Фінський журналіст: «Зелених чоловічків» очікували в Латвії. Майдан поламав російські плани — Тексти.org.ua\nЗаписувала: Іванна Кобєлєва\nЛюди у країнах Балтії вдячні сміливим та невтомним українцям, які, завдяки своїй довгій і невтомній боротьбі на Майдані, запобігли тому, що Україна знову опинилася у сфері впливу Росії. Завдяки Майдану Росії довелося викласти свої карти. У Латвії дехто думає, що «зелені чоловіки» планувалися не так для Майдану, як для того, щоб пізніше висадитись на сході країн Балтії.\nРосійський уряд поширює інформацію про свої особливі інтереси у країнах близького зарубіжжя. Вони повинні захищати своїх «соотєчєствєнніков» у всіх країнах. При цьому термін «соотєчєствєнніки» не дуже чітко визначений. Він охоплює усіх тих, хто розмовляє російською мовою або чиї родичі, сім’ї живуть в Росії чи на території країн колишнього СРСР.\nЗдається, частково планом Росії є утримати тих російськомовних громадян, які живуть у близькому зарубіжжі, щоб вони не поверталися в Росію – так вона зможе зберігати свій вплив у цих країнах.\nНароди Балтії дуже довго були ворогом №1 для Росії. Певний час цим ворогом була Грузія. Російська пропаганда активізувалася в 2004 році, коли країни Балтії вступили в НАТО та ЄС. Росія говорила, що у наших країнах притискають російську меншину, не дають розмовляти російською мовою, позбавляють прав і вважають людьми другого сорту.\nЧверть населення Латвії є етнічними росіянами і 40 %\nговорять російською як своєю рідною мовою. Також є 300 тисяч людей, які не мають громадянства, та велика група людей, які мають російське громадянство. Зараз посольство РФ активно пропонує російські паспорти.\nОдразу після анексії Криму у Латвії було проведено опитування щодо політики Путіна. Серед тих, які не є громадянами Латвії, а переважно це етнічні росіяни, 66 % повністю або частково підтримують анексію Криму Путіним. Ще одне опитування показало, що 68 % нелатвійців у Латвії підтримують введення російських військ до Криму та, можливо, до інших регіонів України.\nТе, як російські медіа використовують інформацію, висвітлюючи події української революції, грузинської війни, окупації Криму, показує, як Путін використовує ці інструменти для ведення своєї інформаційної політики.\nФашисти, неонацисти, антисеміти – все це говорили про латвійців. Єдиний новий термін, який також позичили зі сталінських часів, - це те, що про українців кажуть, як про бандерівців. Я думаю, що більшість росіян і не уявляють, що означає це «Бандера».\nВи, мабуть, чули, як росіяни звинувачують активістів Майдану у тому, що вони начебто проходять навчання у військових таборах Литви і Латвії. Це мені нагадує дезінформацію ще з радянських часів, коли СРСР наполягав на тому, що в Афганістані з боку терористів воюють латвійці і литовці.\nНа сході Латвії живе багато представників російської меншини, проте, не існує такої партії чи групи, які офіційно б заявляли, що вони хочуть, аби Латвія приєдналася до Росії, але індивідуально багато хто звертався по допомогу до Росії.\nБагато хто боїться, багато готові втекти з країни, особливо, молодь. 600 американських солдат зараз перебуває в країнах Балтії. Але що вони зможуть зробити? Та війна, яка ведеться зараз, - це новий тип війни, це інформаційна, психологічна війна.\nЧи може бути Фінляндія наступною після України? Фінляндія має хороші стосунки з Росією. Окрім того, у Фінляндії мало людей розмовляє російською, завдяки цьому російський вплив, пропаганда не настільки там впливова. Втім, якщо буде підвищуватися напруга в країнах Балтії, станеться збройний конфлікт, то Фінляндія може бути теж залучена.\nДовідка: Юкка Ріслаккі народився в 1945 у Фінляндії. За освітою – політолог, журналіст. У 1969-2001 роках працював кореспондентом у найбільшій фінській газеті «Helsingin Sanomat», у 1998-2001 був кореспондентом цієї газети в країнах Балтії. Видавався у Фінляндії, Латвії, США, пише про історію, шпигунство, країни Балтії і поп-культуру. Отримував нагороди за кращі науково-популярні книги. Зараз Ріслаккі проживає в Юрмалі (Латвія). Одружений з письменницею і колишнім послом Анною Жигуре.\nЛекція відбулася в книгарні «Є», оргназатори Центр досліджень визвольного руху та Центр історії державотворення України в XX ст. при НаУКМА в рамках комунікаційної кампанії «Рига2014 — Культурна столиця Європи» у книгарні «Є» за сприяння посольства Латвії в Україні.\n"Бронзова ніч", - погроми які влаштували росіяни у Таллні захищаючи памятник Невідомомоу солдату від перенесення. Тоді Кремль вперше випробував методи, які зараз використовує на Донбасі


Розчин, який змусить герань квітнути до пізньої осені. Як правильно та коли підживляти\nВсі добре знають, що герань не дуже примхлива у своєму догляді, тому росте на підвіконні у більшості господинь. Як всі рослини вони люблять вчасне підживлення та полив, тоді вони тривалий час будуть радувати вас своїм тривалим цвітінням.\nЯкщо листя стало жовтим, не варто одразу думати, що рослині не вистачає вологи. У цієї квітки все навпаки, листя жовтіє через надлишок вологи.


Господарі відмовилися від далматинця, якого врятували поліцейські (ВІДЕО) - 0342.ua\nГосподарі відмовилися від далматинця, якого врятували поліцейські (ВІДЕО)\n16:40, 23 червня 2016 р.\nМісяць назад, патрульна поліція Франківська надавала допомогу собаці, який мало не загинув через байдужість власників.\nСобака, якого поліцейські назвали Рено, не харчувався кілька тижнів та потребув опіки. Кілька небайдужих людей відгукнулося, тому Рено потрапив у руки франківської сім'ї, - інформує 0342.ua.\nОднак згодом нові власники відмовилися від Рено, оскільки він не припав до душі.\nНаразі грайливий собака перебуває у пошуках турботливого власника та домівки.\nДО ТЕМИ: Поліцейські покарають байдужих власників за жорстоке поводження з далматинцем (ВІДЕО).\nВ Івано-Франківську тренують собак-саперів для зони АТО (ВІДЕО)\nВ Україні з'явилися перші поліцейські форми для собак (ФОТО)\nДетальніше у сюжеті ТРК 3 студія.\nІвано-Франківськ новини Івано-Франківська далматинець господарі


Жовті плями навколо очей: про що вони говорять\n13 октября 2018 3464\nПлями жовтого кольору під очима та на повіках можуть утворюватися через порушення ліпідного обміну, захворювання печінки, жовчного міхура, низький рівень гемоглобіну та навіть в результаті втоми та недосипання.\nПричини виникнення жовтих плям на повіках\nКсантелазми – жовті плями на повіках очей. Вони формуються під шкірою з тригліцеринових, ліпідних, холестеринових та жирових відкладень, які людина отримує від продуктів харчування та не може їх розщепити в необхідну енергію. Вони не викликають болісних відчуттів, бо в них відсутні нервові закінчення. Іноді ці новоутворення попереджають про захворювання серця. Ксантелазм також може передаватися спадково.\nЗв'язок печінки з новоутвореннями\nЗахворювання такого важливого фільтру організму, як печінка, може призвести до відкладання під шкірою білірубіну крові. Оскільки навкруг органів зору шкіра є дуже тонкою, не рідко жовті плями можуть сигналізувати про перші ознаки жовтяниці. Якщо разом з новоутвореннями з’являється нудота, підвищується температура тіла та є явні зміни в характері стулу – це говорить про захворювання жовчного міхура.\nЖовтяниця може бути й хибною, якщо людина вживає протягом певного часу велику кількість продуктів, які мають помаранчевий колір, тобто містять багато каротину, надлишок якого може відкладатися під шкірою та проявлятися жовтими плямами на верхній або нижній повіках. Однак, якщо виключити з раціону ці продукти – проблема пройде самостійно.\nОслабленість організму, втрата кілограмів, швидка втомлюваність – всі ці симптоми можуть вказувати на низький гемоглобін, через що іноді з’являються плями жовтого та навіть чорного кольору.\nСтреси, недосипання також можуть провокувати виникнення плям.\nЯкщо причина виникнення жовтих плям через проблему в організмі – то варто лікувати це захворювання. А новоутворення, тобто ксантелазми видаляють частіше за допомогою лазера, або електрокоагуляції.\nЗа матерілами: vseozrenii.ru\nЧому краще зробити лазерну корекцію зору ніж носити лінзи?\nКакое пренебрежение способно вызвать язву роговицы?\nОго, насправді все набагато серйозніше, ніж ми звикли думати\nЯк багато причин, оце так\nтак, завжди проблему варто шукати в організмі. Звісно, добре, якщо це тільки через перевтому


У Камені-Каширському планують створити кризову кімнату для постраждалих від домашнього насильства\nУ Камені планують створити кризову кімнату для постраждалих від домашнього насильства. Тобто місце, де жертви сімейної тиранії матимуть можливість побути деякий час на віддалі від кривдника.\nПроте реалізувати намір вдасться лише в тому випадку, якщо громада оперативно підготує необхідний пакет документів і подасть у Міністерство соціальної політики для отримання субвенції.\nА часу для цього обмаль – лише до 10 червня.\nВідтак депутати Камінь-Каширської міськради вже почали діяти: зробили перший крок та створили денний центр соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.\nЦентр діятиме як структурний підрозділ комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Камінь-Каширської міської ради».\n«Центр створюється для надання комплексної соціально-психологічної та первинної правової допомоги, а також соціальних послуг постраждалим особам, у тому числі у випадках, коли такі особи звернулися разом із дитиною, та для отримання ними можливості короткострокового або цілодобового перебування (не більше 20 днів) у спеціально обладнаній кімнаті», — звернув увагу міський голова Віктор Пась.\nЗауважимо, що паралельно проводиться виготовлення проєктно-кошторисної документації на переобладнання приміщення для притулку. Попередньо вартість робіт оцінюють у 300-400 тисяч гривень.\nЯк інформував на сесії міськради керівник центру надання соціальних послуг Камінь-Каширської міської ради Віктор Мисік, це буде приміщення площею близько 50 метрів квадратних (як однокімнатна квартира) з усіма зручностями.\n«Створення антикризової кімнати є досить актуальним для нашої громади. Адже у Камінь-Каширському райвідділі поліції відсутній ізолятор тимчасового тримання правопорушників. Домашніх кривдників правоохоронцям доводиться відправляти до Луцька чи Ковеля. При чому закривають їх на деякий час лише за третім разом вчинення домашнього насильства», — зазначив Віктор Мисік.\nТаким чином притулок, де можна заховатися від жорстокого поводження сімейних тиранів, може бути рятівним для жертв.\nКрім того, готуючи документи на отримання державної допомоги у створенні кризової кімнати, громада розраховує і на отримання автомобіля для здійснення виїздів мобільною бригадою, яка вже створена при центрі надання соціальних послуг Камінь-Каширської міської ради.\nНа Камінь-Каширщині легковик злетів у кювет і перекинувся 278\nВІДЕО «Як машина часу», – Павло Маков про артбук 765\nНеправда та маніпуляція у зверненні Зеленського про «ту ж саму війну» та «бездіяльний Захід» 1152\nЧому з магазинів зникли термінали 3468\n«Нова ціль – заколоти всіх»: на Волині поширили відео відомого ковід-дисидента 1012


