми дійсно проти свого народу воюємо?" Так, - вирішив я. - Давайте виключемо цей телевізор, ніхто не буде його дивитися... Мені спочатку здавалося, що це дурниця. Але коли я сів перед телевізором і подивився його, на собі відчув: впливає. Достатньо півгодини, щоб ти став зарядженим.\nЗараз у нас окопна війна. Потрібно оборонятися, ми не наступаємо. І в такому випадку треба також знати, як діяти, на що звертати увагу, де підманути ворога, як не відкривати свої вогневі точки. У мене на промці ДШК їздив з однієї позиції на іншу. Як тільки починав працювати крупнокаліберний кулемет з нашого боку, ворог відразу відповідав артилерією або крупнокаліберною зброєю. Тому самі хлопці, які прийшли не так давно, ще необстріляні, без досвіду, просили: не треба стріляти, по нам же відразу почнуть гатити. Але було таке, що по нам регулярно працювали з кулемета калібра 14,5. Набрид нам страшенно. Розбирав стрілок позицію "Скелет", а хлопцям же ж на позиції виходити, перебігати потрібно було по відкритій місцевості. Як нерви сдали – пару черг дали з ДШК. Тиша запанувала.\nЗвичайно, і ми, і ворог вже вивчили, де хто знаходиться. Безпілотники час від часу літають, вивчають позиції. Ми намагалися копати траншеї ближче до їхніх позицій, переміщалися вперед. У мене найближча позиція до ворога була на відстані 98 метрів - я дальноміром заміряв. Напроти позицій моєї роти були три позиції терористів. Одна на відстані 98 метрів, друга - 116, третя приблизно стільки ж. Видно було, як люди там ходили, можна було роздивитися обличчя ворога.\n"У МОЇЙ РОДИНІ ВСІ ЧОЛОВІКИ ПРОЙШЛИ АРМІЮ, НІХТО НЕ ТІКАВ. ТРОЄ ДІДУСІВ ЗАГИНУЛИ НА ФРОНТІ - ВОЮВАЛИ, ЗАДНЮ НЕ ДАВАЛИ. ОТ І Я ПОДУМАВ: НЕ БУДЕ СОЛІДНО, ЯКЩО Я НЕ ПІДУ В АРМІЮ, ТРЕБА МАРКУ ТРИМАТИ"\n-Жодного разу не пожалкували, що пішли в армію?\n-Я служу з 2000 року. Після закінчення житомирського шостого училища, де отримав спеціальність автослюсаря, був призваний в армію. Служив півтора року водієм в батальйоні забезпечення при військовому інституті.\nУ моїй родині всі чоловіки пройшли армію, ніхто не тікав. Три дідусі загинули на фронті, воювали, задню не давали. От і я подумав: не буде солідно, якщо я не піду в армію, треба марку тримати, тому й відслужив строкову. Повернувся – трошки пропрацював в автобусному парку. Але часи такі були… Зарплатня маленька, краще не ставало. От я і подумав – чому б не підписати контракт. Якраз ув 2003 році 13-ий батальйон почав набирати контрактників. Він мав бути миротворчим. Мені запропонували піти саме туди. Чому ні? Почав службу і якраз оголосили набір на ротацію в Ірак.\nМої батьки були проти того, щоб я служив. Тоді ж весь час розповідали, що в армії все погано. Але що зробиш. Я вже віришив. От з того часу я й служу в 13-ому окремому десантно-штурмовому батальйоні.\n-Не думали ніколи, що доведеться воювати за Україну?\n-Передбачав це. Люблю історію, читав багато. І завжди аналізував події в Нагорному Карабасі, Грузії, Чечні. Згадайте, як виникло питання по Тузлі. Її вдалося відвоювати. Але це був дзвіночок. Це все приклади того, що сусідній державі хочеться встромити носа у справи інших народів, покласти свою руку на їхні землі.\n-Одним з перших з найвищою українською нагородою вас привітав Олександр Порхун, командир вашого батальйону у 2016 році, також Герой України...\n-Колись Порхун був у мене командиром взводу, а Ігор Герасименко, ще один Герой України, - командиром роти. Пізніше його призначили командиром 5-го БТГРу, - усміхається Володимир.\n-У вас двоє дітей...\n-Меншій донечці уже чотири роки, старшій 25 грудня виповниться 11.\n-Тобто ви воювали в 2014 році, а дружина була вагітна...\n-8 березня вона відправляла мене на схід країни, і ми знали, що чекаємо на другу дитину. Було декілька моментів, коли я думав, що ніколи її не побачу. Один з них - під час виходу наших військ з оточення через переправу. Кілька діб були такими жорсткими, що солдати кидали зброю і хотіли піти. Доводилося морально настроювати людей: куди ти підеш? Ми біля кордону... Говорив з хлопцями, заспокоював, а сам якось телефонував дружині і прощався з нею... "Сонечко, люблю тебе і наших дітей, але все може бути", - говорив їй таке. Вважав, що треба наперед її підготувати, настроїти, хоч якось заспокоїти. Статися могло що завгодно. У мене в окопі сиділи два солдати, яких при обстрілі артилерії та "Градів" я накривав собою...\n-Встиг на народження доньки?\n-Це було свято для мене! Якось так збіглося... Ми повернулися з чергового виїзду, дружина телефонує: от-от буду народжувати. Підійшов до Порхуна: "У мене залишилася відпустка, може відпустите хоч на десять днів?" "Добре, - каже. - Поки нікуди не плануємо виїжджати, їдь додому". За три дні до мого поверненя назад дружині зробили кесарів розтин, я був в операційній. Забрав своїх дівчат додому, зібрався і поїхав воювати далі.\nОт як так відбувається? Дві дитини одних батьків, а зовсім різні. Старша Валерія така паняночка, а менша, Софія, - пацанка, шебутна, хлопчурник якийсь, - усміхається десантник.\n-Вони і дружина не просять, щоб ви кидали службу, були поряд з ними весь час?\n-Дружина все розуміє. Вона ж служить у батальйоні з 2005 року. Ми тут і познайомилися. Я був водієм, а вона санінструктором, прийшла після бердичівського медичного коледжу. З дітьми ми проводимо весь вільний час. Дуже люблю свою сім'ю.\n-Коли зрозуміли, що армія - це ваше?\n-Мабуть, вже після першого контракту, коли другий підписав. За перші три роки я встиг двічі з'їздити в Ірак. У першій ротації був діловодом, тому що обізнаний в документації. За другим разом вже не хотів займатися паперовими справами, то пішов у бойову роту, для чого закінчив тримісячні курси в Болграді, став снайпером. Я не шкодую, що пішов в армію, і планую продовжувати службу. Ми маємо перемогти. А без десантників це неможливо. Я так вважаю.\nP.S. Ми вітаємо десантників зі святом. Дякуємо за службу!\n09.07.2019 20:10 Герой України, десантник Олександр Порхун: "Ми вивели з оточення понад три тисячі військовослужбовців"(12596)\n30.07.2018 13:30 "Дивно лізти без наказу під шквальний вогонь… але Ронін пішов, щоб витягнути поранених": спогади побратимів про загиблого бійця 72 ОМБр Артура Безсмертного(8788)\n25.09.2019 21:14 Стенограма телефонної розмови президентів США Дональда Трампа та України Володимира Зеленського(14817)\n02.10.2018 16:30 "Народний герой України" в Хотині: шість недержавних нагород вручили у дворі старовинної фортеці на Буковині(3816)\n14.03.2019 11:00 Волонтер-медик Аліна Михайлова: "Мені в бліндаж вивезли першого пораненого, він був легкий. Далі - адреналін і думки: "А який буде наступний?"(7034)


У Вінниці відзначили найактивніших учасників осінніх сільськогосподарських ярмарків\nУ Вінниці відзначили найактивніших уч...\n22 грудня перший заступник голови облдержадміністрації Андрій Гижко нагородив Почесними грамотами обласної державної адміністрації та обласної Ради керівників сільгосппідприємств, які прийняли участь в цьогорічних сільськогосподарських ярмарках.\nАндрій Гижко зазначив: «Традиційно, в кінці року підводяться певні підсумки і, у тому числі, підсумки нашої спільної ярмаркової діяльності. В цьому році в місті Вінниця проведено 6 ярмарків з продажу населенню сільськогосподарської продукції та продовольчих товарів і реалізовано товару на загальну суму 13,8 млн.грн за цінами виробника. Ярмарки вперше проводилися на площі біля ТЦ «ШОК», за що особлива подяка адміністрації та яка надала таку можливість. Та продукція, яка виробляється товаровиробниками Вінницької області є якісною і досить позитивно сприймається споживачами м. Вінниці, про що свідчить значна кількість реалізованої продукції, - наголосив Андрій Гижко. – Тож дякую усім Вам за проведену величезну організаційну роботу та активність, проявлену під час проведення ярмарків».\nТакож Андрій Гижко звернув увагу на постійне проведення тематичних спеціалізованих виставок у Торгівельно-промисловій палаті та запросив до участі у подібних заходах і представників сьогоднішніх учасників зібрання. Він зауважив, що традиційно в лютому місяці проводиться виставка «Продіндустрія», в рамках якої відзначаються кращі торгові марки Поділля.\nДиректор Департаменту економічного розвитку облдержадміністрації Олександр Якубик зазначив, що під час проведення цьогорічних ярмарків було залучено 1280 одиниць автотранспорту із всіх районів області та обласного центру. Найактивніше брали участь в ярмарках суб’єкти господарювання з Вінницького, Тиврівського, Літинського, Немирівського, Липовецького, Барського районів та м. Вінниці. Ярмарки відвідали близько 40 тисяч мешканців обласного центру.\nПочесними грамотами облдержадміністрації та обласної Ради нагороджено найактивніших учасників проведення сільськогосподарських ярмарків, а саме: ТОВ «Іванівські ковбаси», ТОВ «Гайсинський молокозавод», ТОВ «Літинський м’ясокомбінат», ПрАТ «Літинський молочний завод» торгову марку «Білозгар», ТОВ «Бонус У» торгову марку «Хлібна гільдія», підприємців з смт. Крижопіль та м. Вінниці, а також представників інших підприємств і господарств області.\n23 грудня 2015 - 10:16\nТеги: Вінниця Андрій Гижко Олександр Якубик осінні ярмарки відзначення


