Підключення посудомийної машини до водопроводу та каналізації - Mip-stroy\nдодому Ремонт квартири Установка і ремонт сантехніки Підключення посудомийної машини до водопроводу та каналізації\nДо посудомийних машин у більшості людей ставлення поки ще залишається досить настороженим – чи варто купувати дороге обладнання, якщо помити посуд, в принципі, нескладно і вручну. Однак, якщо згадати зовсім недавнє минуле, то приблизно те ж саме говорили про автоматичних «пралках», про кухонних комбайнах, навіть про телевізорах на зорі появи пультів дистанційного управління, а тепер без цього важко уявити нормальний побут. До гарному і зручному звикаєш швидко, тому багато господарі, вже встановили посудомийну машину на своїй кухні, вже ні за що не захочуть втрачати такого «зручності».\nЇх приклад наслідують інші, і посудомийні машини все частіше стають атрибутом сучасної кухні. Однак, це зовсім не той різновид побутової техніки, яку можна просто розпакувати, включити в розетку і відразу почати користуватися. Крім досить складної електромеханічної «начинки» і автоматики, такий апарат, певною, звичайно, мірою, є ще і сантехнічним приладом. Тому надзвичайно важливим моментом є правильне підключення посудомийної машини до водопроводу і каналізації. «Самодіяльність» у цьому питанні не вітається – доведеться дотримуватися цілий ряд певних вимог. Спробуємо розібратися в цьому детальніше.\n1 Кілька загальних рекомендацій по установці посудомийних машин\n2 Підключення посудомийної машини до водопроводу та каналізації\n2.1 Послідовність етапів, і завжди є необхідність у стаціонарному підключенні\n2.2 Підключення посудомийної машини до водопроводу\n2.3 Підключення посудомийної машини до каналізації\n2.4 Відео: приклад підключення посудомийної машини\nКілька загальних рекомендацій по установці посудомийних машин\nТреба думати, що якщо господарі все ж зважилися на покупку посудомийної машини, то ними вже заздалегідь продумано місце її установки. У загальних рисах воно залежить від того, яка модель більше припадає до смаку – компактна настільна або вбудовується в кухонні меблі. Відповідно, можуть бути і серйозні відмінності з встановлення та підключення приладу до комунікацій.\nПосудомийні машини вбудовуваного і настільного типів\nІ в тому, і в іншому випадку місце установки машинки намагаються по можливості максимально наблизити до області кухонної мийки. Це пояснюється просто – з’являється можливість підключення приладу до інженерних комунікацій, не вдаючись до складної процедури врізки в труби – цілком достатньо буде тих з’єднань і вузлів, які забезпечують подачу води на змішувач і відведення її слив її з мийки в каналізацію. Подовження штатних шлангів посудомийної машини, в особливості – зливного, не вітається, так як можливості відкачує насоса обмежені, і перевантажувати його не варто, щоб не викликати швидкого зносу.\nВтім, таке розміщення зовсім не є догмою – можна розташувати посудомийку і в більш зручному, з точки зору господарів, місці, але з таким розрахунком, щоб в радіусі довжини штатних шлангів була можливість врізки у відповідні труби водопроводу і каналізації (цей приклад також буде розглянуто в публікації), або ж доведеться продумувати прокладку додаткової ділянки таких труб саме для цілей підключення приладу.\nБезумовно, до майбутнього місця установки посудомийної машини повинна бути заздалегідь підведена лінія електроживлення відповідного перерізу, і встановлена окрема розетка, обов’язково з контуром заземлення. Використання подовжувачів має повністю виключатися. Вода, підвищена вологість і електрика – і так вже досить небезпечне «сусідство», тому ніякі потурання типу: «у Петі так підключено – і нічого страшного» — абсолютно неприпустимі.\nЕлектропостачання кухні – питання підвищеної важливості!\nВідмітними особливостями будь-якої кухні є не тільки високий рівень вологості і постійне використання води, але й, мабуть, найбільша споживана потужність встановлених в ній електроприладів. Холодильник, мікрохвильовка, пральна і посудомийна машини, витяжка, електрична плита та духова шафа, і це ще не рахуючи освітлення і дрібної побутової техніки! Як правильно організувати електропостачання кухні – докладно розказано в статті нашого порталу, присвяченій монтажу електропроводки в квартирі.\nМісце під установку повинно бути підготовлено – матися відповідна ніша для врізки потрібних розмірів або вільний простір на стільниці для настільної установки. Основа повинна забезпечувати надійне положення приладу, в строго горизонтальному положенні, з опорою на всі стійки щоб уникнути люфту або підвищеної вібрації. Для кожної моделі посудомийної машини є свої вимоги по підготовці місця, в технічній документації наводиться опис монтажу, в комплект зазвичай входять всі необхідні кріпильні деталі.\nПриклад схеми-інструкції з встановлення посудомийної машинки вбудованого типу\nЄ ще один нюанс підготовки до встановлення машинки – він повинен бути врахований заздалегідь. Багато моделі на задній частині корпусу мають виходи кабелю живлення і шлангів, зміщені в одну із сторін. Таки чином, допустима відстань до точок підключення може бути різним ліворуч і праворуч від посудомийки. Зазвичай ця особливість також вказується виробником у технічній документації.\nДопустима відстань до точок підключення зліва і справа може розрізнятися\nПерш ніж братися за самостійне встановлення посудомийної машини господар повинен дуже виважено оцінити свої можливості та вміння. Якщо є які-небудь сумніви у власних силах, краще запросити досвідченого майстра-сантехніка, має позитивні рекомендації (на цьому терені трудиться чимала кількість відвертих «шабашників»). Справа в тому, що порушення правил встановлення цілком може привести до припинення дії гарантійних зобов’язань виробника. Нерідко у великих салонах-магазинах практикується фірмова установка, за невисоку ціну, а часом навіть і зовсім безкоштовно – як один із способів стимулювання купівельної активності. Це питання слід відразу уточнити при покупці.\nУ тому разі, коли такої послуги не надається, а виклик майстра бачиться істотними зайвими витратами, то немає нічого неможливого і в самостійній установці. І якщо «винести за дужки» вже згадувану лінію електроживлення і особливості монтажу апарата в нішу, то головним етапом процесу стає правильне підключення посудомийної машини до водопроводу і каналізації.\nПослідовність етапів, і завжди є необхідність у стаціонарному підключенні\nЦі етапи можуть проводитися у будь-якій послідовності. За великим рахунком, більше складнощів доставить підготовка до підключення – монтаж всіх необхідних для цього елементів. А, власне, комутація виходять з посудомийної машини шлангів з водопроводом і каналізацією стане заключним кроком, який виконується практично одночасно, разом з остаточною установкою приладу на місце.\nВідразу можна сказати про одному моменті. Настільні посудомийні машини, в принципі, іноді можуть і зовсім обходитися без стаціонарного підключення до комунікацій. Шланг подачі води в цьому випадку підключають безпосередньо до виливу кухонного змішувача (для цього існують спеціальні перехідники), а шланг зливу опускають і фіксують в чаші мийки.\nШланг зливу не підключений, а просто опущений в чашу кухонного миття\nІноді таку схему підносять мало не як видатне гідність – мовляв, господарі мають можливість економно використовувати простір стільниці, дістаючи з місця зберігання і встановлюючи посудомийку тільки в міру потреби.\nДозвольте з такими «чеснотами» не погодитися:\nПерше – навряд чи знайдуться такі господарі, які будуть тягати масивну техніку туди-сюди. Це просто незручно, так і на користь дорогого приладу не піде. А використовувати посудомийну машину від випадку до випадку, «по святах» – так навіщо тоді її взагалі купувати? Вона повинна стати вірною помічницею на кухні, а не предметом «таємної гордості» її володарів.\nДруге – від частих підключень і отсоединений шланга подачі води не проживе довго ні одне з’єднання — ні різьбове, ні розтрубне. Не дуже добре це і для змішувача — зайві навантаження на вилив розбовтують його.\nТретє – опущений у чашу мийки шланг зливу з посудомийки таїмо певну небезпеку. Неакуратний рух, різкий напір, дитяча витівка – все це може призвести до выскакиванию шланга з раковини назовні зі всіма витікаючими (в буквальному сенсі слова) наслідками.\nІ четверте – це просто незручно. Спрощуючи собі роботу при початковій установці приладу, господарі значно ускладнюють собі подальшу його експлуатацію. Робота посудомийної машини буде вимагати постійного контролю, а крім того, поки йде процес миття, практично «паралізується» кухонна мийка, яка може в цей час знадобитися для інших потреб.\nОтже, кращим виходом буде стаціонарне підключення до водопроводу та каналізації, незалежно від типу моделі. Причому ніякої відчутної різниці по порядку виконання робіт – немає.\nПочнемо з підключення подачі води.\nДля початку – невеличка ремарка. Існує думка, що в цілях економії посудомийну машину вигідніше підключати до труби гарячого водопостачання, мовляв, не буде витрачатися дорога електроенергія на нагрівання води до необхідної по програмі миття температури.\nДійсно, деякі моделі посудомийок таку опцію підтримують. Мало того, існують навіть машини, в яких передбачається підключення одночасно до двох магістралей — холодного та гарячого водопостачання.\nДеякі моделі розраховані на підключення до труб і холодної і гарячої води одночасно\nЦе все обов’язково повинно бути зазначено в паспорті виробу. Підключати машинку до гарячій воді, якщо ця можливість не обумовлена виробникам, заборонено. Електроніка приладу може не зрозуміти цього, і така самодіяльність часто закінчується «вильотом» запрограмованих алгоритмів миття посуду.\nАле навіть якщо така можливість вибору між гарячим і холодним водопроводом надана, практично всі майстри в один голос рекомендують не експериментувати, і обмежитися звичайним підключенням до холодної води. Тому є ряд логічних пояснень.\n— По-перше, якість гарячої води дуже часто далеко від ідеалу.\n— По-друге, трапляється так, що температура води в гарячому водопроводі перевищує необхідний рівень нагріву, встановлений для посудомийної машини. Начебто нічого страшного, але це знову може «ввести в оману» програмний блок керування приладом.\n— По-третє, ні для кого не секрет, що проблеми з подачею гарячої води трапляються у багато разів частіше, ніж з холодної, а в літній час, в період проведення ремонтно-профілактичних робіт у котельнях, взагалі можуть бути тривалі відключення. Виходить, що в подібних ситуаціях доведеться переходити на ручне миття посуду або ж терміново проводити перемикання на холодну подачу. Чи Не занадто клопітно?