срібне весілля, срібне сяйво\nСрі́бне — селище міського типу, центр Срібнянського району Чернігівської області України. Розташований на річках Лисогорі і Срібнянці, за 45 км від залізнич. ст. Прилуки. 4 тис. ж. (1996). Селищній раді підпорядковано с.Артеменків і с. Никонівка.\n6.1 Графський парк\nБілокурівщина (Миронівка) — район в наступному ярку після Монастирища в бік Будника, є частиною Западинець. Назва виникла від 4-х братів Білокурів, які там жили. Також називають цю місцевість Миронівкою (наголос на "i") за іменем Мирона, який там жив. А народився він 20-го лютого 1853 року по старому стилю в Срібному. Нині це частина вул.Горького. Вулиці не менш довгої, ніж Довга Вулиця, але, мабуть, однією з найбільш звивистих і загадкових вулиць Срібного.\nТакож є інша версія походження району — від того, що там були будинки заможніх людей.\nІснує і третя версія. «Буди» в Україні — лісові хати, місця для виготовлення поташу. В 16-17 ст. сусідня Чернігівщина була головним експортером поташу. На користь цієї версії вказує і той факт, що до революції в Срібному був миловарний завод, і аж до війни на валу, біля Городища, залишалася від нього салотопка.\nБульбине - ставок на території містечка. Був побудований для забезпечення водою під час гасіння пожеж.\nВали - частина Городища навколо земляних валів.\n2. Район знизу біля газового господарства, інша назва — Газове. Певний період (1923-30 рр.) — хутір Срібнянської сільради Срібнянського р-ну Прилуцького округу. Розташ. за 1 км від Срібного. 1925 — 6 дворів , 31 ж. ; 1930 не згадується (приєднаний до смт Срібного).\nМиронівка - див. Білокурівщина\nПопове - став на території Сріблянки.\nСріблянка - територія містечка, що простягається від Вервихвосту до Данчичевої гори.Є одним з улюблених місць відпочинку срібнян. На Сріблянці розташовується Поповий став(зараз відновлюється), та річка Сріблянка.\nСтарий базар - місце, де у XVIII-му - першій третині ХХ сторіччя розміщувався ринок.\nБогдана Хмельницького (Хмельницкого)\nГагаріна (Юрія Гагаріна)\nГорького (Максима Горького)\nГрушевського (Фрунзе до 2001 року)\nЛесі Українки ( колись Дзержинського)\nЗатиркевич-Карпинської (Франка до 199_ року)\nЗ 1649 центр Срібнянської сотні Прилуцького полку, містечко. Входило до Глинського пов. (1782-96), до Прилуцького пов. (1797—1923); райцентр Прилуцького округу (1923–1930).\nНа території Городища виявлено велику кількість ліпної кераміки, частина якої лощена. Представлена фрагментами горщиків, корчаг, мисок, обломків амфор, фрагменти чорнолакового посуду. Городище було розташоване на північному пограніччі скіфських лісостепових племен Дніпровського Лівобережжя. Виразний і багатий керамічний матеріал з них (перш за все велика кількість імпортного посуду) дозволяє говорити про те, що в цьому регіоні були жваві торгівельні зв'язки з Північним причорномор'ям, а городище Срібне було своєрідним перевалочним центром торгівлі з племенами лісової зони, і перш за все з племенами мілоградськой культури Подесенья.\nПерша згадка про Срібне в літописах датована 1174 роком під назвою городок Серебряний. Вона свідчить про те, що князь Ігор Святославович, наздогнавши 20 липня під Срібним половців, розбив їх і відняв награбоване.\nЗ другої половини ХІІ століття міста Прилуцького регіну надовго зникають з літописів і про їх долю до XVI століття можна лише здогадуватися. Ймовірно, їх зруйнували татари, нагрянувши на Русь в 1240 р.\nПротягом наступних років Срібне відбудоване і населене заново. 1666 перепис зареєстрував тут лише 114 госп. міщан (козаки не показані). У числі їх було 36 госп. міщан «первой стати» (найбагатші), один двір мельника і один — «мельничного целовальника», також віднесених до міщан «первой стати», 9 госп. міщан «средней стати» (у тому числі 3 двори різників) та 67 госп. міщан «меншой стати». З цього видно, що ремісничий прошарок у С. практично був відсутній. Це також було наслідком зруйнування міста 1659. У наступні роки стан з ремісничим населенням у місті змінився на краще.\n1718- 25 дворів козаків, 322 двори селян. Розташування м-ка в центрі торговельних шляхів і наявність можливостей для збуту товарів сприяло розвитку ремісництва. З 1720-х рр. відомі печатки з гербом міста — зображенням серця, увінчаного кавалерським хрестом з променями.\n1731, попри те, що в основному люд займався хліборобством, у Срібному було вже п'ять цехів: ткацький, кравецький, ковальський, шаповальський і різницький. Ремісники продавали свої вироби на ярмарках. Головними предметами торгівлі були шапки й тютюн. Особлив о славився сорт тютюну «срібнянка». В цьому році в м-ку діяли 2 церкви — «міська» тобто центральна і «підгірська»; крім того, в с. Подолі, який був фільварком м-ка і окремо від Срібного у 18 ст. не показувався, була ще "подільська " ц-ва. 1741 колишній срібнянський сотник Антон Троцина у своєму заповіті наказує: «…на всі три церкви Сребрянські по 40 золот. дати…». Таким чином, у той час у Срібному нараховувалося З церкви: Преображенська , Воздвиженська й подільська Миколаївська.\nУ Срібному як і в усій Україні, поступово посилювалася експлуатація селян, зростали їх повинності. Внаслідок цього чимало селян залишило рідні місця, тікаючи на Запоріжжя. Із Срібнянської сотні за період 1736-1740 втекло 57 чол. При роздачі грузинам у 1740-х pp. селян в Україні, в Срібному було роздано до 200 дворів князям Орбеліані. Своїх селян отримали Жеваховв і Туманові. Після цього в містечкуку залишилося близько 150 вільних селянських дворів. Пізніше (1752) їх випросила у гетьмана К. Розумовського сестра його Агафія, яка була одружена з б.т. Власом Климовичем (Будлянським).\n1780 в Срібному було 32 двори (60 хат) козаків, 411 дворів (539 хат) селян та 22 двори (37 хат) підсусідків. Найбільшим землевласником у Срібному був камергер Михайло Власович Будлянський. 1784 йому належали 295 дворів (380 хат) селян; грузинським князям та ін. власникам — 166 дворів селян. 1780 в Срібному (разом з Подолом), крім селян, нараховувалося 35 дворі в поміщиків, різночинців і духівництва, 10 дворів (27 хат) козаків виборних, 22 двори (33 хати) козаків підпомічників. Всього селян і козаків мешкало 1999 душ чоловічої та 1978 душ жіночої статі. Діяли 4 дерев'яні церкви (четвертою стала дерев'яна Хресто-Воздвиженська церква, збудована у 1784 замість старої, побудованої в 1640-х роках), цегельний з-д Будлянського, 6 поставів водяних млинів, 6 цехів (кравецький, шаповальський, шевський, кушнірський, ткацький та ковальський); як і раніше, базари кожного понеділка й п'ятниці, а ярмарків стало два: перший - у Юр'їв день (23 квітня), другий — на Різдво Пресвятої Богородиці (8 вересня).\nУ 1780 р. Будлянському в Срібному належало 295 дворів. У 1789 р. Будлянський організував у Срібному суконну мануфактуру, яка розміщалась у двох просторих дерев’яних хатах і виробляла 660 аршин сукна за рік. На цій працювали визначені назавжди поміщицькі селяни, які і жили на фабриці. Вони не мали землі і особливої плати за цю працю не одержували, а постачалися і утримувалися економією. Це була вотчинна мануфактура, яка працювала на власній сировині.\n1796 в Срібному мешкало 1763 душі чоловічої статі, з них 183 — козаки, 72 — селяни державні , 1508 — кріпаків, а всього 1 763 жителі. Наприкінці XVIII ст. Будлянський намагався поширити свої володіння за рахунок земель козаків, якими вони нібито «незаконно» користувалися. Це викликало велике обурення козаків, які вчинили опір. Коли за його дорученням прикажчик Шарафей став виявляти «незаконні» козачі землі, то козаки побили його до смерті і змусили дати присягу, що він срібнянськими полями і дворами їздити більше не буде. На знак підтвердження присяги козаки змусили Шарафея їсти землю, руки і ноги їм цілувати.\n1812 року під час російсько-французької війни у Срібному було сформовано 2 казачих полка (з дев'яти козацьких полків, які виставила Полтавська губернія).\nЗгідно з реформою 1861 в Срібному створене Волосне правління тимчасовозобов'язаних селян, у віданні якого перебувало 4 сільські громади (808 ревізорських душ). Козаки Срібного були підпорядковані Березівському Волосному правлінню відомства Палати державного майна.\n1886 — 24 двори козаків, 4 двори селян казенних, 201 двір селян-власників, які входили до 2-х сільських громад (Трифановського, Рашкевича), 10 дворів міщан та ін., 254 хати, 1343 жителів (без Подолу); діяли: дерев. Хресто-Воздвиженська ц-ва, лікарня, двокласне міністерське сільське училище (1879), церковнопарафіяльна школа, Станова квартира, Волосне правління, поштова станція з прийомом і видачею грошової та ін. кореспонденції, посилок, земський лікар і аптека, заїжджий двір, 2 шинки, 5 крамниць, базар двічі на тиждень, ярмарки тричі на рік (25 березня, 23 квітня, 8 вересня), кузня, 25 вітряків, 4 олійниці, ґуральня.\nУ 1890-х срібнянська ґуральня була найбільшою в повіті; добавився четвертий ярмарок — на 4-й неділі Великого посту. Наприкінці 19 — на початку XX ст. землевласниками в Срібному були поміщики: Михайло та Максим Данчичі, Ольга Мусін-Пушкіна, Віктор Новицький.\n1910 налічувалось 327 господарств, з них козаків — 37, селян — 247, євреїв- 8, ін. непривілейованих — 23, привілейованих — 12, нараховувалось 2012 мешканців, у тому числі 6 теслярів, 16 кравців, 15 шевців, 1 столяр, 5 ковалів, 3 ткачі , 20 візників , 72 поденники, 40 займалися інтелігентними та 314 — ін. неземлеробськими заняттями, все ін. доросле населення займалося землеробством. 3923 десятин придатної землі.\nПроти німецьких зловживань на території Срібнянської волості діяв партизанський загін під командуванням жителя Срібного Федора Павловича Вигінського. Головними діями партизан було псування лінії зв’язку і операції по знищенню невеликих груп ворога. Влітку 1918 р. партизани напали на будинок волосного управління, знищили варту і захопили 17 гвинтівок. В листопаді партизанський загін оволодів Срібним і утримував його дві доби.\nПісля закінчення громадянської війни почали працювати: лікарня, паровий млин, олійниця (1919), 7-річна школа (1923), аптека (1924), тричі на рік (1921) збиралися ярмарки (23 березня, 21 квітня, 6 вересня).\nУ 1923-1930 pp. Срібне — центр району і сільради.\nУ 1923 р. на базі початкової школи створили семирічну. У 1925–1926 навчальному році в ній навчалося 310 учнів. Значних успіхів було досягнуто у справі ліквідації неписьменності серед дорослих. З 1921 р. тут працювала школа лікнепу. Урочисто було відзначено п’ятиріччя лікнепу, на яке зібралося близько 150 чоловік. Фундаментом культури став сільбуд, де працювала бібліотека з читальним залом. Діяли також гуртки: політичний, сільськогосподарський, а також школа політграмоти.\nУ лютому 1943 року комендант Срібнянського району зібрав поліцаїв і дав розпорядження зібрати до Срібного з усього району комуністичних активістів та їх сім'ї в кількості 1000 люду. 23 лютого до школи нагнали багато люду і оточили поліцаями з кулеметами. Партії людей групами по 25 осіб виводили до срібнянського парку. Там була вирита яма і стояли напоготові два кулемети. В цей час в школі була здійснена спроба опору. Тим часом, бачачи, що виводити людей на розстріл неможливо, комендант наказує облити школу бензином і підпалити. Так ті, хто не були розстріляні, були спалені живцем. . .\n677 жителів билися з німцями на фронтах, з них 125 за бойові заслуги нагороджено орденами і медалями .\nКомуністи, після повернення до Срібного, влаштували новий голодомор у 1946-1947 роках. Людей, які жили при німецькій владі, всіляко принижували та переслідували. Відновили колгоспне рабство, примушували працювати за безцінь.\nПам'ятка садово-паркового мистецтва (з 1972). Старовинний парк, заснований у пер. пол. 19 ст. в ландшафному стилі, у маєтку Мусін-Пушкіних. Розташована в смт Срібному. Вікові ялини, явори, декоративна рослинність. Площа 25,8 га.\nВ Срібному народилися:\nЯків Саполович (1760—1830) — хірург, керуючий Петербурзьким медико-інструментальним заводом, винахідник нових хірургічних інструментів (помер від холери, під час боротьби з епідемією);\nГанна Затиркевич-Карпинська (1855—1921) — відома українська актриса.\nКузнєцов Іван Павлович (23.01. (12.02) .1899 — 19.09.1963) — гірський інженер з розробки рудних родовищ. Начальник Управління Свердловського округу Державного гірничого нагляду при РМ СРСР. Кандидат технічних наук. Доцент, завідувач кафедрою рудничної вентиляції і техніки безпеки Свердловського гірничого інституту. Гірський директор. Учасник Громадянської війни (1918—1922) і Німецько-радянської війни 1941—1945 рр. Майор запасу.\nКсенія Трохимівна Данчіч (жива в 1804) — дочка сотенного Сребрянского отамана, згодом значкового товариша. Дружина скульптора Івана Мартоса (Пам'ятник Мініну і Пожарському в Москві і ін.), уродженця Ічні.\nМ. М. Никоненко — зав. відділом селекції Мліївської наук.-досл. станції садівництва, лауреат Держ. премії.\n↑ Кіріндас О. Історія родів. - Б.в., 1980. - С. 43-44\n↑ а б в Срібнянський парк // Шкоропад Д. О., Савон О. А. Прилуччина: Енциклопедичний довідник/ За ред. Г. Ф. Гайдая. — Ніжин: ТОВ "Видавництво «Аспект-Поліграф», 2007. — С. 451\nЧернігівщина: Енциклопедичний довідник.- К.,1990 р.\nАртеменків · Васьківці · Васюків · Галка · Гнатівка · Горобіївка · Горького · Гриціївка · Гурбинці · Дейманівка · Іванківці · Калюжинці · Карпилівка · Кути · Лебединці · Лозове · Никонівка · Олексинці · Побочіївка · Поділ · Поетин · Савинці · Сокиринці · Точене · Тростянець · Харитонівка · Хукалівка\nсрібне весілля, срібне джерело, срібне колечко, срібне море, срібне століття, срібне сяйво, срібненський нвк\nСрібне Інформацію Про\nСрібне beatiful post thanks!\nСрібне Ви переглядаєте суб єкт.\nСрібне що, Срібне хто, Срібне опис