Кличко голосував за нову країну - Конфликты и законы\nКличко голосував за нову країну\nОпубликовано 25.05.2014 12:32\nЯ голосував за нову країну і проведення реформ. Про це заявив лідер «УДАРу» Віталій Кличко в коментарі журналістам на виборчій дільниці після голосування на виборах Президента та міського голови Києва і депутатів Київради, повідомляють «Конфлікти і закони».\n«Я голосував за нову країну, за стабілізацію ситуації в Україні, за реформи і боротьбу з корупцією. Тільки тепер розпочнеться справжня робота», - зазначив Віталій Кличко.\nВідповідаючи на запитання журналістів, з яким настроєм лідер «УДАРу» виходить з виборчої дільниці, Кличко відзначив: «Настрій повинен завжди бути оптимістичним. Ми сподіваємося, що цього разу не буде фальшування, «каруселей» і волевиявлення громадян не буде викривлене. Ми повинні залишити це в минулому».\nВін також відзначив, що європейські стандарти, яких прагне країна, повинні поширитися і на процедуру голосування, оскільки сьогодні українцям на дільницях доводиться подекуди годинами чекати на свою чергу.\nВолодимир Кличко, коментуючи журналістам, яким повинен бути мер Києва, відзначив, що насамперед столичний голова має бути сучасним і відкритим, а також переймати позитивний досвід містобудування Європи і США. «Щоби кожен киянин відчував, що він дійсно живе за європейськими стандартами, як це є в Берліні чи Гамбурзі, Парижі чи Лондоні. Віталій має досвід, щоби провести зміни у місті і в країні», - сказав Володимир Кличко.\nВодночас Наталя Кличко зазначила, що завжди підтримуватиме чоловіка у всіх його починаннях. «Моя краща порада - поцілунок, благословення. Посмішка, добрий настрій і віра в перемогу!» - сказала дружина Віталія.


Рецепт піци з плавленим сирком. Топ 10 рецептів\nЩо стосується цього популярного і корисного, полікультурного і унікального блюда, то про нього написана не одна сотня спеціальних досліджень і не одна тисяча статей. Його обговорювали на багатьох телевізійних програмах і не в одному десятку спеціальних ток-шоу, про нього говорили в різних документальних і науково-популярних фільмах. Ось назва цього унікального за своїми корисними і смаковими якостями блюда - Піца! Переказ цікавих фактів про піцу і цікавих історій про винахід цієї страви сьогодні нашою метою не є, також не будемо розмовляти про корисні її властивості, а перейдемо відразу ж до суті питання. Краще нас це зроблять професіонали за посиланням пицца в броварах.\nПродовжимо сьогодні розмову про гарячу десятку найбільш затребуваних і корисних рецептів, які так популярні і серед звичайних домогосподарок, і професіоналів. Ми розглянули в наших попередніх публікаціях особливості рецептури і приготування двох страв: Піци по-селянськи і Піци з цибулею і сиром. На ваш розгляд сьогодні пропонується третій Рецепт: Піца з плавлених сирків.\nВикористовуємо замішане на опарі дріжджове тісто. Ще раз вимішуємо ретельно, після того як тісто підійшло. Тісто розгортаємо після цього тонким шаром, попередньо змастивши його олією, викладаємо на деко. По краях загинаємо краю піци. Шматок нежирної телятини або відварене куряче філе подрібнюємо в м'ясорубці. Можна використовувати для начинки навіть шматочки в маслі консервованої риби або відварене рибне філе. Нарізаємо кубиками або тонкими скибочками триста грам плавленого сиру, натираємо частину на крупній тертці. Викладаємо тонким шаром на тісто кубики плавленого сиру, кладемо зверху начинку з риби або м'яса. Сметану заливаємо зверху і перемішуємо з подрібненим часником. Залишками тертого сиру посипаємо суміш. До появи золотистої рівномірної скоринки на середньому вогні запікаємо в духовці.\nСкладові. Тісто: мукі200 г, дріжджів 10 г, масла рослинного 30 г, 100 г води, 10-15 г цукру, сіль. Начинка: сир (тверді сорти) 200 г, сирок плавлений 3 уп., 200 г сметани, 100 г м'яса (або риби), за бажанням часник, сіль.


Літо найкращий час для здобуття стрункості - BOMBA-NEWS\nНапевно, дуже важко знайти в нашому оточенні, та й взагалі в світі дівчину або жінку, яка була б повністю задоволена своєю фігурою, вагою і не хотіла б схуднути. Дуже часто навіть стрункі жінки продовжують думати, що їм потрібно скинути пару-трійку кілограмів.\nЩо ж говорити про милих Пампушка, на яких косо дивляться подруги і колеги, а реклама так взагалі їх дістала!\nЩо ж робити? В ідеалі при проблемах з вагою потрібно звернутися до фахівця, до дієтолога, до психолога. Багато хто скаже, що звернення до дієтолога зрозуміло, а причому тут психолог? Виявляється, дуже навіть причому. Багато жінок не худнуть через внутрішнього психологічного бар’єру. Тобто існує в підсвідомості проблема, яка перешкоджає зниженню ваги. Якщо в ній розібратися, то можливо, і ніякі дієти не знадобляться.\nЯкщо ж дівчина або жінка має зайву вагу через те, що обожнює борошняне і солодке, часто їсть фастфуд, то літо – найкраща пора року, коли можна схуднути, особливо не виснажуючи себе новомодними дієтами.\nЧому? Та тому, що, по-перше, в спеку є особливо і не хочеться, по-друге, влітку ми, як правило, багато рухаємося і буваємо на природі.\n1 годину літніх прогулянок помітно знизить вагу. Можна розбити прогулянку на дві частини. Півгодини пройтися пішки вранці, півгодини ввечері. А головне, влітку можна бути ситою і задоволеною, налягаючи на овочі та фрукти.\nІ деякі рецепти для тих, хто вирішив влітку схуднути.\nОгірок натерти на крупній тертці, помідори пропустити через м’ясорубку, попередньо знявши шкірку, часник і всю зелень подрібнити, все перемішати, посолити, поперчити.\n– 2 ст. ложки рису;\n– 4 середніх моркви;\n– сіль, цукор за смаком і за бажанням.\nРис промити, залити окропом, і поставити варитися. Морква і яблука натерти на крупній тертці, покласти до рису і варити до готовності рису, розбити в суп яйця, поварити кілька хвилин і зняти з вогню.\nХтось цей суп солить, хтось додає в нього цукор або мед.\nСалат з бринзою і горіхами\n– 15 г листя селери або любистку (можна замінити петрушкою);\nКартопля зварити в мундирі, остудити, почистити, нарізати невеликими шматочками. Ріпчасту цибулю, селеру, бринзу подрібнити. Все перемішати, додати горіхи, посолити, поперчити, заправити оливковою олією.\nПатисони пропустити через м’ясорубку, моркву натерти на тертці і згасити на маслі до м’якості на сковороді. Додати подрібнений і обсмажений на іншій сковороді цибулю, дрібно нарізані помідори, посолити, тушкувати на слабкому вогні хвилин 15-20.\n– 2 кореня селери;\n– сіль, оцет за смаком.\nСелера, почистити, промити, нарізати шматочками і тушкувати в рослинній олії, посолити, додати трохи оцту.\nЗа 5-7 хвилин до готовності додати нарізані часточками помідори і все посипати подрібненим луком.\nГреки перед подачею до столу трохи поливають вином.\n– 2 невеликих баклажана;\n– 2 скибочки білого хліба (приблизно 250 г);\n– сіль, масло за смаком.\nХліб замочити у воді з оцтом. Баклажани спекти, яйця зварити круто. Яблуко натерти на тертці; яйця, баклажани, зелень, цибулю подрібнити, часник розтерти з сіллю.\nВсе змішати, посолити, поперчити, заправити олією.\nЗапіканка з кукурудзи\n– 400 г зерен кукурудзи;\n– 1 солодкий болгарський червоний перець;\n– 3-4 ст. ложки борошна;\n– рослинне масло для смаження;\nНарізати цибулину і обсмажити до рожевого кольору на сковороді в маслі, додати нарізаний перець, обсмажити до м’якості, додати роздавлений часник. Кукурудзу відварити і подрібнити в блендері.\nУ миску розбити яйця, додати борошно, цибуля з перцем і часником, кукурудзяна пюре. Перемішати, посолити, поперчити, додати цукор.\nВикласти в змащену маслом форму і запекти в духовці до готовності, прімерно- 45-50 хвилин\nСалат з перцю з горіхами\n– 500 г червоного солодкого перцю;\n– 1/2 склянки йогурту без добавок;\nПерець спекти, очистити, нарізати великими смужками. Часник потовкти, змішати з горіхами, рослинним маслом, йогуртом, посолити.\nПерець укласти на страва і залити цим соусом. Прикрасити зеленню і подати до столу.\n– 500-600 г кабачків;\n– 1 болгарський перець (взимку перець і помідори при бажанні можна замінити 2-3 ст. Ложками лечо);\nКабачки очистити, нарізати кружечками, цибулю подрібнити, моркву натерти на тертці.\nЦибулю подрібнити і обсмажити в рослинній олії на сковороді, додати моркву, обсмажувати хвилини 3-5.\nПерекласти в жаровню, додати кабачки, подрібнені помідори, нарізаний соломкою перець або лечо, зменшити вогонь, накрити кришкою і тушкувати до готовності.\nГотову страву посолити і посипати подрібненим часником. Є страва можна і гарячим і холодним.\n– 200 г абрикосів без кісточок;\nПолуницю, абрикоси, розрізати навпіл, апельсини нарізати шматочками, малину покласти цілком. Все скласти в посуд, засипати до смаку цукром і на добу поставити в холодильник.\nПеред подачею до столу залити літром міцно завареного чаю і 2 пляшками мінеральної води, наприклад, нарзану.