\n— І в-четверте, в питаннях економії – теж все не настільки очевидно. Сучасні посудомийні машини класу А і вище відрізняються дуже раціональним витрачанням і води, і електроенергії, і не повинні «пробити пролом» в бюджеті через рахунків на електрику. З іншого боку, якщо квартира обладнана водомірами, то і витрата води на миття посуду доведеться оплачувати з «гарячого» тарифом, а він теж немаленький.\nВирішувати, звичайно, господарю, але добра порада – підключатися саме до холодної води.\nТепер, власне, про сам підключенні. Тут може бути кілька варіантів.\nА. найпростіше рішення – коли місце установки посудомийної машини і її довжина шлангів надають можливість підключення до патрубка, до якого приєднана гнучка підводка, що йде на кухонний змішувач.\nДля цього з інструментів знадобляться всього лише розвідний ключ, ущільнювальна підмотка, і необхідно буде придбати спеціальний прохідний трійник з краном, призначеним саме для таких цілей.\nБільшість прохідних трійників для підключення побутової техніки до водопроводу має приблизно однакову компонування\nТакий трійник має різьблення ½ дюйма «мама» для запаковування на патрубок водопроводу (поз. 1), з протилежного краю – різьблення ½ дюйма «тато» (поз. 2) для зворотного гнучкої підводки підключення змішувача, тобто забезпечує наскрізний прохід води. Бічний відвід оснащений різьбовий частиною ¾ дюйма (поз. 3), що ідеально підходить для приєднання шлангів посудомийних чи пральних машин. Кран (поз. 4) дає можливість відкривати і закривати подачу води в цьому напрямку по мірі необхідності.\nПідключення не складе великої праці.\nПерекривається вентиль загальної подачі холодної води в квартиру. Далі, можна відкрити будь-водорозбірний кран (краще всього – розташований на ближче всього до рівня підлоги), щоб скинути надлишковий тиск у отсеченном ділянці домашнього водопроводу.\nДалі, з допомогою гайкового ключа відвертається гайка гнучкої підводки змішувача, звільняється різьбова частина патрубка. Якщо потрібно, з неї видаляються залишки старої підмотки.\nНаступним кроком намотується ущільнювальна підмотка, в напрямку закручування гайки. Для цих цілей може використовуватися ФУМ-стрічка, але більш надійним буває з’єднання, ущільнена звичайної лляної клоччям з обмазыванием спеціальною пастою типу «Unipak».\nНапевно, кращі на сьогоднішній день ущільнювальні матеріали для монтажу водопровідних систем\nНа подмотанную різьблення щільно накручується трійник. При закручуванні необхідно простежити, щоб бічний вихід з краном опинився в зручному положенні для підключення шланга посудомийної машини.\nТут можна відразу відзначити один важливий момент. Багато сучасні посудомийні машини оснащені системою «аква-стоп», що має електромагнітний клапан, який миттєво перекриє подачу води в шланг якщо з’являться ознаки протікання (падіння тиску). Корпус цього клапана – досить великий за розмірами, і саме розташований з тієї сторони шланга, яка підключається до водопровідної труби.\nБлок «аква-стоп» на шлангу посудомийної машини\nЦе означає, що і при підготовці до роботи, і вже конкретно при монтажі трійника, необхідно враховувати те, як встане цей блок «аква-стоп», чи достатньо буде для нього місця.\nПісля того як трійник встановлений, можна відразу встановити на нове місце гнучку підводку кухонного змішувача, при необхідності помінявши гумову кільцеву прокладку.\nКран на трійнику переводиться в положення «закрито», і після цього можна відкрити загальну подачу води – одразу буде можливість перевірити зборку на відсутність протікання, а при необхідності – провести підтяжку.\nНакидні гайки шланга подачі води мають власні ущільнення, закручуються вручну і в підмотуванні не потребують\nОстаннім кроком накручується пластикова гайка шланга посудомийної машини. Вона має власне ущільнювальне кільце, і ніяких подмоток робити не потрібно. Закручування проводиться без використання будь-якого інструменту – досить добре прикладеного зусилля руки.\nНа цьому, по суті, варіант підключення до водопроводу безпосередньо під кухонною мийкою може вважатися виконаним. Але варто звернути увагу ще на один нюанс.\nГотовий вузол підключення посудомийної машини через трійник\nВикористання тройниковой схеми буде зручним, якщо підключається одна додаткова точка водорозбору. Однак, на практиці простір під мийкою часто буває завантаженим куди сильніше. Наприклад, сюди можуть бути підведені шланги пральної і посудомийної машин, встановлений фільтр тонкої очистки питної води, та ще нерідко підключається проточний водонагрівач (колонка) або бойлер.\nПри таких умовах трійникова система себе не виправдовує – під мийкою утворюється складна і ваговита конструкція з трійників і перехідників, оточена «павутиною» шлангів і гнучких підводок, що створює чималі труднощі для контролю, і для проведення будь-яких профілактичних чи ремонтних робіт. Набагато зручніше буде встановити знизу невеликий колектор, на 4÷5 виходів, підключити його до водопровідної труби, а від нього вже вести комутацію на всі точки водорозбору.\nТакий колектор можна придбати в готовому вигляді – металевий або поліпропіленовий. Для тих, хто має у своєму розпорядженні апарат для зварювання ПП-труб, нескладно буде дуже швидко виготовити колектор потрібної конфігурації з поліпропіленових трійників – це часто буває навіть вигідніше.\nКолектор можна придбати в готовому вигляді, або змонтувати самостійно з поліпропіленових трійників\nВ цьому випадку для підключення посудомийної машини купується вже не прохідний трійник, а перехідник з краном.\nПерехідник з краном для підключення посудомийної машини\nКолектор нескладно надійно закріпити на поверхні стіни (хомутами або дюбелями), і вся розгалужена комутація в просторі під мийкою прийме організований вид. Крім того, знизиться до мінімуму взаємозалежність підключених приладів, що працюють одночасно – при тройниковой схемою відкриття води на одній точці водорозбору зазвичай спричиняє падіння напору на інших.\nПідключення через колектор – все акуратно, надійно та на увазі\nБ. Другий варіант – довжини шлангів до миття не вистачає, збільшувати їх недоцільно або неможливо із-за особливостей розміщення кухонних меблів, але поруч з місцем установки посудомийної машини проходить труба холодного водопроводу.\nПринцип простий – необхідно, перекривши воду, вирізати невелику ділянку труби, а на його місце встановити трійник. До перпендикулярного виходу трійника запаковується вже згадуваний вище кран, а до нього ж підключається шланг посудомийної машини.\nВиконання подібної переробки залежить від матеріалу труби.\nЯкщо це металопластикова труба – то немає ніякої складності. Вирізається фрагмент, і на його місце ставиться трійник з прес-фітингами, для пакування яких досить набору гайкових ключів. Далі – встановлення крана із звичайною підмоткою – і вузол готовий до підключення приладу.\nНайпростіший варіант – це врізка в металопластикову трубу\nНенабагато складніше врізатися в поліпропіленову трубу, правда, для цього буде потрібно спеціальний зварювальний апарат. Звичайно, купувати його із-за трьох-чотирьох стиків – невигідно, але зазвичай такий прилад нескладно орендувати на день-другий, це не так дорого.\nЗварювальний апарат для поліпропіленових труб – надійний домашній помічник.\nЯкщо говорити чесно, то власне недороге обладнання для зварювання поліпропіленових труб ніколи не завадить мати – воно може выпучить в різних ситуаціях, дозволить легко і дешево модернізувати домашні комунікації. Як правильно вибрати апарат для зварювання поліпропіленових труб – у спеціальній публікації нашого порталу. А інша стаття допоможе легко і швидко навчитися самостійного монтажу поліпропіленового трубопроводу.\nПри зварюванні поліпропілену на змонтованому раніше ділянці необхідний певний люфт труби, щоб була можливість завести їх з двох сторін у паяльник сполучаються деталі. Це не завжди можливо, тому легше вдатися до вывариванию двох накидних гайок-«американок», а між ними вже розмітити звичайний трійник латунний з запакованим на ньому краном для підключення шланга посудомийної машини.\nЗ таким комплектом деталей не складе особливої праці змонтувати вузол підключення посудомийки на прямій ділянці поліпропіленової труби\nНайскладніше доведеться, якщо необхідно врізатися в сталеву трубу.\n— Можна вирізати ділянку, нарізати різьбу на кінцях, і вже від неї монтувати трійник, або за принципом згону, або також з використанням «американок». Недолік – складність з нарізанням різьби, так як потрібно спеціальний інструмент.\n— Інший варіант – встановлення так званої ремонтної обойми (бандажної трійника).\nТак виглядає ремонтна обойма тройникового типу\nТакий виріб дозволяє врізатися в сталеву трубу практично в будь-якому зручному місці на прямій ділянці. Обойма з гумовими ущільненнями встановлюється на трубі в потрібному положенні, міцно затягується болтами. Потім через отвір трійника акуратно свердлиться стінка труби. Далі все просто – запаковка крана і підключення шланга, як зазвичай.\nКран для посудомийної машини на встановленою ремонтної обоймі.\nСпосіб досить простий, але, якщо чесно, то його особливо не хвалять. По-перше, послаблюється тіло труби. По-друге, відомі випадки початку протікання саме в цьому місці, і усунути їх буде дуже складно. І в третіх, рассверленное в трубі отвір часто стає вразливим місцем з точки зору освіти засмічень.\nВ. Нарешті, третій варіант, коли посудомийна машинка розташована далеко від труби холодного водопостачання.\nНарощувати довжину шлангів – це підвищувати вразливість комунікацій до можливих протікань – будь-яка гнучка підводка все ж менш надійна, ніж стаціонарна якісна труба. Значить, потрібно саме воду і вести до машинці.\nПрокладання додаткової ділянки водогону до місця установки приладу – зазвичай не складає ніяких труднощів, та й коштів потребує невеликих. Інша справа, наскільки це буде зручно, та і красиво. Якщо труба повністю сховається за предметами кухонних меблів – жодних питань немає.\nЧасто буває вигідніше і зручніше не тягнути довгі шланги до місця підключення, а, навпаки, підвести воду ближче до посудомийці.\nАле найкраще, звичайно, всі питання майбутньої установки продумувати заздалегідь, тобто при монтажі домашнього водопроводу і каналізації відразу передбачати точки підключення побутової техніки. Ідеальний варіант – це прихована прокладка труб з монтажем водяних розеток на стінах в потрібних місцях.