Запальна Гватемала -\nВраження про поїздці по Гватемалі , січень 2021.\nВітання! Хочу вас побіжно познайомити з дуже колоритною, шалено інстаграмной і запальною країною! На жаль я зважилася на цю поїздку за тиждень до вильоту і не читала жодного рядка про те, куди зібралася. Я пробіглася про нічим не говорить назв і вирішила -нехай буде сюрприз :)\nТільки сьогодні я знайшла час поцікавитися, що за дивне місце - Антигуа. І ось що я дізналася: Місто було засноване конкістадором Педро де Альварадо в 1527 р і спочатку називався Сантьяго-де-лос-Кабальєрос. Але вже в 1542 р був зруйнований під час виверження вулкана Агуа (в наш час тут село Сьюдад-Велья,або «старе місто»). Після цього був перенесений в інше місце і повинна сказати, воно дуже мальовниче, але досить небезпечне, обрамлений з усіх гонами і вулканами, які до сих пір діють.\nВже до 18 століття населення міста було близько 60 тис осіб, за значимістю став порівняємо з такими містами, як Мехіко і Ліма.З 1676 року тут діяв університет, з 1660 року розвивалося книгодрукування. Як я вже сказала в ті часи це був один з найбільших іспаномовних міст, столиця Гватемали, але в 1973 році була серія землетрусів, які зруйнували безліч будівель, і король переніс столицю на 24 км-нині місто Гватемала сіті.\nЩо ж, не дивлячись на це Антигуа залишився культурною і туристичною столицею країни. На 4 кв. кілометрах старого міста зосереджено 34 церкви. Багато з них були зруйновані землетрусом Санта-Марта. Частина з них згодом відновили, а ті, які так не були відновлені, до сих пір стоять в руїнах.Зараз місто визнане спадщиною ЮНЕСКО і знаходиться під захистом. Це один з найбагатших міст Гватемали, середній дохід тут вище, ніж в інших містах, ну а ціни природно дорожче.\nМій вчорашній чек в більш-менш пристойному кафе за суп, салат і пиво склав приблизно 20 дол. Місто нагадує лабіринт з однакових вулиць,що складаються з невисоких різнокольорових будинків. Вулиці названі цифрами, проте нагадують лабіринт, в якому легко загубитися. Дорога викладена бруківкою, на вигляд це ще та, що була ізначально😉. Ходити по таких вулицях, бажано дивлячись під ноги.\nМісто мені здався дуже безпечним.Я помітила що люди дуже добродушні, завжди намагаються допомогти і підказати, навіть не знаючи мови. Wi fi в кожному кафе і готелі. Туристи навіть зараз заповнюють готелі, хоча швидше за все бували часи і краще.\nЯ не очікувала, але нічне життя тут присутній, безліч тематичних барів розсипані по всьому місту. Вони настільки колоритні,що я б відвідала кожен. А жива музика вечорами доноситься з усіх боків.\nХто стосується масочного режиму і COVID в цілому: ретроградний Меркурій (я впевнена це він винен) співслужив з нами злий жарт, по приїзду наш готель не встиг підготуватися до сезону і нашу бронювання відміряли. Мені довелося зібрати залишки сил і знайти новий готель,чому я дуже рада🤣. Так ось, на вулиці і в громадських місцях потрібно носити маску, народ законобоязненний, виконує всі чітко. В кафе за столиком, простерилізувавши руки, можна зняти маску.\n10 років я не була в поході ... Серце рвалося за мрією. Мені запропонували поїхати до Гватемали, зі сходженням на вулкан Акатенанго.Побіжно прочитала: висота 3976 метрів, це один з постійно діючих вулканів. Я вирішила, що я впораюся.\nТрабл полягав в тому, що потрібно пройти дуже багато кілометрів під ухилом 45 ° по сипучому попелу. Приблизно 26 км в обидва кінці з набором висоти 1876 м і стільки ж вниз.\nАвтобус привіз нас до місця Х в 11 ранку. Отже,група з 12 осіб, бадьоренько і щаслива стартонув відразу з хорошого ухилу при температурі 30 °. Через пів години стало не так весело. Червоні і мокрі, ледве дихаючи ми пленталися вгору. Виникли перші зрадницькі сумніви.\nКоманда зібралася дуже досвідчений, багато хто був з найскладніших маршрутів світу. Я подумала тільки,що я повинна дійти. Красиво навколо, пташки співають, зелено, ну просто Едемський сад. Висунувши язики, мокрі і втомлені до обіду ми не підійшли до першого будиночка, це виявився головний вхід в заповеднік🤪.\nВсе просто офигели. І тут, як-то акуратно, наш Пабло (він же Паша) говорить, що можливо ми не зможемо піднятися на гору.Тому що це тільки 1/5 шляху, а далі буде набагато гірше, а остання ділянка треба дертися. Ми не сприйняли його слів серйозно, ми ж круті, за плечима сам Еверест. Але двоє новачків все ж залишилися нас чекати на «старті».\nМилуватися природою, навіть якщо вона чудова, дуже складно, якщо твоя голова пульсує від втоми.У багатьох стала проявлятися гірська хвороба. Але потрібно було йти ще швидше. Привали були короткі і рідкісні, група розповзлася. Піднявшись за хмари стало очевидно як багато ще йти. Пабло вже серйозно говорив: «Ви божевільні, ви не піднімете, я відмовляюся вас вести!»\nМи просто встали і пішли далі! Він тільки кричав в слід-crazy Ukrainians і біг слідом забувши одягнути куртку\nДжунглі змінилися соснами, і частково мені наповнили Тейде. Невелику ділянку ми з Дівчатами пройшли розмовляючи і не помітили, що основна частина групи залишилася далеко позаду. Спочатку я подумала, що вони просто втомилися, але виявилося, у решти групи проявилася «горняшка».Вони ледве пленталися. У одних боліла голова, іншим - не було чим дихати. Ноги тремтіли від перенапруги, а горло обпікав холодне повітря.\nНарод підтягнувся. Здавалося, до вершини - рукою подати, але це була ілюзія. Захід ми зустріли на перешийку між двома вулканами, раніше це був кратор третього.\nЗ нами трапився захід,один з найдивовижніших, які бувають тільки на вершинах високих гір. Сонце освітило ніжним теплим світлом голі скелі, стало так затишно, як в обіймах у Мами. Не дивлячись на сильний вітер і втому душа співала від щастя. І це була тільки прелюдія.\nОстання ділянка виявився найскладнішим. Це були величезні валуни,приблизно близько метра. Вони були розкидані хаотично, так що доводилося дертися в буквальному сенсі.\nДурень любить работу🤪, я чогось несла на вершину Паппано, купу їжі і води. Рюкзак вагою 15 кг добре додав навантаження.\nМи з дівчатками і гідом полізли перші. Гід чому це був не одягнений, йому було дико холодно. Ну да ладно. Ми повзли з останніх сил, кожен акумулюючи останні сили. Здалася вершина, останній ривок- і ось вона-заповітна мета! Я «його» зробила, я молодець!\nДобрішали і інші.З 12 чоловік нас залишилося 6 разом з гідом! Ця вершина виявилася занадто Недооцінена! Ми раділи як діти! Кричали і реготали! І тут почалося перше виверження! Ніхто з групи не бачив такого раніше! Дикий захват і трепет перед силами природи! Згадуєш - що ти частина всесвіту! Ми чекали всі нових і нових вивержень,кожен насильства над телефон, що б зробити краще фото!\nТут я помітила, що гід переохолодився! Його підкидало і очі здавалися божевільні! Ми сіли в затишному куточку скелі перекусити і зігріти гіда. Тим часом замерзли остальние🥶.\nНас чекав дуже тривалий і ще більш складний спуск в темряві. Зігрілися швидко,йшли все по тому ж стрімкому спуску, по сипучому попелу, при світлі ліхтарика телефону. Ми радісні поспішали, але тепер збільшилося навантаження на коліно у стопу, здавалося ноги майже не згинаються! Останніх кілька кілометрів я вже не могла йти без палиці.\nЯ так горда собою! Я в період загальної паніки полетіла на інший кінець землі! Знайшла в собі сили для перевірки власних можливостей і зрозуміла знаєте що? Те, що всі перепони лише в голові! Бережіть себе!\nОзеро Атітлан. «Там, де веселка знаходить кольори» - це дослівний переклад з древнемайского. Назва і правда максимально точне.Ще в минулому столітті воно вважалося найкрасивішим у світі. Це залікова локація, цікава як любителям кайфонуть від природи, так і тим, кого цікавить історія, культура та старовини, дешева їжа і добра кава.\nОзеро-кратер найдавнішого вулкана, який вибухнув 85т. років тому і з часом наповнився водою,а по його боках виросли три нових вулкана: Сан-Педро (3020 м), Толіман (3158 м), і власне, Атитлан (3537 м). Озеро розташоване на висоті 2000м над рівнем моря, глибина досягає 340 м, а площа 130 т.га. До речі, це найбільше безстічне озеро Центральної Америки.\nКолись, ця земля належала Майа,Зараз ці народності називаються атітекі. Це невеликі села, у кожного з 12 поселень безліч відмінностей, включаючи діалект. А ще у племен багатовір'ї - це коли вони поклоняються всім підряд одночасно. І нашим і вашим, що б ніхто не був скривджений на всякий випадок).\nМи, наприклад, заходили в будинок-храм,де в цьому році розміщений бог Машімон - це дерев'яне опудало з маскою на обличчі. Заходячи в будинок потрібно приносити підношення - сигарети і алкоголь, які тут же вливали в ідола, а залишки випивали самі (вони стверджують, що зберігачам Машімона не грозить алкоголізм або проблеми зі здоров'ям, мовляв вони вивчали цей феномен і завжди всі здорові). Так ось,поруч з цим ідолом з дерева в масці стояло розп'яття Ісуса. Це досить дивно!\nСамі поселення дуже колоритні: тут і набережна з кафешками, різні гостьові будинки, храм, ринок фруктів, торгові намети з всякими сувенірами. Земля біля берегів озера, як ви розумієте, неймовірно родюча,і люди вирощують тут в тому числі какао боби. Природно, кращі сувеніри - вироби з якась це і натуральні масла, шампуні, мило, алкогольна продукція на основі какао, і звичайно ж всілякий шоколад.\nЦе ідилічна картина - озеро оточене вулканами, буйна рослинність, приємний м'який клімат.По берегах ростуть містечка з красивими набережними, ну чим вам не озеро Гарда, тільки набагато більш колоритно і дешево.\nЯ б застрягла там на тиждень - другу. Та й туристична галузь цілком розвинена і цьому дуже сприяє. І кава хороший вип'єш, і бусів купиш, що ще туристу потрібно)).\nЦе були мої перші в житті піраміди, крім Єгипетських (це ж уже попса 😉).\nРанній приїзд гарантував вільну від туристів територію. А ще ми спостерігали справжній шаманський ритуал !!!! Але звичайно ж, не стали питати що він означає. Це так рве шаблони- піраміди, за якими можна гуляти, шамани і зовсім немає людей!\nДля себе я зрозуміла одну важливу річ - подорожі це найдешевший і простий спосіб бути щасливою і здоровою! Саме подорож по своїм інтересам (НЕ сім'ї, не відрядження і так далі), коли ти належиш тільки собі! А у вас так само?\nЗаповідник Biotopo del Quetzal був для нас короткою зупинкою між основними пам'ятками Гватемали. Там ми сподівалися прогулятися по тропічному лісі і якщо пощастить - зустріти рідкісного птаха - кецаля, в честь якої названа національна валюта.\nЗаповідник розташування в годині їзди від Кобана і включений в більшість програм по Гватемалі. Я кайфонула! Тропічний дощовий ліс-це неймовірна казка з папороті в 3 метри, височенних дерев за якими звисають одночасно і ліани і мохи і всілякі орхідеї. Таке чарівне видовище зазвичай показують в National Geographic.Так що ця екскурсія- це must visit зсунутих на природі. Парк - величезна територія в 1044 га.\nЦе справжній дощовий ліс, по ньому проходить дві стежки: коротка -2 км, а довга 4 км. При чому відкрита для прогулянок тільки мала частина, решта - незаймана природа! Ми пройшлися по короткій стежці,це зайняло приблизно години півтори. Рекомендується приїжджати до світанку, тоді є ймовірність побачити тварин і птахів. Ми нікого не знайшли, було незвично тихо для такого місця. Але локація однозначно залікова. Фотку кецаля сдерла з гугла) Насолоджуйтесь!\nSemuc Champey - це серія каскадних водоспадів,які складаються з природного 300 метрового вапнякового моста. Таким дивним чином річка Кахабон переривається в джунглях, відкриваючи нашому погляду величезна різноманітність бірюзи, що потопає в джунглях.\nОтже, можна відвідати:\n✅ заповнену водою печеру,йдете (пливете) з ліхтариком (в даному випадку свічкою) орієнтуючись на протягнутий канат; можна стрибнути зі скелі 3 метри, спостерігати сталактити і сталагміти; весело, завзято і не зовсім безпечно (коли Polina Velichko сказала-а давай стрибнемо зі скелі, - я відповіла - а давай! Чи це причина зламаних пальця 🤷♀?\n✅ При виході з печери повісили гойдалку, яка ну просто mast visit для гарного настрою і крутих фоток.\n✅ Серія водоспадів Semuk Champey - неймовірно красиве місце, оточене гірською місцевістю в джунглях.\n✅ Сплав по річці на надувних шинах - холодно, але круто!\n✅ Дорога до локаціі-то ще пригода по бездоріжжю в кузові стоячи! Такий собі етно тур по гірській життя Гватемали)\nДо речі, ми вже думали, що і не потрапимо до наших водоспадів. Виявилося по понеділках у них день прибирання! Ну ніяк, локація належить державі і «домовлятися» марно. Але напевно у Кирила дуже красиві очі,як бачите по нашим щасливим фізіономіям😀! Хоча на El Mirador (оглядовий майданчик) піднятися не дали, ну й добре, є привід повернутися!\nКоли вже не чекаєш нічого, що перекриє попередні емоції, може трапиться новий особливий день! Ми сіли в дві невеликі човни і почали плисти по каналах річки Ла - Пасьен (пер. - річка пристрасті), яка густо обрамлена джунглями по обидва боки. Річка має звивисті канали, з неквапливим плином. Не було видно практично ніяких поселень по берегах, крім невеликих сіл. Так що уявіть собі величезний простір джунглів на річці, води якої кишать рибою, черепахами, ящірками і крокодилами.На гілках дерев займають кращі місця різні численні зграї птахів, а в лісі доноситься пронизливий крик мавп-ревунів. І це ще тільки початок.\nДесь через годину, наша човен пришвартувався. Ми стали підніматися по гнилим рідкісним сходах і йти вглиб джунглів. Потім було вузьку ущелину з прямовисними стінами,зверху якого пробивалися нечисленні промінчики світла. Йти складно, дорога ущелиною була слизькою, але вигляд його змушував грати уяву все сильніше і сильніше.\nНарешті, нашому погляду відкрилися стародавні і рідко відвідувані руїни міста Агуатека (цивілізації Майа).Цей об'єкт був відкритий тільки в 1957 р і зберігся практично ідеально. Перші поселення в Агуатеке виникли близько 250 м н. е. !! А в 700 р, місто стало однією зі столиць з населенням в декілька тисяч чоловік. Приблизно через 130 років в закритому з усіх боків місті переховувався один з останніх правителів династії на ім'я Тан Ті Кінич.Але місто було взято, а правитель втік.\nЩо ж сказати-неймовірний був день! Джунглі по берегах річки, що доносяться звуки птахів і тварин, темне ущелині в джунглях і знову відкритий місто древньої цивілізації! Індіана Джонс відпочиває!\nДалі було ще багато пригод, але не було часу писати.Можете глянути інші розповіді про нашу подорож по Гватемалі: Марина , Кирило.\nНаталя Коломийчук , Київ