Канадська або німецька? Особливості технологій будівництва // Дизайн Інтер'єру\nКаркасні будинки для росіян стали самим справжнім проривом, який здивував, збентежив і надовго полонив їх якихось 10-15 років тому. Але про переваги такого будівництва за межами нашої країни знали давно і в деяких країнах намагалися відточувати технологію до досконалості.\nНа нашем портале вы сможете узнать, что же лучше Новая Жизнь В ЖК «Лесной Квартал» Или ЖК «Крона Парк» В Броварах и сможете разобраться и определиться с выбором покупки недвижимости.\nПро те, що каркасні будинки недорого можна будувати дізналися ще 150 років тому в США, Канаді. Через близько 70 років ці технології стали освоювати в Європі, припали вони до душі будівельникам з Франції, Фінляндії і Німеччини, в скандинавських країнах. Саме такою є географія особливостей каркасного зведення конструкцій.\nХто і як зводить каркасні будинки?\nКанадці, фіни і німці будують свої будинки через каркаса схоже. Але відмінності, звичайно ж, є: перш за все, мова йде про вузли, варіантах кріплення. Клімат кожної країни теж зіграв значну роль і привніс свої корективи в технологію зведення. Поряд з однаковим дерев'яним, екологічно чистим і надійним каркасом, в кожній країні використовують різні теплоізоляційні матеріали. Це може бути і пінополістирол, і базальтове волокно. Також можуть використовувати і антисептимована целюлозна вата. Хорошими теплоізоляційними властивостями володіють солома, деревна стружка, очерет, тирса.\nА ось, що по-різному роблять будівельники в різних країнах, так це автоматизують процес зведення будинку. Так, наприклад, багато хто чув про канадську, або фінською технологією. Вона передбачає наступні етапи: складання конструкції з окремих елементів, далі йде обшивка та утеплення будинку. Терміни канадського будівництва зазвичай складають від 3 до 4 місяців для котеджу, а ось літній будинок можна звести і за пару тижнів.\nБагато фахівців називають німецьку технологію більш вдосконаленою. Цей спосіб зведення дає простір для польоту дизайнерської думки. Такі каркасні будинки красиві, гармонійні, примітні і добре розплановані. Цей будинок на 90% збирають в цеху, тому роботи на будмайданчику триватимуть пару тижнів.\nСьогодні майстри канадського / фінського будівництва дуже багато корисного взяли від німецькою технологією. Тому, вибираючи каркасний будинок, не залежно від виду будівництва, ви гарантовано отримуєте надійне житло, в якому буде комфортно не один десяток років.


Поки свої чубляться і ділять корито РФ почала нову «операцію», українців попередили про захоплення області - Читай тут\nПоки свої чубляться і ділять корито РФ почала нову «операцію», українців попередили про захоплення області\nРосійські окупанти можуть напасти на Херсонську область, щоб утворити ще одну незаконну «республіку»\nПро це на своїй сторінці в Facebook повідомив колишній постійний представник президента України в Криму Борис Бабін, передає Politeka.net.\nВін посилається на джерела в Перекопі, які пишуть про тривожних планах окупантів в Криму. За їх даними, сампровозглашенное «керівництво» півострова збирає сили для прориву на материкову частину України.\n«Максимальні зусилля окупаційної влади терміново направлені на розчистку русла Північно-Кримського каналу. Виконавцям поставлено завдання завершити підготовку каналу до параду 24 червня. Щось мені підказує що сам парад в руслі проводити не будуть, а може бути щось інше», — зазначив Борис Бабін.\nЗа словами колишнього речника, Росія націлилася на Херсонську область, хоча поки ніякої агресії не виявляє. Він навіть назвав, які райони знаходяться під загрозою:\n«До особливого уваги патріотів Херсонщини, першочергово Каланчацького, Чаплинського, Генічеського, Новотроїцького районів. Буде дуже спекотне літо, і крім нас самих ми нікому не потрібні. І якщо почнеться «гуманітарна евакуація» та «розведення військ», то слід мати при собі і родині все цінне і важливе»,\nБорис Бабин припустив, що Херсонська область ризикує повторити долю Донбасу і стати самопроголошеної «ХНР». А коли окупанти захоплять регіон, «буде повна зачистка» незгодних українців, а також з’являться кишенькові «органи» самоврядування.


Вибір без вибору. Час до проведення парламентських виборів-2012 збігає | Український тижневик Міст\nВибір без вибору. Час до проведення парламентських виборів-2012 збігає\nЗовсім скоро розпочнеться офіційна виборча кампанія. І поки політики «перетягують канати», громадськість уже запитує: чи є вибір? І небезпідставно, адже опозиційні сили подають дедалі більше тривожних сиґналів.\nНадію на те, що режим чинної влади можна побороти, в українців уселили в серпні минулого року Європейська партія України, Партія захисників Вітчизни, партія «Народна самооборона», Всеукраїнське об’єднання (ВО) «Батьківщина», «Реформи й порядок», «Громадянська позиція», «Наша Україна», Народний рух України та «Фронт змін». Вони створили Комітет опору диктатурі (КОД) в Україні.\nЗробивши правильний стратеґічний хід — об’єднавшись, кодівці заявили, що вирішили діяти спільно у зв’язку зі загрозою, що виникла перед українською демократією. Для реального протистояння владі вирішили виставляти по одному узгодженому кандидату на вибори до Верховної Ради за мажоритарними округами. Максимальною консолідованістю дій зробили ставку на те, аби завоювати якнайбільше електоральної підтримки, а в підсумку — отримати більшість у парламенті.\n«Усі сили, що не ввійшли в КОД, будуть сприйматись як неучасники процесу, — заявляв Андрій Шкіль, народний депутат України. — На парламентських виборах 2012-го не потрібно буде долати роз’єднаність опозиції, бо її немає, це — унікальний випадок. Я сам не думав, що вдасться домовитись, але домовилися».\nТаки домовились, але вистачило цієї домовленості ненадовго. Так, формально КОД існує, але сьогодні, як заявляють політексперти, він виконує функцію майданчика для обговорення політичних питань і не більше, а самі опозиційні сили розділилися на «сильніших» і «слабших». Важливу роль у цьому відіграло об’єднання «Фронту змін» і «Батьківщини» в політичну партію «За Батьківщину».\nІдеолог створення Комітету опору диктатурі Тарас Стецьків, народний депутат України, наголошує, що формально КОД існує, але ще з березня він не функціонує на центральному рівні.\n«Недавно Арсеній Яценюк заявив, що КОД себе вичерпав. Офіційного рішення про припинення діяльності КОД немає. Не може один політичний лідер закрити організацію, куди входить низка партій, — сказав Тарас Стецьків. — Але правдою є те, що формально комітет існує, але реально не збирається, бо робота перемістилась у формат трьох лідерів: очільника «Фронту змін», заступника голови партії «Батьківщина» й керівника ВО «Свобода», які взяли на себе функцію об’єднаної опозиції».\nВиходить, що досі опозиція була об’єднана, але не зовсім. Постає риторичне запитання: де ж ґарантії, що вона зараз таки об’єдналась, хоч і в іншій інтерпретації?\nЗагострює ситуацію те, що про опозицію почали говорити не як про механізм захисту демократичних засад у державі, а як про бренд. Дедалі частіше звучать запитання, кому ж належить бренд «Опозиція».\nНа думку Тараса Стецьківа, бренд «об’єднаної опозиції», а відповідно, і право вирішувати, привласнили собі «Фронт змін» і «Батьківщина», а поруч опинилися ВО «Свобода» й Удар. Тобто відбувся чіткий ієрархічний поділ, у якому, схоже, просто нівелювали роль малих партій.\nІ ось тоді як опозиційні лідери конкурують (а саме так виглядає ситуація), владна партія здійснює сильні стратеґічні кроки на шляху до перемоги в цих виборах. Перш за все це — злиття Партії реґіонів (ПР) і «Сильної України», яке відбулось у березні ц. р.\nПідписавши це рішення, Сергій Тігіпко, уже колишній лідер «Сильної України», отримав партійний білет і став заступником голови ПР. І все задля благої мети — «активізації реформ і модернізації країни».\nПогодьмося, «підкопатися» під таке об’єднання вкрай важко, а дже крапки над «і» розставлено дуже чітко, на противагу опозиційному об’єднанню, адже про розподіл ролей у новоутвореній партії «За Батьківщину» досі чітко не відомо.\nЮрій Підлісний, представник «Фронту змін» у Львівській облраді, наголосив, що Арсеній Яценюк буде діяти згідно із чинним законодавством, тобто напише заяву про вихід із партії. Проте він, за словами депутата, не поспішатиме зі вступом у новостворену партію, у ту, з якою він об’єднався, адже може залишитися позапартійним. До того ж, це не суперечить чинному законодавству. Але чи не суперечить це здоровому глузду?\nІнше питання, яке є одним із ключових у здобутті громадської підтримки напередодні виборів, — «мовне» або, радше, «двомовне» питання. Так, 5 червня 234 депутати у ВРУ прийняли законопроект «Про засади державної мовної політики» в першому читанні. Хоч таке рішення супроводжувалося проявами протесту, проте опозиції так і не вдалося завадити розгляду питання, і цим вона ще раз продемонструвала свою слабкість.\nЗате тепер опозиціонери запевняють, що в другому читанні не допустять ухвалення проекту закону про мову. Хочеться в це вірити.\nТож, з одного боку, влада показала свій беззаперечний на сьогодні вплив, а ще — заполонила інформаційний простір ідеологічними питаннями й відвернула увагу від господарських. Яскравим свідченням цього є реклама, яку мало не щопівгодини транслюють по телебаченню й зміст котрої полягає в тому, що реалізувати всі обіцяні проекти владі не вдалося через «помаранчевих», але після парламентських виборів вона із цим упорається.\nОтже, в Україні досі немає єдиної опозиції, яка би могла протистояти чинній владі, і вимальовується картина, що на вибори опозиційні сили йтимуть кількома колонами, а це полегшує нинішньому режиму завдання зберегти контроль над парламентом. Урешті-решт, влада зміцнює свої позиції на шляху до перемоги.\nА все це вимагає мобілізації і чіткої координації дій між опозиціонерами в якнайстисліші терміни, інакше виборець опиниться перед вибором без вибору.


