Ми, донецькі... - № 099 (22118) субота 28 грудня 2019 року - Одеська обласна газета «Чорноморські новини»\nМи, донецькі... Останнім часом ці дві слова звучать якось особливо. З якимось негативним відтінком… Цікаво, що я недавно переосмислив ці два слова зовсім по-іншому! І сталося це після відвідин мого рідного Єнакієвого.\nЯкий був той рік, коли я народився, ви можете уявити хоча б з того, що у ту ніч, 24 лютого, був розстріляний друг Сталіна Серго Орджоні-кідзе. А по всій «імперії зла» та сама доля спіткала тисячі інших людей, яких оголошували «ворогами народу». Душі їхні, не покаянні, не відмолені священниками, літали над Україною. А я, народившись, маю зробити перший вдих, а отже, вдихнути в себе якусь із тих душ… Ось як це вилилося мені у вірш:\nУ 37-му, вночі,\nКоли із болю, крику, крови\nДитям надії і любови\nЗ’явився я — іще нічим:\nБез тіла ще і без душі, —\nЧиї то крила шелестіли?\nЧиї то душі прилетіли?\nКого покинули? Чого?\nМов рваний бурею вогонь,\nЇї зустрінувши?.. Чому?\nІз тридцять сьомого того?\nОтже, я вдихнув того степового донецького повітря у 1937 році. Підтримую зв’язок із своїм Єнакієвим.\nІ тепер мене запросили до мого рідного Єнакієва на ювілей літературної студії «Чумацький шлях». Керує нею останніми роками Василь Чубенко, український поет і краєзнавець, давній мій друг. А виповнилось літстудії 85 років.\nЗ неї виросли 15 членів Спілки письменників — і сам Станіслав Жуковський, що керував донедавна Донецьким відділенням Спілки письменників. Це саме він в Івано-Франківську на днях Тараса Шевченка 22—23 травня 2001 року підійшов до мене і покликав познайомитися з Віктором Януковичем, тоді головою Донецької обласної адміністрації. «Олексо, ти ж родом з Єнакієва! А Янукович теж звідти родом. І це він приїхав прийняти естафету від івано-франківського Вишиванюка, бо наступного року оце Шевченківське свято має бути у нас, у Донецьку».\nІ Стас підвів мене до Януковича, що стояв поруч з Вишиванюком і дуже зацікавлено слухав артиста, який читав вірші Тараса перед п’ятнадцятитисячним натовпом. І ми обмінялися візитками, поговорили про наше місто, і Янукович пообіцяв: якщо я приїду, повезти мене у Єнакієве. Та тоді поїхати якось не склалося.\nІ ось тепер, їдучи туди, я написав короткого вірша, де втілив свою давню мрію — показав якийсь містичний зв’язок Єнакієвого і Києва не тільки в фонетичному ракурсі, а й в історичному, психологічному.\nАнтону Бобирю, Станіславу Жуковському...\nЯ не київський — єнакиївський,\nЧи й макиївський степовик,\nА точніше — я різникиївський:\nРід козацький жив-кий, стрімкий!\nПоїзд на Єнакієве.\nНа цьому ювілеї я почув і побачив багато цікавого, повчального. Та головне, що я яскравіше, глибше зрозумів, що мій край, Донецький, є батьківщиною патріотів найвищої проби. Ну ось подумайте самі.\nВолодимир Сосюра є автором знаменитого вірша «Любіть Україну, як сонце любіть, вишневу свою Україну…». Яку нагінку він витримав від партійних органів за цей прекрасний вірш! Мало не збожеволів…\nМикола Руденко, інвалід війни, знехтував посадою секретаря партії у Спілці письменників і став дисидентом. Та ще й яким! Очолити Україн-ську Гельсінську спілку, написати геніальні економічні праці, створити стільки художніх творів! Стільки років відбути у ГУЛАГу! Слава його вийшла далеко за межі України.\nВасиль Стус уродженець Донбасу, закінчив Донецький університет, пішов на прю з московською імперією — і переміг, «смертію смерть поправ»! Зате Україна стала нарешті Державою. А в Горлівці є його музей.\nОлекса Тихий. Родом з Дружківки, недалеко від Горлівки. Він теж поклав своє життя на вівтар України. Це і його разом з Василем Стусом та Юрієм Литвином вся Україна перепоховала з табірного цвинтаря на Байкове кладовище у Києві.\nАкадемік Іван Дзюба, який розворушив, зворохобив усю Україну своїм есе «Інтернаціоналізм чи русифікація?», пославши його просто в ЦК компартії України! А я, уроджений у Єнакієвому, з фотоплівки роздруковував його в Одесі і роздавав людям! За що й відбув у таборах п’ять з половиною років.\nРоман Коваль, який зараз ворохобить оспалих і зневірених громадян, пробуджує у них козацькі гени, козацькі завзятість і снагу, скеровуючи вогонь з Холодного Яру і на Київ, і на Львів, і на Донбас, свою малу батьківщину.\nА Антін Бобир і Юрко Доценко видають чудову, могутню газету «Україна козацька»!\nА Василь Чубенко, нині керує єнакіївською літературною студією «Чумацький шлях», стільки написав книжок про козаччину, одна з яких так і зветься голосно «Я — нащадок!».\nМожна ще багато кого назвати із тих нащадків українського козацтва. Хоча б міський голова Єнакієвого Серго Рухадзе, який два роки тому став генерал-хорунжим Українського козацтва. А Віктор Логачов, прозаїк, а Марія Олійник, просвітянка і рухівка, і націоналістка обласного міста, відома на всю Україну.\nУсі вони стільки зробили і роблять для України. Це завдяки їм ми можемо повторити:\nТому мені гордо говориться: «Я — донецький, я — донбасівський!»\nА ви, дорогі читачі, почувши слово «донецькі», згадайте нас, знайте, що є отакі ми, уродженці Донбасу, патріоти. І не забувайте про Василя Стуса, Олексу Тихого, Миколу Руденка, які віддали все задля України, проозонили — і вмерли. У концтаборі № 36, коли 1973 року випав град, а ми збирали градинки, я написав отакого вірша:\nА він тане і стікає — нема зладу.\nЗамість післяслова — один із відгуків на цю публікацію, залишений на фейсбук-сторінці автора користувачкою Natalia Mayevska:\n«Як пронизливо, щиро і правдиво написано... Слова гарячі, немов жарини, бо викрешує їх серце з любові і страждання...\nДо Донецького краю стосунку не маю, але знаю майже усіх людей, чиї славні імена ви згадали... Не особисто знаю, а про справи їхні, про синівське служіння матері своїй Вітчизні... Тому завжди стаю на захист «донецьких», коли злютовані та зневірені люди звинувачують їх усіх гамузом у зрадництві, ватності... Теж називаю ці імена... Тут можна і братів Майбородів згадати, Світличного Івана і його сестру Наді-йку, і ще багатьох-багатьох…\nУ мене в сусідках — біженка з тих країв, котра на проукраїнські мітинги ходила, людей переконувала бути вірними Україні, до останнього розклеювала з братом листівки по Луганську із віршем В. Сосюри «Любіть Україну»... Та, побачивши підозрілу машину, що спинилася біля її парадного, зрозуміла, що треба тікати: вхопила документи, трирічну дитину і побігла сходами вниз... Здогадалася: здали сусіди. Як вискакувала з дому, зустрілася з карателями обличчя в обличчя — вони її не знали, йшли до квартири за номером. Вдень ховалася, а вночі пробиралася до неокупованої України... І навіть зараз, як їй не важко і як несправедливо до неї ставиться держава, кинувши напризволяще у скруті, але й тепер вона усім серцем за Україну. Мудро каже: «Треба свій дім зберегти, а вже потім і лад наведемо, і справедливості доб’ємося...».\nСаме такі люди, як ви, як моя сусідка, всі, хто усвідомлює ціну миру та війни, ціну Батькі-вщини, мають вирішувати долю Донбасу нарівні з політиками. І їм треба віддати вирішальний голос, а не сепаратистам... Дякую вам за ваше слово, за вашу позицію... Слава Україні!».


Марина Порошенко здобула першу перемогу як депутат. І от – реакція. Мер Києва Віталій Кличко….. – BBCcCNN\nГоловна » Різне » Марина Порошенко здобула першу перемогу як депутат. І от – реакція. Мер Києва Віталій Кличко…..


«Крик натовпу чи... здоровий глузд ?» | Волинська газета\n«Крик натовпу чи... здоровий глузд ?»\n«Чи все так погано у нашому домі?» – задаються лучани питанням, спостерігаючи за черговою сваркою у форматі влада-громада. Чимало людей розуміє: конфлікт викликаний штучно і пов’язаний геть не з благоустроєм чи іншими побутовими справами.\nА що з цього приводу скаже член фракції «Батьківщина» у Луцькій міській раді Андрій Козюра, який, власне, й очолює постійну депутатську комісію з питань генерального планування, будівництва, архітектури та благоустрою, житлово-комунального господарства, екології, транспорту та енергозбереження?\nАндрію Григоровичу, останнім часом питання комфорту городян відчутно змістилося в політичну площину. Та все ж: які напрямки чи конкретні об’єкти потребують першочергової уваги: дворові території, центральні дороги та вулиці, мости, історичні будівлі?\nЛуцька міська рада має дбати про всі перераховані вами об’єкти, але одночасно й одномоментно не вдасться вирішити всі питання. Бо видатки на реконструкцію об’єктів благоустрою здійснюються з міського бюджету, а його ресурс обмежений. Та позаяк кошти міської казни – це кошти громади Луцька, то обов’язок міської ради і виконавчих органів – правильно визначати пріоритети, черговість проведення робіт та раціонально витрачати фінансовий ресурс, аби зробити проживання лучан максимально комфортним.\nЯк вважаєте, чи достатньо уваги та ресурсу спрямовує міська влада на реалізацію таких завдань?\nЗа останні п’ять років у нашому місті суттєво покращилася ситуація з благоустроєм: проводиться капітальний ремонт мостів, доріг, дворів. Причому така реконструкція проводиться комплексно: асфальтується дорога, тротуари облаштовуються бруківкою, вирішуються питання освітлення та встановлення дитячих майданчиків.\nВаша думка щодо двоякої ситуації з парковкою біля кінотеатру «Промінь». Окремі жителі категорично проти зрізання 15 дерев. Водночас міська влада стверджує: дерева старі, тому на їх місці краще посадити 17 молодих.\nМісто має розвиватися, розвиватися системно і концептуально. Якщо ми – патріоти свого міста, то мусимо вміло поєднати нову архітектуру та існуючі зелені насадження. Переконаний: головним критерієм у спорудженні об’єктів архітектури має бути користь для міста і лучан. Вважаю, благоустроєна парковка між кінотеатром «Промінь» та центральним басейном конче необхідна. З міського бюджету на ці заходи не витрачається ні копійки. Крім цього, планом благоустрою та влаштування парковки передбачено озеленення й висадку декоративних дерев.\nЯкою є позиція членів вашої фракції щодо підземного переходу на Театральному майдані? Варто вкотре розпочинати його будівництво чи ліпше зосередитися на інших проблемах?\nВважаю, що обов’язок влади – забезпечувати комфортне пересування дорогами та дбати за безпеку пішоходів. Найбільша кількість пішоходів, які переходять дорожнє полотно в нашому місті, зосереджена навпроти супермаркету «ТАМ-ТАМ» та універмагу «Луцьк». Безумовно, будівництво підземних переходів у цих місцях людям потрібне. Спорудження таких об’єктів вимагає колосальних капітальних видатків, які міський бюджет не в змозі понести. Тому обов’язок влади полягає в тому, щоб уміло об’єднати потребу міста та зацікавити інвестора в будівництві такого переходу.\nНе вирішеним лишається конфлікт за дерева на Лесі Українки. Одна частина лучан вважає: так, дерева втратили свою привабливість, а трухляві пеньки свідчать про аварійну небезпечність таких насаджень. Інша частина громади каже: перш ніж зрізати, треба було в людей запитати. Ваша думка?\nЛесі Українки – центральна пішохідна вулиця, наша перлина та окраса. Але на сьогодні її благоустрій не відповідає сучасним вимогам. Тому, якщо ми хочемо рухатися в ногу з часом, реконструкція назріла. Дерева на цій вулиці замінять на декоративні клени, які, на відміну від існуючих старих, не будуть пошкоджувати тротуарне покриття. Вважаю, що в даній ситуації переміг крик натовпу, а не здоровий глузд.\nЗадля уникнення конфліктів треба було залишати все, як є, чи просто міській владі – діяти по-іншому?\nПроект реконструкції обговорювався тривалий термін, був схвалений і, відповідно, затверджений. Обов’язок влади – його втілити! Завжди будуть невдоволені люди, але в даному випадку має домінувати здоровий глузд і інтереси міста. Так влаштована та побудована демократія: влада має виконувати волю більшості та діяти в інтересах громади. В цій ситуації з точністю до навпаки! Спонтанні громадські слухання з успіхом провалені…\nЯкі проблеми, вважаєте, лишилися в місті безпідставно непоміченими (бо іноді чуєш від лучан, що от, мовляв, спальні мікрорайони – фаворити, а інші увагою обділені)?\nРозподіл коштів має відбуватися пропорційно до густоти проживання населення. Тому, переконаний, цілком справедливо, що на найбільш густонаселені мікрорайони виділяється більше ресурсів.\nПідсумовуючи розмову, скількома балами за максимальних десяти оціните благоустрій Луцька?\nНаше місто гарне і має свій неповторний колорит. Я пишаюся тим, що лучанин. Рівень комфорту та благоустрою оцінюю на 8, щоб було куди рости і покращувати. Немає межі досконалості, але до неї потрібно прагнути!\nСпілкувалася Оксана БУБЕНЩИКОВА.