У Львові пункти обігріву діють у посиленому режимі – новини Львова – Варта❶ Львів\nУ Львові пункти обігріву діють у посиленому режимі – новини Львова\nУ Львові функціонує два пункти обігріву. Про це пише Depo.Львів. Один із них діє у Львівському центрі обліку та нічного перебування бездомних осіб на вул. Кирилівській, 3а. Інший — у приміщенні БО “Регіональний центр соціальної адаптації” на вул. Личаківській, 56.\nЯк повідомили в міському управлінні соціального захисту, у Центрі обліку та нічного перебування пункт обігріву функціонує щоденно з 09:00 до 20:00 (з 20:00 до 09:00 для бездомних осіб діє відділення нічного перебування). Тобто усі відвідувачі можуть залишатись у Центрі упродовж доби.\nПункт обігріву на вул. Личаківській, 56 працює в робочі дні з 09:00 до 18:00 Зазвичай його відкривають за умови зниження температури повітря до мінус 10 °C. Проте, через різке погіршення погодних умов, а також зважаючи на сильні снігопади, пункт обігріву на Личаківській, 56 діятиме і не за таких низьких температур. Працюватиме він у такому режимі до завершення снігопадів.\n“Пункт обігріву у приміщенні Центру обліку забезпечений гарячими напоями та харчуванням швидкого приготування. Також, за потреби, бездомні люди зможуть скористатися санітарно-гігієнічними послугами та отримати комплект одягу. Працівники, які чергують у пункті обігріву, взаємодіють з екстреними службами міста. За потреби, до роботи пункту обігріву залучатимуть волонтерів”, — розповів керівник управління соціального захисту ЛМР Ігор Кобрин.\nВодночас, Львівська міська рада звертається до усіх небайдужих повідомляти про факти та місця перебування бездомних осіб, які потребують допомоги, за тел. 2331479, або 2331049. Також можна телефонувати на “Гарячу лінію міста” за коротким номером 15−80.\nНаступна публікація Суспільний інтерес до інформації про COVID-19 зменшується\nПопередня публікація У Львові анонім повідомив про замінування трьох автовокзалів міста через Фейсбук\nУ Львові 8-го березня покажуть мюзикл-сенсацію «Гуцулка Ксеня»


10 червня • Цей день в історії спорту • Полтавщина Спорт\n1954 — Полтавський «Локомотив» п’ятий рік поспіль виграв Кубок області з футболу! Цього дня полтавці у своєму п’ятому поспіль переможному фіналі виграли у «Колгоспника» (Карлівка) — 4:1.\n1997 — Наш земляк, колишній вихованець легкоатлетичної секції Лохвицької ДЮСШ В’ячеслав Тиртишник став призером європейських легкоатлетичних змагань у Братиславі (Словаччина) зі стрибків у висоту, з результатом — 224 см.\n2007 — Наша землячка Ірина Амшенникова стала бронзовим призером першого етапу міжнародного турніру «Маре Нострум» (комерційного Кубка світу з плавання). У місті Кане (Франція) вона посіла 3 місце на дистанції 100 метрів на спині (1 хвилина 01,91 секунди).\n2009 — Збірна Полтавщини стала чемпіоном України у командній першості з кульової стрільби у стрілецькій вправі МП-6 (довільний пістолет, дистанція 50 метрів, 60 пострілів для кожного стрільця). У цій вправі на відкритому чемпіонаті України у Львові збірна Полтавщини вибила у сумі 1648 очок. При цьому в особистій першості наші земляки у цій вправі мали такі результати: Олексій Небесний — 557 очок (8 місце), Сергій Щербаков — 564 очка (15 місце) і Олексій Сахно — 545 очок (16 місце). А ось у командній першості наші земляки випередили усіх.\n2011 — Олексій Шпак з Комсомольська у Вінниці завоював золоту медаль чемпіонату України з веслувального марафону на дистанції 26000 метрів на каное-одиночці з результатом — 2 години 30 хвилин 02 секунди. А полтавець Дмитро Загній став бронзовим призером серед юніорів на 18000 м на каное-одиночці.\n2012 — На Кіпрі у матчі кваліфікаційного турніру (перший раунд, група «А», 3 тур) чемпіонату Європи з гандболу 2014 року серед чоловіків збірна України перемогла Кіпр — 37:22 і з першого місця пробилася до другого раунду кваліфікації. У складі збірної України, під керівництвом тренера «Динамо-Полтава» Андрія Портного, грали гравці полтавської команди: Вадим Бражник, Олег Кумогородський (5 м’ячів), Олександр Педан (2), Артем Вишневський, Артем Євдокимов (3), Андрій Васюк.\n2012 — Полтавець Геворг Геворгян у Лісабоні (Португалія) завоював бронзову медаль етапу Кубка світу з дзюдо серед чоловіків у ваговій категорії до 66 кг.\n2012 — На другому етапі чемпіонату України-ТСОУ з перегонів на автомобілях карт гонщики Полтавщини з команди «Карт-Рейсінг-Лтава» у Києві здобули перемоги у двох класах: «Комер міні» — Павло Луценко — 16 очок і «КF-2» — Сергій Коваленко — 20 очок.\n2012 — Полтавець Олексій Соловчук завоював срібну медаль міжнародного шахового турніру «Алуштинське літо» (11 учасників, колова система). В Алушті наш земляк набрав 6,5 очка у 10 зустрічах.


Життя в об’єктиві телекамери - Буковинська правда: Суспільно-політична газета Чернівецької області\nЖиття в об’єктиві телекамери\nДо 60-річчя телебачення України\nДо 50-річчя телебачення Буковини\nУ вересні цього року виповнилося 50 років з дня пробної десятихвилинної трансляції Чернівецької обласної телестудії. Оператор першої трансляції О.Якименко стояв за телекамерою до 2007 року. Він і розповідає, як усе починалося:\n– З голого ентузіазму невеличкої групи спеціалістів усе і починалося. Взагалі, якщо вже бути до кінця послідовним, піонерами телебачення на Буковині треба вважати чернівчанина Й.Шеенберга, який разом з друзями-однодумцями А.Загорайко, П.Стасиним та А.Седим у період з 1948 по 1954 роки здійснювали успішні спроби передавати телевізійний сигнал, що приймався в місті. Прилади і передавач були виготовлені аматорським способом радіолюбителями. Місто з різних сторін оточують дві гірські вершини – Цецино (530 метрів над рівнем моря) і Берда (відповідно 558 метрів). Вибрали Цецино, доступнішу для підняття транслятора на вершину, встановивши технічне обладнання в майже зруйнованому приміщенні середньовічної козацької фортеці, в свій час обладнаної на вершині для спостереження і оперативного сповіщення димовими сигналами про наближення до міста ворожих загонів. Отож саме тут спеціально створена обласним управлінням зв’язку група інженерно-технічних працівників розпочала роботу з побудови і належного обладнання Цецинської телевежі для ретрансляції програм Центрального телебачення з Москви на екрани телевізорів чернівчан.\nНа той час про телебачення я взагалі нічого не знав. Після закінчення ЧДУ, працюючи вчителем фізики у міській СШ №14, якось зустрів на вулиці однокурсника, який розповів про створення технічної групи з побудови і подальшого обслуговування Цецинської телевежі. Звісно ж, вже зранку наступного дня я був у кабінеті начальника управління зв’язку області. Через годину у відділі кадрів отримав наказ про моє зарахування до групи.\nМонтаж вежі завершили на початку 1959 року, телевізорів в оселях чернівчан було обмаль, і так би ми всі і залишилися лише на її технічному обслуговуванні, якби не щасливий випадок. Дізнавшись про те, що Москва розподіляє апаратуру для обладнання обласних телестудій, у столицю відрядили Й.Майзельмана – нашого співробітника, який примудрився-таки вибити один комплекс технічного обладнання для нашої маленької далеко не промислової області України і направити його прямим транзитом через Київ на Буковину.\n«Боже ж ти мій!» – всі схопилися за голову, але діло було вже зроблено. Відступати нікуди, біля підніжжя телевежі побудували невеличке двокімнатне приміщення і розпочали монтаж телестудії, однієї з перших в Україні.\nДосвіду майже не було, вчились за підручниками і один в одного, а коли завершили налагоджувальні роботи, постало питання комплектації телестудії спеціалістами. Тож режисером стала режисер Коломийського театру М.Коваленко, звукорежисером – М.Григорець, операторами – я і В.Григор’єв, на посаду диктора була запрошена студентка ЧДУ Л.Одинець (Єгорова).\nЗробили кілька пробних трансляцій, в які входили десятихвилинні новини і художній фільм, а з 25 жовтня 1951 року телестудія почала свою офіційну діяльність. Як ми згодом довідалися, наші програми приймали не тільки на Буковині, а й у Закарпатській, Івано-Франківській, Тернопільській, Хмельницькій, частково Вінницькій областях України; в Молдові, Румунії і навіть в Італії за потужності 100 Вт.\nКожного дня о 16 годині творча група збиралася на Соборній площі і звідти службовим транспортом добиралася на місце роботи. Якщо хтось хворів, інші заміняли – тож мені не раз доводилося бути і режисером, і звукорежисером, і навіть кілька разів в ефірі замість диктора покрасувався.\nПотроху Москва збільшувала нам ефірний час, а ми ще й самі економили його на трансляції кінофільмів, вводилися нові штатні одиниці, і з’явилася можливість створювати власні музично-художні програми.\nДля участі в них запрошували як знаних митців краю, так і акторів з Москви, Ленінграда, Києва, які приїжджали в місто на гастролі.\nАктивно долучалися до створення мистецьких програм актори обласного музично-драматичного театру імені Ольги Кобилянської, виконавці-аматори. Саме в маленькій телестудії на Цецино в одній з музичних програм вперше по телебаченню звучав чарівний голос 14-річної Софійки Ротар (на фото). Через свої технічні можливості автобус не міг доїхати до вершини гори 1,5 км, які творча група вже звично долала в будь-яку пору року, несучи або везучи по снігу на санчатах окремі деталі і коробки з кіноплівкою. Різне було. Але, як кажуть, мистецтво потребує жертв. До того ж у маленькому приміщенні студії технічна група сиділа майже на плечах один у одного, а гості тулилися в куточку кімнати, можна сміливо казати, що працювали ми в тісноті, але не ображалися.\n– А коли з’явилося нове приміщення?\n– З 1963 року наше керівництво усвідомило необхідність будувати або шукати нове просторе приміщення для телестудії. Оскільки на горі місця для будівництва вже не було, шукали і невдовзі знайшли його майже в центрі Чернівців. Для телестудії ідеально підійшло приміщення Будинку культури Чернівецького сільського району, розташоване на розі вулиць Червоноармійської і Комунарів. До речі, тут воно знаходиться і по сьогодні, але перебудоване.\nБільшу частину обладнання виділила Москва, а все інше замовляли на чернівецьких підприємствах або ж робили власними силами. І сьогодні пам’ятаю кожну деталь або технічний вузол, який виготовляв і закріплював в приміщенні майбутньої телестудії.\nРоботи тривали майже рік, і вже в 1964 році ми зітхнули з полегшенням, перебравшись з вершини гори у самісінький центр міста. А з 1979 року почалася трансляція програм у кольоровому зображенні.\n– 30 листопада 2011 року Буковина і вся Україна відзначатимуть 60-ліття від дня народження Назарія Яремчука. Він протягом багатьох років плідно співпрацював з обласним телебаченням. Чи перетинались Ваші творчі шляхи?\n– Перетиналися постійно, оскільки я записував на телестудії всі основні програми, починаючи з перших виступів на телестудії В.Івасюка, С.Ротару, В.Зінкевича і, звісно ж, Н.Яремчука. Знімав я і всі випуски популярної серед чернівчан телепередачі «Доброго ранку, Буковино», яка виходила в ефір щосуботи і ведучим якої був Н.Яремчук.\nДля зйомок окремих фрагментів передач знімальній групі доводилося часто виїжджати у райони як нашої, так і сусідніх областей – Івано-Франківської та Тернопільської. Так, навесні 1995 року ми працювали на Коломийщині і після закінчення роботи прийшли перекусити у сільське кафе. Назарій замовив у офіціантки пляшку горілки, розлив по стаканах всім членам групи, промовив гарний тост, жартував, але посмішка його була вже штучною, як у важко хворої людини. А 30 червня 1995 року ми йшли у величезній траурній процесії буковинців за його труною...\n– Як Ви оцінюєте сьогоднішній стан телебачення України?\n– Як катастрофічний. Ми працювали здебільшого на скромненькому, порівняно із сьогоднішнім, технічному обладнанні, за невелику зарплатню і щиро сподівалися, що створюємо засіб громадської комунікації, який достовірно інформуватиме, виховуватиме в дусі патріотизму, всебічно розвиватиме і навчатиме жителів краю, а також організовуватиме їм гарний відпочинок літературними і музичними передачами з різнобарвним, якісним, добрим гумором. З гордістю стверджую, що так воно і було протягом багатьох десятиліть як на обласному, так і на республіканському рівнях. Телебачення для мільйонів українців стало добрим другом і розрадником.\nСьогодні ж екран телевізора скоріше відлякує, аніж приваблює до себе. Численні безбарвні музичні і кулінарні шоу разом з безперервною демонстрацією серіалів на кшталт російської «Обручки» чи інтерівських «Сватів» є примітивними за змістом, сприяють падінню морального рівня молоді, дебілізації населення країни в цілому. Редакціями вітчизняних телеканалів практично не створюється власний телевізійний продукт, вони задовольняються аж сивими від давнини сценарними розробками країн Західної Європи та США. Про згубність для психіки глядача численних рекламних роликів вже годі й казати.\nРозумію, що картинка, як кажуть оператори, вийшла непривабливою, і тому хотілося б сподіватися, що цей період минеться і до керівництва на вітчизняних телеканалах прийдуть справжні особистості, які люблять свою справу.