Як лікувати аденоїди у дитини без операції? | Здоров'я, Ліки, Харчування\n13 Березень 2014, 10:50 pm\nАденоїди виникають практично у кожної четвертої дитини. І, незважаючи на існування чіткого алгоритму дій щодо їх лікування, менше запитань у мам не стає. Як лікувати аденоїди у дитини? Чи можуть допомогти гомеопатичні препарати? Чи можна уникнути\nоперації, і якщо ні, якою її вид переважний і безпечний? Відповімо на ці питання разом з професійними отоларингологами і на підставі рекомендацій Всесвітньої організації здоров’я.\nФото: © Depositphotos. com/CandyBoxImages\nАденоїди входять в систему місцевого імунітету людини. Саме на цьому невеликій ділянці слизової відбувається розвиток клітинного імунітету, який здатний справлятися з вірусами задовго до їх проникнення в організм. Тому з одного боку, аденоїди – це природний бар’єр організму на шляху вірусів. А з іншого – навчальна система, де цей бар’єр з віком формується.\nЗанадто часте участь аденоїдів в боротьбі з інфекціями призводить до припливу лімфи і їх набряку. При цьому орган продовжує виконувати свою роботу: захищає верхні дихальні шляхи від вірусів. Але в збільшеному стані він може стати причиною утрудненого дихання у дитини, а в окремих випадках навіть удушення. Тому боротися з разросшимися аденоидами необхідно.\nаденоїди 1 ступеня у дітей – набряк закриває 1/3 частина носоглотки. Дитина може вільно дихати і добре чує; аденоїди 2 ступеня у дітей – аденоїди перекривають половину носоглотки. Дихання дитини порушується під час сну, а вдень він може гірше чути через перекриття слухових євстахієвих труб; аденоїди 3 ступеня у дітей – набряк перекриває всю носоглотку, дихання і слух утруднені постійно.\nЯкщо залишити все як є навіть при 1 або 2 ступеня захворювання, до запального процесу в аденоїдах з часом приєднатися вся лімфоїдна система верхніх дихальних шляхів. Як результат – хронічні отити і риніти. Тому якщо ви не знаєте, як перемогти нежить у дитини. що не проходить місяцями, почніть з діагностики аденоїдів.\nЧасто лікарі рекомендують видалення аденоїдів у дітей лазером. Цей спосіб має право на життя, але для його призначення є ряд чітких рекомендацій, зокрема аденоїди у дітей 3 ступеня і реальна загроза життю малюка. Але трактувати його як єдиний варіант лікування в корені невірно, так як запалена тканина розростеться знову вже через 2-6 місяців. А інфекції не стануть менш частими. Крім того, завжди існує ризик: від ускладнень у верхніх дихальних шляхах до летального результату. Його ймовірність – 1 випадок з 35 тисяч. До речі, в 10 разів більше, ніж летальність від вакцинації проти поліомієліту.\nТому головне при лікуванні аденоїдів – не прибрати їх збільшену частину, а усунути запалення і його причину. І тоді в більшості випадків ніяка операція вже не потрібно.\nЧасто, не знаючи як правильно лікувати аденоїди у дитини, батьки звертаються до «ефективної» і «безпечною» гомеопатії. Однак її ефективність – результат грамотно реалізованої маркетингової кампанії. Дослідження показали, що гомеопатичні препарати забезпечують короткостроковий відтік лімфи від адеонідов. Але на їх зменшення не впливають в 90% випадків.\nCредства для придушення запалення. Їх необхідно приймати не всередину, а доставляти на поверхню аденоїдів. З цим завданням можуть справитися краплі і спеціальні розпилювачі. Промивання. Процедура видаляє гній з поверхні аденоїдів. Виконує її тільки лікар способом «кукушка» (введенням розчину в одну ніздрю і його відсмоктування з іншої вакуумом) або носоглотковим душем. Якщо вирішите зайнятися промиваннями будинку, заженете гній ще глибше. Фізіотерапія. Ефективні кварцування носа і горла, а також лазерна терапія з проведенням світловода в носоглотку через ніс.\nЯк бачите, проблема, як лікувати аденоїди у дитини, вирішується пошуком хорошого фахівця і адекватністю батьків. Сподіваємося, наші поради допоможуть вам з нею впоратися!\nЯк лікувати аденоїди у дитини: відео\nборотьба з аденоїдами\nкварцування носа ребенку\nкраплі проти поліомієліту і аденоіди\nщоробити якщо проблеми з аденоідами 2 ступеня\nяке лікарство лічить аденоїди\nFiled under Здоров'я\t| Tagged лікування аденоїди дитина видалення аденоїдів без операції лазер ступеня аденоїдів\t| Permalink\n« Які продукти містять магній рекомендують їсти мудрі дієтологи?\nАЛТ і АСТ підвищені у дитини – що робити? »


Особливості сучасних і класичних кухонних гарнітурів\nОсобливості сучасних і класичних кухонних гарнітурів\nГоловна > Новини > Особливості сучасних і класичних кухонних гарнітурів\nСьогодні існує дуже широке розмаїття стилів та дизайну кухонних меблевих елементів, проте першість і далі впевнено посідають меблі у класичному дизайні.\nКласичні кухні володіють особливою чарівністю і романтизмом, вони красиві, зручні та доволі функціональні, і при всьому цьому легко вписуються в інтер’єр навіть маленького помешкання. Окрім цього, саме класика подарувала життя багатьом сучасним напрямкам у меблевому дизайні.\nОсобливості інтер’єру кухні у класичному стилі\nДизайн кухні у класичному стилі ставить певні вимоги не лише до меблевих модулів, але й до їх розташування та оформлення інтер’єру усього кухонного приміщення.\nПриміром, обираючи меблі для кухні у класичному стилі варто пам’ятати про те, що вони повинні бути цілком симетричними, володіти правильними прямокутними формами і чіткими прямими лініями. У центрі цього симетричного творива зазвичай знаходиться плита або вишуканий камін.\nКольорова гама і тональність кухні у класичному стилі переважно доволі стримані, а у якості розмежування кухонної та столової зони служить обідній стіл. Меблеві елементи для класичного гарнітуру переважно виготовляють з натуральної деревини, а в бюджетних варіантах покривають натуральним шпоном. У якості стільниць зазвичай використовують натуральний або штучний акриловий камінь. Загалом кухонні меблі у класичному стилі володіють вишуканим та благородним виглядом.\nКрик моди – кухні у стилі арт-деко\nСтиль арт-деко – це своєрідне змішання двох популярних сучасних стилів – модерну і неокласики, з домішками футуризму та конструктивізму. Кухні у цьому стилі вирізняються неабиякою розкішшю та оригінальністю.\nКухня у стиль арт-деко сьогодні символізує успіх і достаток господарів дому та викликає неабияке захоплення у гостей помешкання.\nУ якості меблевих елементів у стилі арт-деко часто використовують відреставрований актикваріат, що власне і вказує на поєднання у цьому напрямку неокласики та модерну.\nМатеріалом для таких меблевих модулів зазвичай служать рідкісні породи деревини з елементами позолоти або інкрустації, а у якості стільниць використовують кварцит або штучний акриловий камінь, оскільки він, завдяки своїм властивостям і безшовній технології з’єднання плит, дозволяє надавати робочій поверхні практично будь-якої геометричної форми та конструкції.\nОкрім цього, у стилі арт-деко часто можна зустріти використання скла, дзеркальних поверхонь або кованих елементів. Кухонні гарнітури можуть включати в себе різнорівневі поверхні, прямі або ламані (зазвичай трапецієвидні) лінії, хвилеподібні переходи або ж зигзаги.\nБагато дизайнерів оформляючи інтер’єр у стилі арт-деко практикують прийом, коли з поміж багатьох дорогих елементів декору спеціально виділяють лише один – який відразу зачарує гостей помешкання, як тільки вони переступлять його поріг.\nОсобливо привабливо на кухні виглядають меблеві гарнітури у стилі прованс. Саме цей стиль подарує кухонним меблям максимальний затишок, романтичний настрій та домашнє тепло.\nФактична суть цього стилю – французький етнічний колорит, що особливо важливо для мешканців великих мегаполісів, які прагнуть розслабитись та відпочити після виснажливого робочого дня.\nМеблі у стилі прованс переважно виготовляють з натуральних будівельних матеріалів, які найбільше поширені у сільській місцевості, при цьому доволі часто використовують технологію штучного старіння деревини.\nДля кухонних гарнітурів у стилі прованс характерна фурнітура з кованими елементи та золотиста патина на фасадах меблевих модулів. Колір таких меблів традиційно білий, проте може володіти блакитним, бежевим, лавандовим чи гірчичним відтінком.\nУ якості робочих поверхонь переважно використовують штучний акриловий камінь, оскільки цей матеріал володіє неймовірно широкою кольоровою гамою, яка ідеально підійде до будь-якого відтінку меблевих модулів.\nНеперевершені кухні від Арія-Україна\nНезалежно від стилю чи інших конструкторських особливостей фахівці компанії Арія-Україна завжди готові розробити і створити кухонні меблі, використовуючи провідні сучасні технології та подарувати вашому помешканню вишукану і неповторну красу.