Жодна міжнародна інституція не може втручатись у справи України, – Матіос - новини ZIK.UA\nНовини » Політика субота, 27 травня, 2017, 20:00\nЖодна міжнародна інституція не може втручатись у справи України, – Матіос\nНе можна дозволяти МВФ та іншим міжнародним інституціям втручатись у справи України. Свого часу Росія вже намагалась нав’язати нам, яким шляхом рухатись, як наслідок – у нас щоденні смерті та руйнування. Українці самі здатні навести лад у власній державі.\nТі, кого суспільство делегувало у політику, дозволяють іноземним партнерам диктувати Україні, що потрібно робити. Це неправильно, адже ми досі боремось із наслідками, до яких призвело втручання чужої держави.\n«Жодна інституція не може втручатися у справи суверенної країни. Росія уже втрутилась через свої квазі-утворення. Як наслідок – ми маємо щоденні смерті, поранення і руйнування», – наголосив Матіос.\nЩо ж стосується конкретно МВФ, то, на думку Матіоса від співпраці з Україною Фонд отримує якийсь свій зиск, адже у його представників – своє бачення загальних процесів. Та все ж прокурор вважає, що ця інституція не може втручатись у справи нашої держави, адже, всупереч усьому, ми самі здатні навести порядок у власній країні.\n«Що нам робити повинно визначатись під куполом Верховної Ради. Я проти такого втручання, адже ми самі наведемо лад у своїй державі – скільки б гуль не набивали. Подивіться, що відбулося за останні три роки: у нас в Києві все переповнено, «Фейсбук» працює, а після відключень «Вконтакті» і «Однокласників» смерть не наступила. До того ж згідно статистичних показників надходжень до бюджету, народ не перестав платити податки», – розповів Матіос.\nТож українці – крок за кроком – витравлюють із себе раба.\n«Так, ми могли поступитись у якомусь тактичному середовищі, однак ми ще не програли війну». – наголосив Анатолій Матіос.


15 квітня 2015 р. | Автор/джерело: Дмитро Каневський, DW\nОпитані DW експерти вважають важливим триматися за угоди до останнього, але бути напоготові й до іншого сценарію.\nПонеділкова зустріч "Нормандської четвірки" в Берліні закінчилася без видимого прориву. Анонсовані міністром закордонних справ Німеччини Франком-Вальтером Штайнмаєром "довгі" переговори затяглися на майже п’ять годин, але завершилися з більш, ніж скромними, за мірками високої дипломатії, результатами. Штайнмаєр охарактеризував зустріч "як інтенсивну та дуже суперечливу", а міністр закордонних справ України Павло Клімкін напряму визнав, що домовитися з усіх питань сторонам не вдалося. Тему миротворців, яку останніми днями активно просуває Київ, і проти чого відкрито виступає Москва, предметно не обговорювали. Тож єдиним підсумком перемовин став спільний заклик до припинення боїв та відведення важких озброєнь на Донбасі. Керівник російського МЗС Сергій Лавров, тим не менше, назвав зустріч "корисною".\nДуже худий мир\nОпитані DW європейські експерти ставлять ефективність мінських угод під дедалі більші сумніви. Збройні сутички, що не припинялись навіть у великодні дні у районах Донецька та Широкіного, диверсії та теракти проти українських військових, свідчать про крихкість досягнутих у лютому домовленостей.\nТож чи можна вважати угоди "Мінськ-2" вже нерелевантними? На думку експертки берлінського філіалу Європейського Центру Карнегі Джуді Демпсі, усі сторони конфлікту мають триматися за домовленості до останнього. "Справжня важливість мінських угод у тому, що не гинуть цивільні", - сказала Демпсі у розмові з DW. "Про пересічних людей у таких конфліктах часто забувають. Їхні домівки зруйновані, їм нема куди йти, з’являються біженці, які втікають до Росії, Києва або ж західної України. Нам не можна забувати про людський аспект цієї жахливої війни", - наголошує вона.\nВодночас експерт паризького Інституту Томаса Мора Жан-Сільвестр Монгреньє налаштований скептичніше. Він підозрює, що для Росії все, пов’язане з мінськими домовленостями, - лише тактична пауза. "Під час неї Путін намагається розділити ЄС та НАТО. Насправді, це затяжний геополітичний конфлікт, ставка в якому - європейський міжнародний правопорядок, адже ревізіонізм Кремля є загрозою для всієї Європи. Геополітична вседозволеність та умиротворення може спричинити повернення до політичного Дарвінізму", - застерігає експерт і пояснює, що альтернативою провалу крихких угод може бути повномасштабна війна між Росією та Україною.\nСанкції або озброєння?\nАле вже зараз ситуація на Донбасі перемир’я нагадує мало. За даними місії ОБСЄ, лише минулої неділі біля Донецька пролунало 1200 вибухів. Стріляла переважно артилерія та міномети. Вогонь не припинявся й у понеділок ввечері, коли в Берліні радилися керівники міністерств закордонних справ "Нормандської четвірки". Ледь не щодня гинуть українські солдати.\nНадходять і повідомлення про бої біля Маріуполя, який, як побоюються в Києві і на Заході, може стати наступною мішенню сепаратистів."Росії важко контролювати Крим за прийнятну ціну без прокладання наземного коридору між тим, що Кремль називає "Новоросією" та кримським півостровом, пояснює Жан-Сільвестр Монгреньє і додає, що це стратегічне портове місто опинилось зараз "у безпосередній небезпеці".\nЯкщо ж ситуація розвиватиметься за найгіршим сценарієм, Захід обов’язково реагуватиме, впевнені опитані DW аналітики в Берліні та Парижі. "Санкції - єдина карта, яку має Захід. Інших карт немає. Німеччина не погодиться на постачання летальних озброєнь, що, однак, не зупиняє інші країни надавати Україні зброю, адже ЄС нічого не диктує з цього приводу. Зараз більшість країн ЄС проти озброєння України. Більшість. Але деякі країни вважають це хорошою ідеєю", - нагадує Джуді Демпсі.\nВодночас її паризький колега впевнений, що в разі атаки на Маріуполь і розростання агресії проти України, на Заході не зможуть більше зволікати із постачанням озброєнь Києву. "Необхідно запобігти поразці української армії", - каже Монгреньє. "Україна - суверенна, визнана міжнародною спільнотою держава, член ООН та Ради Європи, яка має право захищати себе".\nПродовження російської агресії консолідує Захід\nНа думку французького експерта, новий виток протистояння на Донбасі, змусить Німеччину й Францію, які виступають гарантами мінських угод з боку ЄС, подолати будь-які розбіжності, якщо такі зараз існують. "Якщо Путін бажає захопити додаткові території України та продовжуватиме намагатись знищити європейський порядок, Париж і Берлін муситимуть реагувати і співпрацюватимуть дуже тісно. Не варто переоцінювати різницю у підходах", - наголошує паризький політолог.\nСкромні результати переговорів у Берліні стануть предметом обговорення міністрів закордонних справ країн "Великої сімки", які відбудуться у вівторок та середу в німецькому Любеку за участю держсекретаря США Джона Керрі. "Зараз м’яч на стороні Москви", - сказав міністр закордонних справ Німеччини Франк-Вальтер Штайнмаєр в інтерв’ю газеті Dіe Welt.


Наталія Назаренко: «Діма не знав, що ніж - гострий, він в дитбудинку ніколи не бачив кухню» - Зміни одне життя\nНаталія Назаренко: «Діма не знав, що ніж - гострий, він в дитбудинку ніколи не бачив кухню»\n26 жовтня 2016 р.\nАдаптація прийомної дитини в новій сім’ї\nНа початку липня у Наталії Назаренко, директора з персоналу телеканалу СТБ, з'явилася третя дитина - п'ятирічний Діма, якого всиновила сім'я. Наталя поділилася своїм досвідом адаптації прийомної дитини, тим, яку роботу повинна виконати вся сім'я, щоб по-справжньому прийняти нового її члена.\nДіма у нас живе трохи більше трьох місяців. 6 липня пізно вночі ми його привезли з дитбудинку з Одеської області. Вова, наш шестирічний син, в цей час був у бабусі, і вже на наступний день ми їх познайомили. Дімі за документами в серпні було п'ять років, між хлопчиками всього дев'ять місяців різниці у віці. Але за розвитком, сприйняття Дімі не більш чотирьох, і хоча завищених очікувань до нього у мене не було, все одно я довго звикала до того, як він реагує на навколишнє середовище.\nДо усиновлення я два місяці ходила на курси - з проробками, домашніми завданнями, зануренням в світ дітей-сиріт. Я передбачала, що з прийомною дитиною все буде по-іншому, ніж зі своїми дітьми, але все одно була шокована. Я зрозуміла, що потрібно працювати не тільки з Дімою, а й нам усім над собою теж - мені, чоловікові, старшому синові, дочці, навіть нашим найближчим родичам.\nУ кожної дитини адаптація відбувається по-різному. Це залежить від її соціальної історії, чи була вона у родині чи ні, чи було насильство. Я вважаю, що недбале ставлення до дітей - це теж вид насильства, адже якщо не забезпечувати людині догляд, їжу, ласку, дитина покинута і не розвивається.\nДо певного моменту дитина в дитбудинку не усвідомлює, хто вона, де вона, що робить, чи любить її хтось. Рівень стресу зашкалює, тому що на рівні лімбічної системи дитина відчуває себе нікому не потрібною і не розуміє, чого очікувати від світу. Психолог в дитячому будинку говорила, що діти в розвитку відстають на рік, що не розрізняють кольори, не можуть правильно зібрати фігуру людини і, наприклад, голову розташовують знизу, а ноги зверху. Це відображає стан дитини, який нагадує літак без навігації - він лише хаотично рухається.\nПерші два місяці були дуже складними - Діма часто безцільно бігав по квартирі, вмикав-вимикав світло, телевізор, відкривав і закривав двері. Його дії іноді не мали логіки, він міг вирватися на вулиці і побігти на дорогу, міг просто вдавати, що тебе не чує і робив все в точності навпаки, а не те, що попросили зробити. При цьому він не говорив розгорнуто, не міг відповісти на просте запитання «Що ти робив тільки що? А про що мультик? ». Дитині було майже п'ять років, але на всі питання він відповідав коротко. Мультфільми він не дивився - і для мене це був тривожний знак, що говорить про те, що він не може сконцентруватися, переказати історію, розказану в них. Напевно, він боявся, не розумів, як його сприймають. Він міг сказати про свої відчуття, холодно йому чи жарко, але про почуття не говорив, не виражав себе таким чином.\nУ Діми не було відчуття небезпеки, він не знав, що ніж - гострий, плита гаряча, окропом можна обшпаритися. У нього в минулому житті просто не було такого досвіду, він не бачив кухню. Коли я питала, навіщо він зробив щось, Діма не міг відповісти, говорив «ні для чого». І це було дійсно правдою, він робив просто заради якогось руху, щоб не сидіти на місці і бути чимось зайнятим. Але він обнадіяв мене, сказав: «Мамо, не хвилюйся, я скоро почну думати». І це теж правда, він починає розмірковувати і виражати себе.\nЗ появою Діми все змінилося. Народжена тобою дитина з самого початку отримує інформацію, коли ти говориш з нею, береш з собою на роботу або гуляєш. Коли якісно проводиш час з дитиною, віддаєш їй свою увагу, то створюється враження, що ти зовсім не докладаєш зусиль для її знайомства зі світом. Вона просто живе і сприймає все навколо, ти поступово передаєш їй свої цінності, і це здається непомітним, ненав'язливим. А прийомній дитині ти в стислий період даєш дуже багато нової інформації, обсяг, який твій рідний син отримував протягом декількох років. Всім було важко. Нам здавалося, він неслухняний, адже він відмовлявся йти обідати і спати, говорив, що не хоче. Доводилося, як робота, нести і саджати його за стіл.\nОдна мама порівнювала спроби укласти прийомну дитину спати з сеансом екзорцизму, і це правда.\nДіма, наприклад, сміявся, кружляв по кімнаті, і тільки-но я відвернуся, він тікав з ліжка і в десятий раз мив руки, тікав від нас з чоловіком, падав, бився, але не плакав, а сміявся. Я дуже оптимістична людина, але коли у мене питали в той період «Як справи?», Я відповідала «Все добре, ми живемо в пеклі».\nПро таємниці народження\nДіма потрапив в дитячий сад, коли йому було близько року. До цього він три місяці провів у лікарнях, його знайшли у віці 9-10 місяців в селищі під Одесою. Багато що я не можу реконструювати в його історії, включаючи точну дату народження, вона обрана експертним шляхом. Ми спочатку хотіли її міняти, але все ж вирішили цього не робити - Дімі записали день народження 19 серпня, на Спаса, і я вважаю, що це хороша дата для життя.\nМожна тільки здогадуватися, як він жив до дитбудинку, - Діма дуже худий, схожий на тих, хто пережив голод. Він дуже мініатюрний, погано набирає вагу через зміни в організмі. При виписці з дитячого будинку його вага становила 14,5 кг, але коли ми його зважили вдома на наступний день, то виявилося 13,5 кг. Я навіть подумала, що він від стресу втратив кілограм. За три місяці він додав трохи більше кілограма і витягнувся на три сантиметри, і я сподіваюся, що ми все робимо правильно. Хоча іноді я відчуваю накати відчаю, тому що все наше посилене харчування не приносить результату. Взагалі, коли ви приймаєте дитину в свою сім'ю, це титанічна праця всієї родини, все змінюється, це величезна робота над собою.\nПро там і тут\nЯ вже помічаю, що Діма переймає наші фрази, говорить про правила нашої сім'ї. Починає переходити на українську мову. Він дуже швидко запам'ятав всіх родичів - моїх брата і сестру, їхніх дітей, включаючи новонароджених. У цьому році в нашій великій родині з'явилося три дитини: Ліза (5 місяців), Степан (1 місяць) і Діма. У мого рідного брата народилася дочка, у сестри син, у нас з'явився ще один син Діма. Тепер у моїх батьків аж сім онуків. У батьківському домі є стіна, заповнена фотографіями всіх родичів. У своєму будинку я роблю те ж саме, і фото Діми вже теж є серед них. Він теж присутній на стіні нашого Роду.\nМи дуже довго йшли до усиновлення дитини, це усвідомлене рішення. Хоча було дуже не просто. Я розумію, що всіх майбутніх батьків-усиновителів та опікунів повинні ретельно готувати до цього кроку, з ними повинні працювати психологи, розбирати їх мотиви і рівень готовності. З цим неможливо впоратися без підготовки, підтримки, додаткового навчання. Ми з чоловіком усвідомлюємо, що нам необхідна вже зараз допомога психолога і потрібні додаткові консультації і навчання в майбутньому.\nМи не плануємо зберігати таємницю усиновлення, та й психолог цього не рекомендує. Якщо ви приховуєте щось, це свідчить про певний рівень недовіри. Діма пам'ятає час, коли був у дитбудинку, але якщо не акцентувати на цьому увагу, ці спогади згладяться. Коли прийде час, ми поговоримо про це з Дімою, адже є певна історія наших пошуків і усиновлення, і хочеться з ним цим поділитися. Чому саме він, і як ми його шукали.\nПсихологи кажуть, що маленькі діти після потрапляння в сім'ю осмислюють своє перебування в дитбудинку як поїздку в цілодобовий садок. Діма каже: «Я там був, але вас чекав». Він запитує, чому ми жили тут, поки він був у дитбудинку. Тепер він починає проговорювати себе. Я питала його, що таке любов. Він сказав, що розуміє, відчуває, що ми його любимо. А коли я його запитала, чи любили його там, в дитбудинку, він відповів: «Там ніхто нікого не любив». Він відчував байдужість, хоча і говорить, що їх там ніхто не ображав.\nПро силові методи\nЯ хочу прищепити Дімі усвідомленість. На дитячому майданчику він хотів з'їхати з гірки спиною. Я запитала, що трапиться, якщо він так зробить, попросила його подумати. Він посидів трохи і сказав, що не буде цього робити, тому що вдариться головою. На таких моментах потрібно акцентувати увагу дитини, щоб вона вчилася думати і розуміти наслідки своїх дій.\nЯкось я зрозуміла, що Діма просто не чує, якщо ти говориш з ним спокійно і тихо. І щоб заволодіти його увагою, мені довелося «включати Термінатора».\nУ нас був показовий приклад зі склянкою на краю стола. Я багато разів пояснювала Дімі, що потрібно ставити склянку подалі від краю, інакше вона розіб'ється і ми будемо мати справу з осколками скла. Щоразу він зі мною погоджувався, але все одно ставив на край, причому дивлячись мені в очі. У п'ятий раз мене «розірвало на шматки»: я стукала по столу кулаком, підняла Діму за пахви і накричала на нього. Після цього він дійсно «включився», слухає і мене, і чоловіка. Для нього зараз авторитет мають тільки члени сім'ї, в садку вихователя він слухає дуже погано. Я розумію, що не можна застосовувати фізичну силу, і після цього випадку дуже гидко себе відчувала. Але показати силу прийомні батьки просто зобов'язані, інакше і батьки, і дитина будуть страждати. Дитина повинна розуміти, хто ватажок в зграї. Ми хочемо виховати вільну особистість, але дитина повинна мати систему координат і чути батьків.\nДіма адаптується до дитячого колективу в садку, але проблемою стало те, що він є абсолютно некерованим у великому колективі, вихователі кажуть нам про те, що він просто робить, що йому хочеться, а не те, що вони просять, заважає іншим дітям спати, їсти , вчитися, грати. Я зрозуміла, чому це, після того, як побачила одну сцену між ним і Вовою, і зробила висновок, що він не поважає чужі кордони і чужу власність. Діма може, не питаючи, підійти до граючих із залізницею на килимку дітям і забрати основну деталь, - паровоз, наприклад. І отримує від усього колективу «по шиї». Вова його починає захищати, і починається бійка. Зараз все потихеньку налагоджується, він починає запитувати дітей, чи можна йому взяти іграшку, і вже спокійно йде спати на тихій годині.\nЯкби у мене була можливість, то я б провела з ним вдома перші півроку і всім раджу робити це. Але в нашому випадку Діма пішов в одну групу разом з Вовою. Крім того, ми спробували його зайняти боротьбою, але тренер сказав, що він не чує його слова, а тільки бігає і заважає іншим. Поки він ходить в садок і готується до школи. Коли я займаюся з ним, то все чудово, - Дімі потрібно увага і індивідуальний підхід.\nПро новий досвід\nБагато речей Діма пробує у нас вперше - продукти, відчуття. Вова, наприклад, огірки солоні не любить, сало не їсть. А Діма, коли бачить нове, відразу просить: «Що ти їси? Рукколу? Покажи, дай спробувати! » Якось я зрозуміла, що він ніколи раніше не тримав в руках крупинки гречки, що не грався квасолею. Я наповнила миску крупою, і він годину туди засовував руки, просто щоб зрозуміти, як це.\nДіма допомагає підмітати, мити підлогу, посуд. З Вовою вони роблять якісь експерименти: просять на кухні сіль, соду, оцет, мило, а потім все це змішують в піну і спостерігають. Вони відкривають, що вода тверда, адже кораблі на ній не тонуть. І я розумію, що дітям потрібні хороші наставники, які будуть підтримувати цей інтерес до фізики, хімії, тому що загальноосвітня школа такого не дасть.