Більше 6 га землі біля Львівського аеропорту під виглядом атовців захопили шахраї | Новини Львова\nБільше 6 га землі біля Львівського аеропорту під виглядом атовців захопили шахраї\n6 Грудень, 21:21\nВпродовж 2018 року на Львівщині постійно виникали спроби захоплення громадських земель під виглядом безкоштовної роздачі учасникам АТО. Серед найгучніших скандалів: спроби поділити береги озера Наварія, скуповування десятків гектарів землі через учасників АТО біля Солонки та розширення відпочинкового комплексу «Едем Резорт» Ігора Кривецького за рахунок ділянок атовців.\nЩе одна неймовірна історія розгортається у селі Скнилів, це фактично передмістя Львова. Йдеться про 6 гектарів поруч із Львівським аеропортом. Своє право отримати тут ділянки учасники АТО відстояли в суді проти чиновників Держгеокадастру, які спочатку передали землю військовим, а потім скасували свої ж накази і роздали ділянки зовсім іншим людям. Серед щасливих власників скнилівської землі опинилися підприємці і активісти ГО «Розвиток громади».\nБільше двох місяців ZAXID.NET розбирався у цій історії разом з журналістами розслідувального проекту «Наші гроші. Львів». Цей текст ми публікуємо одночасно.\nАтовці проти кадастру\nУ понеділок, 3 грудня, у Львівському апеляційному адміністративному суді розглядали апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області проти групи учасників АТО.\nОдинадцятеро атовців претендують на земельні ділянки біля села Скнилів та Львівського аеропорту. Ще у жовтні 2017 року чиновники Держгеокадастру на Львівщині офіційно виділили їм землю, а через два місяці передумали. Військовики подали в суд і виграли в першій інстанції. Чиновники Держгеокадастру це рішення оскаржили і ще раз програли.\nОднак після того як суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Тарас Онишкевич зачитав рішення на користь атовців, їхні юристи не поспішали святкувати перемогу.\nСуддя Львівського апеляційного адміністративного суду Тарас Онишкевич зачитує рішення (фото ZAXID.NET)\n«Це ще не кінець тяганини. Деякі ділянки вже мають нових власників, а може навіть перепродані. Доведеться все це з’ясовувати і оскаржувати», – пояснив журналістам адвокат Дмитро Бородійчук.\nЧому ж керівники Держгеокадастру на Львівщині порушили закон і скасували свої накази на розроблення проектів землеустрою для учасників АТО? І кому згодом дісталася земля біля Львівського аеропорту?\nВідповідати на ці питання відмовлялися як самі чиновники Держгеокадастру, так і атовці через своїх представників. Третя сторона конфлікту – посадовці Скнилівської сільради взагалі проігнорували судові засідання. Про шість гектарів колишнього пасовиська за Скниловом усі воліли мовчати.\nДо чого тут сільрада?\nУ Скнилові землі для атовців нема. Саме такий висновок ще в серпні 2015 році озвучили учасники робочої групи при ЛОДА, яка займалася питаннями виділення землі для учасників АТО.\n«У Скнилові виділили 10 ділянок для сімей загиблих учасників АТО, але голова сільради Марія Тиндик каже, що цих ділянок немає. Вона збирається вирішувати це питання лише після виборів», – скаржилися в ЛОДА представники робочої групи.\nУ вересні 2015 року, рівно через місяць після скарг у ЛОДА, Марію Тиндик звинуватили в земельних махінаціях. До кабінету голови Скнилівської сільради прийшли мешканці села, депутати та активісти ГО «Розвиток громади».\nОчільники «Розвитку громади» Олег Долінський та Андрій Болюбаш в кабінеті Марії Тиндик у 2018 році (фото «Вголос»)\nВони просили Марію Тиндик надати протоколи сесії, на якій розподіляли земельні ділянки. Посадовиця, яка очолює Скнилівську сільраду з 2006 року, відмовилася показати документи, посилаючись на таємницю особистих даних, які вказано у протоколах.\nПрисутній під час конфлікту голова ГО «Розвиток громади» Андрій Болюбаш розповів, що громада Скнилова і місцеві депутати звернулися до його організації з проханням «розібратися у ситуації» з виділенням 200 земельних ділянок у Скнилові. Чи вдалося активістам «розібратися» невідомо, однак через кілька років у Скнилові спалахнув ще один земельний конфлікт, де активісти «Розвитку громади» вже були безпосередніми учасниками.\nЗабуті нацгвардійці і незручні атовці\nНа межі Скнилова між вулицею Авіаційною та львівською Кільцевою дорогою розташовані землі сільського пасовиська. 20 вересня 2017 року голова Скнилівської сільради Марія Тиндик звернулася в Головне управління Держгеокадастру у Львівській області з проханням зарезервувати на цих землях ділянку площею 3 га. У тексті листа голова сільради вказала 30 прізвищ осіб, які нібито претендували на ділянки на місці колишнього пасовиська.\nПід час аналізу цього списку журналісти виявили, у ньому згадані учасники АТО, що служили в підрозділах МВС. Згодом виявилося, що 29 із 30 осіб із цього списку жодних ділянок біля Скнилова не отримали. За землю на місці колишнього пасовиська розпочалася справжня боротьба і про так званий «список МВС» чомусь забули і в Держгеокадастрі, і в Скнилівській сільраді.\nПерший список на який резервувала землю голова Скнилівської сільради Марія Тиндик (фото ZAXID.NET)\nНаприкінці жовтня 2017 року згідно з наказами Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 16 ділянок кожна площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства біля Скнилова отримали учасники АТО. В грудні про це рішення довідалася голова Скнилівської сільради і одразу ж відреагувала листом до Держгеокадастру.\nУ листі Марія Тиндик стверджувала, що «Скнилівська сільрада не надавала погодження вказаним громадянам на відведення земельних ділянок» і попросила «вжити заходів відповідно до чинного законодавства». Однак погоджувати чи заперечувати проти відведення земельних ділянок поза межами населеного пункту – а саме такий статус мають землі, навколо яких розгорівся конфлікт – сільська рада не має права. Цим займається обласна державна адміністрація та Головне управління Держгеокадастру області.\nГолова Скнилівської сільради Марія Тиндик (фото з Facebook Марії Тиндик)\nТож Марія Тиндик не мала юридичних підстав просити про скасування наказів на розроблення проектів землеустрою 16 атовцям. Водночас керівники Держгеокадастру не мали права свої накази скасовувати, однак чомусь прислухалися до прохання Марії Тиндик і пішли на порушення закону.\nПісля того як їхні дозволи на розроблення землеустрою скасували, 11 з 16-ти атовців звернулися до суду і виграли як у першій інстанції, так і в апеляційному суді. Однак за неповний рік, поки тривали судові засідання, близько шести гектарів земель біля Скнилова вже встигли передати у власність іншим особам.\nЩе один список\nОтож 14 грудня 2017 року Марія Тиндик поскаржилася в обласне управління Держгеокадастру на групу непроханих атовців, які без її відома отримали землі неподалік Скнилова, а вже через кілька днів – 18 грудня, вона написала керівникам кадастру ще один лист, у якому попросила зарезервувати вже 6 га землі для передачі у власність 22 особам.\nУ новому списку Марії Тиндик вже не було ані учасників АТО з першого «списку МВС», натомість з’явилися активісти «Розвитку громади», їхні родичі та друзі: Андрій Болюбаш, Євген Гриців, Олександр Цигилик та Дарій Сьома. Згодом вони отримали біля Скнилова ділянки для ведення особистого сільського господарства.\nАндрій Болюбаш та Дарій Сьома (фото з Facebook Андрія Болюбаша)\nПід час зустрічі з журналістами Марія Тиндик спочатку заперечувала, що вона взагалі коли-небудь просила Держгеокадастр резервувати землі за межами населеного пункту.\n«Я не могла резервувати, бо це за межами населеного пункту. Ми до того нічого не маємо», – пояснювала голова Скнилівської сільради.\nОднак після того, як ми запропонували жінці ознайомитися з копіями її ж листів у Держгеокадастр, позиція Марії Тиндик змінилася. Вона розповіла, що зверталася з проханням резервувати землю для атовців зі Скнилова. Нам не вдалося знайти доказів того, що хтось із фігурантів «списку МВС» проживає у Скнилові.\nНа запитання «Чому лише одна особа з цього списку врешті отримала ділянку?» – Марія Тиндик пояснила, що потім у процесі виділення землі «пішли зміни». Щоправда, причину цих змін голова сільради пояснити не змогла. А на запитання про Андрія Болюбаша, Євгена Гриціва та інших фігурантів списку жінка відповіла, що не знає, хто це такі.\nМарія Тиндик показує на генплані Скнилова розташування ділянок, за які судяться атовці (фото ZAXID.NET)\nГолова сільради також заперечувала, що скаржилася щодо виділення землі 16 атовцям, але після появи на столі відповідного документу, теж змінила свою позицію. Виявилось, що посадовиця знає і про скасування наказів і про судові засідання, які вона не відвідувала, бо «була у відпустці».\nГолова сільради також повідомила, що десять ділянок площею по 0,1 га кожна таки передали учасникам АТО. Їхні імена не згадані у жодному зі списків. За словами Марії Тиндик, ці атовці отримали землю за розпорядженням голови ЛОДА Олега Синютки та т.в.о. директора департаменту архітектури та розвитку містобудування ЛОДА Оксани Ткачук.\nВрешті Марія Тиндик попросила дати їй трохи часу, щоб підготувати необхідні документи, а через кілька днів перестала відповідати на телефонні дзвінки журналістів.\nКазус Живко і гламурні фермери\nХто ж ці десятеро атовців, які змогли отримати землю біля Скнилова? Олега Головченка, Романа Святошенка, Давида Кіракосяна, Василя Кореня, Івана Малісевича, Михайла Єдинака, Ігоря Ганусяка, Павла Шевчука, Юрія Дмитренка і Володимира Гладуна об’єднує одна людина – очільниця ГО «Об’єднання добровольців» Олена Живко.\nСаме Олена Живко представляла десятьох вищезгаданих атовців до нагородження медаллю «Доброволець АТО». Більшість із них близькі до громадської організації, яку тепер очолює активістка.\nЦікаво, що 2015 року Олена Живко очолювала львівський осередок «Правого сектора». Саме тоді між цією організацією та «Розвитком громади» виник конфлікт навколо тодішнього керівника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Андрія Кавецького.\nОлена Живко біля автомобіля «Державницької ініціативи Яроша» (фото Facebook Олени Живко)\nОдним із найактивніших учасників протистояння був Андрій Болюбаш, який звинувачував Кавецького в корупції, небажанні виділяти землі атовцям і вимагав для чиновника «смітникової люстрації». У серпні 2015 року в будівлі обласного Держгеокадастру виник конфлікт між активістами «Розвитку громади» та бійцями «Правого сектора – Захід».\nЧерез кілька днів на прес-конференції очільники «Розвитку громади» Андрій Болюбаш та Олег Долінський розповіли, що з боку «Правого сектора – Захід» їм погрожують фізичною розправою. Від «Правого сектора» ситуацію коментувала саме Олена Живко. Вона заявила, що члени «Розвитку громади» діють методами бандитів 90-х, які претендують на землі і тому хочуть вплинути на керівників Держгеокадастру Львівщини.\nУ 2016 році «Правий сектор» на Львівщині розколовся і Олена Живко певний час очолювала місцевий осередок «Державницької Ініціативи Яроша»(«ДІЯ»). Після виходу з цієї організації вона розгорнула роботу «Об’єднання добровольців». Після цього ставлення Олени Живко до «Розвитку громади» змінилось на діаметрально протилежне. У жовтні 2018 року вона разом із «побратимами» з близької до «Розвитку громади» «Української спілки учасників АТО» взяла участь у спеціальному брифінгу у Верховній Раді, організатори якого звинувачували мера Львова Андрія Садового в підтримці російського бізнесу. За кілька днів до того ZAXID.NET опублікував перше з низки розслідувань про діяльність «Розвитку громади» та «Української спілки учасників АТО».\nУ той же час десятеро близьких до Олени Живко атовців стали власниками ділянок по сусідству з Андрієм Болюбашем та іншими активістами «Розвитку Громади». Двоє атовців Юрій Дмитренко і Володимир Гладун навіть встигли продати свої ділянки Євгену Гриціву, син якого Олександр Гриців – чемпіон з боксу та член «Розвитку Громади».\nОлександр Гриців (другий зліва) разом із Володимиром Фещуком (по центру), Андрієм Болюбашем та Романом Цигиликом (крайній справа) (фото з Facebook Андрія Болюбаша)\nСам Євген Гриців – особа непублічна. Він приватний підприємець, мешкає на Сихові і виступає керівником кооперативу «Садове товариство сади Під голоском». Тепер Євгену Гриціву належить аж три ділянки біля Скнилова. Дві придбані мають площу по 0,1 га кожна, а ще одну він отримав від Держгеокадастру – площею 0,2 га.\nНинішній голова Громадської ради при ЛОДА Андрій Болюбаш теж отримав більшу за площею ділянку – 0,2 га. Таку ж площу має ділянка Андрія Олексійовича Онищенка, абсолютно непублічної особи, участь якої в АТО підтвердити не вдалося. Журналісти з’ясували, що Онищенко теж наближений до «Розвитку громади».\nОднак головними бенефіціарами від виділення земель біля Скнилова та Львівського аеропорту стали двоє чоловіків: Олександр Цигилик та Дарій Сьома. Вони стали власниками двох ділянок площею по 1,5 га кожна.\n22-річний Олександр Цигилик став власником 1,5 га землі біля Львівського аеропорту (фото з Facebook Олександра Цигилика)\nДарій Сьома під творчим псевдо DJ Darko часто виступає у львівському нічному клубі «Фешн», який належить засновнику «Розвитку громади» Олександрові Веремеєнку.\nДі-джей Сьома також є активним учасником спортивного клубу «Легіон», бойового підрозділу ГО «Розвиток громади». Про це свідчать фотографії з його сторінки у Facebook. Він не приховує своїх дружніх стосунків із членами ГО «Розвиток громади», особливо з Андрієм Болюбашем та Володимиром Фещуком.\nАндрій Болюбаш, Володимир Фещук та Дарій Сьома під час відпочинку (фото з Facebook Андрія Болюбаша)\nІз Володимиром Фещуком Дарій Сьома має також спільні громадські інтереси: вони разом нещодавно заснували ГО «Пульс-Львів». Володимир Фещук також є співзасновником ГО «Спортивний клуб «Легіон «Львів», де його партнерами виступають Олександр Веремеєнко та Роман Цигилик. Саме 22-річний син Романа Цигилика, Олександр Цигилик, став власником 1,5 га землі біля Скнилова.\nРоман Цигилик – один із засновників громадського формування «Розвиток громади» та голова громадської спілки «Федерація спорту інвалідів». Він також є членом низки громадських рад, зокрема при головному управлінні ДФС у Львівській області. Жодного бізнесу на нього офіційно не зареєстровано так само як і на Володимира Фещука, обидва завжди представляються громадськими діячами.\nВолодимир та Софія Фещук під час відпочинку на Мальдівах (фото з Instagram Софії Фещук)\nА от дружина Володимира Фещука, Софія Фещук, займається правничою та будівельною діяльністю. Вона є співвласницею адвокатського об’єднання «Правда і закон», де засновником та керівником є Андрій Болюбаш. Крім того Софія Фещук (в дівоцтві Жук) є співвласницею житлових кооперативів «Будальянс 4, 5», а ще у 2016 році вона також була серед засновників ЖБК «Роял Парк».\nЇї родина, батьки та брат, є співзасновниками також ЖБК «Будальянс 1», «Будальянс 3», «Будальянс 4», крім того, батьки володіють двома будівельними фірмами: «Олімпік лтд» та «Олімпік лтд плюс». Одна зі спеціалізації підприємств: «професійне будівництво заміських котеджів».\nГектари землі, власниками яких стали члени «Розвитку громади» та наближені до них особи, поки що мають сільськогосподарське призначення. Однак навряд чи Андрієві Болюбашу та його друзям пощастить зібрати на своїх ділянках хоча б один урожай. Голова Скнилівської сільради Марія Тиндик повідомила, що на цій території вже запланували звести новий квартал житлової забудови.\nНаступна публікація Троє людей вчаділи в селі поблизу Львова\nПопередня публікація “Наче додому прийшли”: воїни ЗСУ поділилися враженнями від нового гуртожитку на Львівщині (Відео)