Грози в регіонах принесли потопи і килими з градин: фото, відео - новости Украины, Суспiльство - LIGA.net\nГрози в регіонах принесли потопи і килими з градин: фото, відео\nГрад в Луцке (фото - скриншот видео)\nУ різних областях України продовжує бушувати негода. Зливи з градом накрили західні та північні регіони країни.\nГроза з сильним градом пройшла днями в Луцьку, негода супроводжувалася шквальним вітром. Вода затопила вулиці обласного центру буквально за кілька хвилин, перетворивши їх на справжні річки, повідомляє Волинь24.\nСильна злива також пройшла в Тернополі, де рух на деяких вулицях було заблоковано через потоп. На відео навіть потрапив фонтан стічних вод, що б'є з-під асфальту.\nНегода завдала шкоди і в Київській області. У селі Хотів, неподалік від столиці, через зливу, що затопила вулиці, постраждали багато автомобілів. Відео з одним з таких авто опублікував портал dtp.kiev.ua.\nТим часом синоптики прогнозують, що сьогодні, 20 червня, по всій Україні буде спекотно, однак 23 червня очікується похолодання в центрі країни.\nФото и видео: Facebook Олексій Кушнєр, Вадим Слива, dtp.kiev.ua, YouTube\nгроза негода злива наслідки негоди град\nГрозы в регионах принесли потопы и ковры из градин: фото, видео 20.06.2018Через негоду в Україні без світла 238 населених пунктів - ДСНС 13.06.2018Из-за непогоды в Украине без света 238 населенных пунктов - ГСЧС 13.06.2018