13/09/2019 / Близнюківський р-н\nДруга світова війна 1939-1945 рр. – одна із найжахливіших сторінок України. Криваві події того часу торкнулися і Близнюківщини. Тяжкий шлях визволення нашого краю тривав кривавих три роки. Остаточна перемога прийшла 16 вересня 1943 року.\nСаме цій даті була присвячена патріотична година «Славу про подвиги наші несем ми в серцях молодих», яка пройшла у читальному залі Близнюківської центральної районної бібліотеки для учнів 9-А класу Близнюківського ліцею (кл. керівник Світлана Кірстя) 13 вересня 2019 року.\nВедучі заходу - бібліотекар Світлана Орищенко разом з ученицями Крістіною Бублик та Вікою Мірошниченко - розповіли присутнім про тяжкий шлях визволення Близнюківщини та про земляків-героїв, які не пошкодували себе заради рідної землі. Продовжив розповідь очевидець цих трагічних подій, учасник війни Михайло Вовк, який згадав 566 днів окупації, коли села нещадно руйнувалися, а людей катували, але сміливий дух підпільників та мужність фронтовиків повернули у рідний край мир.\nТакож учням був представлений бібліо-огляд тематичної літератури «Односельці – визволителі» про близнюківців, які допомогли своєму краю здобути перемогу.\nПо закінченню усі разом поклали квіти до пам’ятника воїну-визволителю.


Войовнича амазонка повстала з попелу - Opalkova\nДодому Археологія Войовнича амазонка повстала з попелу\nМармурова голова войовничої амазонки з підфарбованими рисами обличчя була знайдена в районі Везувію.\nБюст виявлений поблизу базиліки Геркуланеума, похований під 6-метровим шаром попелу в результаті виверження вулкана 2 тис. років тому.\nАмазонка є однією з небагатьох збережених розписаних римських статуй.\nНіс і рот не збереглися, але зате волосся, зіниці і вії залишилися такими, якими вони були під час виверження.\nПри цьому її волосся і очі були розфарбовані в помаранчевий і червоний кольори.\nПопередня статтяУ Німеччині євро стали розпадатися на частини\nНаступна статтяПринтер може друкувати на бутонах


Твереза Україна. Новини: 27 грудня 2013 року. З яких це пір медики радять пити?\nНовини: 27 грудня 2013 року. З яких це пір медики радять пити?\nСьогодні, 27 грудня 2013 р., на офіційному сайті МОЗ України було опубліковано рекомендації круглого столу «Новорічні свята без шкоди для здоров'я», адресовані до всіх людей, які святкуватимуть новорічні свята.\nЗокрема, дається порада пити, а саме: «дотримуйтеся золотого правила — пити не більше так званої «однієї дози» алкоголю на годину. «Одна доза» — це 180 мл вина, або 360 мл пива, чи 30 мл міцного напою».\nЗвертаємо Вашу увагу на неприпустимість таких порад в одній з найбільш алкоголізованих країн світу. На нашу думку, МОЗ України не має жодного морального права ні прямим, ні непрямим чином виправдовувати чи підтримувати звичку вживання алкоголю в суспільстві. Усі здорові сили суспільства очікують від охоронців нашого здоров'я зовсім іншої поради — відзначати новорічні свята тверезо. Авторитетний голос медицини, в тому числі сайт Міністерства охорони здоров'я, повинні однозначно і безкомпромісно пропагувати відродження тверезих звичаїв нашої країни, на які, насправді, багатий наш народ.\nВимагаємо зняти дану публікацію з офіційного сайту МОЗ, натомість розмістити на сторінці за цією ж веб-адресою правдиву інформацію про алкоголь, застереження щодо вживання алкоголю взагалі і тим більше під час свят.\nАлкоголь за ДСТУ 4221-2003 визначається як токсична речовина наркотичного характеру дії. Будь-які висловлювання про «дотримання якоїсь дози», будь-які виправдання вживання токсичної та наркотичної речовини (окрім випадків, коли людина дійсно знаходиться під загрозою смерті і наркоз необхідний, щоб врятувати її життя) можуть свідчити лише про бажання будь-якою ціною продати токсичний товар або про повну наукову безграмотність таких радників.\nЗагальновідомо, що знешкодження алкоголю та інших токсичних речовин в організмі відбувається у різних людей з різною швидкістю. Тому, дослухаючись порад про «золоті дози», та ще й «щогодини», люди ризикують або отримати важке отруєння організму, або ж, якщо симптоми отруєння будуть неважкими, а процес отруєння буде соціально привабливим — набути залежності від алкоголю. Найбільше страждає від потурання «алкогольним звичаям» молодь.\nТакож не секрет, що виробники алкоголю з метою гарантування стабільності своїх прибутків зараз намагаються ввести поняття «безпечної дози» до повсякденної лексики і навіть до нормативно-правових актів. На жаль, до цього інколи причетні медики — люди, які давали клятву Гіппократа. Тож закликаємо працівників медичної науки не поступатися цьому тиску!\nМи вважаємо, що українське суспільство, а особливо молодь має право дізнатися з офіційного сайту ВОЗ про існування найкращого варіанту — відзначати свята тверезо.\nЗ повагою, голова секретаріату\nВсеукраїнського громадського руху «Твереза Україна»


У Франції через пожежі евакуюють тисячі людей - Korrespondent.net\nУ Франції через пожежі евакуюють тисячі людей\nКорреспондент.net, 26 липня 2017, 10:46\nЛісові пожежі вирують поблизу популярних курортних місць - Ніцци і Сен-Тропе.\nЗ півдня Франції евакуювали не менше 10 тисяч осіб після того, як спалахнули нові лісові пожежі.\n"Через збільшення пожеж були евакуйовані принаймні 10 тисяч чоловік. Це територія, де влітку в 2-3 рази збільшується кількість населення", - заявив офіцер пожежної служби, яка працює над гасінням вогню біля комуни Борм-ле-Мімоза в регіоні Прованс - Альпи - Лазурний Берег.\nЗа даними міністерства внутрішніх справ країни, на боротьбу зі стихією кинуто 19 літаків і понад чотири тисячі пожежників та військових.\nСитуація ускладнюється сухою та спекотною погодою, а також сильним вітром.\nВідзначимо, лісові пожежі на південному сході Франції вирують із понеділка, 24 липня. Вони охопили території острова Корсика і департаменту Приморські Альпи, де знаходяться відомі курорти Ніцца і Сен-Тропе.\nНагадаємо, українські рятувальники допомагають гасити лісові пожежі в Чорногорії.\nТЕГИ: Франция, эвакуация, Ницца


Німеччина близька до продовження локдауну до кінця січня - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nПульс дня 05.01.2021, 20:49\nНімеччина близька до продовження локдауну до кінця січня\nЗустріч Меркель з керівниками земель у вівторок вирішить, як довго триватиме локдаун та якою мірою знову відкриються школи\nУ вівторок центр контролю за хворобами Німеччини повідомив про ще 944 випадки смерті від COVID-19, що підсилює очікування щодо того, що влада країни продовжить локдаун до кінця місяця.\nОстанній локдаун в Німеччині набув чинності 16 грудня, оскільки часткові обмеження, запроваджені на початку листопада, не змогли зменшити кількість щоденних нових заражень коронавірусом. Спочатку термін дії локдауну закінчувався 10 січня.\nСпочатку термін дії локдауну закінчувався 10 січня.\nЗустріч Меркель з керівниками земель у вівторок вирішить, як довго триватиме локдаун та якою мірою знову відкриються школи. Ще однією темою, яка стоїть на порядку денному, буде розгляд критики програми вакцинації в країні на тлі розчарувань щодо її поступового старту.\nЩеплення в Німеччині та решті Європейського Союзу розпочались більше тижня тому. У понеділок у Німеччині, де живе 83 мільйони людей, було повідомлено про майже 265 000 щеплень, повідомили в Інституті Роберта Коха.\nОпозиційні політики та навіть деякі члени урядової коаліції Німеччини розкритикували обережне попереднє замовлення ЄС вакцини Pfizer-BioNTech - єдиної на сьогодні дозволеної для використання в країнах ЄС. Медичний регулятор ЄС також проводить оцінку вакцини Moderna.