\nВодяна розетка з краном, і з приєднаним шлангом посудомийної машини.\nМожна зустріти масу статей, в яких стверджується, що підключення посудомийної машини до каналізації – взагалі найпростіша операція, що не вимагає дотримання ніяких правил. Мовляв, дренажний шланг приладу встановлюється через ущільнювальну гумову муфту у спеціально підготовлений для нього розтруб 50 мм каналізаційної труби – і на це питання вирішене. На жаль, не все так просто, а послідовники подібної методики цілком можуть зіткнутися з досить неприємними моментами.\nПо-перше, обов’язковою умовою має стати водяний затвор, інакше неприємні запахи з каналізації стануть проникати по шлангу всередину посудомийки.\nПо-друге, слід застерегтися від зворотного струму води з каналізацію в машину. Для цього верхня петля дренажного шланга повинна бути розташована не менш, ніж 400÷500 мм від рівня підлоги. Звідки взялися ці значення? Очевидно, приймається до уваги рівень заповненої ванній – при різкому випуску води і якісь тимчасові проблеми з прохідністю каналізаційної труби, вода в ній, згідно фізичній законом сполучених посудин, буде прагнути піднятися на загальний поточний рівень. Петлевидный вигин на потрібній висоті не дозволить їй проникнути в посудомийну машину.\nПо-третє, безпосереднє включення дренажного шланга в каналізаційну трубу з використанням ущільнення робить це з’єднання практично герметичним. Як не дивно, але в даному випадку це зовсім не є достоїнством. В ідеалі, тиск в каналізаційних трубах має вирівнюватися з атмосферним, щоб не створювалося ділянок розрідження. В іншому випадку це може закінчитися так званим «сифонним ефектом» — масовий скидання води на одній з ділянок викликає мимовільний її струм на інших, з’єднаних з ним. Це призводить до того, що труба сама по собі починає «висмоктувати» воду з посудомийної машини. Таке явище може спричинити розбалансування автоматики, появі програмних помилок і навіть вихід з ладу обладнання. До речі, не виключається повністю і зворотний варіант – закидання брудних стоків в машину, про наслідки якого навіть думати не хочеться.\nАле з іншого боку, негерметичное з’єднання шланга і труби – це можливість протікання і поширення неприємних запахів. Як вчинити правильно.\nІснує декілька прийнятних варіантів:\nОдин з найбільш простих, недорогих і ефективних – установка на кухонній мийці зливного сифона зі спеціальним патрубком для підключення дренажних шлангів побутової техніки.\nСифони для кухонної мийки з можливістю підключення шлангів зливу посудомийної або (і) пральної машини\nЯк видно з ілюстрації, сифон може мати і два патрубки – якщо є необхідність підключення пральної і посудомийної машини.\nПатрубок зазвичай закінчується конічним штуцером, рельєфна, ступінчаста поверхня якого забезпечує надійну фіксацію шлага після затяжки хомута.\nШланг посудомийної машини, приєднаний до патрубка кухонного сифона.\nТаке приєднання дренажного шланга, в принципі, відповідає перерахованим вище вимогам:\n— Водяний затвор від розповсюдження запахів з боку каналізації забезпечується самою конструкцією кухонного сифона.\n— Точка підключення розташована вгорі, сам по собі формується верхній вигин дренажного каналу.\n— Разом з тим, дренажний шланг не пов’язаний герметично з каналізаційною трубою – він повідомляється з атмосферою через зливний отвір мийки. Тобто сифонний ефект повністю виключається.\nЗазначений вище спосіб – дуже гарний, але, на жаль, не завжди можливий. Наприклад, мийка розташовується поза досяжності дренажного шланга посудомийки, і доводиться протягувати ділянку каналізаційної труби. Інший приклад – сама конструкція мийки та її «фірмового» зливу не припускають внесення будь-яких змін, і таке підключення стає неможливим.\nРобити нема чого, доведеться підключатися до каналізаційної труби. Якщо її вихід вже зайнятий гофротрубою з мийки – нічого страшного, можна поставити «косою» трійник, знову підключити сифон, а другий вихід використовувати для посудомийки. І з’єднання тут, як не крути, все одно доведеться робити герметичним, з використанням ущільнювальної гумової муфти, інакше не уникнути неприємного запаху.\nАле як же тоді бути з іншими вимогами до підключення?\nНайпростіше вирішується питання із забезпеченням водяного затвора і забезпеченням необхідної висоти петлі. Можна придбати спеціальну полімерну вставку (вони часто навіть входять у комплект постачання устаткування), закріпити її в наміченому місці на стіні, зафіксувати в ній на потрібній висоті шланг. При цьому необхідно домогтися такого положення шланга, щоб обов’язково створився і нижній вигин (за типом букви S) – він буде служити водяним затвором.\n«Косою» трійник і встановлений у нього дренажний шланг з ущільненням гумової ребристою муфтою. Забезпечення вигину досягається за допомогою спеціальної вставки.\nАле як же бути з потенційною загрозою «сифонового ефекту»? На цей рахунок також є готові рішення.\n— Установка на крок найпростішого «антисифонного» клапана.\nНайпростіший з «антисифонных» клапанів\nКоштує такий виріб недорого, і встановлюється дуже просто. Шланг ріжеться, а потім з’єднується вже допомогою цього клапана, з обтяжкою хомутами. Недолік найпростішого пристрою – недовгий термін експлуатації, зазвичай не перевищує півроку. Після цього доведеться купувати новий клапан, так як він не обслуговування практично не піддається.\n— Більш розумний варіант – придбати клапан–«антисифон», виконаний у вигляді петлі. Мало того що цим вирішуються всі проблеми правильного розміщення шланга – такі пристрої цілком підлягають регулярному очищенні, тобто служити значно довше.\nТакі клапани і потрібний вигин зливу забезпечують, і від «сифонового ефекту» захистять\nТрохи більш дорогим і складним у виконанні, але зате надзвичайно зручним в експлуатації і відповідає абсолютно всім вимогам рішення стані установка спеціального настінного сифона для посудомийної (пральною) машини. Вони бувають настінного або прихованого виконання, різною мірою декоративності, але об’єднує їх наявність всіх необхідних клапанних пристроїв, що забезпечують всебічну безпеку підключення приладу до каналізації.\nКілька прикладів настінних сифонів для побутової техніки, відкритого і прихованого розташування\nЗадній широкий патрубок герметично під’єднується до вертикально розташованої відведенню 50-мм каналізаційної труби, а до переднього патрубку підключається дренажний шланг посудомийної машини. По суті, виходить своєрідний аналог водяній розетки, тільки прямо протилежного призначення. Їх зазвичай і заміщають поруч, створюючи спеціальну зону комутації приладу.\nОблаштовані вузли підключення посудомийної або пральної машини – відкритого і прихованого типу\nМало того, якщо хочеться надати такому вузла підключення ще й зовнішню «імпозантність», то можна придбати цілу консольну конструкцію, яка включає в себе і зливний сифон з усіма клапанами, і водяну розетку з краном, і навіть розетки електроживлення. Такі пристрої зазвичай забезпечуються декоративними фасадними пластинами – і красиво, і все необхідне для підключення як на долоні.\nНа одній декоративної панелі скомпоновано все необхідне для комутації посудомийної машини\nІ, нарешті, можна згадати ще одне дуже цікаве технологічне рішення. Деякі виробники комплектують свої моделі спеціальним клапаном, що забезпечує необхідний повітряний розрив для виключення негативного впливу з боку каналізації. Цікавий сам конструктивний підхід – клапан врізається в поверхню стільниці або задньою горизонтальною панелі кухонної мийки.\nДуже оригінальні рішення по установці «антисифонных» клапанів\nТакий клапан розміщують в місці, де він не стане заважати, зверху прикривають декоративним ковпаком. Час від часу він буде вимагати профілактики, але зняти ковпачок і провести чистку – не складе ніякої праці.\nОтже, були розглянуті різні варіант підключення посудомийної машини до водопроводу і каналізації. Деякі з них – зовсім прості, інші зажадають певних знань і умінь. Тим не менш, ні про один не можна сказати, що він повністю недоступний для самостійного виконання.\nНа завершення – невеликий відеосюжет, в якому майстер ділиться своїм досвідом підключення посудомийної машини. Після отримання інформації, викладеної в статті, читачу, напевно, буде цікаво подивитися і проаналізувати деякі помилки, допущені установником. Сліпо копіювати це не потрібно.\nВідео: приклад підключення посудомийної машини\nпопередня статтяЯкий краще руберойд для фундаменту. Як виконується гідроізоляція фундаменту руберойдом\nнаступна статтяЧорнові підлоги в дерев’яному будинку. Особливості укладання чорнової підлоги по лагам


Навчально-методична лабораторія мистецтвознавчих дисциплін | Комунальний вищий навчальний заклад\nмодернізація змісту, форм і методів підвищення кваліфікації педагогічних кадрів естетичної галузі «Мистецтво» в контексті вимог Болонського процесу;\nорганізація та проведення курсів підвищення кваліфікації вчителів музичного, образотворчого мистецтва та художньої культури з урахуванням напрямів реформування естетичної освіти;\nнадання методичної допомоги вчителям області, розробка та видання методичних рекомендацій щодо викладання мистецьких дисциплін;\nузагальнення та поширення перспективного педагогічного досвіду вчителів музичного, образотворчого мистецтва та художньої культури.\nзавідувач навчально-методичної лабораторії дисциплін художньо-естетичного циклу Комунального вищого навчального закладу «Херсонська академія неперервної освіти» Херсонської обласної ради. Народилася 9 вересня 1982 року в місті Херсоні. У 2005 році закінчила Миколаївський державний університет ім. В.О.Сухомлинського і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педагогіка і методика середньої освіти. Музика» та здобула кваліфікацію вчителя музики, етики, естетики і художньої культури. З 2007 року працює в Херсонській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 Херсонської міської ради вчителем музичного мистецтва та художньої культури. З жовтня 2015 року очолює науково-методичну лабораторію дисциплін художньо-естетичного циклу Комунального вищого навчального закладу «Херсонська академія неперервної освіти» Херсонської обласної ради. За сумлінну плідну працю, професійну майстерність, вагомий особистий внесок у розвиток педагогічної освіти і справу виховання учнівської молоді нагороджена грамотою Суворовської районної у м. Херсоні ради (2012 рік) та Дипломом лауреата І туру(міського) Всеукраїнського конкурсу «Учитель року –2013».