Weinhotel Ayler Kupp - Айль - Hotels.com\nАйль, Рейнланд-Пфальц, Німеччина: всі помешкання\n3-зірковий готель у місті Айль, що пропонує виноробню та ресторан\nФасад готелю (вечір/ніч). Зображення 1 з 80.\n1 / 80Фасад готелю (вечір/ніч)\nTrierer Straße 49a, Айль, 54441, Німеччина\nПарк хижих птахів — 33 хв пішки\nМузей виливання дзвонів — 33 хв пішки\nЗаарбурзька канатна дорога — 34 хв пішки\nСаарбурзький замок — 34 хв пішки\nВиноробня «Egon Mueller» — 8 км\nКласичний двомісний номер (2 односпальних ліжка), добудова\nВиноробне господартсво "Weingut Von Hovel" — 10,4 км\nВинарня «Abel» — 12,7 км\nВиноробня «Caves Bernard-Massard» — 13,9 км\nСкит Кастель — 14,4 км\nКатолицька церква — 14,4 км\nМіжнародний аеропорт Фіндель (LUX) — 27 хв автомобілем\nСтанція Saarburg Trier — 5 хв автомобілем\nСтанція Wiltingen (Saar) — 6 хв автомобілем\nСтанція Kanzem — 7 хв автомобілем\nWeinrestaurant: поїжте у ресторан. Необхідне бронювання.\nWeinhotel Ayler Kupp Hotel\nWeinhotel Ayler Kupp Hotel Trier\nWeinhotel Ayler Kupp Trier\nWeinhotel Ayler Kupp Ayl\nWeinhotel Ayler Kupp Hotel Ayl\nWeinhotel Ayler Kupp пропонує безплатне скасування без штрафів?\nТак, Weinhotel Ayler Kupp пропонує на нашому сайті номери, для яких передбачено повне відшкодування сплачених коштів. Якщо ви забронювали такий номер, ви можете скасувати це бронювання за кілька днів до прибуття (термін залежить від правил помешкання). Радимо ознайомитися з політикою скасування бронювань даного помешкання.\nWeinhotel Ayler Kupp: які заходи чистоти і гігієни впроваджено в помешканні?\nWeinhotel Ayler Kupp пропонує паркування на території?\nWeinhotel Ayler Kupp дозволяє перебування з домашніми тваринами?\nО котрій годині Weinhotel Ayler Kupp починає реєстрацію та виселення?\nWeinhotel Ayler Kupp пропонує ресторан? Чи є ресторани поблизу?\nТак, тут є ресторан Weinrestaurant. Поблизу є такі ресторани, як Burgrestaurant (4,5 км), Witshaus Villa Keller (4,5 км) та Schnitzelhaus (4,5 км).\nWeinhotel Ayler Kupp: чим можна зайнятися в самому помешканні або неподалік?\nWeinhotel Ayler Kupp пропонує виноробню і сад.\nTorsten, 1 -денне відрядження, 28 лип., 2021\neder Zeit wieder\nEine Gute Adresse an der Saar.\nHelmut, 1 -денна мандрівка з друзями, 25 серп., 2020\nWar sehr schöner Aufenthalt. Sehr freundlich. Gerne wieder\nJutta, 3 -денна мандрівка, 18 лип., 2020\nGabriele, 1 -денна мандрівка з друзями, 6 лип., 2020\nNice small Village, werry Nice room and fantastic service, the restaurant in hotell was closed but they recomind an restaurant only 50 meters walk from hotell also fantastic and tasty food, Will absolutte recomind this Hotel.\nper-magne, 1 -денна мандрівка, 4 вер., 2019\nArie, 3 -денна мандрівка, 11 вер., 2021\nClaudia, 1 -денна мандрівка з друзями, 1 серп., 2020


Міжнародна реакція на офіційну заяву США - кінець ракетного договору - 1 February 2019 – Новини сьогодні України та світу\nГоловна » 2019 » February » 1 » Міжнародна реакція на офіційну заяву США - кінець ракетного договору\nМіжнародна реакція на офіційну заяву США - кінець ракетного договору\nУ НАТО заявили, що якщо Росія не знищить всі системи 9M729, вона буде відповідальна за припинення договору.\n1 лютого держсекретар Майк Помпео офіційно оголосив, що з 2 лютого США виходять з договору про ракети середньої і меншої дальності з Росією. Розповідаємо про міжнародну реакцію на цю заяву.\nЧлен міжнародного комітету Ради Федерації РФ: Європа стає мішенню\nЧлен міжнародного комітету російської Ради Федерації Олег Морозов заявив, що у разі виходу США з ракетного договору з Росією Європа стає мішенню для російських ракет.\n"Важливо, щоб європейці усвідомили, що тепер вони стануть мішенню для російських ракет", - заявив Морозов російським ЗМІ.\nНАТО: союзники повністю підтримують дії США\nНАТО 1 лютого опублікував заяву, в якій сказано, що Альянс повністю підтримує дії США.\nУ НАТО нагадали, що неодноразово закликали Росію до виконання договору про ліквідацію ракет малої та середньої дальності.\n"Союзники шкодують, що Росія продовжує заперечувати порушення, відмовляється давати будь-які достовірні відповіді і не здійснює ніяких очевидних кроків для повернення до повного дотримання договору", - сказано в заяві.\nУ НАТО наголосили, що якщо Росія не знищить усі свої системи 9M729, повернувшись до повного дотримання документа до того, як вихід США вступить в силу через шість місяців, вона буде нести повну відповідальність за припинення дії договору.\nАльянс також заявив про бажання конструктивних відносин із Росією, коли її дії це дозволяють.\n"Ми закликаємо Росію використати шість місяців, що залишилися для повернення до виконання договору, щоб запобігти припиненню його дії", - сказано в заяві.\nГолова МЗС Німеччини: без договору буде менше безпеки\nГолова Міністерства закордонних справ Німеччини Хайко Маас заявив, що якщо Договір про ліквідацію ракет середньої і малої дальності припинить свою дію, світ стане менш безпечним.\n"США хочуть вийти з Договору про РСМД. На жаль, Росія не готова відновити лояльність до цього договору. Без нього безпеки стане менше. Нам потрібні дебати не про нарощування озброєнь, а про комплексний контроль над ними", - написав він на своїй сторінці у Twitter.