Семінар «Перехресні стежки» в Інституті Івана Франка - Конференції, семінари - Події - Інститут Івана Франка\n«Я все частіше й частіше заздрю тим, хто вже покінчив земні рахунки і випив до дна свою долю страждань. Розуміється, я зараз схаменуся, що я думаю нісенітницю; мені треба і ще як треба! жити для инших і, як нещасний п’яниця в горілці, так я силкуюсь забити собі памороки в книгах, рукописах, актах; закопаєшся в дрібні справи – і забудешся за всеньке земне. Справжньої науки тут нема, а так деякій “хашиш”, затемнення на розум…», – писав Орест Левицький в одному з листів. Архів був для нього джерелом, «розумом життя», і схованкою водночас. Чи не подібний стан забуття мав на увазі Іван Франко, коли писав до Ольги Рошкевич, що ладен би заритися в книжки, мов хробак: «І пощо було тобі тоді плакати? Чи, зачавши сміхом, не могла ти й сміхом докінчити, розреготатися наголос?.. А се було б (було) так хороше! Я би був досі забув тебе і забився в книжки, мов хробак, та не гадав о будущім. “Буде, що буде! Загину з голоду, то сам, – що кому до того! Я свобідний!”» (4.08.1878 р.).\nПриводом до розмови про Ореста Левицького стало відзначення 100-річчя від часу заснування Академії наук України. А Орест Левицький (1848–1922) – історик, археограф, архівіст, письменник – якраз належав до фундаторів, перших академіків тоді новоствореної наукової структури.\nДоповідачка зосередила увагу на головніших подіях життя Ореста Левицького, через які відображається дух часу другої половини 19 ст. – навчання на історико-філологічному факультеті Київського Університету (1870–1874), участь у діяльності київської Громади, праця в Архіві для розгляду давніх актів, наукові теми, у яких зацікавлення Ореста Левицького і Івана Франка сходилися дуже близько (Берестейська унія 1596 р., тема шлюбних відносин в Україні, рукописні пам’ятки української літератури).\nПісля доповіді учасники семінару мали багато запитань, завдяки цьому розповідь про Ореста Левицького вийшла далеко за рамці заявленої теми – набула широкої розгалуженості.\nБо тепер ішлося і про священичий, до сьомого коліна, рід Левицьких-Носів.\nІ про Григорія Левицького-Носа, прапрадіда Ореста Левицького, – видатного гравера епохи бароко.\nІ про любов, яка змінила архієрейську стезю Ореста.\nІ про таємний нагляд за Левицьким. Куди б він не їхав у відрядження, услід за ним летіло дві депеші: одна від генерал-губернатора – усіляко сприяти, друга від жандармського генерала – «строго слідити за діями состоящаго под політическим надзором».\nІ про горезвісного Юзефовича, справу Кирило-Мефодіївського товариства.\nІ про Івана Новицького, історика, «безмірно талановиту, але й безмірно безталанну людину», який займав незначну посаду в архіві, і який слабував на звичайну російську хворобу – гірко запивав: під кінець робочого дня завідуючий архівом «ніяк не міг собі зрозуміти, через віщо це трапилось так, що його співробітники, начитавшись стародавніх актів, покотом лежали на столах і хропли на всі заставки. Стрівожений, він їх будив, а вони лаялись і нахвалялись викинути його через вікно».\nІ про виступи у Києві прилуцького кобзаря Остапа Вересая, про які Орест Левицький писав у листі до своєї дівчини (1872): «Вся зала принялась українофільствовати самим ужасним образом, а найбільше барині, такі барині, котрі до сего часу не сказали й слова по українські; а тепер так стали цокотать по нашому, що тільки оставалось дивитись на йіх та плечима здвигати». Остап Терлецький, уродженець Коломийщини, який 1874 р. був у Києві на ІІІ Археологічному з’їзді, про легендарного кобзаря писав: «При єго думах – вірте, що правду кажу – аж ми слези в очах ставали, і увесь я дріжав як несамовитий. Огонь, брате, ті думи, огонь, що мусить у серци збудити праведну любов ..., хоть би те серце було студене, як лід, і тверде, як камінь».\nІ про пізній письменницький дебют Левицького (у 47 років – перше оповідання; низка усіх решти оповідань – коли виповнилося 63 роки, тоді коли Орест Левицький вийшов на пенсію).\nІ про розкуркулювання науковців-«буржуїв» в часи встановлення у Києві радянських порядків.\nІ про ймовірність знайомства Ореста Левицького і Юрія Меженка – організатора та першого керівника Всенародної Бібліотеки (тепер – Національна бібліотека України імені В. І. Вернадського). Саме до цієї бібліотеки Орест Левицький ще за життя передав свої рукописи, і зараз вони там зберігаються.\nОрест Левицький не став священиком, але релігійна тема є наскрізною у його житті. Вона присутня у його історичних зацікавленнях і дослідженнях, у лекціях про духовну музику доби бароко, у праці над редакцією українського перекладу Євангелія Пилипа Морачевського (1905–1911 рр.), в оповіданнях («Орельський пустельник», 1914).\nУчасники семінару мали змогу послухати духовну музику епохи бароко, уривок з першої української опери Миколи Лисенка «Різдвяна ніч» (у постановках цієї опери 1872 р. брав участь Орест Левицький, він мав дуже гарний голос).\nОй зійшла зоря (Старовинний Почаївський кант, XVII ст.):\nОпера Миколи Лисенка «Різдвяна ніч», колядка "Ходив-походив місяць по небу. Славен єси!..." (31:19-36:22):\nФото – Михайло Зубрицький


Як підключити колекторний двигун до Arduino\nВ розділі НАУКА, ТЕХНІКА - Запитав Рустик - 5 роки тому\n- персональний комп'ютер з середовищем розробки Arduino IDE;\n- драйвер двигунів L9110S або аналогічний;\n- колекторний електродвигун;\nБезпосередньо підключити електродвигун до висновків Arduino не можна: є ризик спалити висновок, до якого підключений двигун. Для безпечного підключення електродвигунів різних типів до Arduino необхідний саморобний або промислово виготовлений драйвер двигунів. Драйвери двигунів бувають різні. Найбільш поширені типи HG788, L9110S, L293D, L298N та інші. Драйвери двигунів мають виводи живлення, виводи для підключення електродвигунів, а також керуючі висновки. В даній статті ми будемо використовувати драйвер для управління двигунами, зроблений на основі мікросхеми L9110S. Зазвичай випускаються плати, які підтримують підключення декількох двигунів. Але для демонстрації ми обійдемося одним.\nНайпростіші двигуни - колекторні двигуни. У таких моторів всього два керуючих контакту. В залежності від полярності прикладеної до них напруги змінюється напрямок обертання вала двигуна, а величина прикладеної напруги змінює швидкість обертання. Давайте підключимо двигун з доданою схемою. Живлення драйвера двигуна - 5 В від Arduino, для керування швидкістю обертання ротора мотора керуючі контакти підключаємо до висновків Ардуїнов підтримкою ШІМ (широтно-імпульсну модуляцію).\nНапишемо скетч для управління колекторним двигуном. Оголосимо дві константи для ніжок, керуючих двигуном, і одну змінну для зберігання значення швидкості. Будемо передавати в послідовний порт значення змінної Speed і змінювати таким чином швидкість і напрямок обертання двигуна. Максимальна швидкість обертання - при найбільшому значенні напруги, яке може видати драйвер двигуна. Ми можемо керувати швидкістю обертання, подаючи напруги в діапазоні від 0 до 5 Вольт. Так як ми використовуємо цифрові ніжки з ШІМ, напруга на них регулюється командою analogWtirte(pin, value), де pin - номер висновку, на якому ми хочемо задати напругу, а аргумент value - коефіцієнт, пропорційний значенню напруги, що приймає значення в діапазоні від 0 (напруга на виводі дорівнює нулю) до 255 (напруга на виводі одно 5 В).\nЗавантажимо скетч в пам'ять Arduino. Запустимо його. Двигун не обертається. Щоб задати швидкість обертання, потрібно передати в послідовний порт значення від 0 до 255. Напрямок обертання визначається знаком числа.Підключимося з допомогою будь терминалки до порту, передамо число "100" - двигун почне обертатися з середньою швидкістю. Якщо подамо "мінус 100", то він почне обертатися з тією ж швидкістю в протилежному напрямку.\n/subscribe_qn/1950-iak-pdkluchiti-kolektornii-dvigyn-do-ar.html /unsubscribe_qn/1950-iak-pdkluchiti-kolektornii-dvigyn-do-ar.html Ви підписались на цю тему Ви відмовилисб від підписки на цю тему Підписатися Відписатися /get_answer.html Добавити Information!