Тунель в нікуди: навіщо на нього було витрачено цілих 32 роки ?! - Світ фактів\nHome / Факти / Тунель в нікуди: навіщо на нього було витрачено цілих 32 роки ?!\n10.01.2016 Факти Leave a comment 18 Views\nУ мексиканській пустелі Мохаве є довгий тунель в нікуди, створений руками однієї людини. Проходить підземний тунель в нікуди крізь 2 кілометри твердих порід. «Родзинка» рукотворного тунелю полягає в тому, що він веде в нікуди! Так навіщо ж в його створення було вкладено стільки праці і часу.\nДовгий тунель в нікуди був викопаний якимсь Уільямі Генрі «Осликом» Шмідтом. Чоловік щодня брав у руки необхідні для пробивання твердої породи знаряддя праці і працював над реалізацією свого схибленого плану. Уільямі волів не поширюватися про те, чим він займається.\nСвоє дітище він називав найкоротшим шляхом, правда невідомо, куди саме веде цей шлях.\n«Ослика-Шмідта» вже немає в живих, але сусіди добре пам’ятають про свого неординарного знайомого. Люди розповідають, що Уільямі швидше за все мав деякі психічні розлади, чим і можна пояснити його одержимість ідеєю копати тунель в нікуди. «Дивак Шмідт» був дуже скупою людиною: його весь його одяг був підлатаний мішковиною, а для злагодження взуття він використовував бляшані банки, що залишилися від консервів. Кілька разів «Ослик» отримав важкі поранення від вибухів, оскільки не використовував довгий запал.\nЩо стосується самого тунелю, то він викопаний професійно, тому навряд чи Уільямі не знав, що він робить. Є думка, що «Ослик» намагався таким чином дістатися до покладів руди і золота.\nАле донині тунель в нікуди, на викопування якого було витрачено 32 роки, овіяний різними домислами і загадками.\nTags Тунель в нікуди\nPrevious Харбинський міжнародний фестиваль снігу: невимовна краса!\nNext Оллі Трезіс: «реальний Піноккіо»


Акумулятор є важливим обладнанням. Неправильне його прилягання може вплинути на наші фінанси (витік, часті відвідування сантехніка) та стан ванної кімнати (завжди мокра раковина, підлога, не дай Бог затопити сусідів). Як уникнути помилок при виборі змішувача для умивальника? Досить почекати, охолодити, подумати, порахувати. Визначте перелік бажаних характеристик і дотримуйтесь його.\nБільшості з нас слід ляпати по грудях, визнаючи, що проблеми з змішувачами для басейнів - це в першу чергу наша вина. З нехтування, нетерпіння, втоми. Під час ремонту придбання арматури відкладається до кінця. А потім ... ми часто беремо все, що можемо, доки ми закінчимо ремонтні роботи. Звучить знайомо? Така послідовність подій має цілком конкретні наслідки: високі рахунки за воду, постійно витікаючий кран, краплі води, що лежать на носику, незручна робота, дизайнерський мішмаш і т. Д. Які помилки ми допускаємо, купуючи кран?\nНе залишайте до останньої хвилини\nМи акцентуємо увагу на «проблемі» батарей під час будівництва чи реконструкції. Проблема в тому, що в безлічі обов’язків ми забуваємо про необхідність його точно коригувати. Перш за все, ми купуємо великі речі: вони стимулюють нашу уяву та споживають енергію. Ми витрачаємо години на каталоги, вибираючи панелі, плитку, двері. Ми залишаємо дрібнички, невеликих розмірів в кінці торгового марафону. Це помилка. Не будемо вибирати акумулятор навмання, навмання, під впливом емоцій, за п’ять хвилин до закриття ринку. Питання якості, герметичності, економії тут надто важливе. Тоді ми можемо переплутати розміри, розміри та взяти занадто довгий носик. Варто витратити час, щоб погуглити свою думку щодо теракоти та шукати огляди найкращих акумуляторів.\nЗверніть увагу на спосіб складання\nДуже часто сама установка визначає вибір акумулятора. Особливо, якщо ми працюємо в уже відремонтованій квартирі чи будинку. Тож давайте згадаємо про тип підключення. Якщо для нашого інтер’єру потрібна настінна батарея, нам доведеться придбати одну - інша в цьому випадку не використовуватиметься. Крім того, в деяких кімнатах вміститься лише невеликий умивальник - якщо у нас немає місця для зберігання, ми будемо тримати трохи косметики на краю умивальника, а потім отримаємо більше місця, встановивши настінний кран.\nПеревірте, що зручно, а що економічно\nОдноважільний або подвійний кран? Одноважільний змішувач, безумовно, буде зручнішим у використанні. Простіше. На роботу потрібно менше часу. На противагу йому є двотрубні крани, які - хоча і дещо архаїчні - все ще використовуються, особливо в стилі ретро. З іншого боку, одноважільні моделі також доступні як стилізовані, тому вони вписуються не лише в сучасні мінімалістичні ванні кімнати.\nВибираючи "одноважільний або подвійний кран", давайте також врахуємо питання економії. Факти такі: простіше і швидше встановити правильну температуру в одноважільному варіанті. При використанні такого акумулятора споживання води падає на 25 відсотків.\nНе купуйте (лише) очима\nМи часто купуємо окремі деталі обладнання, оскільки нас підкорює їх візуальний шар. Полюбити батарею легко: деякі проекти можуть бути настільки вигадливими, що ми відразу забуваємо про наш перелік вимог. Тим часом, крім незвичайного дизайну, важливі технічні параметри: довговічність, матеріали та тривалість гарантії виробника. Покупка тієї чи іншої моделі для її візуальної привабливості - типова помилка. Ми подивимось технічні характеристики, запитаємо у продавця, прочитаємо відгуки в Інтернеті. Зрештою, ми купуємо батареї роками.\nАле зверніть увагу на естетику. З іншого боку, питання візуальної форми дуже і дуже актуальне. "Ви повинні пам’ятати, щоб підібрати кран не тільки до умивальника, але і до всього інтер’єру", - говорить Магда Бауманн-Рекс із BAUMANN DESIGN STUDIO, яка веде блог inspirujacalazienka.pl.Колір і стиль змішувача - це особливості, що складають його естетику. Ми можемо знайти батареї в хромованому, латунному, мідному, золотому, чорному, білому та інших кольорах, які виробники пропонують все більше. Як вибрати батарею і не помилитися, погано підігнавши її до декору? Слід дотримуватися простого правила послідовності стилів. Якщо ми хочемо сучасну ванну кімнату, нам слід послідовно вибирати сучасні форми та рішення. У класичній, стилізованій або класичній ванній кімнаті добре працюватимуть мідні, латунні або золотисті кольори. Форма батареї може бути простою або класичною », - вказує він .\nЗвичайно, давайте також підберемо кран до умивальника. Фурнітура для ванної повинна складати цілісне ціле з керамікою. Навіть бюджетне обладнання можна отримати в комплекті.\nНе керуйтесь виключно ціною\nЦя порада стосується безпосередньо наведеної вище. Не слід купувати акумулятор лише через його "красу", також помилково дотримуватися лише ціни. «Найдешевші моделі можна зробити із Zamak. Це неякісний матеріал, який піддається руйнуванню при підвищеному тиску води, - пояснює Пьотр Колановський, менеджер з виробництва Ferro SA.Крім того, часто в акумуляторах дешевих компаній виявлені витоки в кузовах усуваються за допомогою герметиків невідомого хімічного складу. Пам’ятайте, що вони можуть містити гірші компоненти, наприклад керамічні регулятори - ненадійні, аварійні. Також звернемо увагу на з'єднувальні шланги для стоячих батарей - вони є дуже чутливим елементом до змін тиску у водопровідній мережі. Пробірки слід встановлювати лише з певних джерел. У разі обриву шланга, на якому ми заощадили 3-4 злотих, втрати можуть сягати тисяч злотих (затоплення квартири собі та сусідам). Поважні компанії зазвичай мають поліси страхування цивільної відповідальності, які покривають витрати на страхування. Вихід з ладу акумулятора в компаніях, що не мають авторитету, зазвичай закінчується багаторічними судовими справами », - продовжує експерт.\nЗвичайно, це не означає, що вартість є незначним фактором. Однак, замість того, щоб зосередитись на витратах на придбання, зосередимося на експлуатаційних витратах. Щось, що сьогодні дешеве, не обов’язково окупиться пізніше. Звернімося до рішень, які є трохи дорожчими, але, наприклад, з термостатом і без контакту. І перш за все ті, які забезпечать, щоб ми не вживали занадто багато води.«Потік води має значний вплив на споживання води. Щоб його зменшити, варто встановити кран з аератором як на кухні, так і у ванній. Це непомітне пристосування - це не що інше, як спеціальне кільце з системою ситець або камер, яке кріпиться в носику крана. Сітка викликає негативний тиск на воду, що відтікає, так що всмоктане повітря змішується з нею, обмежуючи при цьому потік. У той же час аератор підвищує тиск в установці і тим самим оптично збільшує витрату води, хоча насправді споживання становить приблизно від 15 до навіть 60 відсотків. менший. Батареї, оснащені інфрачервоним датчиком, також є чудовим рішенням, наприклад, безконтактні ", - говорить Моніка Войдак, менеджер з продуктів Invena SA\nДовжина має значення: підбирайте носик до чаші\nПогано профільований носик може призвести до частих візитів сусідів унизу. Довжина носика повинна бути адаптована до розміру чаші. Переконайтеся, що струмінь води не виходить за межі периферії. Хоча на кухні для багатьох застосувань можна використовувати довгий носик, для ванної техніки достатньо короткого крана.\nЗвернемо також увагу на ступінь нахилу самого крана. Спосіб проектування носика впливає на зручність використання та чищення. Ми отримаємо більший діапазон потоку води у випадку батарей, встановлених під кутом, ніж ті, в яких потік води тече безпосередньо вниз.\nСписок довгий, оскільки виявляється досить багато ключових питань. Якщо ми хочемо вибрати акумулятор на роки, нам слід враховувати багато факторів. Звичайно, не залишайте рішення про покупку в останню хвилину.


"Боротися з самою проблемою": Британський полковник розповів, як перемогти Росію\nпонеділок, 3 червень 2019, 9:11\nУкраїні потрібно шукати методи боротьби проти президента РФ Володимира Путіна всередині в самій Росії. Тільки так можна буде вирішити питання з окупованиим Кримом і Донбасом.\nПро це розповів експерт з питань національної безпеки і оборони в Українському інституті майбутнього Глен Грант, передають Патріоти України з посиланням на Апостроф.\n"Донбас, Азов і Маріуполь - це симптоми проблем. Ми повинні боротися з самою проблемою, а не з симптомами. Проблема - це Росія саме по собі і російське суспільство. І поки ми не знайдемо новий спосіб налаштувати суспільство проти Путіна в самій Росії, ми йтимемо цим шляхом роками, поки Путін не помре від старості. Необхідний абсолютно новий підхід до взаємодії з Росією. Нам необхідно припинити розмовляти з Росією на різних мовах. Вони думають, що їх велич - це велич Радянського Союзу після Другої світової війни. У нас інша історія" , – пояснив він.\nГрант відзначає, що жителів Донбасу потрібно переконати, що Росія це країна минулого, не майбутнього. І інших варіантів у України немає, вважає він.\n"У вас немає альтернативи - або ви йдете з Росією лоб в лоб, використовуючи всі можливі засоби, або ви терпите поразку, а Росія продовжує свої злочини, йде з Азова в Чорне море і захоплює території крок за кроком", – підкреслив експерт.


Фахівці проаналізували дані, отримані в ході 108 експериментів над птахами і ссавцями. У деяких дослідах тварини повинні були запам'ятовувати порядок, в якому запалювалися червона і зелена лампочки. За словами вчених, чим довшими були комбінації, тим з більшими труднощами піддослідні розрізняли їх. Однак тварини, як і люди, легко відрізняли окремий сигнал від іншого.\nДослідники побудували математичну модель, щоб пояснити такий результат. Виявилося, що нездатність птахів і ссавців розпізнавати ряд сигналів пов'язана з тим, що вони не можуть утримувати послідовності стимулів у розумі. Це пояснює, чому тварини, яких вчені навчали людської мови, не можуть зрозуміти різницю між такими пропозиціями, як «собака вкусила жінку» або «жінка вкусила собаку».\nБіологи вважають, що у ході еволюції людини наш мозок пристосувався запам'ятовувати комбінації сигналів, що стало основою для появи мови, здатності міркувати і планувати.\nПри обустройстве кровли частные застройщики все чаще обращают внимание на металлочерепицу – современный кровельный материл, обладающий множеством плюсов.


Легалізація документів - Бюро перекладів Terra Lingua\nБюро перекладів “TERRA LINGUA” пропонує повний комплекс послуг по легалізації документів. Ми співпрацюємо з нотаріальними і юридичними конторами, що значно спрощує і прискорює надання даної послуги.\nЛегалізація документів – це виконання ряду формальних процедур для набуття документу юридичної чинності на території іншої країни. Легалізація здійснюється в країні, де був виданий документ, тобто в Україні можна легалізувати тільки українські документи.\nпроставлення штампу «апостиль» (спрощена форма);\nповна консульська легалізація з проставленням необхідних відміток у відповідних інстанціях.\nВибір форми легалізації залежить від правових угод, що діють між Україною і конкретною країною. Так, для країн-учасниць Гаазької конвенції достатньо наявність штампу «апостиль», для інших – вимагається повна консульська легалізація документа.\nНемає необхідності в легалізації документів, що призначені для використання в країнах – учасницях Мінської конвенції (Азербайджан, Вірменія, Білорусь, Казахстан, Киргизія, Молдавія, Росія, Таджикистан, Туркменістан, Узбекистан, Україна). Для цих країн достатньо нотаріально завірений переклад документа.\nДля подачі документів від імені Замовника на легалізацію необхідна довіреність, оформлена у нотаріуса на одного із співробітників Бюро перекладів. Якщо Власник документа знаходиться в іншій країні, то довіреність можна оформити безпосередньо в консульстві України в цій країні.\nПри легалізації дипломів про освіту, печатка легалізації проставляється на нотаріально завіреній копії документів. Основна вимога – надати архівну довідку з учбового закладу.\nЯкщо легалізація ставиться на документи, видані управліннями РАЦСу, то необхідно надати новий зразок таких документів.\nЛегалізація документів юридичних осіб вимагає надання довіреності та супровідного листа від компанії на бланку з печаткою та підписом директора.\nКонсульський департамент не проставляє печатку легалізації на документах, які складені на території іноземних держав. Документи подібного типу легалізуються в консульстві України, яке знаходиться в країні видачі документів.\nЯкщо Вам потрібно легалізувати документи – звертайтеся, ми радо це зробимо для Вас!