Тиреоїдит є цілу групу захворювань, різних за між собою особливостями етіології і об'єднаних єдиним загальним процесом, яким є запалення тканин в області щитовидної залози. Тиреоїдит, симптоми якого визначаються в залежності від конкретної форми перебігу цього захворювання, також може перерости в струміт - захворювання, при якому збільшена щитовидна залоза піддається рівномірному запаленню.\nСимптоми підгострого тиреоїдиту\nЯк нами вже зазначено, тиреоїдит є узагальненим захворюванням групи запальних процесів різної етіології, це, відповідно, визначає наявність у них різних клінічних проявів. Будь-яка з форм тиреоїдиту увазі під собою пошкодження фолікулів щитовидної залози при своєрідною для кожної з цих форм захворювання патоморфологической картині.\nЛімфоцитарний хронічний тиреоїдит;\nФіброзний хронічний тиреоїдит.\nПримітно, що в цілому історія вивчення розглянутого захворювання, тобто, безпосередньо тиреоїдиту, складає порядку декількох сотень років. У певному сенсі це викликає плутанину у визначенні його різновидів, в той час як перерахована нами вище класифікація є по кожному з пунктів основою для минулих визначень, які, таким чином, стають синонімами для цих форм. У кожній з розглянутих нижче форм з притаманною їм симптоматикою ми вкажемо і решта визначення, що вказують на одну і ту ж різновид тиреоїдиту.\nЯк синонімів, що визначають дане захворювання, виділяють наступні:\nгострий тиреоїдит гнійний;\nБезпосередньо гостра форма тиреоїдиту може проявлятися в осередкової або дифузійної формі, формі гнійної або ж негнійний.\nРозвиток гострого гнійного тиреоїдиту відбувається з причини гематогенного розповсюдження інфекційного процесу (в гострій або в хронічній його формі). Спровоковані такі процеси можуть бути цілим рядом захворювань, в числі яких пневмонія, тонзиліт та інші. Що стосується негнійного гострого тиреоїдиту, то його розвиток найчастіше відбувається в результаті травм, променевої терапії, а також крововиливу, що стався безпосередньо в щитовидну залозу.\nТиреоїдит щитовидної залози, симптоми якого в розглянутій формі проявляються зокрема в її ущільненні, на певній стадії розвитку призводить до формування в цій області абсцесу (гнійника). В результаті цього відбувається порушення продукції гормонів в зоні запалення. Між тим, досить часто патологічний процес не зачіпає повністю залозу або її велику частину, а тому й гормональні порушення в організмі відсутні.\nПочаток захворювання переважно проявляється гостро, чому супроводжує різке зростання температури (під 40 градусів). Крім цього відзначається сильний озноб і збільшення в частоті серцевих скорочень (тахікардія). В області, в якій знаходиться щитовидна залоза, хворі відзначають сильні болі, що віддають у мову, вуха, потиличну область і до нижньої щелепи (иррадации болю).\nПосилення больових відчуттів в зазначених областях виникає при кашлі і при ковтанні. Крім іншого також проявляються і ознаки, що вказують на інтоксикацію організму. Зокрема вони полягають в різкій слабкості, головного болю, в болях у м'язах і суглобах.\nПереважно стан хворого характеризується як важкий, промацування щитовидної залози вказує на локальне її збільшення, а також на різку болючість, що виникає в процесі пальпації (обмацування). Спочатку збільшення при цьому захворюванні має щільною консистенцією, пізніше гнійне розплавлення в комплексі з утворенням абсцесу приводить до його розм'якшення.\nТакож відзначається збільшення шийних лімфовузлів та їх болючість в процесі промацування. У деяких випадках як ускладнення гнійного тиреоїдиту виступає прорив гною через вогнище щитовидної залози до органів, розташованим поруч (трахея і стравохід, а також середостіння). У випадках більш рідкісних інфекційний процес може стати генералізованим і його перебіг супроводжується розвитком сепсису.\nЗавершення гострої форми тиреоїдиту може привести до прояву гнійника в тканинах щитовидної залози, він же згодом може прорватися. Якщо це відбудеться назовні, то ситуація не настільки критична, інша справа, якщо потрапляння гною станеться до навколишніх тканин або якщо він виявиться в околосердечной просторі.\nГнійне запалення при його прогресуванні в області тканин шиї може привести до певних пошкоджень судин, а також до потрапляння до тканин мозку і до мозкових оболонок гнійної інфекції, більш того, розвиток захворювання може стати причиною зараження крові загального масштабу (тобто сепсису). Таким чином, лікування гострого тиреоїдиту повинно проводитися виключно ретельно і, що вкрай важливо, своєчасно.\nЯкщо гострий тиреоїдит не лікувати, то це, відповідно, призведе до пошкодження значної ділянки тканини області щитовидної залози, що, в свою чергу, спровокує розвиток незворотною її недостатності.\nВ цілому ж тривалість гострої форми тиреоїдиту становить порядку 1-2 місяців. Як критерій, що вказує на одужання, визначається повна ліквідація актуальних явищ інфекційно-запального масштабу (нормалізуються показники аналізів крові, температура відповідає нормальним показникам і т.д.). У разі наявності абсцесу в щитовидній залозі, можливо його розтин, як ми вже зазначили назовні, або в середостіння (медіастиніт), або в трахею (що призводить до діагнозами у вигляді аспіраційної пневмонії і абсцесу легкого). Статистика захворювання вказує також на виникнення гіпотиреозу в якості наслідків гострого гнійного тиреоїдиту.\nПеребіг гострого негнійного тиреоїдиту відбувається по аналогії з асептичним запаленням. Його симптоматика носить менш виражений характер проявів, ніж при гнійної формі захворювання.\nПідгостра форма тиреоїдиту може протікати у формі підгострого гранулематозного тиреоїдиту і у формі підгострого лимфоцитарного тиреоїдиту.\nПідгострий гранулематозний тиреоїдит\nхвороба / зоб де Кервена.\nДля розглянутої форми тиреоїдиту характерно перебіг з хворобливістю, що відзначається в області щитовидної залози, причому болючість ця проявляється в будь-якому випадку захворювання. Виникає воно на тлі впливу вірусної інфекції, переважно до таких належать інфекції верхніх дихальних шляхів. Крім цього в нього часто втягуються різніетіологічні агенти, до числа яких також відноситься вірус епідемічної форми паротиту, вірус Коксакі, аденовірус, вірус грипу і вірус Епштейна-Барра.\nПереважно схильність захворювання відзначається серед жінок - вони хворіють їм до 8 разів частіше чоловіків. Що стосується вікової категорії пацієнтів, то тут відзначається межа в рамках від 30 до 50 років. Відзначається також і сезонність прояви захворювання - частіше всі його прояви припадають на період літа / осені.\nПідгострий гранулематозний тиреоїдит: симптоми\nВ якості перших симптомів захворювання відзначаються гострі болі, що виникають в передній області шиї. Посилення їх відбувається при ковтанні і повороті голови, як і у випадку з гострою формою захворювання, можлива иррадации болі до вуха, щелепи і грудній клітці. Крім цього можливо прояв симптоматики, що вказує на гіперметаболізм, аналізи крові вказують на значне підвищення ШОЕ. Пальпація визначає підвищену чутливість або ж наявність вузликових утворень в області щитовидної залози. Порядку більш 50% випадків вказує на виникнення у пацієнтів тиреотоксикозу.\nТривалість перебігу захворювання складає порядка до 6 місяців, складається воно з наступних фаз:\nI фаза (Тривалість - до 6 тижнів). Актуальні прояви у вигляді болю в області щитовидної залози, а також симптоматика тиреотоксикозу (тахікардія, підвищений тиск, задишка, випинання очного яблука, рухові дисфункції, втрата ваги, тремтіння рук, нервозність, порушення сну, дратівливість, занадто швидка мова, слабкість, порушення менструального циклу у жінок і т.д.).\nIII фаза (Тривалість від декількох тижнів до декількох місяців). Відзначається зниження гормональної активності, властивої щитовидної залозі, згодом це порушення може перерости в хронічну форму.\nПідгострий лімфоцитарний тиреоїдит: симптоми\nтиреоїдит лімфоцитарний при спонтанно дозволяються тиреотоксикозе.\nВласне, одна з назв і представляє одну з двох форм, на які поділяється підгострий лімфоцитарний тиреоїдит. Так, ПЛТ може протікати в післяпологовий формі і в спорадичною безболісної формі.\nПЛТ післяпологового періоду характеризується виразністю проявів в цілому властивих тиреотоксикозу. Як правило, його розвиток відзначається протягом найближчих декількох місяців з моменту пологів, при цьому тривалість перебігу захворювання складає близько 1-2 місяців. Одужання може наступити при нормалізації рівня показників тіроеотропних гормонів, однак можливий і перехід захворювання в гіпотиреоз. У пацієнток, у яких був відзначений перший епізод захворювання, згодом відзначається високий ризик виникнення його рецидивів після пологів при наступних вагітностях.\nЩо стосується безболісного спорадического тиреоїдиту, то його початок протікає в комплексі з незначними проявами гіпотиреозу при подальшому настанні цього захворювання і переході на заключному етапі до еутиреоїдного стану.\nДля ПЛТ характерно прояв гострої симптоматики, властивої тиреотоксикозу (як нами вже зазначалося при розгляді гранулематозной форми тиреоїдиту, сюди відноситься тахікардія, підвищення артеріального тиску, втрата ваги, нервозність і ін.). Порядку 50% хворих стикаються з проявом у вигляді збільшення щитовидної залози. Також наголошується виявляється при аналізах підвищення рівня гормонів (Т3, Т4).\nУ числі найпоширеніших назв, якими визначають це захворювання, можна виділити наступні варіанти:\nнегнійний хронічний тиреоїдит;\nтиреоїдит / хвороба / зоб Хасімото або Хашимото;\nНайчастіше у вживанні використовується визначення аутоімунний тиреоїдит щитовидної залози, симптоми якого трохи нижче ми й розглянемо, перш зупинившись на особливостях цієї форми захворювання в цілому.\nТак, хронічний лімфоцитарний тиреоїдит представляє собою, як, імовірно, ви здогадалися виходячи з узагальненого опису цієї групи захворювань, запалення в області щитовидної залози аутоімунного характеру. Зокрема це має на увазі під собою утворення в організмі хворого лімфоцитів і антитіл, що надають руйнівну дію на клітини, що належать щитовидній залозі.\nПереважно хронічний тиреоїдит аутоімунної форми спостерігається у хворих у віці 40-50 років, як було зазначено раніше, тут також захворюваність жінок в значній мірі перевищує захворюваність чоловіків, причому практично в 10 разів. В даній формі тиреоїдит Хашимото, симптоми якого можуть бути досить вираженими в проявах, зустрічається найчастіше, причому останнім часом спостерігається чітка тенденція в схильності йому пацієнтів групи молодого віку, а також дітей.\nІснує думка про те, що ця форма захворювання носить спадковий характер, між тим, реалізація спадковості в якості предрасполагающего фактора до появи розглянутого нами захворювання, вимагає додаткового впливу певних зовнішніх чинників несприятливого характеру. До таких зокрема відносяться вірусні респіраторні захворювання і вогнища хронічного типу в областях мигдалин і пазух носа, ураження зубів карієсом і т.д. Тобто, в якості основного і єдиного чинника до появи захворювання спадковість розглядатися не може.\nПримітно, що хронічний аутоімунний тиреоїдит, симптоми якого можуть виникнути і на тлі впливу тривалого безконтрольного вживання препаратів у складі з йодом, а також на тлі чиниться на організм радіаційного впливу, в цілому характеризується складністю механізму, провокуючого імунну агресію.\nТепер зупинимося безпосередньо на симптоматиці захворювання. Слід зауважити, що нерідко аутоімунний тиреоїдит може протікати без особливих проявів. Про ранні ознаках захворювання можна говорити при появі в області щитовидної залози неприємних відчуттів, а також при відчутті в горлі кома, що зокрема виникає при ковтанні. Крім цього виділяється також відчуття тиску, зосереджене в області горла. Можливі незначні болі, що виникають при промацуванні щитовидної залози, в деяких випадках відзначається слабкість і біль в суглобах.\nПри появі у хворих гипертиреоза, що виникає на тлі значного викиду в кров гормонів в результаті пошкодження клітин ураженої області, з'являються такі симптоми як підвищення артеріального тиску, пітливість, тахікардія. Найчастіше гіпертиреоз з'являється на самому початку захворювання.\nАутоімунний тиреоїдит, симптоми якого проявляються в залежності від актуальної клінічної картини в комплексі з розмірами щитовидної залози, ділиться на такі форми:\nАтрофічний аутоімунний тиреоїдит. В цьому випадку збільшення щитовидної залози відсутня. В цілому ця форма відзначається у більшої частини хворих, як правило, в літньому віці або ж серед пацієнтів, які раніше були схильні до дії радіоактивного опромінення. Вже згадана форма захворювання переважно протікає в комплексі з гіпотиреозом (зниженням властивих щитовидній залозі функцій).\nГіпертрофічний аутоімунний тиреоїдит. Тут, навпаки, завжди відзначається збільшення щитовидної залози, причому збільшення виникає як уздовж всього її обсягу (гіпертрофічна дифузна форма), так і в комплексі з наявністю вузликів (форма вузлова). Крім того, можливо і поєднання дифузної форми з вузловою. Початок захворювання в цій формі характеризується часто проявами тиреотоксикозу, проте переважно функції щитовидної залози визначаються як нормальні або кілька знижені.\nЦя форма також має в своєму розпорядженні деякими різновидами її визначення, зокрема це:\nтиреоїдит / струма / зоб Ріделя;\nДана форма тиреоїдиту представляє собою, знову ж таки, запальне захворювання, при якому щитовидна залоза піддається деструкції і утворення в ній сполучної (фіброзної) тканини в комплексі з ущільненням, в ній виникають і характерним сдавливанием, виробленим на органи, щитовидну залозу оточуючі. На сьогоднішній день ця форма захворювання зустрічається нечасто, що пояснюється широтою використання антибіотиків. Жінки, як і в інших випадках, фіброзного тиреоїдиту схильні частіше, ніж чоловіки - приблизно в три рази.\nІснує припущення щодо того, що тиреоїдит фіброзний є сам по собі завершальним етапом аутоімунної форми тиреоїдиту, проте є і певні заперечування цієї теорії, бо вона не є доведеною. Вважається, що фіброзний тиреоїдит виникає все-таки на тлі перенесення вірусної інфекції хворим.\nВідносно симптоматики, можна помітити, що стан пацієнтів в цілому залишається в межах норми при фіброзному тиреоїдиті. Прояви захворювання виражаються в порушенні ковтання і в відчутті характерного грудки в горлі, утвореного при ковтанні. В деяких випадках з'являється сухий кашель, голос при цьому стає грубуватим. Пізніше приєднуються порушення дихального апарату, голос набуває вже осиплість, а в деяких випадках і зовсім зникає.\nПерераховані симптоми пов'язані з ураженнями, що виникають на тлі запалення в органах, оточуючих щитовидну залозу (трахея, голосові зв'язки, стравохід). Прогресуючий фіброзний процес також може захопити і паращитовидні залози, це, в свою чергу, проявляється у вигляді гіпопаратіроза і судом.\nГострий тиреоїдит. В цьому випадку терапія проводиться з використанням антибіотиків, а також препаратів, орієнтованих на лікування супутньої симптоматики. Крім цього призначаються вітаміни (групи В, С). Розвиток абсцесу передбачає необхідність в хірургічному втручанні.\nПідгострий тиреоїдит. Для лікування даної форми захворювання терапія передбачає використання гормональних препаратів. Симптоматика гіпертиреозу, відповідно, вимагає призначення препаратів для окремого її лікування в комплексі з цим захворюванням.\nПри наявності симптоматики, відповідній будь-який з перерахованих форм тиреоїдиту, необхідно звернутися до ендокринолога.