Мізер ловлений - Політика - dt.ua\n12 лютого, 2010, 18:11 Роздрукувати Випуск №5, 12 лютого-19 лютого\nСьогодні Тимошенко так само важко утримати владу, як і Януковичу її одержати. Проте мінімальний ві...\nСьогодні Тимошенко так само важко утримати владу, як і Януковичу її одержати. Проте мінімальний відрив від конкурента, посада прем’єра і поки що номінально її більшість у парламенті — стійкий стартовий майданчик для того, аби приймати різні рішення щодо варіантів власного майбутнього. І у владі, і в політиці. Пауза, взята Тимошенко цього тижня, — того підтвердження.\nЗа версією наших джерел, прем’єр була готова визнати поразку вже на самому початку, після того, як стали відомі дані всіх екзит-полів, а ЦВК обробила останні протоколи й оголосила попередні результати виборів. Більше того, попри кампанію «Фальсифікаціям — стоп!», яку активно розгортає БЮТ, за нашими даними, Тимошенко продовжує декларувати готовність піти у відставку. Питання нібито лише в даті. Чи то це буде 17 лютого, коли ЦВК оголосить офіційні результати. Чи то 27 лютого, коли буде вичерпано термін можливого оскарження результатів голосування в судах.\nДо цього варіанта Тимошенко схиляє сама ситуація. Це не 2004 рік. Європейські спостерігачі визнали вибори чесними й демократичними, а лідери багатьох держав уже встигли привітати Януковича з перемогою. І навряд чи втомленій від п’ятирічних чвар країні до душі висловлювання соратників Юлії Володимирівни про неетичність тепер уже навіть не Кремля — Білого дому! Не можуть не дратувати і «принципові зауваження» речників Тимошенко з приводу поспішних висновків місії ОБСЄ. Настійна претензія БЮТ на істину в останній інстанції в якомусь уже вселенському масштабі може зробити цю політичну силу смішною. І це, схоже, добре розуміє частина команди Тимошенко, яка зробила чіткі заяви про необхідність швидкого й жорсткого переходу в опозицію.\nВодночас відкладений на 27 лютого варіант такого переходу, що на нього прем’єрка нібито вже погодилася, дає їй не лише додаткові десять днів при владі, а й примарний шанс переграти ситуацію. Або шляхом збереження нинішньої коаліції і посади прем’єра, або... шляхом третього туру, в чудесну можливість якого вірить інша частина команди Тимошенко, для якої повторення історії п’ятирічної давності аж ніяк не видається фарсом.\nОтож чому розколовся БЮТ? Які аргументи сторін? Котре з рішень прем’єр врешті-решт визнає більш зваженим? І чи зможе заодно розпорядитися своїми політичними активами без особливих наслідків для країни? У цьому, власне, ми й спробували розібратися.\nТим часом як у ситуативній кімнаті лідер БЮТ обговорює з головними ідеологами, технологами та юристами можливі варіанти своїх дій — перед фракцією Тимошенко ставить виключно тактичні завдання. Тому й не дивно, що пересічні бютівці сьогодні дуже дивуються, коли мова заходить про можливу добровільну відставку прем’єра. Адже в час, коли Тимошенко публічним мовчанням інтригує весь світ, усі вони вже збирають інформацію для боротьби за «вкрадений результат» у судах. На що їх, власне, й націлила сама Юлія Володимирівна в понеділок увечері. Проте, усвідомлюючи певну розбіжність своїх дій із суспільними настроями, а також думкою частини своїх же колег, соратники прем’єра складають свої версії, що пояснюють її позицію.\nПо-перше, очевидний чинник стовідсоткової впевненості Юлії Володимирівни в тому, що електорат не вибачить їй не так поразки, як її визнання. Отож прем’єр, яка звикла йти до кінця й колись зронила досить несподівану (як для шанувальників закону) фразу про «Януковича, який із переляку двічі здав посаду прем’єра й один раз — президента», — демонструє країні своє вміння нічого нікому не здавати й за жодних обставинах нікого не лякатися.\nПо-друге, відіграє роль характер прем’єра. Відомо, що Юлія Володимирівна завжди налаштована тільки на перемогу. Водночас, захоплюючись цією рисою свого лідера, особливо спостережливі бютівці відзначають, що саме ця риса Тимошенко автоматично позбавляє її необхідності прораховувати будь-які ризики. Точніше, мати план «Б». Більше того, Тимошенко на фінішній прямій кампанії активно витісняє зі свого оточення людей, котрі хоч на йоту ставлять під сумнів непорушність її «вікторії». У зв’язку з цим згадують історію з кидком Мороза 2006-го, який забрав у неї шанс на прем’єрство. А також не менш сильний удар, завданий Януковичем 2008-го, що розвалив ПРіБЮТ, а заодно й поранив рейтинг Тимошенко. Звідси — внутрішня розгубленість і пауза-2010.\nПо-третє, до продовження боротьби Тимошенко підштовхує її команда у виконавчій владі, яка прагне хоч на день, але затриматися на потоках, а не думати про репутацію прем’єра. Не факт, додають особливо відверті, що їхнє бажання не збігається з насущною потребою самої прем’єрки встигнути стерти особливо помітні сліди від ручника керування бюджетом.\nПо-четверте, збереження прем’єрського крісла за Тимошенко, безумовно, продовжує юридичне життя фактично давно покійної коаліції. Більше того, залишає надію на те, що під загрозою дочасних виборів прем’єр Тимошенко виявиться більш витонченою в пропозиціях знахабнілому «НУ-НС» і дрейфуючому Блоку Литвина, ніж ще не коронований президент Янукович. Ця обставина дозволяє бютівцям мріяти, що вони зможуть-таки встигнути переформатувати Кабмін і зберегти коаліцію.\nОчевидно, що Тимошенко потрібен час, і вона навряд чи вийде на публіку 17 лютого із заявою про відставку. І все ж питання про можливі фальсифікації виборів, завдяки якому БЮТ, власне, і вирішив зволікати, стоїть окремо. Бажання ж деяких членів команди прем’єра розіграти сценарій 2004-го не дуже гарне. З одного боку. З іншого — справді може дати результат. Уже хоча б тому, що дві фракції разом ухвалювали відомий закон про вибори президента і чудово знають, у яких місцях слід ловити опонента за руку.\nСудячи з останніх заяв традиційних речників БЮТ, а також нардепа-юриста Сергія Власенка, БЮТ за руку ловитиме. Посіявши добре приховане сум’яття не тільки в лавах команди Януковича, який приймає привітання, а й у власних лавах. Цього разу історія лобового зіткнення юристів БЮТ (групи Портнова — групи Онопенка—Корнійчука) справді гідна уваги читача. Позаяк саме в цій точці сфокусувалися всі, м’яко кажучи, недоладності минулої виборчої кампанії. І саме в цій точці, можливо, зав’язується сюжет наступної серії виборчого дійства.\nЯк відомо, традиційним куратором юридичного напряму у Блоці Тимошенко є Андрій Портнов (нардепи Писаренко, Швець). Про успіхи юристів Портнова країна чула, і Юлія Володимирівна завжди цінувала ці успіхи. Як, утім, не заперечувала і проти внутрішньофракційної конкуренції лоєрів. Тому не дивно, що люди Портнова й Онопенка (нардепи Катеринчук, Власенко) ніколи не ладнали. Врешті-решт, перебуваючи у стані постійної тендерної боротьби за право виконати замовлення, юристи вилили свою ворожнечу в медіа, а перед виборами звели свої стосунки до відкритої війни. Історія із зачищенням Онопенком ВАСУ, де досі сидить під захистом регіоналів Пасенюк (із двома печатками чи з однією — самому Богу відомо), докладно висвітлювали інтернет-ЗМІ. Група Портнова, як відомо, наполягала на толерантності БЮТ щодо голови Вищого адміністративного суду, термін повноважень якого сплив у грудні, але який, з огляду на певні неточності процедури, так і завис у своєму кріслі й залишився важливою фігурою у вирішенні поствиборчих суперечок.\nДо речі, саме цей сумний для БЮТу факт (а оскаржити результати виборів президента можна тільки у ВАСУ), в поєднанні з більшістю регіоналів у ЦВК, з повною підконтрольністю їм же Вищої ради юстиції, а також із реальною (а не формальною) більшістю в парламенті — на думку юристів Портнова, виключає будь-яку можливість претендувати на рішення суду про третій тур. За наявною у нас інформацією, Портнов повністю склав із себе повноваження подальшого ведення юридичної кампанії БЮТ, дотримуючись своєї звичної стратегії: якщо ти йдеш у суд, знаючи, що можеш програти, — не йди. Його люди в цій безнадійній, на їхню думку, ситуації наполягають на збереженні не тільки власної репутації, а й репутації політичної сили, яку вони представляють. «Плюс визнання виборів Заходом, НАТО, ЄС, ОБСЄ, привітання Обами... Треба цілком втратити зв’язок із реальністю, щоб демонстративно не помічати таких очевидних речей», — уточнюють люди з оточення Андрія Портнова.\nЗ іншого боку, «портновці» опинилися в стані серйозного дискомфорту, тому що саме їхні внутріпартійні опоненти «взяли в оборот лідера й повністю дезінформували керівництво фракції». Понад те, саме з боку опонентів на Портнова націлені надто косі погляди з приводу якості прийнятого закону про вибори президента (той, як відомо, лобіював його прийняття разом із регіоналом Лавриновичем у славний період ПРіБЮТ). Його ж деякі члени фракції звинувачують і в публічному саботуванні процесу оскарження «стовідсотково виграшної справи». Юристи Портнова працюють на іншого кандидата?\nПортновці, звісно, не мовчать. І до вже вищевикладених аргументів додають таке: «Не слід забувати, що БЮТ і ПР не приймали новий повноцінний закон про вибори президента, а спільно голосували за внесення низки змін у вже чинний. На що вистачило голосів, те й пройшло. Ми були проти голосування вдома й пропонували вилучити цю норму. Однак регіонали голосів не дали». Захищаючись, у групі Портнова тим часом не заперечують, що «закон приймався під «ширку», що кожен його рядок був узгоджений із лідером БЮТ, що під її ж чуйним керівництвом юристи БЮТ (утім, як і ПР, під наглядом Януковича. — Авт.) ліпили документ під переможця». Лідер БЮТ одним із ключових завдань цієї нормотворчої історії вбачала те, щоб «жоден охочий» не зміг оскаржити перемогу в суді». І ця настанова видається зовсім уже потішно. «А що, власне, і як пан Катеринчук збирається тепер оскаржувати?» — логічно запитують сумлінні портновці. Які, слід гадати, якісно виконали завдання Тимошенко.\nТаким чином, поступившись перемогою в тендері на головне замовлення всієї п’ятирічки, Портнов і Ко збоку спостерігають за діями, що їх, засукавши рукави, розгорнули конкуренти. І ті, треба сказати, не дрімають. Їхнє завдання зводиться приблизно до такого. Зібрати необхідну базу порушень (що, власне, бютівці та їхні прибічники й роблять). Потім довести в суді системність порушень. Їх масовість. І, як наслідок, неможливість достовірно встановити результати голосування. Велосипед винаходити ніхто не збирається. Рішення ВСУ за 2004 рік у вільному доступі в Інтернеті.\n«Мізер-то ловлений, — каже поінформований юрист, який не побажав себе назвати. — Вони розуміють, де люди хімічили. Якщо взяти, наприклад, статистику лояльних до нібито кандидата-переможця дільничних комісій, то в них явка на 10.00 ранку була 25%! А ЦВК на 12.00 давала явку 15%. Як таке може бути? Очевидно, вкидання робили вранці. (Може, тому, наприклад, багатьох киян запросили голосувати на виборчі дільниці — увага! — з 10.00. по 19.00? Тоді як, за законом, голосування розпочалося о 8.00 і завершилося о 20.00. — Авт.) Опрацювали список виборців. На заході — багато хто виїхав, отже багато вільних бюлетенів. Перекупили членів комісій. (Усіх, чи що, членів комісій від БЮТ перекупили? Тоді запитання і до БЮТ теж. — Авт.) Спостерігачі прийшли — усе вже гаразд. Усе паритетно. У телевізорі. На білбордах. Під час голосування. Їм і на думку не спадало, як тонко люди працюють! Найголовніше, що тепер не вкидали на дільницях більш як 10% бюлетенів від загальної кількості виборців. Просто розпорошили по всіх дільницях. Це і є той самий поки ще не ловлений мізер. Звісно, суд не рахуватиме кожен голос. Це просто нереально. Отже, треба довести системність. При цьому ніхто не наполягає на тому, хто конкретно порушував. Нехай «Регіони» подають зустрічний позов. І тоді можна сміливо пити шампанське! Були порушення? Були. Результати недостовірні? Недостовірні. Хто в який бік порушував — незрозуміло. Тому — третій тур. Безумовно, це складно доводити. Це непросто. З цим треба працювати. Але якщо це правильно презентувати, то все навіть дуже може бути. Насправді це тільки здається фарсом. Процес може виявитися ще одним щепленням людям як із ПР, так і з БЮТ».\nРозбиваючи песимістичну версію портновців також і стосовно прогнозованої позиції ВАСУ, оптимістичні юристи від БЮТ наполягають на тому, що рішення у справі їхньої «правильної презентації» прийматиме не пан Пасенюк особисто, а колегія з 55 суддів. І телекамера тут нібито зіграє свою заслужену роль. Як у 2004-му. При цьому вони якось зовсім уже необачно випускають з уваги той факт, що зовсім недавно три чверті суддів на засіданні колегії в тому ж самому складі і в присутності Онопенка наважилися видати кредит довіри Пасенюку, тим самим легітимізувавши його статус на час смути.\nТут же є сенс згадати факт про мізерну кількість і абсолютно слабку якість актів про порушення на виборчих дільницях. До речі, народний депутат Підгорний, який відповідав у БЮТ за формування комісій, підтвердив «ДТ» наявність тисячі (!) таких актів. Що для 330 тис. виборчих дільниць, м’яко кажучи, непереконливо. Втім, як і кількість позовів, поданих бютівцями в суди. За нашою інформацією, є ідея нагнати кількість і якість юридичної бази заднім числом. Але на тому ж акті має бути штамп комісії і дата! «Кого це хвилює, — кажуть джерела, — ось люди Портнова й не стали брати на себе кримінальну відповідальність». У цьому контексті цікавою видалася інформація, озвучена днями Ганною Герман, про те, що, мовляв, опоненти примушують членів комісій «придумувати порушення». План уже втілюється в життя, і хтось узяв на себе кримінальну відповідальність? До речі, кажуть, що мірою відповідальності Юлії Володимирівни перед юристами, які взялися за роботу, можуть бути... «Укрзалізниця», «Укрзем» і Держрезерв. Джерела, правда, замовчують — у разі перемоги чи простої участі. Відомо це тільки тим, хто взявся за роботу, а це — Губський, Черпицький, Корнійчук, Катеринчук, Рєзников і Власенко. Та й то — не факт, що всі посвячені в умови «контракту».\n…Насправді відповісти на запитання, як і чому діятиме Юлія Тимошенко — піде у відставку з гордо піднятою головою чи силами своїх юристів усе-таки доведе чиїсь чергові фальсифікації, — практично неможливо. Як, утім, неможливо передбачити і дії всіма поздоровленого, але ще офіційно не оголошеного президентом Віктора Януковича, який у середу ввечері пообіцяв «випалити корупцію розпеченим залізом», а вже в четвер вранці разом із 50 багнетами БЮТ протягнув у парламенті черговий «справедливий» закон про тендерні закупівлі.\nУ цій країні взагалі неможливо нічого прогнозувати через дику безпринципність президентів, кандидатів, депутатів та інших відповідальних товаришів. І вже не суть важливо, хто в цій історії і чий мізер упіймає. Адже Хабар усе одно всунуть. Хто зрештою стане президентом чи «переможе» корупцію. Хто розвалить коаліцію чи збереже. Тому що правила затіяної тут гри в чотири руки абсолютно неможливо пояснити ні Заходу, який урочисто зафіксував у нас ледь не глянцеву демократію; ні Сходу, який усе ще наївно аплодує нашій свободі слова; ні нашим дітям, котрі ковтають цю свободу й абсолютно дезорієнтовані.\nІ навряд чи основні гравці самі цього не розуміють. Інакше Юлія Володимирівна ніколи б не відмовилася від можливості знову звернутися до народу з Майдану. А вона таки відмовилася.


Принтер універсальний Xprinter XP-490B | Торгсофт\nПринтер універсальний Xprinter XP-490B\nКупити принтер етикеток Xprinter XP-490B в інтернет-магазині Торгсофт. Використовується в торгівлі, на підприємствах або складських приміщеннях. Відрізняється високою якістю роботи та практичністю, швидкість друку - 127 мм/сек. Обсяг пам'яті можете розширити за допомогою карт microSD.\nМожете наносити на стікер зображення, штрихкоди, QR-коди, графічну інформацію. Пристрій обладнаний датчиками розпізнавання кінця етикетки. Також передбачений контроль нагріву термоголовки, що виключає поломки навіть при 100%му навантаженні на принтер. Є функція автоматичного вирівнювання паперу у вхідному лотку, яка запобігає перекосу носія при друці.\nСпосіб друку: термодрук.\nДозвіл друку (Dpi): 203.\nІнтерфейс підключення принтера етикеток: USB (тільки).\nMIN ширина друку (мм): 20.\nMax ширина друку (мм): 108.\nШвидкість друку принтера (мм/с): 127.\nІнтерфейс для підключення зовнішніх пристроїв USB.\nПам'ять: 4 Mb.\nДрук: монохромний pcx, BMP та інше.\nТипи паперу: термо папір, термо етикетка.\nШирина паперу: 20-108мм.