Чому українці застряють в аеропортах і що з цим робити — Громада | Ракурс\nУкраїнські туристи дві доби просиділи в аеропорту Тирани, Албанія. Фото: Ростислав Артеменко / Facebook\nСергій ТУТОВ03.07.2018 11:51 КоментаріRacurs.ua\nСередина літа ознаменувався авіаційними туристичними скандалами. Тиждень сотням людей не вдавалося вчасно вилетіти з аеропортів України та інших країн. Проблеми були організовані туроператорами та авіаперевізниками, що не зуміли з різних причин виконати свої прямі обов'язки. Туроператори були різні, а недбайливих перевізників, які не змогли вивезти людей на літнє море і вчасно забрати їх звідти, два — Bravo Airways і Yanair Airlines.\nВсі складності в бізнесі завжди передусім пов'язані з грошима: з їх відсутністю або несвоєчасним отриманням. Пінг-понг між туроператорами й авіаперевізниками щодо оплати своїх послуг цікавий тільки для судових розглядів. Людині, яка всю зиму планувала літні дні на морі, не важливі підприємницькі колізії, їй потрібна допомога у здійсненні планів. Помічником і посередником між споживачем і бізнесом історично було обрано державу. В Україні є структури, які в цьому випадку представляють державу — Мінекономрозвитку і Міністерство інфраструктури, а бізнес представляють кілька туристичних асоціацій — наприклад, Національна туристична організація, Українська асоціація туристичних агентств і Туристична асоціація України. Перші видають ліцензії та дозволи, другі мають представляти солідарну думку бізнесу й надавати йому допомогу в разі виникнення проблем.\nВ аеропорту «Бориспіль» з середини червня регулярно затримуються рейси авіакомпанії Yanair Airlines: запізнення на чотири-п'ять годин стали нормою, та й добові не рідкість. З Жулян — затримки на рейси в Грузію, Іспанію, Туреччину і Єгипет, пов'язані з компанією Bravo. Ця ж компанія не може вчасно вивезти туристів з різних країн — від Тунісу й Іспанії до Албанії.\nДопомогою туристам, які застрягли за кордоном, зобов'язана опікуватися консульська служба держави. Якщо сталася багатогодинна затримка рейсу, то за це несуть відповідальність і дипломатичні служби, яким доручено захищати юридичні та економічні інтереси своїх держав і громадян. В День Конституції, 28 червня, в туніському аеропорту «Монастир» застрягли близько 300 українських туристів, рейси яких постійно відкладалися. В очікуванні на виліт вони просиділи більш як добу. В українському консульстві людям казали про відсутність палива для заправки літаків та іншу нісенітницю. Туроператор і авіакомпанія активно перекладали провину один на одного.\nПосередниками в переговорах між пасажирами і бізнесменами виступили два українських міністерства — економрозвитку та інфраструктури. Цікаво, чи буде покарано хоч одного українського дипломата, який не зумів розібратися у виконанні своїх обов'язків, і що чиновники мають намір ще зробити в напрямі економічного розвитку і створення міцної інфраструктури. Так, міністр цієї інфраструктури Володимир Омелян, коли число застряглих у Тунісі туристів досягло 800 осіб, а очікування перевищило три доби, грізно заявив про заходи впливу, які він збирається застосувати проти винних, скликавши 2 липня нараду з туроператорами й авіаперевізниками. Непоганим першим кроком у подібних репресіях була б відставка міністра, який не може впливати на роботу інфраструктури, адже подібні наради потрібно проводити до початку туристичного сезону, а не в його розпал.\nВсі ці затримки часто-густо поєднуються ще й з хамським ставленням авіаторів і туроператорів до своїх клієнтів. Людей в найкращому випадку інформують про перенесення рейсу, не відчуваючи за собою жодної провини. Розміщення в готелі та надана вода з бутербродами подаються як величезний успіх у роботі. Насправді це є безумовною і обов'язковою умовою в разі зриву рейсу компанією, як і обов'язок доставки пасажира в пункт призначення наступним рейсом або рейсом авіакомпанії-партнера. За неможливості такого гроші за квиток має бути повернуто протягом семи днів. Крім того, пасажир може вимагати компенсацію в розмірі від 135 до 650 дол., залежно від дальності перельоту, що не відбувся. Це міжнародна практика, яка стосується всіх перельотів, зокрема й чартерних компаній і лоукостерів.\nПрактично всі пасажири, які звернулися з претензією щодо свого рейсу, отримують гроші з перевізника. Краще на руках мати документ зі штампом, що підтверджує факт скасування або заміни рейсу, із зазначенням справжніх причин, хоча якщо справа дійде до суду, вистачить позначки про скасування рейсу. Такий документ можна отримати на стійці реєстрації, в касі авіакомпанії, біля виходу на посадку або у співробітників аеропорту. Непогано зберегти всі квитки, посадкові талони та багажні бирки. Сфотографувати табло вильотів із зазначенням зміни часу і статусу рейсу. Зберегти чеки з готелю, про придбану їжу і про проїзд на транспорті, який довелося використовувати внаслідок скасування рейсу.\nВідповідно до міжнародних правил, якщо рейс затримується більш як на дві години, авіакомпанія зобов'язана надавати пасажирам харчування і прохолодні напої, а також зв'язок для дзвінка або надсилання повідомлення, в разі більш значної затримки — організувати перевезення в готель і місце в ньому.\nЯкщо справа дійде до суду, то претензії потрібно висувати і авіаперевізнику, і туроператору, який несе відповідальність за якість послуг туристичного продукту. Зазвичай відповідальність за цей продукт застрахована на суму до 20 тис. євро, і в разі настання несприятливих обставин гарантом виступає і страхова компанія. Фінансові претензії переважно вирішуються в досудовому порядку, але якщо доходить до суду, у постраждалої сторони завжди пріоритет.\nСучасне життя підштовхує споживача до скорочення числа посередників між ним і кінцевим продуктом. Зараз у мережі можна знайти недорогий квиток і спосіб проживання в найекзотичніших місцях. Сумнівні туристичні компанії й авіаперевізники, що потроху вмирають, — це залишки вчорашньої недорозвиненої системи, зараженої анахронізмом. Переваги XXI століття сьогодні цілком доступні.\nЧитайте також: Сміливі транспортні фантазії українських чиновників\nСтатті за темою: про Міністерство інфраструктури, авіакомпанії, про туристів


Напередодні Великодня популярними стають майстер-класи з писанкарства. Уже третій рік поспіль працівники відділу літератури з мистецтва організовують для читачів книгозбірні майстер-клас з виготовлення лемківської писанки в рамках «Лемкоклубу».\n«Майстер-класи організовуємо з метою збереження та відновлення давніх традицій писанкарства, щоб наші мешканці поклали до своїх кошиків власноруч розмальовану писанку», - зазначила завідувач відділу Галина Пристай.\nДревньому ремеслу навчає усіх охочих художниця, мисткиня, журналістка, дослідниця лемківської культури Анна Кирпан. Майстриня розписує писанки змалечку. Як художник-професіонал знає чимало різних технік і методик, вміє відтворювати пасхальні символи різних регіонів. Але особливо любить лемківські. Адже вчилася їх робити першими, услід за батьком, корінним лемком з села Тиляви.\nПід час майстер-класу присутні ознайомилися з історією та традицією писанкарства, орнаментами та символами, навчилися самостійно розписувати великодні писанки. Анна Кирпан наголосила, що лемківська писанка відрізняється від бойківської чи гуцульської меншою насиченістю, простотою і лаконічністю візерунка.\nРозмальовані писанки учасники майстер-класу забрали із собою, аби освятити та подарувати найдорожчим людям.


Питання про те, куди слід віднести педагогіку, до розряду наук або до мистецтв, час від часу поновлюється, особливо коли де-небудь відкривається нова кафедра з педагогіки і лектору доводиться вести серйозні та систематичні читання про виховання. Очевидно, це питання суто теоретичний, питання класифікації та методології, але він має важливість для педагога. Що ж, справді, за річ педагогіка і сам педагог чи є в деякому роді художник або людина науки? Нещодавно це питання було відновлено на сторінках французького педагогічного журналу "Revne iuteniationale de l'enseignement" no нагоди відкриття двох курсів лекцій з педагогіки у Парижі і в Ліоні при fakulte des lettres. Обидва лектора обговорюють питання у своїх вступних лекціях, і не можна сказати, щоб грунтовно; обидва схиляються до тієї думки, що хоча виховна діяльність і передбачає наукові знання, але сама є мистецтво, а не наука. Доводи на підтвердження справедливості такого рішення питання наводяться досить слабкі, наприклад: виховання потрібно вважати мистецтвом тому, що воно ставить собі практичні цілі (Marion), або тому, що неосвічена мати, в силу своєї любові, іноді перевершує в справі виховання педагога з дипломом ( Thamin).\nУ нас обговоренням поставленого питання займався Ушинський у передмові до твору "Людина як предмет виховання" і вирішив його так само, як і французькі педагоги, що педагогіка є мистецтво, а не наука. Він грунтувався в цьому випадку на тому відмінності між наукою і мистецтвом, яке зробив Д.С. Мілль у своїй "Логіці", хоча і зрозумів міллевское відмінність дещо по-своєму. До розгляду цього розрізнення ми ще повернемося, а тепер обговоримо питання по його суті.\nНемає ніякого сумніву, що питання про те, чи вважати педагогіку наукою чи мистецтвом, вирішиться цілком, якщо буде чітко з'ясовано і визначено, що таке наука, що таке мистецтво і чим займається педагогіка. До установці поняття науки і мистецтва та визначення їх взаємних відносин ми і звернемося тому перш за все.\nНа науку і на мистецтво можна висловити різні погляди, згідно з якими різному буде визначатися і положення педагогіки. Можна так думати про науку: вона є здійснення прагнення до чистого знання, безкорисливому, самодостатньої, знання заради приємності і благородства самого знання, вона є піднесення розуму до сфери безпристрасну і спокійну, де абсолютно панує розум, хоча розширення знання і супроводжується актом найбільшого задоволення. Чисто наукове дослідження зовсім і рішуче чуже будь-яких практичних цілей та інтересів, спроб навчати, виправляти, покращувати; воно є знання, чиста думка і більше нічого. Біля людини чистої науки може лежати багатюще додаток його наукової теорії, що обіцяє незлічимі блага і йому самому, і іншим, і людина науки може пальцем не ворухнути для здійснення цієї програми. Практична утилізація знання - це зовсім інший світ, істотно різний від чистого світу думки і знання. Розуміння явищ і розширення свого розуміння - ось сутність наукової діяльності. А чи скористається хто-небудь науковими знаннями в практичному відношенні чи ні, чи принесуть вони якусь користь чи ні - це зовсім інше питання, чистої науки самої по собі зовсім не стосується. Принесуть - добре, не принесуть - неогорчітельно.