Лікар нет » Хвороби » Простатит: симптоми і ознаки, лікування на початковій стадії\nЗ'явилося незначне утруднення в момент сечовипускання? Або, може бути, ви помітили проблеми з ерекцією? Знайте, що все це - симптоми простатиту. Що при цьому болить і чому з'являється це підступне захворювання? Давайте спробуємо розібратися в особливостях цієї патології.\nЗгідно зі статистикою, з цим неприємним захворюванням стикається кожен другий чоловік зрілого віку. Але, незважаючи на таку поширеність, захворювання далеко не завжди вчасно виявляється і успішно лікується. Якщо говорити про вікові особливості, то простатит нерідко діагностується навіть у молодих хлопців до 18 років, але тривала хронічна патологія частіше зустрічається у чоловіків в похилому віці. Простатит - це запалення передміхурової залози, простати - виключно чоловічого органу, розташованого біля сечового міхура. Цю залозу в організмі чоловіки часто ще називають "другим серцем". А все тому, що вона відповідає за велику кількість різноманітних функцій.\nПростатит заслужено вважається одним з найбільш поширених захворювань. Наприклад, у США він становить приблизно 8% від усіх урологічних хвороб. Механізм розвитку цієї патології досі до кінця не вивчений. Медикам дуже складно сказати, чому конкретно з'являється хвороба.\nПерші симптоми простатиту насправді зовсім нескладно розпізнати, але варто брати до уваги той факт, що у всіх чоловіків захворювання розвивається по-різному. Іноді хвороба і зовсім ніяк не проявляє себе, поступово перетікаючи в хронічну форму, непомітно для самого пацієнта. Хронічної ця патологія вважається, якщо її тривалість перевищує 3 місяці.\nЗ урахуванням причин і симптомів простатиту медики умовно поділяють його на кілька різних форм. Захворювання буває хронічним і гострим, бактеріальним та інфекційних, гнійним, застійним і калькульозним. Залежно від різновиду, перші симптоми простатиту теж можуть сильно відрізнятися. Запідозрити наявність патології можна з різким нападів болю в районі мошонки, ослабленою потенції і утрудненого процесу спорожнення сечового міхура. При розвитку цього захворювання значно погіршується якість сперми і самої сперми. Саме так, звичайно, виглядають перші симптоми простатиту у чоловіків. Що робити при появі таких проблем? Зрозуміло, звертатися до фахівця - уролога.\nВиявити проблему можна, здавши кров і сечу на загальні аналізи. Такі прості дослідження дозволять визначити збудника патології. Це можуть бути інфекції: трихомоніаз, хламідіоз, гарднерельоз та гонорея. Бактерії потрапляють у вогнище запалення разом з кровотоком з прямої кишки або сечового міхура. До того ж існує інша форма хвороби - небактерійний простатит. Виявити такий вид патології за допомогою аналізів не можна, правда, це зовсім не означає, що в організмі немає хвороботворних бактерій.\nПерші ознаки простатиту можуть сильно відрізнятися, в залежності від форми перебігу недуги. Вона може бути активною і латентною. Останній вид характеризується слабо вираженою клінічною картиною, але все ж певні ознаки можна помітити. Така фаза може тривати протягом декількох років, але виявити її можна за кількома основними симптомами. Як простатит виявляється у чоловіків на латентній стадії? Зазвичай хворий стикається з яскраво вираженим дискомфортом в зоні мошонки, анального отвору і навіть голівки статевого члена. Правда, багато чоловіків думають, що так проявляється звичайна втома.\nАле коли біль стає більш інтенсивним, а сечовипускання починає доставляти великі проблеми, стає зрозуміло, що проблема криється набагато серйозніше. Такі ознаки свідчать про прогресування запального процесу і розвитку активної фази простатиту. Захворювання майже завжди протікає через кілька стадій. Спочатку з'являються перші симптоми простатиту - занадто часті позиви до сечовипускання, причому сам процес спорожнення може супроводжуватися печінням та болем, виникає больовий синдром в області тазу, попереку і паху.\nВиявивши у себе перші ознаки патології, слід відвідати уролога або андролога, для проходження відповідного обстеження. І не забувайте, що вилікувати хворобу на ранній стадії набагато простіше, ніж при запущених формах.\nСимптоми, ознаки, відчуття у чоловіків при простатиті\nЗахворювання проявляється найчастіше у вигляді таких проблем:\nрегулярні позиви до спорожнення;\nслабка чи повністю відсутня ерекція.\nТак виглядають основні симптоми простатиту. Що при цьому болить? Чоловік може відчувати сильний дискомфорт в області мошонки, заднього проходу, паху і попереку. За своїм характером біль може бути тягне, ниючий, давить і навіть розпирала. Причина хворобливості криється в роздратуванні простати на тлі запального процесу.\nКрім того, при розвитку хвороби пацієнти завжди стикаються з тими або іншими проблемами в процесі сечовипускання. Найчастіше спостерігається слабкий напір сечі, поява болю в момент спорожнення. Іноді у чоловіків і зовсім відсутній відтік урини. Подібний симптом з'являється через здавлювання уретри, збільшеної на тлі запалення передміхурової залозою. Поступово в патологічний процес втягуються пряма кишка і сечостатева система, не виключено навіть розвиток пухлини.\nЯк проявляються симптоми простатиту? Зазвичай, больові відчуття супроводжуються патологічними виділеннями, які можуть володіти різним відтінком, текстурою і прозорістю. При хронічному простатиті багато чоловіків скаржаться на виділення невеликої кількості сперми після напруги м'язів промежини або дефекації. При запаленні простати у пацієнтів можуть з'явитися зеленуваті гнійні виділення з уретри. Вони можуть виникнути і при прихованій формі недуги. Такі виділення, підвищена температура, лихоманка і хворобливість - привід терміново відправитися до лікаря.\nПерші ознаки хронічного простатиту - це виникнення неприємних відчуттів і болю внизу живота, іноді в стегні і попереку. Всього через кілька днів розвивається сексуальна дисфункція. В кінці статевого акту на кінці статевого члена може з'являтися тягнучий біль, яка проходить через кілька хвилин. Ще через кілька днів починаються проблеми з випорожненням сечового міхура: біль і печіння, які поступово посилюються.\nГострий простатит у чоловіків буває фолікулярним, катаральним і гнійним. У другому випадку хвороба характеризується тільки утрудненим сечовипусканням. Якщо у пацієнта розвивається фолікулярна форма хвороби, симптоматика доповнюється больовим синдромом в районі мошонки і підвищенням температури тіла. Якщо ж діагностований гнійний простатит, у пацієнта спостерігаються абсцеси простати і яскраво виражена клінічна картина.\nДосі лікарі не можуть сказати, що конкретно призводить до інфікування передміхурової залози. Збудники захворювання можуть проникнути в простату допомогою сечовипускального каналу або прямої кишки. Всього десяток років тому простатит вважався венеричною хворобою, яка передається статевим шляхом. Але зараз лікарі кажуть, що чоловіки вкрай рідко заражаються патологією через секс.\nДо групи підвищеного ризику входять чоловіки, які:\nзаймаються анальним сексом;\nмають аномальну форму сечовивідних каналів;\nз народження мають збільшену простату;\nперенесли медичні процедури з використанням катетера;\nв анамнезі мають інфекційні вади сечостатевої системи.\nКрім усього іншого, на розвиток простатиту впливають такі фактори:\nНайчастіше простатит виявляється наслідком шкідливих звичок та малорухливого способу життя.\nТерапія при простаті спрямовується на купірування запального процесу і застійних явищ в передміхуровій залозі. Починати лікування можна лише після проходження обстеження - воно необхідно для визначення первісної причини хвороби. Тривалість терапії залежить від тяжкості захворювання та особливостей його протікання. Молоді хлопці стикаються з простатитом найчастіше через банальне переохолодження. Саме з-за цього у чоловіків найчастіше розвивається гостра форма хвороби. Для її усунення використовуються сильнодіючі антибіотики. Якщо ж простатит був спровокований емоційним перенапруженням, пацієнт направляється до невролога. Таким чоловікам показаний прийом вітамінних комплексів, електрофорез і сеанси розслабляючого масажу. Без визначення і усунення первісної причини проблеми позбутися від простатиту не вийде. Найчастіше лікарі намагаються вилікувати хворобу за стандартною схемою.\nАнтибактеріальні засоби є ключовою складовою терапії. Препарати повинні володіти широким спектром дії.\nАльфа-адреноблокатори - такі медикаменти застосовуються для поліпшення кровотоку і прискорення процесу одужання.\nГормональні препарати часто рекомендуються для нормалізації гормонального фону.\nМіорелаксанти допомагають зняти напругу в м'язах передміхурової залози.\nЯкщо консервативні способи лікування не приносять очікуваного ефекту, пацієнту може бути показане хірургічне втручання. У деяких випадках воно стає єдино можливим способом терапії. Простатит у чоловіків може лікуватися за допомогою лазеротерапії. Ця сучасна методика допомагає відновити пошкоджену простату і поліпшити властивості імунітету. Хронічну форму хвороби краще всього лікувати за допомогою лазера і медикаментів. Крім усього іншого, може застосовувати лікування народними засобами. Симптоми простатиту у чоловіків можна ліквідувати за допомогою різноманітних трав і рослин. Тільки попередньо слід обов'язково порадитися з лікарем. Засоби альтернативної медицини можна поєднувати з традиційними медикаментами.\nСимптоми хвороби цілком можна усунути і без сильнодіючих медикаментів, за допомогою альтернативних засобів. Але зловживати такими рецептами не варто - майте на увазі, що повністю позбутися від патології за допомогою одних лише трав неможливо, тим більше, якщо мова йде про бактеріальної формі. Біль, дискомфорт, проблеми з сечовипусканням - за допомогою "бабусиних" рецептів можна позбутися від таких симптомів. Лікування простатиту народними засобами нітрохи не поступається традиційній медицині, і дає можливість значно поліпшити самопочуття і стан чоловіка.\nГарбузове насіння. Це одне з найпопулярніших засобів, яке активно використовується для лікування простатиту. Кожен день за півгодини до їжі слід з'їдати як мінімум 3 столових ложки насіння гарбуза. Чоловіки, проверившее дія цього засобу на собі, позитивно відгукуються про нього.\nПетрушка. Ще одне популярне засіб, що використовується для народного лікування простатиту. Симптоми хвороби відступають всього через тиждень регулярного застосування рецепта. Для приготування ліків необхідно 2 столових ложки насіння петрушки залити склянкою окропу, поставити на слабкий вогонь і варити протягом 15 хвилин. Потім засіб потрібно охолодити, процідити і приймати 5-6 разів кожен день по столовій ложці. Правда, таке ліки протипоказано чоловікам, які страждають від подагри, нефриту і сечокам'яної хвороби.\nХвойні ванни. Ще одне поширене засіб, успішно бореться з простатитом. Для приготування лікувальної ванни потрібно відварити хвою і просто скупатися в отриманому відварі. Не обов'язково приймати ванну цілком достатньо попарити болючі місця. Хвоя ефективно бореться із запаленням простати, розслаблює її, полегшує біль і дозволяє налагодити процес спорожнення сечового міхура. Температура води в лікувальній ванні не повинна перевищувати 40 градусів. Купатися в ній слід 10-15 хвилин. Такий засіб вважається однаково ефективним і при хронічному, і при гострому перебігу хвороби.\nВідвар ліщини. Для приготування ліки від простатиту можна взяти кору або листя цієї рослини. Столову ложку подрібненої рослини слід залити склянкою окропу, після чого потрібно накрити засіб кришкою і залишити на півгодини в сторонці. Потім ліки необхідно процідити і приймати 4 рази протягом дня по чверті склянки.\nСік спаржі. Для лікування простатиту народна медицина рекомендує щодня пити цей корисний напій. Притому пити його потрібно стільки, скільки хочеться, не змушуючи себе. Правда, для отримання помітного ефекту бажано випивати як мінімум 05 літра соку протягом дня. Через тиждень можна відчути перші результати такої терапії.