договір – Новини Хмельницький\n09.01.19 | 16:05\nНа Хмельниччині підлягає поверненню земля та майно вартістю більше 1 млн. гривень\nШепетівською місцевою прокуратурою виявлено факт неправомірного використання нерухомого майна та землі, наданих державою у користування одній з виправних колоній. Про це інформує прес-служба облпрокуратури. Так, між виправною колонією та приватним підприємством укладено договір підряду. Згідно з ним у користування суб’єкта господарювання перейшла земля площею майже 3 га. А також господарські приміщення загальною вартістю більше 1 […]


На Вінниччині молодик викрав у бабусі сучасні девайси, бо не вистачало «на чарку» - Pravda.vn.ua\nПоліцеські затримали зловмисника, який в Піщанському районі пограбував бабусю.\nДо поліції з заявою звернулась 89-річна жителька с. Дмитрашківка, обурена вчинком молодика, який вихопив у неї зі стола телефон, iPad, глюкометр та втік. Літня жінка описала охоронцям порядку, прикмети злодія.\nПравоохоронці встановили маршрут руху ймовірного підозрюваного. Після проведеного комплексу оперативно-розшукових заходів інспектори затримали 28-річного нападника у Піщанці за місцем його проживання.\nЯк деталізували у поліції, що цього ж дня затриманий разом зі своїм товаришем розпивали алкоголь. Коли спиртне та гроші закінчились, обоє чаркувальників вирішили на автомобілі поїхати до сусіднього населеного пункту аби знайти кошти та продовжити застілля.\nЗайшовши до будинку старенької, зловмисник розраховував, що у помешканні нікого немає. Але коли неочікувано зустрів господарку у кімнаті, схопив речі, що лежали на столі, та дав драла. Разом з товаришем, який чекав його в автомобілі та не знав про його наміри, зловмисник повернувся додому, де його і затримали поліцейські.\nРозслідування проводиться у рамках кримінального провадження, розпочатого за ч.3 ст.186 (грабіж) Кримінального кодексу України. Такий злочин карається позбавленням волі строком до восьми років.\nВінниччина, грабіж, поліція


Виконком Львівської міськради ухвалив доплату асистентам вчителя | Новини Львова\nВиконком Львівської міськради ухвалив доплату асистентам вчителя\n14:30 8 вересня 2017 р.\nУ п’ятницю, 8 вересня, під час засідання виконавчого комітету ЛМР одноголосно підтримали рішення про введення до штатних розписів загальноосвітніх навчальних закладів Львова додаткових посад вихователя (асистента вчителя) та практичного психолога у 69 інклюзивних класах.\nПро це повідомили сьогодні, 8 вересня, у Львівській міськраді. Міський голова Львова Андрій Садовий наголосив під час засідання виконавчого комітету ЛМР: «Я вважаю, що два вчителя в класі – це норма. А там, де є діти, які потребують особливої уваги, то це навіть не обговорюється. Одна вчителька фізично не може тримати і ліву, і праву частину, і дисципліну, і викладати. Це перший крок. Нас має цікавити якість навчання дітей.\nНатомість начальник управління освіти ЛМР Зоряна Довганик зазначила: «На сьогоднішній день, відповідно до типових штатних розписів передбачено півставки асистента вчителя у тих класах, де навчаються діти з інклюзивною формою навчання. Звичайно, що робота асистента вчителя надзвичайно важка і важлива і цей рівень оплати праці, який передбачений – надзвичайно низький. Тому, на сьогоднішній день, ми маємо понад 60% вакансій цієї посади. У випадку введення додаткової штатної одиниці ще додати з міського бюджету півставки асистента-вчителя – це допоможе людині отримувати більшу заробітну плату і, ми сподіваємося, що такі посади не будуть більше вакантними».\nЧиновник також запевнила: «Розвиток інклюзивної освіти на сьогоднішній день – важливе питання, тому що кількість дітей, які мають особливі освітні потреби щороку збільшується. І в порівнянні із 2015-2016 навчальним роком їх кількість збільшилася майже утричі. Програма рішення виконкому прийнята на постійно, відповідно до кількості інклюзивних класів. На сьогоднішній день в місті ми маємо вже сформованих 69 інклюзивних класів. Якщо ми говоримо про річну суму – це в межах від 1,5 до двох мільйонів коштів додаткових коштів на рік. Львів – єдине місто в Україні, яке з міського бюджету проводитиме доплату асистентам вчителя в розмірі півставки».


В Харкові відкрилась скульптурна виставка «Продовження» • Артхода\nВ Харкові відкрилась скульптурна виставка «Продовження»\n23.01.2016 14.05.2016 admin\nВчора, 22 січня, Муніципальна галерея Харкова відкрила новий сезон 2016 року (головна зала) виставкою скульптури самобутнього харків’янина Миколи Лодяного. Микола Лодяний народився в 1972 році. В 1996 році закінчив Харківський художньо-промисловий інститут (майстерня Олександра Рідного). Живе і працює в Харкові. Перша персональна виставка Миколи під назвою «Рельєф місцевості» відбулася в 2009 році в Муніципальній галереї. Друга також проходила в стінах вже рідної для майстра галереї й була присвячена актуальній темі – Євро 2012.\nТретя персональна виставка Миколи має назву «Продовження». Це збірка нових творів скульптора, в основному виконаних з алюмінію, а також кілька бронзових робіт. За словами автора, виставка покликана вирішити кілька актуальних питань сучасної скульптури, зокрема: переходу від рельєфної площини до об’єму й тематично-жанрового розвитку скульптури.\nТворча манера мистця, переважно фігуративна й мінімалістична, заснована на спостереженні за реальністю і намаганні помітити щось, що може надихнути та вразити. В своїх творах він поетизує реальний світ, дає шанс на вічність простим, інколи навіть банальним предметам, ситуаціям і персонажам. Життєве і творче кредо харків`янина суголосне образу життя Ван Гога – це постійна боротьба, напруга і битва за щось важливе.\nВиставка «Продовження» триватиме до 2 лютого 2016 року за адресою: вул. Чернишевського, 15.\n← Ленд-арт. Масштабність мистецтва\nВ Одесі пройде виставка творчого об`єднання «Мамай» →


“Віта Нова”. Музичне сьогодення України.\n07 квітня 2004, 14:17\nКиїв, 7 квітня 2004 року.\nЧогось хочеться... Не то Конституції, не то “сєврюгі с хроном”, як писав один російський гуморист початку минулого століття. А якщо серйозно – хочеться справжності. А де ж її, ту рідненьку автентичність, шукати?\nЯк не дивно, але переважно не на сільському майдані, де тепер якщо і можна щось віднайти, то хіба фанерну трибуну, та й ту занедбану, як не дивно, автентика може стрітись в такому, здавалося б, вкрай не відповідному місці, як, наприклад, київський клуб “44”.\nСаме там лунає музика, що отримала умовну назву “етно”. І саме там мав змогу долучитися до свіжих потоків у масиві глобалізованого мейнстріму Сашко Кириченко. Йому слово.\nНапрямок сучасної музики, що отримав умовну назву “етно”, безперешкодно долає кордони країн та материків, залучаючи до кола своїх прихильників усе нові й нові маси молодих людей, які пошуковують свіжі потоки й течії у масиві глобалізованого мейнстріму.\nРозпочавшись з інтересу до екзотики східної музики, звернувши увагу на стародавню кельтську традицію, етно сформувалося як постмодернічний сплав фольклору народів світу з універсальною мовою року, фанку, техно.\nШалений прорив югославів Бреговича та Кустуріци на світовий ринок музичної моди надав іще доволі розрізненому напрямкові етно безумовного імпульсу, у вирішальній мірі оформивши його навіть формальні риси до рівня музичної течії.\nСинтез до того, здавалося б, таких малопоєднаних начал, як можливостей сучасного звукозапису, американського динамізму ведення бізнесу, балканського мелосу, який вже сам по собі являє собою поєднання слов’янської, мусульманської, циганської складових плюс мотиви нешкідливої ностальгії за історичними часами тітовської Югославії, яка є, радше, ностальгією за дитинством, юністю та затишком стабільного життя.\nПрапор талановитих та нахабних південних слов’ян надихнув на творчість у відповідному “форматі” (так, ця музика завдяки ним здобула право на свою нішу у комерційній музиці) і їхніх східних та північних братів.\nУ Польщі виникли фармації, що спираються на польський фольклор та лемківську музику.\nВ Угорщині минулого року проводився фестиваль етномузики.\nВ Україні найвідомішими експериментаторами у цій царині можна назвати гурти “ВВ”, “Гайдамаки”.\nЛідер “ВВ” Олег Скрипка презентував у лютому свій проект Ді-Джей О’Скрипка, шотландський гурт “Містері Джюс” та етно-діско-парті разом з виконавцями українського фольклору з ансамблю “Древо” та “Божичі”.\nОстанні у рамках свого нового проекту Carpathian Roots Groove нещодавно дали свій перший концерт у відомому київському клубі “44”.\nУ назву цього проекту хлопці намагалися вкласти сенс стародавності, максимальної автентичності, але й такої музики, такого виконання, яке було б і адекватним, і викликами сучасності.\nІнакше кажучи, якщо існує величезний енергетичний потенціал у стародавніх піснях, у традиції виконання, а з іншого боку, якщо є соціальний попит на музику етно, чому б не спробувати розширити вузькі рамці, власне, етнографічного та, у відомій мірі, консервативного і не представити на суд публіки модернізовані варіації пісень, які співалися не одне століття тому?\nУ музиці, що давали Carpathian Roots Groove було переплетено все: гра на інструментах, які вже самі по собі являють екзотику, наприклад, кобза або ліра; стародавні народні пісні, які учасниками проекту дбайливо збиралися роками; справжні українські вишиті сорочки, у яких були одягнуті виконавці, та разом із цим підкреслена ритміка, енергетичність і те, що на рок-концертах зветься “драйв”. І ще разом з тим якийсь глибинний затишок на душі. Адже це музика глибоко внутрішня, українська, музика твого дому.\nГоворить Тарас Компаніченко, один з вокалістів гурту, кобзар, лірник, бандурист.\nМи найперше несемо енергію українського мелосу, енергію нашої природної етнічної музики. Я переконаний в тому, що головне завдання – це довести, що ця музика є і може бути музикою популярною, і ці ритми, і образи: і музичні, і словесні, що вони достойні того, щоб бути частиною молодіжної культури.\nЗазвичай у клубі “44” виконується дещо інша, значно більш урбаністична музика. Середній прошарок відвідувачів — це молоді, забезпечені столичні люди сучасних професій, смаки яких формувалися, треба зазначити, аж ніяк не під впливом народних пісень. Цікаво, як зреагувала на цей виступ публіка?\nСеред людей, що виходили з клубу, ми випадково побачили Олега Скрипку. Не запитати у нього про враження від концерту було просто неприпустимим.\nМені важко бути об’єктивним, тому що це мої друзі і однодумці. Я думаю, що оціночна буде п’ять з плюсом. Молодці! Це те, що треба народу, тобто, смерть Сердючці і Поплавському.\nТак на тлі пострадянських спекуляцій на народній музиці, роблених на замовлення так званого “шоу-бізнесу” з явно московським прононсом та присмаком, з’ява таких проектів, які, зберігаючи відданість українській народній автентиці, спроможні творити якісний музичний продукт, як ковток чистого повітря у наскрізь прокуреному приміщенні.\nПро смаки не сперечаються. Хтось любить рок, хтось любить джаз, а ще хтось жити не може без доброго французького шансону. І все ж, що в усі часи було стильним додатком до будь-якого музичного стилю чи напрямку, так це добра ложка справжнього живого фольку.\nДодатки додатками, а що ж первинна автентика? На жаль, як вже говорилося, нині навіть у віддалених селах усе рідше почуєш справдешній народний спів. Що поробиш – цивілізація. Тим цікавішими є зустрічі з людьми, які ще зберігають у собі цей генетичний код нації.\nПро це в матеріалі Наталки Позняк.\n19-го березня в рамках традиційного звіту областей до Києва приїжджала Рівненщина. Разом з колективами приїхали люди, які зараз є, по суті, унікальними носіями автентичного фольклору.\nСеред них Уляна Петрівна Кот, народний майстер, людина, яку, без перебільшення, знає весь світ. У 1988-му році вона була в Америці. До цього вона об’їздила весь колишній СРСР.\nСкрізь чули її пісні, скрізь бачили її серпанки, тому що Уляна Петрівна, крім того, що співає, вона ще і ткаля. Скрізь люди відгукувалися на її пісні. І в 1982-му році в Москві на фірмі “Мелодія” вийшла її велика платівка, великий диск, який називався “Співає Уляна Кот”.\nСьогодні вперше в студії радіо “Свобода” народна майстриня і співачка Уляна Петівна Кот із поліського села Крупове Дубровицького району Рівненської області.\nУляна Петрівна одна з небагатьох, хто володіє прадавньою технікою поліського співу, що сягає дохристиянських часів. Та й сама вона скарбниця народної мудрості.\nСкільки пісень, Ви знаєте взагалі?\nЯ від своєї матусі успадкувала, всіх перераховувати не буду, тільки так скажу: річного календаря більше тисячі пісень.\nА які пісні колись співали?\nРізні пісні співали. От зараз Великий піст, страсні дні, то до Благовіщення співалися веснянки, а після Благовіщення співалися постові пісні, сумні.\nПочинаючи від колядок, щедрівок, йорданських до стрітенних. Весілля буває у м’ясниці, то весільні співалися. Далі веснянки, великодні, потім юр’ївські, троєцькі, купальські, жниварські. Потім осінні. І знову весільні. І так цілий рік. В тому числі ще й пастуші. Різні пісні в народі співалися.\nМоже хтось із тисячі був грамотний. Всі напівголодні, напівбосі, але вони творили пісні про своє життя, про свою працю. Яке то багатство було в людей в душі! Я вірю, що в нашому селі воно не загубиться. Є такі пісні, що тепер і не почуєте.\nБагато є таких пісень. Але немає можливості, щоб всіх їх передати.\nА зараз в селі люди збираються і співають просто так, для себе, для душі?\nДля душі буває. Коли потеплішає, то жіночки мого віку співають. На жаль, коли почують таку пісню, є люди, які кажуть: “О, вже випили і співають”.\nЧверть століття тому ім’я Уляни Кот було відоме багатьом. Вона переможець першого телеконкурсу “Сонячні кларнети”, володар золотої медалі ВДНГ в Москві. В середині 80-х фірма “Мелодія” випустила диск-гігант “Співає Уляна Кот”. У 1988-му році вона презентувала Україну на фольклорному святі у Вашингтоні.\nНині ж вона рідко куди виїздить зі своєї хатинки на краю лісу. Але ще й досі посеред хати стоять кросна, прадавній ткацький станок, з-під якого й дотепер виходять барвисті поліські рушники та напівпрозорі серпанки, які, за переказами, замовляли на Поліссі для царської сім’ї.\nВи прославилися не лише своїми піснями, а й серпанками. Скажіть, будь ласка, що це таке?\nСерпанок – це тоненьке прозоре полотно, яке схоже на дуже ранній раночок, між яким ще не зайшла зоря, і не зійшло ще сонечко. Розумієте, тоненьке прозоре полотно і ранок. Серпанок колись був сірим – ткали його з льону, а потім його вибілювали.\nДо цього часу в нас теж є і, я думаю, що будуть продовжувати цю прекрасну поліську традицію, що передана нашими мудрими предками нашого села. Я так думаю, що наші пісня і праця не вмре, не загине, бо є кому продовжувати.\n“У твоєму голосі соловейко звив гніздечко”. До чого це я? А до того, що раз уже автентика, так автентика! І від сільського мелосу перейдімо до того ж таки справдешнього соловейка та інших дроздів з синицями. Соловейка, наголошу, не курського, а автохтонного. Бо які ж іще водяться десь так в районі Броварів, де й запопав птаство сивий юнат і мій колега Володимир Ляшко.\nМолода весна так і тягне у сквери і сади: туди, де пробуджується життя. Як гарно у сонячний день побувати на лісовій галявині. Вітру немає, від молодого березняка лине приємний терпкуватий запах торішнього листу і березових бруньок. Повсюди вас супроводжує пташиний переспів.\nСтою і вслухаюся у симфонію квітня. Припікає сонечко. З-під ніг, з мерхлих трав, вилітає чорний пухнастий джміль, десь з високості дерев чується флейта дрозда. Дрозди прилітають рано, наприкінці березня, і їхня красива пісня відразу сповіщає про приліт співучого гостя.\nЯкщо вам вдасться обережно підійти до дерева, на верхівці якого сидить дрозд, ви побачите, що груди і живіт у птаха жовтувато-білі і покриті трикутничками з бурих пір’ячок. Коли дрозд злетить, ви помітите, що спід крил у нього приємного іржаво-жовтого кольору.\nЗ кожним днем пташиний хор поповнюється новими і новими голосами.\nЛюди радіють прильоту птахів. Пам’ятаю шкільні роки, коли ми у майстерні виготовляли шпаківні, і у квітні вивішували їх у нашому саду поблизу дослідних ділянок. Так ми відзначали День птахів. Сьогодні ця красива традиція призабулася.\nІ все ж про птахів слід згадувати не лише весною, у день свята. Для тих з них, які не полюбляють наших шпаківень чи дуплянок, посадіть чагарники чи ягідники. У їхніх густих заростях охоче приживуться кропив’янки, славки чи коноплянки.\nПісля приморозків на Вербну неділю потепліло. З розкішної берези неподалік річки знову весело закапотів сік. Він чистий, мов сльоза. Ось-ось банка буде повна. Сусідній хлопчина пригощає першим весняним дарунком природи.\nХороший сік. Трішки солодкуватий.\nЦе молодий ще сік, його потрібно заправити ячменем. Буде хороша річ.\nКоли сік заправити смаженим ячменем і сухими яблучними кришениками, через два тижні матимемо світло-коричневий квас, кислувато-різкий, духмяний. Ним гарно втамовувати спрагу, коли працюєш у полі чи на городі.\nОновлюється природа. Ніжним листом береться смородина, червоними шильцями пробивається крізь землю півонія, зеленим килимом вкривають землю примули.\nЗа день старе листя і галуззя підсохло, і на городах запалали багаття.\nСпершу неквапом, а потім все навальніше вогонь пожирає сухе бадилля. На місцях березневих палів пробилася молода трава, густа, соковита. Квітень одягає землю у зелені шати. Життя бере своє...\nТак-так, “життя бере свої закони, о, молодість, о, комсомол!”\nТьху, це щось мене повело зовсім не туди...\nТож наразі розкланююсь, нагадавши, що це була “Віта Нова”. Її підготував і провів я, Павло Вольвач, мені допомагав звукооператор Михайло Петренко.