Олексій Толкачов пояснив, як цінність любові до людини змінить освітню систему. Politeka\nФутуролог Олексій Толкачов заявив, що цінність любові до людини здатна змінити всі системи, наприклад, освітню, і взагалі сформувати нову модель цивілізації.\nЗа словами Толкачова, цінність любові, покладена в основу різних процесів, може змінити всю картину світу. «Україна має явити світові якісно нову людину, нову цивілізаційну модель, в основі якої будуть не технології, а саме нова якість людини. Людину, яка полюбить себе і яка полюбить ближнього», - переконаний він.\nУ приклад функціонування людинолюбної цивілізації футуролог наводить освітню систему. Зокрема, каже він, замість приниження дітей, самоствердження вчителів, конкуренції між учнями в основі всієї системи буде просто любов до дитини. «Школа нас не навчила спілкуватися, взаємодіяти, і це велика біда. Варто лише покласти любов в основу системи освіти, і може з'явитися щось зовсім інше», - підкреслює Толкачов.\nОкрім цього, додає експерт, така школа не даватиме фрагментарні знання, а передусім займатиметься формуванням зрілої та самодостатньої особистості, яка знатиме, як встановлювати суспільні відносини, ким вона хоче бути і навіщо взагалі існує в цьому світі.\nЯк повідомляла Politeka, Толкачов пояснив, навіщо Україні необхідний безумовний основний дохід.\nТакож Politeka писала про те, що Толкачов пояснив, як зараз розвивається роботехніка.\nОпубліковано: 27.10 11:13


Найкрасивіші обручальный кільця і їх знамениті власниці » Як зробити\nЯк зробити Краса і мода Найкрасивіші обручальный кільця і їх знамениті власниці\nНайкрасивіші обручальный кільця і їх знамениті власниці\nЛюбов - почуття, яке підкорило серця мільйонів людей, як всесвітньо знаменитих, так і звичайних жителів нашої планети. Де можна побачити найкрасивіші і шикарні кільця, виконані за індивідуальним замовленням? Саме на руках прекрасних і закоханих жінок-знаменитостей. Самі красиві обручки, підкорили не тільки серця своїх власниць, але і тисяч людей по всьому світу, представлені нижче.\nБезіменний палець красуні Кейт прикрашає кільце, яке принц Чарльз подарував принцесі Діані. Воно відлито з білого золота, у центрі розміщено сапфір вагою 18 карат, оточений 14 діамантами. Самі красиві обручки дістаються самим прекрасним леді цього світу. Зберігалося багато років в королівській скарбниці, прикраса леді Ді знайшло прекрасну нову власницю. До речі, після весілля принц Вільям подарував своїй дружині сережки з сапфірами, які теж належали його матері і ідеально поєднуються з обручкою.\nНезважаючи на те, що зоряна пара Джолі-Пітт зараз вже не разом, обручку, яке Енджі отримала від Пітта, забути не вдається. Творцем цього шедевра є Роберт Прокопа. Ювелір каже, що кільце було зроблено за особистим ескізом актора, а сам діамант, його форма і вага були чітко підігнані під форму пальця Анджеліни. Виглядає кільце не химерно - воно досить просте на вигляд, але в той же час ефектне. Хоча як може неэффектно виглядати діамант у 16 карат?! Камінь має прямокутну плескату форму, а саме кільце відлито із золота вищої проби. Ви тільки погляньте на фото! Самі красиві обручки в світі ідеально підходять своїм власницям.\nРайан Рейнольдс теж самостійно вибирав дизайн обручки для своєї майбутньої дружини і матері двох дітей. Довірив він створення цього виробу відомого ювеліра Лоррейн Шварц. Кільце було оцінено експертами в 2 мільйони доларів. Красуня Блейк Лайвлі носить на своєму пальчику елегантне прикраса у вигляді овального рожевого діаманта вагою 12 карат. Знаменита пара не афішувала свою помел і весілля, і зазначила вона це подія в колі близьких друзів, а весь світ дізнався про це лише через кілька днів після одруження. Таке кільце складно приховати від сторонніх очей.\nОбручку, яку так недовго красувалося на руці Кім, запам'яталося абсолютно всьому її оточенню. Колишній чоловік селебріті, Кріс Хамфріс, подарував своїй нареченій шикарний подарунок з величезним діамантом в 20 карат. Вартість цього кільця також оцінена в 2 мільйони доларів, і його теж зробила неперевершена Лоррейн Шварц. На жаль, вартість і зовнішній вигляд найкрасивіших обручок в світі - це ще не запорука щасливого шлюбу. Зіркова пара розлучилася через 72 дні після укладення офіційного шлюбу, і кільце було продано на аукціоні за 749 тисяч доларів.\nСуджений багатьма улюбленої Рейчел Грін з серіалу "Друзі" подарував актрисі кільце, вартість якого складає більше 1 мільйона доларів. Бездоганне кільце, елегантне, стильне, не примхливе. І прикрашає його діамант у 8 карат. Камінь має прямокутну форму, з боків розміщені маленькі діаманти у вигляді багеток. Великий камінь поміщений в смарагдову оправу. Джастін Теру воістину знає толк у вишуканих ювелірних виробах! Практично у всіх базах фото з найкрасивішими обручками світу присутній цей ювелірний шедевр.\nУлюблений камінь знаменитості - рожевий діамант. Саме його і підніс їй коханий Бен Аффлек у 2002 році. Лопес не забарилася похвалитися подарунком перед громадськістю. І було чим! Золоту обручку було зроблено по дизайну Гаррі Уїнстона. Цей шедевр ювелірного майстерності прикрашає камінь вагою 6 каратів. Після розлучення Дженніфер повернула кільце назад, але, судячи з чуток, які періодично виникають після розлучення, у цієї пари ще все попереду.\nКоли мова йде про найкрасивіших обручках, варто відзначити прекрасний виріб від Гаррі Уїнстона, яке довгий час красувалося на пальці акторки Дженніфер Гарнер. Так, Бен Аффлек не тільки красивий і талановитий, але й безмірно щедрий чоловік, адже це кільце теж підніс він. Камінь вагою 45 карата і вартістю 500 тисяч доларів за своєю красою нічим не поступається подарованому раніше Джей Ло.\nУ колекції Вікторії Бекхем є вже 13 обручок. На думку селебріті, одна така прикраса не є запорукою міцного сімейного союзу. І на доказ своєї прихильності чоловік підносить Вікторії з року в рік найвродливіші обручки. Але улюблене і запам'ятовується, звичайно, найперше колечко, яке отримала майбутня місіс Бекхем. Це був діамант незвичайної форми, огранювання "маркіза", вставлений в масивний золотий обідок. У 1998 році це кільце обійшлося футболісту у 110 тисяч доларів.\nЗоряну пару Бейонсе і Jay-Z знають по всьому світу не тільки завдяки їх міцному союзу, але й шикарному подарунку, який репер подарував своїй коханій. Самі красиві обручки з діамантами губляться на тлі каменю в 18 карат і вартістю 5 мільйонів доларів, який прикрашає руку Бейонсе. Її чоловік дійсно показав, що для коханої йому нічого не шкода. Дизайнером кільця виступила безмежно талановита Лоррейн Шварц. Величезний камінь розміщено на основі платини вагою 20 карат. Це найдорожчий перстень у світі, і щоб не піддавати дружину зайвої небезпеки, Jay-Z замовив копію цієї прикраси вартістю п'ять тисяч доларів, яку співачка носить під час концертів.\nНайбільший діамант у світі: опис, особливості та цікаві факти\nНайдорожча прикраса у світі: фото\nБлакитні сапфіри: особливості, властивості і характеристики\nНа якому пальці носить кільце вдова - суспільні норми і релизиозные правила\nКільця з зеленим каменем: огляд. Золоте кільце зі смарагдом\nПодарували кільце: сонник. Тлумачення снів\nДо чого сниться, що подарували кільце? Тлумачення снів\nУральський олександрит: опис, властивості, види


Гороскоп на 15 лютого 2021\nГороскоп на 15 лютого: Тельцям триматись за перила, щоби не змило хвилею кохання, а Рибам - впасти на хвіст щастю\nЩо чекає на представників знаків Зодіаку 15 лютого 2021\nА поки кияни перечитували нерозбірливі валентинки і гадали то "дуже люблю" або "супер люблю" - наші астрологи вже поспілкувались із зірками, і знають долю кожного знаку Зодіаку на наступну добу.\nТож, що чекає на представників кожного знаку Зодіаку 15 лютого – розкаже Kyiv Live.\nОвен має бути обережним із висловами, аби не опинитись у незручній ситуації, як герої нашого матеріалу про найгірший день Валентина. Але все ж пам‘ятайте – навіть із дуже незручної ситуації є кілька виходів.\nРомантика буквально накриє вас хвилею. Головне, щоби ви не надумали почепити з партнером на руки "ланцюг кохання". По-перше, ви вже не станете рекордсменами, бо є інші претенденти. А по-друге – а до вбиральні ж як?\nЧитайте також: У Києві створили локації для селфі з сердечками\nВам може закортіти стати дуже непередбачуваними і дивувати близьких ефектними вчинками. Чом би й ні, головне, щоби ви не знайшли собі неприємностей, як чоловік, що намагався залізти у вікно.\nЧас зреалізувати ваш потяг до прекрасного. Якщо ви не професійний митець – це зовсім не привід ховати свої таланти. Адже креативити можна всюди – як зробили водії 110 авто на Валентина.\nПочуття Левів буквально рвуть греблю. Єдина проблема, що це здебільшого кохання до себе. Ну що ж, самозакохані красунчики – на Сирці й відрадному є шикарна фотолокація для селфі.\nА на Дів чекають приємні несподіванки. Прислухайтесь – чуєте? Нічого не чуєте? Ото ж бо й воно – схоже, ваші нав‘язливі сусіди вирішили, що варто розвивати свої "гучні таланти" на нових територіях - і виїхали. Тож влаштуйте переможний танець, як Тіна Кароль на плечах у бороданя, а тоді лягайте спати – це ваша ніч.\nТерезам саме час подумати про розвиток потенціалу. Адже ви маєте безліч талантів, про які волієте забути. А зростати фахово – ніколи не пізно, головне не забувати про основні речі, щоби не потрапити в нериємну історію.\nУ Скорпіонів стільки енергії, що ви би могли освітити невеличке місто, але, швидше за все, обігрієте когось одного. Адже багато Скорпіонів налаштувались на романтику і звили кубельце, як зірки українського шоубізу. Але якщо ви Скорпіон-одинк - теж не проблема, адже долю можна зустріти будь-де, скажімо, на катанні з гірки на борді.\nСтрілець перебуває на піку своїх бажань і можливості їх зреалізувати. Працює це так - подумали про круті шпалерки - побігли в магазин купувати. А доля вам ще й соломки постелить, як туристу, який знайшовся неушкодженим у горах.\nТак, Козероги наші любі! Прийшов час змінювати щось у житті - і не лише своєму. Саме підходяща година, щоби побудувати плани на найближче майбутнє, як одна романтична парочка, яка 3 місяці разом ходитиме у всіх справах. Не забувайте про найближчих - їхнє життя ви також здатні покращити.\nЗакрутились і втомились? Сильно? То ще й влаштуйте собі гарненьку пробіжку або активне тренування - відчуйте себе нестримним, як потік води на метро Чернігівська. Ну як - відпустило? Тож плануйте свій час грамотно і не забувайте про відпочинок - і емоційне розвантаження.\nАгов, Риби! Ви настільки круті, що навіть кохання від вас нікуди не втече. Але є одна умова - сильно-сильно чогось хотіти. Десь приблизно так сильно, як кортіло пакостити громадянину Норвегії, якого розшуковував Інтерпол. Тож захотіли шалено - добивайтесь. Вважайте, у вас в кишені.


До покійної тернопільської студентки з Гани у день самогубства дзвонив чоловік – Online.te.ua 100% Актуальної інформації\n3 П’ятниця Лип 2020 / 01:36\nТернопільська полiцiя з’ясовує новi деталi справи тернопiльської студентки з Гани Бaдмус Ололaде Рaфiaт, яка здiйснилa суїцид.\nТак, поки що не зрозумiло, що саме пiдштовхнуло дiвчину до здiйснення самогубства. А рiднi взагалi не вiрять, що юнка могла пiти на такий крок. У передсмертнiй записцi також чiтко не сказано, хто чи що – причина вiдчаю тернопільської студентки.\nТакож цiкаво, що напередоднi до дiвчини телефонував хтось iз чоловiкiв, особу якого на разi зясовують. Про це повiдомив начальник ГУНП в Тернопільській областi Олександр Богомол.\n— Вiд рiдних покiйної ми отримали iнформацiю, що до дiвчини пiзно телефонували. Дзвонила близько опiвночi людина чоловiчої статi. Ми перевiряємо цю iнформацiю. Також опрацьовуємо версiї i щодо доведення та примушування до суїциду. Якщо будуть пiдстави для того, щоби перевiряти версiю умисного вбивства, то будемо працювати i над цим. Наразi по цiй справi порушено кримiнальне провадження за статтею 115 ККУ. Можемо проводити будь-якi негласнi слiдчi дiї Не маємо жодних перешкод для проведення розслiдування, — зазначив Олександр Богомол.