Міністр юстиції Малюська повідомив, що він вивчив питання про відставку і тепер знає як пишеться заява | ADVOKAT POST\nГоловна Сторінка » НОВИНИ » Міністр юстиції Малюська повідомив, що він вивчив питання про відставку і тепер знає як пишеться заява\nМіністр юстиції Малюська повідомив, що він вивчив питання про відставку і тепер знає як пишеться заява\nМіністр юстиції Денис Малюська повідомив, що в його шухляді немає заяви про відставку з посади.\n“Ні, немає. Але я певний час присвятив тому, щоб вивчити, як ця заява пишеться. Це, виявляється, справа не зовсім проста, багато міністрів помиляються і неправильно пишуть заяву про відставку”, відповів Малюська на запитання про заяву.\nМіністр юстиції додав, що багато хто з посадовців пише неправильно заяви про відставку, а він знає як правильно.\n“Багато хто пише “прошу звільнити мене…” і т.д. Але міністр не звільняється, а йде у відставку. Його парламент не звільняє, а лише приймає його відставку. Отже, це має називатись виключно “Заява про відставку” і вона подається на адресу голови Верховної ради.\nІ ще цікаво, що навіть ВРУ приймала постанови, які не відповідають Конституції й законам України, коли “звільняла за власним бажанням” окремих міністрів. Не та вже Верховна рада, ой не та…\nАле, повторюю, я не писав заяву про відставку”, завірив Малюська.\nМалюська Про Шмигаля та Гончарука: не можна вибирати між…


На Буковині реконструюють сільську школу на 500 учнів (ВІДЕО) - ШоТам\nНа Буковині реконструюють сільську школу на 500 учнів (ВІДЕО)\nНа Буковині в межах проєкту “Велике будівництво” у селі Горішні Шерівці триває реконструкція школи на 500 учнів, яку почали ще 2012 року. Про це повідомляє Чернівецька ОДА, передає Укрінформ.\n“У Горішніх Шерівцях, що на Заставнівщині, триває реконструкція школи. Тут добудовують новий корпус із їдальнею та спортзалом. Нині роботи виконано на 70%. Реконструкцію школи розпочали ще 2012 року”, – йдеться у повідомленні.\nЯк зазначається, роботи планують закінчити до кінця літа. Ще треба завершити перекриття, провести внутрішні та зовнішні роботи у спортзалі й перехідній галереї. Також у планах збудувати трансформаторну підстанцію, очисні споруди та змонтувати систему теплопостачання.\nЧитайте також: Одразу два парки оновлюють у Тернополі (ФОТО)\nЯк виглядатиме школа?\nНовий корпус утеплений якісними матеріалами, тут встановлені енергоощадні вікна та сучасні камери спостереження.\n«Велике будівництво»: школа у Горішніх Шерівцях – на фініші реконструкції\n«Велике будівництво»: школа у Горішніх Шерівцях – на фініші реконструкціїПодробиці в Telegram — https://t.me/promincv\nGeplaatst door Чернівецький промінь op Vrijdag 24 april 2020\n“Також під час реконструкції врахували, аби приміщення було архітектурно доступним для дітей з особливими освітніми потребами. Облаштували пандус, заплановано встановити ліфт на другий та третій поверхи, усе обладнання для нього вже замовлено”, – зазначили в ОДА.\nЯк повідомлялося, проєкт “Велике будівництво” розпочався 1 березня. Очікується, що в його межах буде відремонтовано 4 тисячі кілометрів доріг державного значення, на це передбачено понад 85 млрд гривень. Також цього року в Україні мають збудувати та реконструювати 100 шкіл, 100 дитсадочків, 100 стадіонів і придбати 100 шкільних автобусів.\nУ Чернівецькій області за цією програмою планують збудувати або відремонтувати 5 шкіл, 5 дитсадків та 5 стадіонів.\nУ Краматорську стару школу перетворили на сучасний навчальний заклад\nГромади Івано-Франківщини отримали 12 шкільних автобусів\nУ вінницькій школі відкрили сучасну STEM-лабораторію для занять робототехнікою


√ Снігоприбирач бензиновий HECHT 9555 SE HECHT Снігоприбирачі HECHT ≻ 19 999 грн ⇒ Купити за низькою ціною на hecht.ua\nЗ HECHT 9555 SE ви можете зручно, швидко і без зусиль звільнити великі проїзди, поверхні і проходи від снігу. Двоступінчастий бензиновий снігоприбирач Hecht 9555 SE з електростартом має робочу ширину 56 см. Світло снігоприбирача забезпечує легку роботу у сутінках і має гарний вигляд.\nСнігоприбирач E-Start ідеально підходить для більш складних і вимогливих ділянок. На першому етапі фронтальний фрезерний блок розбиває поверхню снігу і поглинає сніг. На другому етапі сніг викидається відвідний канал, який розташований за шнеком до 11 метрів назовні. Випускний жолоб обертається на 190 °.\nСнігоочисник Hecht 9555 SE особливо зручний у використанні завдяки потужному 4-тактному OHV-двигуну, який є стійким до зими, і перемиканням колісного приводу. Обладнаний чотирма передачами вперед і однією передачею заднього ходу, швидкість приводу може легко контролюватися.\nГарні заповнені повітрям шини забезпечують оптимальне зчеплення на снігу і легку маневреність навіть у найсприятливіших зимових умовах.\nЗ цим снігоприбирачем від Hecht, у вас завжди буде надійний помічник в холодні зимові дні. До речі, доставка безкоштовна.\nЗ електричним запуском;\n56 см робочої ширини;\nДля глибин снігу до 40 см;\nЗ яскравим світлом для роботи у сутінках;\nРоздільна активація / деактивація приводу і фрезерної системи;\nШвидкий надійний запуск кабелю;\nВідстань викиду до 11 м;\nШина з грубим протектором;\n4 передачі вперед і 1 ревер;с\nДля великих площ;\nЖолоб 190 ° нескінченно обертається;\nЧистий результат очищення.\nПаливний бак - об'єм: 2,8\nСистема запуску: ручна / електростартер\nКількість передач: 4 вперед / 2 назад\nКут повороту жолоба: -\nДальність викиду снігу: 1-10 м\nПродуктивність: 1500 м2/год