\nАле триматися в такій абстрактній сфері далеко не кожному вченому можливо. Перед його очима розстилається життя, повне скорбот і поневірянь, люди ходять в темряві, страждають і морально, і фізично від цієї темряви, і в нього в руках є знання, яке, належним чином застосоване і виражене, може кинути промінь світла в темряву і зменшити лиха. Невже ж він буде так черствий серцем, що, подібно багатієві-скнарі, вічно буде тільки збирати розумові скарби, ніколи їх не марнуючи, не розливаючи світла їх на людей, щоб потім в кінці кінців забрати їх з собою в могилу, чого не робить навіть - правда, тільки за неможливості - звичайний скнара? І ось, вчений прагне до утилізації знання; він пізнає, щоб витягти зі знання користь і для себе і для інших, щоб світлом знання висвітлити темряву невігластва, а його силою підняти й зміцнити слабких і страждають. Застосування наукових законів до вимог життя і є мистецтво. Людина мистецтва не ставить своїм завданням розширення знання заради самого знання, за чистим самодостатнім знанням він не женеться, у сфері чистої думки холодно його гарячому велелюбного серця; знати - щоб допомогти, наказувати природою, доставляти зручності людям - ось мета людини мистецтва. Різниця за метою діяльності між людиною науки і людиною мистецтва ясна: один хоче відкривати нові знання, теоретично з'ясовувати колишні; інший з знань, вже відкритих, прагне витягти практичні результати, а про новий знанні піклується настільки, наскільки воно обіцяє нові поліпшення життя. Що ж стосується самих розумових процесів, то вони близько схожі й у людини науки, і у людини мистецтва: і той і інший обертаються постійно у сфері наукових положень, законів і правил, комбінують наукові дані на різні лади, роблять висновки, нові зіставлення і т . д. Тільки людина науки ставить справу так, щоб з освічених поєднань вийшло нове теоретичне положення, а людина мистецтва так, щоб вийшло нове практичне застосування. Останній для досягнення своєї мети неминуче виводить на свою думку нові елементи, абсолютно сторонні чистого розуму, - потреби життя, часу, обставин, якими і визначаються цілі, але не самий процес комбінацій наукових даних.\nЗ цієї точки зору на науку і мистецтво педагогіка безсумнівно повинна бути віднесена до розряду мистецтв, тому що вона має своїм завданням не розширення чистого знання заради його самого, а більш практичні цілі - соціальна виплата правильному розвитку сил дітей, їх нормальному фізичному і психічному зростання. Ті закони, які здобуті науками про людину, вона намагається застосувати до розвитку підростаючих поколінь. Але проти висловленої точки зору на науку і мистецтво та його взаємини можуть бути пред'явлені різні заперечення. Безсумнівно, що є різниця між чистим науковим дослідженням, що має на увазі єдино інтереси знання, і міркуванням практичного, прикладного характеру, що переслідують цілі утилізації знання. Центр ваги поміщається різному в цих дослідженнях, в одному він укладений у прагненні відкривати та пізнавати нове, в іншому - в прагненні отримувати всю можливу користь з відкритих знань, у другому міркуванні вводяться в думку такі елементи, які зовсім далекі їй у першому міркуванні (життєві інтереси і потреби). Все це справедливо, і упускати з уваги не можна. Але наведені відмінності настільки великі і важливі, що змушують розмежовувати два різних роду розумової діяльності - наукову і мистецтва, або ж ті особливості, які властиві мистецтву, не виділяють його зі сфери, з роду наукових досліджень, а тільки своєрідно відтіняють цей вид наукового міркування ? Що те, що вище названо мистецтвом, чи не є що-небудь позанаукові, стороннє й чуже чистій науці, в цьому не можна сумніватися. Мистецтво є додаток науки, і людина мистецтва постійно обертається у сфері наукових положень і формул. Неможливо докладати науку, не знаючи науки і не розмірковуючи науково. Далі, додаток наукових законів до практики не є що-небудь абсолютно байдуже для чистого знання. Застосування абстрактних законів висвітлюють ці останні, новим світлом, вказують у них невідому досі бік, роз'яснюють важливість і значення їх з своєї особливої точки зору. Коли ми поєднуємо два види знання про закон: суто теоретичне і прикладне, тоді наше знання буває повніше, законченнее, цельнее, ніж у разі обмеження її однієї теоретичної стороною. Застосування закону є таким чином розширення знання про закон. Нарешті, практичне застосування закону часто буває пов'язане з теоретичним переісследованіем закону, з розгляданням його з нової точки зору, в нових комбінаціях з іншими законами, внаслідок чого воно часто може розширювати і чисто теоретичні відомості про закони, відкривати в них нові сторони, спрямовувати дослідження на нові шляхи. Багато науки виникли і розвинулися під впливом чисто практичних потреб і міркувань, кожне наукове відкриття у сфері відомих знань зараз же додавалося до практики і вело до подальших теоретичним вишукуванням. Середньовічні алхіміки суть засновники наукової хімії, але керувати у своїх дослідженнях міркуваннями чисто практичного характеру; геометрія як абстрактна наука виникла з життєвих потреб і практичних вимірювань Землі; то ж потрібно сказати про давню астрономію і науку права. Таким чином, застосування законів виявляється діяльністю, нерозривно пов'язаної з чисто теоретичним вишукуванням і іноді навіть безпосередньо переходить у це теоретичне вишукування, хоча б і в тих видах, чи не вдасться з нових теоретичних відкриттів зробити нові і важливі практичні застосування. Чому ж ми будемо ці два види розумової діяльності, настільки тісно пов'язані між собою, різко розділяти і одну діяльність називати наукою і відносити до одного роду, а іншу - мистецтвом і відносити до іншого? Нам здається, що для цього немає достатніх підстав у тих особливостях, які властиві аналізованим деятельностям, і та і інша діяльність є діяльність наукова; але одна є чисто або абстрактно наукова, а інша практично наукова або прикладна. З цієї точки зору на науку і мистецтво педагогіка, очевидно, повинна бути зарахована до розряду прикладних наук.\nДо розглянутого погляду на науку і мистецтво підходить той, який висловив Д.С. Мілль у своїй "Логіці" і який повторює Ушинський. Відношення між наукою і мистецтвом Мілль визначає так: мистецтво ставить собі за мету, визначає її і передає науці. Наука розглядає її і, вивчивши її причини та умови, повертає назад мистецтву разом з теоремою того поєднання обставин, яким вона може бути досягнута; а мистецтво, розглянувши запропоноване наукою поєднання обставин, вирішує, чи досяжна мета чи ні. Таким чином виявляється, що в мистецтві головна роль належить науці, сутність справи мистецтва залежить від науки. І Мілль прямо стверджує, що не тільки "підстави усякого правила мистецтва повинні бути отисківаеми в теоремах науки", але і що "мистецтво взагалі складається з істин науки, розташованих в порядку, найбільш зручному для практики, замість порядку, найбільш зручного для думки". Мистецтво, отже, за змістом тотожне з наукою, різна ж від нього за формою. Через відмінності у формі розділяти діяльності за родом і одну називати наукою, а іншу - мистецтвом чи грунтовно.\nУшинський мало звернув уваги на цей тісний зв'язок між наукою та мистецтвом, на яку так виразно вказав Мілль; вважаючи педагогіку мистецтвом, він стверджує, що "педагогіка не є зібрання положень науки", тоді як Мілль прямо говорить, що "мистецтво взагалі складається з істин науки ". Ушинський особливо висуває той бік у погляді Мілля, в якій виражається відмінність між наукою і мистецтвом. "Пропозиції науки, - говорить Мілль, - стверджують деякий факт: існування, послідовність чи подібність. Пропозиції мистецтва не стверджують, що щось є, а наказують або рекомендують, щоб щось було. Вони становлять особливий клас". Відмінна риса мистецтва в порівнянні з наукою є наказовий спосіб дієслів, наука говорить: є чи буде, а мистецтво - повинно бути. Ушинський висловлює цю думку різкіше, стверджуючи, що мистецтва мають на меті вивчення майбутнє, а не справжнє і не пройшло, вони не вивчають того, що є, але тільки вказують на те, що було б бажано бачити існуючим, і на кошти до досягнення бажаного ( кошти, за Міллі, вказуються наукою); наука вивчає тільки існуюче або існувало, а мистецтво прагне творити те, чого ще немає.\nУ цих зауваженнях про відмінність між наукою і мистецтвом є значні неточності. Мистецтво має своїм предметом не справжнє і не пройшло, а майбутнє. Як зрозуміти подібне визначення? Майбутнє є неіснуюче в даний час. Невже мистецтво займається неіснуючим, нічим? Як їм можна займатися? Очевидно, в цьому визначенні, що мистецтво займається майбутнім, є якийсь недолік.\nПредмет того, що називається мистецтвом, є сучасне і минуле, як і предмет науки, але поєднане з діяльним прагненням так видозмінити справжнє, щоб в майбутньому з нього вийшов певний результат, якого прагнення в чистій науці не помічаємо. Розглянемо цю думку зокрема, у застосуванні до виховання.\nПедагогіка вивчає минуле. Виховна діяльність почалася не сьогодні, вона є одна із суттєвих функцій людини. Чим складніше життя, тим складніше виховання, чим простіше середовище, в якому обертаються люди, тим простіше виховання. Якщо ми візьмемо дикуна з найпростішими побутовими умовами, ми і там знайдемо виховання, хоча, на нашу думку, вкрай недосконале і грубе. Словом, де людина, там і виховання, а в освічених народів ще й думи, теорії про виховання. Таким чином, педагогіка вивчає велике минуле. Вона вивчає і сьогодення. Якщо людину взагалі або цілий народ вивчають інші науки, то на частку педагогіки залишилися приватні вивчення відомих груп людей і окремих осіб з особливою, спеціальної точки зору: як їх фізичний і психічний стан, які сторони і властивості вимагають у них особливої турботи та зміцнення і які з коштів, вироблених попереднім педагогічним досвідом, можуть бути з користю вжиті в даному випадку. Все це справа не легка і не має нічого особливого в порівнянні з усяким іншим науковим вивченням. Нарешті, є третій, і останній, елемент вивчення - так поєднувати дані цього предмета і випадку з досвідом минулого, щоб у майбутньому вийшов певний результат. Ми говоримо, що цей елемент - діяльна прагнення певним зміною цього досягти бажаного майбутнього - є характерна властивість так званого мистецтва або, по-нашому, прикладної науки в порівнянні з чистим, тому що він відсутній у чистій науці, яка прагне до знання без усякої домішки практики , розрахунків на майбутнє. Але тим не менш в деяких науках ми можемо знайти повну аналогію мистецтва з розглянутої точки зору. У хімії беруть кілька тіл у певній пропорції, з'єднують їх між собою і дивляться, який буде результат. Педагог бере відому особистість, підпорядковує її відомим впливам і спостерігає, який буде результат. Прийом з боку процесу істотно однаковий, різниця в об'єктах дії. Логіка, досліджуючи склад і закони мислення, має на увазі і поліпшення мислення, тобто результат, який виникне і виявиться в майбутньому, а не одне просте з'ясування цього мислення. Соціології не чужі прагнення змінювати склад суспільного життя на краще. Отже, педагогіка і мистецтво взагалі вивчають минуле і сучасне та, комбінуючи відомим чином минуле з сьогоденням, прагнуть досягти в майбутньому певного результату. Остання риса, будучи найбільш характерною для мистецтва, має значні аналогії і власне в науці.\nКоли говорять, що мистецтво творить те, чого немає, наука ж займається або минулим, або цим, то цими словами як би передбачається, що наука не творить, що її завдання не створювати, а займатися тим, що дано. Подібне припущення також неправильно, наука стільки ж творить те, чого немає, як і мистецтво. Істотна проблема науки створити пояснення фактів, якого немає, відкрити закони явища, які ще невідомі. Факти, явища, що підлягають науковому дослідженню, звичайно, давно існують, але закони і формули створюються наукою; матеріал діяльності в мистецтві також існує перш самого мистецтва, але надання форми матеріалу, застосування наукового положення до практики створюються мистецтвом знову.\nПедагогика как искусство 1. Педагогіка як мистецтво\nОтже, ми знаходимо, що ті відмінності між наукою і мистецтвом, на які вказують (між іншим, Мілль і за ним Ушинський), в значній мірі неправильні, що на підставі цих відмінностей не можна визнавати два роди розумової діяльності - науку і мистецтво, а слід допустити тільки два види - чисту науку і прикладну науку і що педагогіка, власне теорія виховання, є прикладна наука.