Вaш мicяць нapoджeння мaє cвiй кoлip – дiзнaйтecя, щo цe oзнaчaє для вac\nKoжeн кoлip мaє ocoбливy eнepгeтикy, якy мoжнa викopиcтoвyвaти пo-piзнoмy.\nПepш, нiж ви дiзнaєтecя cвiй кoлip, нeoбхiднo ycвiдoмити, щo здeбiльшoгo вiн визнaчaє вaшi глибиннi пoтpeби, a нe тe, хтo ви нacпpaвдi.\nAcтpoлoг i нyмepoлoг Miшeль Бepнхapдт кaжe: «Koльopoлoгiя визнaчaє кoлip, який пoвинeн aбo мoжe дoпoмoгти вaм пpийти дo piвнoвaги».\nБepнхapдт cтвepджyє, щo кoжeн з кoльopiв мaє cвoю ocoбливy eнepгeтикy, якy мoжнa викopиcтoвyвaти piзними cпocoбaми. Haпpиклaд, ви мoжeтe нocити йoгo нa coбi, мeдитyвaти нa ньoгo aбo пpocтo oтoчити ceбe пpeдмeтaми пeвнoгo кoльopy. Бyдьтe кpeaтивнi в цьoмy питaннi.\nOcoбливocтi: Лoгiчнicть, пpaктичнicть, пpизeмлeнicть.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли вaм нe виcтaчaє cтaбiльнocтi i пoчyття вiдпoвiдaльнocтi.\nЗнaчeння: «Зa дoпoмoгoю диcциплiни i cтiйкocтi цeй кoлip нe дaє нaшим aмбiцiям вiдipвaтиcя вiд зeмлi».\nKoлip: Hacичeний бyзкoвий.\nOcoбливocтi: Haтхнeння, yявa, нacнaгa.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли ви вiдчyвaєтe eмoцiйнy зaциклeнicть.\nЗнaчeння: «Яcкpaвий бyзкoвий кoлip дoпoмaгaє нaм ocягнyти дyх людянocтi i дoзвoляє пopiднитиcя з тими, хтo нac oтoчyє».\nKoлip: Чиcтa вoдa.\nOcoбливocтi: жaлicть, iнтyїтивнicть, cкpитнicть.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли ви мaєтe пoтpeбy в нaтхнeннi, хoчeтe пoчyти cвiй внyтpiшнiй гoлoc aбo пiдняти дyх.\nЗнaчeння: «Бyдyчи кaзкoвим i iлюзopним, цeй кoлip дoпoмaгaє з’єднaти мiж coбoю cвiдoмий i пiдcвiдoмий cвiти».\nKoлip: Яcкpaвий чepвoний.\nOcoбливocтi: пoлyм’я, eнepгiйнicть, пpиcтpacнicть, хopoбpicть.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли ви мaєтe пoтpeбy в пpипливi eнepгiї, cилi i бeзcтpaшнocтi.\nЗнaчeння: «Цe кoлip пiдтpимyє eнтyзiaзм людини i її пpaгнeння пepeмaгaти, нaдaючи кoнкypeнтнy пepeвaгy»\nKoлip: Зeлeний тpaв’яниcтий.\nOcoбливocтi: Cтaбiльнicть, пpoцвiтaння, oмoлoджeння.\nKoли викopиcтoвyвaти: Якщo ви хoчeтe дocягти бaлaнcy cили i cyтнocтi.\nЗнaчeння: «Впeвнeнe i пoвнe життя, дaний кoлip cпpияє зцiлeнню i cтaбiльнocтi».\nOcoбливocтi: Cтимyлюючий, блиcкyчий, нaдихaючий.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли вaм пoтpiбнa дoпoмoгa зi cпiлкyвaнням i зaпaм’ятoвyвaнням.\nЗнaчeння: «Зapяджaючий eнepгiєю i cилoю, цeй кoлip нaпoвнeний пpoмeниcтим cвiтлoм».\nOcoбливocтi: Дбaйливicть, нiжнicть, cпpийнятливicть.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли ви мaєтe пoтpeбy в eмoцiйнoмy зцiлeннi, тypбoтi i любoвi з бoкy oтoчyючих. Ocoбливo в чacи змiн aбo дyшeвних тpaвм.\nЗнaчeння: «Hiжний кopaлoвий кoлip acoцiюєтьcя з жiнoчнoю eнepгiєю i пiдвищyє cпpийнятливicть. З йoгo дoпoмoгoю життя нaпoвнюєтьcя любoв’ю i бeзтypбoтнicтю ».\nOcoбливocтi: Пpoмeниcтicть, впeвнeнicть, cилa.\nKoли викopиcтoвyвaти: Якщo ви cтpaждaєтe вiд copoм’язливocтi, хoчeтe cтaти кpeaтивнiшe i бiльшe paдiти життю.\nЗнaчeння: «Шляхeтний i вeликий, цeй кoлip acoцiюєтьcя з мoгyтнicтю i вeличчю».\nKoлip: Чopничний cинiй.\nOcoбливocтi: Пpoникливий, мyдpий, твopчий.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли ви мaєтe пoтpeбy в cпoкoї i дoпoмoзi в yпopядкyвaннi cвoгo життя.\nЗнaчeння: «Цeй бoжecтвeнний i чapiвний кoлip oтoтoжнюєтьcя з кpacoю, нeвиннicтю i мyдpicтю».\nOcoбливocтi: Cпoкiй, piвнoвaгa.\nKoли викopиcтoвyвaти: Якщo ви жaдaєтe знaйти миp, зacпoкoїтиcя i дocягти бaлaнcy мiж тим, щo дaєтe, i тим, щo oтpимyєтe.\nЗнaчeння: «Блaкитний кoлip втiлює в coбi caмy cyтнicть cвiтy i бeзтypбoтнocть, oднoчacнo нaдихaючи людинy бyти cильнoю i дiяти piшyчe».\nOcoбливocтi: Пpиcтpacний, мoтивyючий, aктивний.\nKoли викopиcтoвyвaти: Koли вaм пoтpiбнa дoпoмoгa пepeжити cклaдний пepeхiдний пepioд, пoзбyтиcя вiд eмoцiйнoгo блoкy aбo пiдвищити лiбiдo.\nЗнaчeння: «Cильний i пpиcтpacний, цeй кoлip cпpияє глибинi, cилi пoчyттiв i любoвi».\nKoлip: Teмний бipюзoвий.\nOcoбливocтi: Пpocвiтлeнicть, poзyм.\nKoли викopиcтoвyвaти: Пiд чac пoдopoжeй, дocлiджeнь aбo в paзi мicтичних пpигoд.\nЗнaчeння: «Глибoкий i мpiйливий, цeй кoлip пoзнaчaє мyдpicть, icтинy i oптимiзм».


Зеленський цілеспрямовано нищить українську енергетику, щоб повернути країну на енергетичну голку Росії та її білоруського сателіта - Euroin.org.ua\nНа аукціонах було уже розподілено потужності для імпорту в листопаді із Росії та Білорусі сукупно 3,1 ГВт електроенергії. Сукупно йдеться про еквівалент потужності однієї із українських електростанцій.\nДоки українські компанії шукають вугілля закордоном і готуються купувати струм в Біл3303орусі, в самій Україні продовжується обвал видобутку вугілля.\nЗокрема як свідчать свіжі дані Міненерго, у вересні видобуток усього вугілля був на 0,5 млн т меншим, аніж у вересні минулого року.\nЗагалом же за останніх 3 місяці (липень-вересень) було видобуто майже на 1,4 млн т вугілля менше.\nНайбільш катастрофічний обвал було зафіксовано на шахтах Добропіллявугілля, яке було повернуте державі наприкінці минулого року.\nЛише на одному цьому державному підприємстві видобуток обвалився на 1/3. Замість 272 тис т палива, яке було там видобуто у вересні 2020-го та плану в 274 тис т на цей рік, фактично було видобуто лише 183 тис т.\nІ це відбувається у той час, коли саме на ТЕС державної ж Центренерго спостерігається найбільш критична ситуація із запасами вугілля. У результаті чого їх блоки виведені із експлуатації або працюють на мінімальній потужності.