Із 22-х областей Чернівецька – на передостанньому місці.\nЗа результатами опитування, відповідей на інформаційні запити, які надсилалися до обласних рад через «таємного клієнта» та відкритою інформацією сайтів облрад складений рейтинг «Прозорі, фінансово здорові і конкурентоспроможні муніципалітети України».\nВ процесі моніторингу офіційних веб-сайтів обласних рад експертами МЦПД було виокремлено 67 показників у 9-ти основних сферах, які відображають ситуацію в регіоні. Найважливішими сферами визначено інформаційну політику, складання бюджету, участь громадян, а також професійну етику та конфлікт інтересів.\nЧитайте ще: Рейтинг прозорості й конкурентоспроможності міст: на якому місці Чернівці\nПерших три місця в рейтингу прозорості посіли Кіровоградська, Харківська та Запорізька області.\nНайгірші показники – у Тернопільській, Херсонській, Чернівецькій та Чернігівській областях.\nЧернівецька область у п'ятірці лідерів за рівнем соцекономічного розвитку


36 інститутів, більше 20 тисяч співробітників, майже півтори тисячі докторів і кандидатів наук та близько сотні академіків та член-кореспондентів. І багатомільйонне фінансування щороку. Це національна академія медичних наук УкраїниУкраїнці дуже дорого платять за безкоштовну медицину. Опитування підтверджують, що нині лікарі стабільно входять у трійку найкорумпованіших професій – разом з учителями та чиновниками. Застаріла структура, хронічне недофінансування і низька зарплатня вже давно перетворили українську медицину на сферу, де панують непрофесіоналізм і хабарництво. Нерідко в епіцентрі корупційних скандалів опиняється й Академія медичних наук України, де зібралася еліта професії з її званнями, престижем і доплатами.\nСимптоми хвороби Академії стали особливо яскраво проявлятися останніми роками – за часів президентства Андрія Сердюка. Серед останніх прикладів – історія з Інститутом епідеміології та інфекційних захворювань імені Громашевського. Тоді через переселення зі старого приміщення у Києво-Печерській лаврі у нове, недобудоване, хворі на ВІЛ-СНІД пацієнти фактично лишилися без допомоги.\nДМИТРО ШЕРЕМБЕЙ, голова всеукраїнської мережі людей, що живуть з ВІЛ/СНІД:\n— Больше 3-х лет подряд Сердюк выселял нас, выключал свет, присылал каких-то людей, угрожал, выгонял, ради того, чтобы, по сути, мором выгнать больных на улицу\nЧерговий корупційний скандал спалахнув у 2015-му. Президента академії медичних наук Андрія Сердюка підозрюють у зловживанні службовим становищем та розкраданні коштів, проти нього порушили кримінальне провадження.\n— За время его правление не было опубликовано ни одного финансового отчёта. По приблизительным расчетам следствия, за время его правления было украдено около 5 миллиардов средств.\nПро те, що в останні кілька років структура не працювала, кажуть і самі члени Академії. Прогрес медичної науки в Україні фактично зупинився.\nЛЕОНІД РОЗЕНФЕЛЬД, академік НАМН України:\n— За последние 5 лет пользы, с моей точки зрения, для населения Украины, для Минздрава от Академии не было никакой. Это лицо Украины, лицо медицинской науки. Не было таких работ или почти не было.\nМАКСИМ ІОНОВ, голова громадської ради при Міністерстві охорони здоров'я України:\n— В том виде, в котором есть сейчас Академия наук, она дальше функционировать не сможет.\n15 січня 2016 року у Національній академії медичних наук відбулися загальні збори, на яких було обрано нового Президента. Фахівці запевняють – зміна керівництва навряд чи зможе зламати вкорінену корупційну систему.\nСимптоматично, що підозрюваний у корупційних схемах Андрій Сердюк лишився членом президії академії. Тому шанси на здійснення реальних реформ і початок боротьби з хабарництвом мізерні, кажуть експерти.\nОЛЕКСАНДРА УСТІНОВА, член правління Центру протидії корупції:\n— Для мене великим показником стало вже за часів нового керівництва, кого призначили головою інститут Амосова – пана Василя Лазоришинця. Те, шо він корупціонер – це 100%. Він казав, що немає стосунку до жодної приватизації на території інституту Амосова. Офіційні документи показують, що буфети, аптеки, належать його дружині і його дочці.\nТа корупція – це лише одне з хронічних захворювань Академії медичних наук. Останнім часом туди проникнув ще й вірус сепаратизму. Структури Академії в окремих районах на сході України опинилися в руках сепаратистів, а її члени перекинулися на бік бойовиків. Тим не менше, вони не гребують грошима з українського бюджету, які отримують за лінією медакадемії.\nГригорій Ігнатенко — член-кореспондент Національної академії медичних наук України. У минулому професор Донецького державного медуніверситету імені Максима Горького, а нині — голова “Вищої атестаційної комісії ДНР”. Продовжує свою наукову діяльність в окупованому Донецьку.\nНаталія Семикоз, дочка відомого лікаря Григорія Бондаря, також член-кореспондент академії меднаук. Також у минулому професорка донецького медуніверситету, а нині входить до складу експертної ради “Вищої атестаційної комісії ДНР” з медичних та біологічних наук. Працюючи на бойовиків, продовжує отримувати зарплатню з держбюджету України.\nЩоправда, своїх синів пані Семикоз із процвітаючої республіки чомусь відправила до Одеси. Олександр Бондар працює там в одній з клінік мамологом та хірургом-онкологом, молодший Андрій, схоже, проходить інтернатуру.\n— Есть люди которые призывали прийти вражескую сторону, переметнулись, перефарбувались под патриотические знамёна, и сейчас находятся здесь в Киеве.\nОдна з таких – дочка відомого професора Донецького медуніверситету, член-кореспондента академії меднаук Володимира Чернія – Тетяна. Після початку бойових дій вона виїхала з ідеологічно близької їй ДНР і переїхала до лігва бандерівців – Києва, де влаштувалася в приватну клініку. Щоправда, після того як у соцмережах знайшли її сторінку із відверто антиукраїнською риторикою і оприлюднили ці факти в інтернет-виданнях, жінку звільнили. Нині Тетяна Черній – провідна лікарка Науково-практичного центру профілактичної та клінічної медицини.\nСлідство Інфо надіслало запити до Академії медичних наук, СБУ та МВС із переліком прізвищ науковців, що лишилися на непідконтрольних українській владі територіях. І попросили надати інформацію, чи здійснюють ці особи наукову діяльність у академії і чи отримують наукові стипендії та чи відомо СБУ і МВС про можливу співпрацю цих науковців із бойовиками.\nЗ СБУ нам написали, що надану інформацію перевіряють, а от в академії відповіли, що президія постановила здійснювати виплати лише після повернення на підконтрольні українською владою території. Тим не менш, гроші на рахунки науковців-сепаратистів надходять. І вони можуть спокійно їх отримати на підконтрольних українській владі територіях.\n— Там поддерживают абсолютно всю идеологию Российской Федерации и вредят Украине, а эти ещё и платят им зарплату за то, что они там вытворяют.\nЕкспертів та активістів ситуація дивує. Адже заблокувати надходження наукових стипендій не є проблемою. Було б бажання.\n— Є процедура і можливість позбавити їх грошових винагород і це те що дуже потрібно, тому що ці люди далі отримують гроші з бюджету України при тому, що вони зрадили Україну і займаються псевдонаукою в ЛНРах і ДНРах. Для цього необхідно, по-перше, воля керівництва академії. По-друге, політична воля.\n— Нет никакой проблемы это сделать. Существуют банальные признаки по которым это можно сделать: а) это закон Украины; б) официальная позиция и их внутренний устав, на основании которого они это могут совершить.\nТа про яку політичну волю може йти мова, коли Служба безпеки починає перевірку лише після нашого запиту, МВС скромно відмовчується, а сама Академія медичних наук узагалі не бачить у цій ситуації жодної проблеми?\nОлена Козаченко, Слідство.Інфо


Ройбуш - беспрецедентний чай! | ОСМАНТУС\nРойбуш - єдиний чай, що немає у своєму складі кофеїну, і це, в певному розумінні, робить його на порядок вище звичайних сортів чаю. Такий напій можна вживати маленьким дітям, вагітним жінкам, людям похилого віку та людям з проблемами нервової системи;\nКористь ройбушу для організму людини і справді неоціненна. Його властивості:\n- допомагає зменшити і запобігти розвитку гіпертонії.\n- він є бронхолітиком (що є актуальним для людей, що страждають від астми).\n- зміцнює кістки та зуби, адже багатий на мінерали (не дає розвиватися карієсу за рахунок вмісту фтору).\n- зменшує спазми та болі у шлунку та покращує процеси травлення (для цього потрібно випити ройбуш за 30 хвилин перед їжею).\n- допомагає урівноважити рівень цукру у крові, підвищує стійкість до інсуліну в організмі, сприяє поглинанню глюкози в м’язах (сам по собі ройбуш має солодкий після смак, що дає можливість не використовувати цукор, мед, чи будь-які інші підсолоджувачі).\n- не впливає на бадьорість (ройбуш не містить кофеїну та щавлевої кислоти, саме тому його можна спокійно пити на ніч).\n- служить для профілактики серцево-судинних захворювань, раку, передчасного старіння організму;\n- завдяки наявності тетрацикліну, володіє бактерицидною дією: компреси з настою допомагають при акне, дерматиті, екземі;\n- не містить щавлеву кислоту, тому може застосовуватися людьми з каменями в нирках або сечокам’яною хворобою;\n1.антиоксиданти – це поживні речовини, які є своєрідною пасткою для вільних радикалів, нейтралізуючи утворювані ними хімічні процеси.\n2.вільні радикали - нестабільні хімічні сполуки, які діють як окислювачі, руйнуючи важливі структури клітин нашого організму.


«Сплін» представив «Обман зору»\nПрезентація альбому гурту «Сплін» «Обман зору» відбулася в клубі Stadium Live 9 листопада. Вийшовши на сцену, лідер команди Олександр Васильєв попередив, що, незважаючи на те що концерт присвячений новому альбому, нові і старі пісні будуть йти вперемішку.\nТанцювальний партер, що складався переважно з молоді, зустрів групу радісними оплесками. Більш солідні шанувальники творчості колективу зосередилися в обширній VIP зоне.Первой музиканти зіграли Гни свою лінію.\n- Зараз найскладніший момент у всьому альбомі і у всьому концерті, тому що це текст Олександра Башлачева, - попередив Олександр Васильєв перед виконанням «Петербурзької весілля». На пісні «Дочка самурая», присвяченій японської дівчинці Садако Сасакі, яка померла від променевої хвороби після вибуху ядерної бомби в Хіросімі, замість запальничок із залу піднялися вгору паперові журавлики.\nВідігравши ще кілька композицій зі старого репертуару, після «Тобі це сниться» музиканти пішли, але незабаром повернулися, завершивши виступ хітами «Всього доброго», «Романс», «Нові люди» і, звичайно, «Моє серце».\n- Ми будемо щасливі тепер і назавжди! - Попрощався з шанувальниками лідер «Спліна» словами з «Романс».


Портфоліо Демуш Інесси Олегівни для учнів 7 класу з географії — Iteach WIKI\nПортфоліо Демуш Інесси Олегівни для учнів 7 класу з географії\n«Материк реліктів і таємниць»\nГеографія, біологія. основи здоров"я.\nГрупова робота. Навчити дітей використовувати знання не лише в навчально-пізнавальному процесі, але і в повсякденному житті. Даний проект направлений на те, щоб його учасники отримали додаткові знання про компоненти природи. Дослідження учнів складаються з інтерв'ювання в різних навчальних галузях знань. Учні в ході реалізації проекту знайомляться з науковою литературою, документальними фільмами , автобиаграфічними описами, що сприяє розвитку творчих здібностей учнів. Проект має освітнє і виховне значення. Робота побудована за принципом – від простих понять і завдань до завдань підвищеній складності. При роботі над проектом передбачається використовувати Інтернету, пошук, аналіз інформації. Створення блогів, чатів, сайту-закладок, участь у форумах, інтернеті-конференціях, використання веб-сайтів, електронної пошти.\nОцінюватися повинна вся робота учнів над проектом, а не тільки її кінцевий продукт. Якщо учні в ході роботи над проектом постійно здійснюють зворотний зв'язок з учителем, імовірність використання ними якісної роботи істотно зростає. Проводиться заповнення таблиці з – х – д . Учні з самого початку роботи над проектами використовують: контрольний список для інформаційного бюлетеню, та контрольний список для оцінювання однолітками презентації. Учні можуть орієнтуватися на данні листи при розробці і створенні презентацій, буклетівщоб здійснити самооцінку свого просування у навчанні. Оцінювання здійснюється вчителем на протязі всієї проектної діяльності. Спостерігається робота учнів над продуктами діяльності, проводять призначенні консультації. Підсумкове обговорювання: всім учасникам пропонується заповнити анкету, відповіді на запитання анкети допоможуть у підсумковому оцінюванні над проектом. Для оцінювання кінцевих результатів завершених проектів також використовуються форми оцінювання:\nОстаточна оцінка за туму виставляється з врахуванням оцінки за презентацію, бюлетеня, шкільної газети, усного виступу.\n1.\tУчні обговорюють тему і питання проекту, знайомляться з презентацією учителя, заповнюють таблицю 3-Х-Д. 2.\tРозділити клас на групи і визначити завдання: Створення презентації; Створення буклету; Створення блогу; Створення сайту; Створення групи в соціальній мережі, присвячену Австралії.\n3.\tПознайомити з критеріями оцінювання. 4.\tУчні вивчають теоретичний матеріал за підручником. 5.\tПідбирають і аналізують додаткову інформацію в бібліотеці та Internet. 6.\tОбговорюють питання з вчителями географії, біології, історії. 7.\tПерегляд фільмів по темах. 8.\tПроводяться консультації по групах. 9.\tУ групах аналізують інформацію. 10.\tПроводять дослідження, роблять оцінки. 11.\tОформляють роботи. 12.\tПроводиться засідання круглого столу. Захист робіт. До початку проекту учитель знайомить батьків та вчителів з перевагами методу проектів, використовуючи для цього буклет. Окрім всього необхідно отримати Дозвіл на відкриття електронної поштової скриньки учня, організувати заповнення Форми щодо збереження конфіденційності учня та Форми батьківського дозволу для публікації роботи учня в мережі Інтернет. Учитель формує групи учнів, формулюючи перед ними завдання;виступає в ролі консультанта, координуючи діяльність кожної групи. Наприкінці проекту учитель організовує захист дітьми своїх проектів\nДемуш Інесса Олегівна\nс. Лобойківка, р-н Петриківський, обл.Дніпропетровська\nОтримано з http://wiki.iteach.com.ua/index.php?title=Портфоліо_Демуш_Інесси_Олегівни_для_учнів_7_класу_з_географії&oldid=439105\nЦю сторінку востаннє змінено: 22:28, 19 червня 2013.