\nЗважаючи на такого результату можна висловити інший погляд на науку та мистецтво, тим більше що термін "мистецтво" в результаті попереднього аналізу як би зникає, перетворюючись на прикладну науку, а між тим він постійно вживається і з ним з'єднують відоме уявлення. Можна сказати, що взагалі наука є вивчення явищ зі всіляких сторін, їх властивостей, взаємин, різноманітних поєднань один з одним, причин і умов виникнення. З якими цілями відбувається вивчення явищ - теоретичними чи практичними, у видах чи розширення чистого знання або життєвого застосування знань - це байдуже. Раз явища вивчаються, піддаються аналітичної та синтетичної обробки, приводяться до абстрактним формулам і законам, - значить, ми маємо справу з наукою. З цієї точки зору і педагогіка, і теорія всякого взагалі так званого мистецтва буде наука. Мистецтво ж у власному сенсі слова має свою особливу область і від науки відокремлюється чітко: воно переслідує перш за все мети не знання, а естетичної насолоди, краса - його істотний і найбільш характерний елемент. Втім, протиставляти науку і мистецтво не можна: вони мають і деякі подібності між собою, і деякі відмінності. Подібності наступні: і наука і мистецтво створюють щось нове, не існувало до цього часу і тому одно суть діяльності творчі; і та і інша потребують дієвої участі органів зовнішніх почуттів для збирання спостережень, обробки їх і перевірки, для художнього вираження відомої ідеї в певній матеріальній формі; ні наука, ні мистецтво ніколи не займаються одним явищем заради нього самого, їх предмет постійно спільне. Ця риса і науки та мистецтва вельми важлива, вона ознака висоти розумової діяльності. Окремих явищ нескінченна безліч, і вивчити їх науково або художньо зобразити неможливо. Вивчаючи і зображуючи окреме, і наука і мистецтво завжди прагнуть відшукати в цьому окремому загальне і заради цього загального і цінують окреме. Прихильність до загального науки і мистецтва пояснюється тим, що вони основним своїм завданням ставлять пояснення явищ, що маються на увазі під відомою формулою або продуктом мистецтва, з'ясування їх змісту і значення. Що наука має своєї істотної завданням пояснювати явища - це зрозуміло, але до того ж прагне і мистецтво. Не можна дивитися на твори художника як на простий результат випадкової гри його фантазії, яка направляється в такі сторони і обирає такі предмети, які довелося. Розкрити зміст відомої групи фактів, представити їх пояснює ідею в наочній формі - ось завдання діяльності справжнього художника.\nПри подібності між наукою і мистецтвом є і відмінності. Найголовніші наступні: мистецтво на першому плані ставить естетичність своїх продуктів, женеться за красою, чого наука не робить. Якщо естетичний елемент і входить іноді у твір науки, то як додатковий, другорядний, випадковий, не пов'язаний з самим істотою наукової справи; твори мистецтва мають зовнішню форму - індивідуальну і наочну, науки ж - загальну та абстрактну. З'ясовувати явища - суттєва проблема науки й мистецтва. Але це з'ясування явищ наукою і мистецтвом відбувається неоднаково: наука, з'ясовуючи явища, приводить їх до абстрактним формулам і законами, в яких будь-яка окремість і індивідуальність пропадають; мистецтво своїх зображенням явищ, з'ясовувати ці останні, додає, навпаки, індивідуальну форму, постачає їх як б особистими ознаками, але це тільки одна форма, тому що в ній ховається загальний зміст; мистецтво в порівнянні з наукою більш матеріально і більше потребує органах зовнішніх почуттів. Звичайно, і наука часто звертається до матерії і в змінах матерії висловлює результати своїх досліджень. Але об'єктами наукового вивчення бувають і не матеріальні явища, і результати дослідження часто виражаються в абстрактних формулах, хоча і мають деяку матеріальність (слово, письмо); мистецтво ж переважно має справу з матерією і продукти своєї творчості висловлює постійно також в матерії, хоча і з цього боку мистецтва бувають дуже різні: одні порівняно духовні, яка поезія, а інші дуже матеріальні, яка архітектура.\nЗараз викладений погляд на науку і мистецтво повертає терміну "мистецтво" те значення, яке воно зазвичай має, усуваючи разом з тим то порівняно малообичное розуміння мистецтва, яке висловлено в першому погляді. За цим, другому розуміння науки і мистецтва мистецтво є мистецтво, естетична діяльність, причому вона не представляє якої-небудь протилежності науці, а тісно пов'язана з нею. Таке розуміння мистецтва ми вважаємо правильним. Але у викладеному погляді є один недолік, який не можна пропустити без уваги, саме той, що всі можливі наукові роботи приведені до одного знаменника і позначені просто науковими. Дуже недобре розділяти і відносити до різних родів діяльності те, що складає види одного роду, але так само недобре змішувати види, процеси, все ж таки мають відмінності, не відокремлювати, а ставити як абсолютно однакові, прямо поряд з іншими. Ми при розборі першого погляду на науку і мистецтво досить вже говорили про відмінності між наукою чистою і наукою прикладної; ці відмінності ми визнаємо важливими, дуже помітно оттеняющими категоріями наукових робіт; при класифікації найголовніших видів розумової діяльності їх забувати не можна.\nЯкщо ми, піклуючись про роздільності понять, постараємося тепер перейменувати найбільш різні розумові процеси, про які в нас йшла мова, і позначити кожен особливим терміном, то ми одержимо такі: 1) чисто наукове мислення, 2) прикладне наукове мислення, 3) мистецтво в сенсі художньої творчості і 4) практична чи технічна діяльність. Про відмінність і співвідношенні перших трьох видів розумових ми вже досить говорили; тепер уявімо зауваження про четвертий.\nПрактичну діяльність потрібно строго розрізняти і від науки, і від мистецтва. Істотні характерні риси її такі: вона має своїм предметом або окремі індивідууми, або великі збори індивідуумів, розуміючи їх як одна істота, має їх предметом заради їх самих, а не заради чого-небудь іншого, практична діяльність не має прагнення пояснювати явища, а переслідує тільки утилітарні цілі, чиї-небудь вигоди та інтереси. Пояснимо ці дві характерні риси практичній діяльності.\nПрактична діяльність спрямована на окремі предмети та особи, поодинокі чи колективні. Коли лікар лікує хворого, педагог виховує дитину, політик управляє державою, всі вони є практичними діячами. Завдання їх енергії виключно концентрується на одному об'єкті: які загальні висновки можна і потрібно зробити в даному випадку - про це вони не піклуються. Лікар хоче тільки вилікувати даного хворого, він клопочеться заради нього і до інших хворих у цьому випадку йому немає ніякої справи; педагог хоче виховати ось саме цієї дитини, анітрохи не турбуючись про інших; політик дбає про вигоди свого народу, не тільки не засмучуючись про вигоди інших народів, але навіть доставляючи вигоди свого народу на шкоду вигодам інших народів. Перед їхніми очима стоїть відомий суб'єкт, за яким далі вони нічого не бачать і не бажають бачити. Внаслідок цього їх діяльність позбавлена пояснювального, раціонального елементу. Вони напружують свою енергію не на те, щоб роз'яснити будь-яку групу фактів, а щоб доставити користь об'єкту їх діяльності і собі самим. Лікар-практик, лікуючи хворого, піклується не про те, щоб з'ясувати собі хід його хвороби, відкрити кошти, взагалі найбільш придатні проти відомої хвороби, а тільки про те, щоб вилікувати. Як, якими засобами - це все одно, аби тільки вилікувати. Точно так само роблять і всі інші практики, педагоги, політики, ставлячи собі найближчу мету, намагаючись будь-що-будь її досягти і не піклуючись про подальші загальних питаннях, не даючи собі праці осмислити і раціоналізувати свою діяльність. У два місяці такого-то ледачий і не зовсім здатний вихованець підготовлений до іспиту настільки задовільно, що благополучно здав його; на два роки таке-то зло якщо не з коренем вирвано з народного життя, то зім'яте, придавлене, причаїлося і не виявляє себе.\nІ ось практики торжествують перемогу, тому що найближча мета досягнута - іспит складено, суспільне зло не виявляється. Але якими засобами ця мета досягнута - розумними або нерозумними? Від досягнення найближчої мети вийшла істотна користь і на майбутній час або вся благотворність результату обмежується однією видимістю і справжнім моментом, а далі і по суті буде гірше, ніж було колись? Подібними питаннями істие практики ніколи не задаються. Звичайно, практика може бути раціоналізувати. Вона завжди представляє застосування загального правила, більш-менш розумно і грунтовно складеного, до окремих випадків; але вона може прагнути застосовувати дійсні наукові положення, застосовувати обережно, з розбором, вивчаючи грунтовно умови застосування, видозмінюючи і пристосовуючи правило, вона може намагатися з'ясувати собі відомі явища, їх причини та умови розвитку, - словом, їх природу, узагальнювати їх і суворо підводити під наукові формули. Тоді вона буде містити в собі значний пояснювальний елемент, просочиться духом науки і високо підніметься в своєму теоретичному та практичному гідність. Але сама по собі, у своєму чистому вигляді практична діяльність і індивідуальна, і зовсім не задається пояснювальними цілями. Тепер ці загальні міркування ми застосуємо спеціально до галузі виховання.\nПедагогика как наука 2. Педагогіка як наука\nПедагогіка є прикладна наука, науки, з якими вона перебуває в найбільш тісному зв'язку і закони яких вона повинна застосовувати, суть науки про людину. При фізичному вихованні людини їй доводиться мати справу з анатомією і фізіологією людини і гігієною, "при психічному вихованні - з психологією, логікою, наукою про моральність і прекрасне. Інші науки про людину менш стосуються педагогіки, але не можна сказати, щоб залишалися їй абсолютно чужими, яка, наприклад, філологія. Таким чином, наукові передумови педагогічної теорії складні і різноманітні. Але цим ще не вичерпується труднощі педагогічної теорії. Наукові закони педагогіка повинна застосовувати до відомих обставинам і потребам і з відомою метою. Звідки вона візьме знання цих обставин, потреб, цілей? Мілль говорить, що мета вказується науці мистецтвом і у вказівці мети головна функція мистецтва. Але яке ж мистецтво вкаже педагогіці її мета? І якщо вона сама є таке мистецтво, то на підставі чого ж вона буде визначати мету виховання? Деякі загальні вказівки, звичайно, можуть бути почерпнуті із знання устрою людського організму, його найголовніших відправлень та історії його розвитку. Але це будуть вказівки занадто загальні, що стосуються одно всього роду людського. При вихованні необхідні вказівки більш приватні, більш певні, стосовно до відомої народності, історичним умовам життя , її сучасного стану. Подібні відомості можна почерпнути тільки з історії народу, зі складу його суспільного і державного життя, з потреб і завдань його сьогодення. Таким чином, для застосування загальних законів життя та розвитку природи людської до відомій групі людей необхідне серйозне знання історії даного народу, його душевного складу, його сучасних прагнень і потреб. А щоб успішно виконати намічену такими шляхами мета, необхідно вільно розташовувати всім педагогічним досвідом людства, докладно знати, до яких результатів прийшло в цьому відношенні людство, які створило методи виховання, якими виховними засобами користувалося , який переслідував освітній курс і т.д., інакше сказати, потрібне широке знання історії педагогіки.