Вчитель-логопед в процесі навчання дітей з ООП | BriolightВчитель-логопед в процесі навчання дітей з ООП | Briolight\nЛогопед – це спеціаліст, який займається виявленням та корекцією порушень мовного розвитку і комунікації дітей з обмеженими можливостями. В умовах розвитку інклюзивної освіти, все більше шкіл намагаються додати в штат такого вчителя. Але з цим іноді бувають труднощі, оскільки посади логопеда-дефектолога в класифікаторі професій не існує. Однак, законодавство України дозволяє вводити в штат школи посаду вчителя-дефектолога.\nВ нашій країні у школах, ІРЦ, спеціальних класах та на індивідуальному навчанні знаходиться багато дітей з тяжкими порушеннями мовлення. І незважаючи на достатній розумовий розвиток, у них часто виникають труднощі, пов’язані з вторинним відставанням у психічних процесах. Це свідчить про потребу особливого супроводу дитини під час процесу навчання (в т.ч логопедичного, психологічного).\nЦе з одного боку буде регламентувати ефективну, своєчасну і кваліфіковану діагностику та реабілітаційну роботу з дитиною, що має тяжкі порушення мовлення. А з іншого, допоможе цей дитині сприймати матеріал в своєму темпі, не затримуючи при цьому інших дітей.\nОстанній пункт дуже важливий, так як дітям з будь-якими порушеннями важливо знаходитися в оточенні здорових дітей, щоб вони відігравали роль взірця, а діти-логопати намагалися їх наслідувати, налагоджували дружні стосунки, брали участь разом у святах, іграх, житті класу. Все це поліпшує їх емоційний, моторний та мовленнєвий розвиток.\nАле крім однолітків та вчителя-логопеда для допомоги дитині з порушенням мовлення в процесі навчання необхідні також і інші умови: логопедичний кабінет, сучасне обладнання, дидактичний матеріал і головне вільний доступ до нього у дітей з ООП та їх батьків. Такий кабінет має бути світлим, включати матеріально-технічне забезпечення та меблі, літературу, логопедичні каталоги, дидактичний матеріал і необхідні посібники, а також інші матеріали для роботи логопеда. Щоб надати роботі вчителя-логопеда корекційної мовленнєвої спрямованості необхідно використовувати гейміфікацію і арт-терапію, які доказали свою ефективність в роботі з дошкільниками та дітьми молодшого шкільного віку з порушення мовлення (а також опорно-рухового апарату, слуху, зору, затримку психічного розвитку, розумову відсталість, ДЦП). Такі заняття можливо проводити без впливу на ефективність індивідуально, в групах або підгрупах, на тематичних уроках, у формі завдань або ігор тощо.\nВчитель-логопед має бути у курсі актуальних досягнень логопедії, зобов’язаний застосовувати сучасні, науково-обґрунтовані методи.\nСаме для таких цілей компанія Бріолайт випустила пакет ефектів для логопеда. Він вже доступний на інтерактивній підлозі Бріолайт, а також на інтерактивній панелі. Згодом, програмне забезпечення буде адаптовано і під інші види обладнання (проектор, біла дошка, пісочниця, телефон, компьютер та інше. Цей пакет ефектів включає два види ігор: “Один-Багато” і “Скажи ласкаво”. В кожному з видів є 7 різних модулів (окремі ігри): Фрукти, Птахи, Посуд, Меблі, Домашні тварини, Овочі, Дикі тварини. Усього 14 ефектів для роботи логопеда. Так дитина в змозі вивчити різницю вимови між відмінками та кількістю об’єктів, а також особливості ласкавих звертань.\nЦі пакети орієнтовані не на первинну роботу логопеда, а для закріплення матеріалу, контроль динаміки розвитку, а також для залучення дитини до навчання шляхом гейміфікації занять. Ефекти з пакету “Логопедія” мають професійну україномовну озвучку диктора та музикальний супровід. Вони були розроблені в рамках наукової співпраці з практикуючими логопедами та психологами, що працюють з дітьми з інвалідністю.


Народні методи лікування | Особливості лікування методом ЕКЗ + ІКСІ | Народне лікування\nДо недавнього часу метод ЕКО вважався найсучаснішим методом лікування безпліддя - поки не з'явився новий метод - ІКСІ. Але в силу деяких особливостей ІКСІ цю процедуру використовують набагато рідше ЕКЗ. Це обумовлено занадто тонкими маніпуляціями ІКСІ, занадто дорогим обладнанням, занадто високими вимогами до ембріології.\nУ сучасній репродуктивній медицині дуже часто використовується метод ЕКО + ІКСІ, при якому етапи стимуляції овуляції, пункції, підготовки сперми і яйцеклітин виконуються як при звичайному ЕКЗ. Після цього прямо в яйцеклітину вводиться відібраний для ІКСІ сперматозоїд. При ІКСІ запліднення яйцеклітин досягається в 60-70% випадків, вірогідність розвитку ембріонів - близько 90-95%.\nПроцедура ІКСІ - не «прикраса» ЕКО новими науковими досягненнями, це необхідність у певних випадках. Показаннями до ІКСІ є:\n- Виражена олігозооспермія;\n- Кріоконсервовані сперматозоїди з низькими якісними показниками;\n- Невдалі спроби ЕКЗ,\n- Необхідність ПГД (генетична діагностика).\nЗа світовою статистикою шанси на вагітність при ІКСІ приблизно рівні шансам пі ЕКЗ. У більшості випадків проведення ІКСІ планують заздалегідь. Але іноді все вирішується в останній момент. Це пов'язано з можливістю швидких і непередбачуваних змін показників сперми у чоловіків. А яйцеклітини чекати не можуть, що змушує пацієнтів приймати рішення: робити ІКСІ або застосовувати донорську сперму? відкласти програму ЕКЗ? Ці питання тісно пов'язані з фінансами, нервами пацієнтів, і т.д. У деяких випадках буває так, що запланована процедура ІКСІ скасовується з-за хороших показників сперми.\nВагітність, що наступила за допомогою ЕКЗ + ІКСІ, не вимагає такого ретельного спостереження, як при ЕКЗ.


Туск назвав США та ЄС найкращими друзями » Слово і Діло\nТуск відповів Трампу на слова про «ворогів Євросоюзу»\nГолова ЄС Дональд Туск у відповідь на критичні заяви президента США Дональда Трампа заявив, що Євросоюз і США є найкращими друзями.\n«Америка і ЄС – найкращі друзі. Ті, хто говорить, що ми вороги, поширюють фейкові новини», 0– написав Туск у Twitter.\nНа початку липня голова Білого дому заявив, що ЄС і Китай чинять негативний вплив на США в питаннях торгівлі, зокрема впливають на сільськогосподарську сферу та автомобільне виробництво.\nНаприкінці березня США заявили про запровадження ввізних мит в 25% на сталь і 10% на алюміній. Для Євросоюзу, Канади та Мексики мита почали діяти з 1 червня. Єврокомісія відповіла 25-відсотковими митами на імпорт низки товарів зі Сполучених Штатів.\nПізніше Трамп допустив запровадження мит у 20% на автомобілі з ЄС, на які в Євросоюзі також пригрозили відповідними заходами на суму до $300 млрд. Американський лідер звинуватив ЄС у застосуванні торгових бар'єрів щодо компаній і робітників у США. У відповідь на ці дії Туск закликав США поважати своїх нечисленних союзників.


Корми для собак умовно можна поділити на кілька класів:\n· корми економ-класу;\n· корми преміум-класу;\n· корми супер-преміум класу;\nДеякі спеціалісти також окремо виділяють вологі корми для собак, однак в цій статті мова піде саме про корми сухі.\nКорм для собак економ-класу\nНайбільш прийнятними в ціновій категорії є корми економ-класу. Вони не несуть в собі великої кількості додаткових речовин – тільки все, необхідне для собаки та її здоров’я. в переважній більшості корми економ-класу орієнтовані на забезпечення життєдіяльності всіх порід собак (без диференціації на породи). Вони є свого роду універсальною їжею для собак.\nДостатньо популярними сьогодні є корми преміум-класу. Не зважаючи на наявність в їх складі субпродуктів, вони мають більш високу якість та містять в своєму складі більшу частку м’яса (деякі ветеринари наполягають саме на м’ясному раціоні харчування для собак). Такими кормами можна годувати дорослих собак. Для цуценят краще купувати корми супер-преміум класу.\nВарто відмітити, що корми, виготовлені в США або ЄС за якістю є вищими, ніж корми, виготовлені в Росії або Україні. Наприклад, якщо обирати між кормами однієї торгової марки, але виготовленими на виробничих потужностях в Україні та в ЄС, то варто вибрати останні.\nКорм супер-преміум класу\nКорми супер-преміум класу відрізняються більш збалансованим складом. В них більшу частку має натуральне м’ясо (його повинно бути не менше 25%). Також в супер-преміум корми не додають ароматизаторів і підсилювачів смаку. Загалом, кормом такого класу можна сміливо годувати цуценя, не остерігаючись, при цьому, за його здоров’я. ціна кормів супер-преміум класу набагато вище, ніж економ і суттєво вище преміум, тому не кожен любитель собак може собі дозволити такий вид корму.\nНайбільш якісними серед кормів, які можна придбати в магазині є корми-холістики для собак. В них міститься багато м’яса, немає зовсім субпродуктів, а в якості джерела вітамінів виступають ягоди, овочі та фрукти. Ці корми дійсно є повнораціонними і забезпечують собаку всіма необхідними речовинами. Однак корми класу холістик є найбільш дорогими, тому дозволити їх собі може не кожен.\nПідсумовуючи, варто відмітити, що, обираючи корм для свого собаки, слід звернути увагу не тільки на його вартість і склад, але й на місце виробництва. Корми виробництва ЄС проходять жорсткий контроль якості. Тому навіть корм економ-класу, виготовлений в Європі може біти значно якіснішим від холістик-корму, що був виготовлений в Україні чи Росії. Якщо Ви хочете купити корм для собак у Львові та визначитися з його класом – наші спеціалісти Вам радо допоможуть.


Регрес жовтого тіла в яєчнику | Vahitnist.ru\n» Як завагітніти » Регрес жовтого тіла в яєчнику\n15 Тижнів вагітності коліт внизу живота\nЗліва утворився яєчник з жовтим тілом: чи означає це, що відбулося зачаття?\nОвуляція - це складний багатоступінчастий процес, результатом якого стає формування тимчасової гормонопродуцірующей структури в репродуктивній системі жінки.\nЯкщо яйцеклітина вийшла зліва, то утворюється жовте тіло в лівому яєчнику. Це анатомічне утворення виробляє прогестерон, проходить кілька стадій розвитку і зникає, коли немає вагітності. І, навпаки, при зачатті функція тимчасового ендокринного органу зберігається тривалий час - на весь період від зачаття до формування плаценти.\nНавіщо утворюється тимчасовий ендокринний орган\nОсновна біологічна мета формування жовтого або лютеїнової тіла в яєчнику жінки - гормональна підтримка і збереження вагітності. Однак, необхідність в цьому виникає тільки після зачаття. Якщо запліднення яйцеклітини не відбулося, то тимчасово виникає гормональний орган забезпечує наступні функції:\nВироблення невеликих кількостей андрогенів;\nПродукування специфічного біологічно активної речовини (ингибин), який діє на ФСГ;\nЗапобігання гінекологічних хвороб.\nПри порушенні функціонування лютеїнової тіла можливе виникнення патології (кіста, гормональна недостатність), що створює ендокринний дисбаланс і знижує шанси для настання вагітності.\nЯкі фази проходить жовте тіло\nГормональне освіту в яєчнику з'являється щомісяця після овуляції і проходить за короткий проміжок часу кілька стадій розвитку. Виділяють 4 етапи:\nФормування жовтого тіла відразу після овуляції;\nУтворення великої кількості судин (васкуляризация);\nРозквіту і активного функціонування ендокринного органу;\nЗворотного розвитку (регрес).\nПровокує формування тимчасового ендокринного овуляторний викид лютеїнізуючого гормону (ЛГ): відразу після овуляції починається формування специфічного анатомічного освіти, яке має повністю забезпечити збереження вагітності.\nОднак, треба розуміти, якщо є жовте тіло, це зовсім не означає, що відбулося зачаття. Тимчасовий гормональний орган яєчника утворюється після будь-якого овуляторного циклу.\nЩо буде після зворотного розвитку\nПри відсутності зачаття і вагітності відбувається зворотний процес - регрес лютеїнової тіла. Суть в тому, що гормонально активні клітини заміщаються на рубцеву тканину, нездатну до продукції будь-яких речовин.\nАнатомічно це виглядає так, немов освіту жовтого кольору поступово стало білими. Саме тому залишається слід на яєчнику після регресу тимчасового ендокринного органу називають білим тілом.\nЩо буде при виношуванні\nЯкщо відбулося таїнство злиття чоловічої і жіночої статевих клітин, то жовте тіло буде забезпечувати такі найважливіші функції:\nНаростаючий синтез прогестерону, який забезпечує підготовку матки до приходу зародка;\nПридушення овуляторной здатності яєчника;\nВироблення гормонів і біологічно активних речовин, необхідних для перших тижнів життя ембріона;\nЯкщо тимчасовий ендокринний орган працює в нормальному режимі і виробляє достатню кількість необхідних гормонів, то цього буває цілком достатньо, щоб вагітність спокійно розвивалася весь час до формування повноцінної плаценти.\nЗазвичай найвища гормональна активність жовтого тіла виникає в період з моменту імплантації до 12 тижнів вагітності. Після цього поступово все ендокринні функції для забезпечення зростання і розвитку плоду бере на себе формується плацента.\nПри порушенні функціонування тимчасового гормонального органу, що продукує прогестерон, то необхідно вчасно почати приймати Утрожестан або Дюфастон. Завдяки будь-якого з цих препаратів, можна зберегти вагітність при лютеїнової недостатності.\nНеважливо, в якому яєчнику сталася овуляція, якщо в результаті утворилося повноцінне жовте тіло. Головне, щоб цей процес став основним фактором для виникнення і збереження вагітності.\nТимчасовий ендокринний орган яєчника, що утворюється відразу після овуляції, створює максимум умов для настання зачаття, забезпечення перших днів життя зародка, імплантації і розвитку ембріона.\nПри гормональної недостатності, обумовлена зниженням функції жовтого тіла, то єдиним реальним шансом для збереження життя ембріона буде своєчасне застосування лікарського засобу, восполняющего недолік прогестерону.\nОвуляція - це складний багатоступінчастий процес, результатом якого стає формування тимчасової гормонопродуцірующей структури в репродуктивній системі жінки. Якщо яйцеклітина вийшла зліва, то утворюється жовте тіло в лівому яєчнику. Це анатомічне утворення виробляє прогестерон, проходить кілька стадій розвитку і зникає, коли немає вагітності. І, навпаки, при зачатті функція тимчасового ендокринного органу зберігається тривалий час - на весь період від \nКіста жовтого тіла правого яєчника (або лівого), також називається лютеїнової кістою, і являє собою ретенційні доброякісне утворення в тканинах яєчника. Ця патологія виникає через не регресувати жовтого тіла. У порожнині його, через порушення кровообігу, з часом накопичується рідина, серозної або геморагічної природи.