\nЗначна кількість наук, з якими педагогові доводиться мати справу, і їх різноманітність цілком з'ясовують факт невисокої положення в даний час педагогіки як прикладної наукової теорії. Не тільки в нас, а й у західних європейських народів твори з педагогіки здебільшого позбавлені наукового характеру, в них дуже слабкий вияснітельний, раціональний елемент. Вони звичайно є збірники правил і технічних педагогічних рад, складених на підставі власних педагогічних дослідів і спостережень, дослідів і спостережень інших осіб. Ці правила і поради іноді справедливі і резонні, іноді ні, але вони здебільшого теоретично не обгрунтовані, не доведені. Чому неодмінно треба триматися цих правил і порад, а не інших? Якого закону природи людської вони суть розумні і потрібні застосування? - На ці питання відповіді не дається. Так звані педагогіки є внаслідок цього зборами педагогічних рецептів, що мають занадто малу наукову цінність. Розгорніть який-небудь підручник педагогіки, і ви зустрінете нескінченне обчислення правил: при розвитку пам'яті треба чинити так, при розвитку морального почуття виконувати такі правила, стягненням за проступки піддавати таким-то. Стомлені цими довгими і часто незв'язними перерахуваннями правил, ви питаєте: так чому все це потрібно робити? Звідки всі ці правила випливають? І на питання зовсім не знайдете відповіді. Те, що свого часу говорив Ушинський (у введенні до "Педагогічної антропології") про погляди на педагогіку, справедливо і тепер. "Чи скоро з'явиться у нас порядна педагогіка?" - Кажуть одні, маючи на увазі, звичайно, під педагогікою книгу на кшталт "Домашнього лікарського порадника". "Невже немає в Німеччині будь-якої хорошої педагогіки, яку можна було б перекласти? Як би, здається, не бути в Німеччині такий педагогіці, хіба мало у неї цього добра!" Цього добра - хороших рецептурних педагогик - в даний час у нас досить і своїх.\nЯкщо така педагогічна література, то що ж говорити про практичну діяльність педагогів? Виховна діяльність є практична, технічна діяльність, або майстерність. Узята в своєму чистому вигляді, вона, як ми вже говорили, має мало наукового характеру, будучи індивідуальної або взагалі надто приватної і не укладаючи пояснювальних раціональних елементів, переслідуючи безпосередню найближчу мету і мало піклуючись про всіх загальних віддалених питаннях. Звичайно, в повній владі педагога осмислити свою діяльність: він може намагатися застосовувати у своїй діяльності положення дійсно наукові, а не правила та поради сумнівної практичної мудрості, не перевіреною науковим аналізом; замість напівсвідомого і неметодіческого експериментування, яким звичайно буває вся діяльність педагога, особливо молодого , початківця, він може піддати наукове положення цілком свідомому і систематичного педагогічному досвіду; обертаючись постійно серед дітей, юнаків і взагалі людей, тільки що розвиваються, він може з різних сторін стежити історію розвитку і складу людської особистості. Він внесе тоді в свою діяльність не лише елементи прикладної науки, але підніметься в сферу чистої науки, буде розширювати і примножувати чисте знання про людську природу, без будь-яких безпосередніх практичних застосувань його. В окремих особистостях він буде вивчати тоді природу людську взагалі. Словом, осмислити, раціоналізувати свою діяльність педагог може дуже легко, так як вона безпосередньо пов'язана з багатьма і різними науковими сферами.\nАле для цього потрібно отримати відповідну педагогічну підготовку, потрібно отримати смак і любов до наукового дослідження. Такий підготовкою, такою любов'ю до науки педагоги рідко володіють. Там, де дбають про педагогічну освіту, там воно поставлено дуже погано: під назвою вивчення педагогіки розуміють звичайно вивчення худого рецептурного підручника педагогіки (ціною в 750 руб.), Знання якої навряд чи може принести якусь користь, і деяке знайомство з історією педагогіки. Ось і все, якщо не вважати вивчення різних викладацьких прийомів, маніпуляцій, складання конспектів, пробних уроків і т.п., тобто того, що найменш важливо у підготовці педагога і на що витрачаються часто найбільш часу. Але ж педагогіка - прикладна наука - повинна застосовувати до виховання закони науки про людину; де ж ці науки? Зазвичай вони або зовсім не викладаються, або повідомляються у вкрай стислому і поверхневому вигляді. Той же худий підручник педагогіки нерідко містить у собі і всі потрібні педагогу відомості з фізіології, психології, логіки і т.д. Сила педагогічної освіти покладається не в цих основних для педагога відомостях, а в знанні викладацьких прийомів і маніпуляцій, у складанні конспектів і т.п. Такий підготовкою майбутні педагоги ставляться в неможливість осмислювати свою, так вимагає світла науки діяльність. Через те вони пізніше і є пересічними ремісниками, далі вдалою вишколу якому-небудь предмету нічого не сліпі і не знають, легко впадають при вихованні живої людської особистості, у справі вічно змінюється і різноманітному, в крайню рутинність і механізацію.\nВтім, і то потрібно сказати, що власне справжніх педагогів дуже мало як у нас, так і за кордоном. У нас кожен вчитель титулується педагогом, але вчитель не є власне педагог. Щоб бути хорошим учителем, для цього потрібно грунтовно знати свою науку і мати деяке знайомство з викладацькою технікою. Особи, які одержали гарну освіту і ніколи не вивчали ніякої педагогіки, бувають дуже часто хорошими шкільними вчителями, хоча вони при тому зовсім не педагоги і мало знайомі навіть з педагогічними питаннями. Та й справді, чи можна визнати справжнім педагогом людину за те, що він майстер викладати граматику або арифметику, а у всіх інших виховних і навчальних питаннях керується рутиною, допотопними поглядами, абсолютно чужими науці? Крім вчителів звуть ще у нас педагогами вихователів. Але й до них назву "педагог" не зовсім йде. Вихователі здебільшого мають справу тільки з дисципліною, а під дисципліною вони здебільшого розуміють підтримання зовнішнього порядку. На правильне розвиток морального почуття в цьому сенсі цього слова, релігійного, естетичного, вони звертають уваги мало, нема в школі заворушень і великих пустощів - вихователі спокійні, впевнені, що виховна частина йде добре. До істинного типу педагога, з теорії та обов'язків, ближче підходять особи, яким довіряється всі виховно-навчальний заклад, які повинні і піклуватися про фізичне виховання, і правильно організувати навчальну частину, і ретельно стежити за порядком і моральним розвитком учнів. Їх діяльність мала б бути педагогічної в цьому сенсі цього слова, вони мають обняти виховання в цілому, всебічно, а не зосереджувати своєї уваги на одній будь-якої його частини.\nВперше опубліковано: у журналі "Педагогічний збірник" (№ 12), 1885 р.\nКаптерев Петро Федорович (1849 - 1922) - російський педагог і психолог.\nДІМенделеев не наукою єдиної\nГеополітика ПН Савицького між наукою та ідеологією


Політична роз’єднаність загрожує Україні економічною катастрофою – американський експерт\n17 грудня 2008, 21:43\nДиректор з питань зовнішньополітичних досліджень Інституту Брукінгс США Карлос Паскуаль\nКиїв – Близько 200 політичних діячів зібрались у Києві на дводенну конференцію «Кордони Європи», що проходила 16-17 грудня. І вже вкотре її учасники констатували, що наближення чи віддалення України від «політичних кордонів» Європейського Союзу залежать значною мірою від неї самої, а точніше від політичної єдності в країні та визначеності її курсу. Та цього разу учасники зустрічі наполягали на нагальності цих завдань для української політичної еліти з огляду на економічну кризу, що насувається на Україну.\nКарлос Паскуаль, Стівен Пайфер, Ніно Бурджанадзе, Гела Бежуашвілі, Олександр Кваснєвський, Анатолій Гриценко, Григорій Немиря – це лише початок списку відомих у світі політичних діячів, що з’їхалися до української столиці на конференцію «Кордони Європи».\nДелегати обговорили демократію у світі, глобальні енергетичні проблеми, погляд новообраного президента США Барака Обами на відносини зі Східною Європою, перспективи України в контексті євроінтерграції.\nЩо стосувалось України, учасники конференції були єдині: країна повинна визначитись з політичним курсом та взятись за економічний розвиток. Неоднорідність поглядів у Києві на євроінтеграцію України прокоментував Радіо Свобода колишній посол в Україні, а нині віце-президент та директор програми зовнішньополітичних досліджень у Брукінгз-Інституті Карлос Паскуаль.\n«Після революції Україна мала приголомшливі шанси наблизитись до Європи. Тут була політична воля наблизити Україну до ЄС. На жаль, відразу після революції Україну охопив політичний безлад, «помаранчева команда» втратила цей шанс. Зараз Україна повинна буде показати, що вона має об’єднаний парламент, єдину стратегію, єдину політику. Якщо ви це зробите, Європа знову відкриє для вас двері», – наголосив Карлос Паскуаль.\nПри цьому він зауважив, що відсутність єдиного політичного стрижня заважає Україні не лише розвиватись економічно, а може призвести до катастрофічних наслідків: «Якщо Україна зараз у політичній кризі, це вплине на розвиток економічний. Незабаром на Україну та українців може чекати потужний негативний удар. Це може завдати величезних проблем».\nЯк зупинити економічний спад?\nКарлос Паскуаль 25 років працював у Держдепартаменті США над питаннями відносин із Радянським Союзом та Європою, він відповідав за політику щодо України та Росії. Отож, Радіо Свобода запитало експерта, що найважливіше має зробити влада, щоб зупинити економічний спад?\n«Згуртований уряд, фокус на вирішенні економічних питань, політична прозорість, політична стратегія – це допоможе відновити зростання української економіки. У той же час, потрібно приділяти увагу людям, які відчули економічний спад. Варто впроваджувати заходи для допомоги постраждалим», – зазначив колишній посол США в Україні Карлос Паскуаль.\nКонференцію «Кордони Європи» у Києві організували американський Брукінгз-Інститут, Фонд Віктора Пінчука, а також Ялтинська Європейська стратегія.\nБрукінгз-Інститут – американська організація, що працює в галузі публічної політики. Його нинішній проект передбачає вивчення та сприяння регіонам на кордонах Європи, йдеться про Україну, Туреччину, західні Балкани та Кавказ, які прагнуть приєднатися до європейської спільноти.\nСергій Грабовський: «Країна Номенклатурія» по-українськи


Опозиція у М'янмі вважає план АСЕАН недостатнім для припинення насильства\nсубота, 18 вересня 2021, 16:02\nПротестний рух М'янми лише частково задоволений планом Асоціації держав Південно-Східної Азії (АСЕАН), спрямованим на врегулювання ситуації в країні.\nВідповідну заяву зробив Рух громадянської непокори М’янми, повідомляє Укрінформ із посиланням на DW.\n"Ми визнаємо й вітаємо той факт, що АСЕАН вдається до безпрецедентних кроків, але з огляду на реалії мусимо зазначити, що запропоновані заходи не є ані достатніми, ані адекватними", - йдеться в заяві.\nНа думку опозиції, АСЕАН має залучити до стратегії врегулювання конфлікту тіньовий уряд "як представника народу М'янми".\nЧитайте також: Військова влада М'янми видала ордери на арешт 26 лідерів опозиції\nНапередодні учасники саміту АСЕАН в Джакарті зажадали від військової влади припинити насильство в М'янмі, встановити діалог із громадськими силами й надати доступ для гуманітарної допомоги.\nУтім, як зазначається, навіть у день саміту, в якому взяв участь і глава хунти М'янми генерал Мін Аунг Хлайн, у країні застосовували силу проти учасників протесту.\nЧитайте також: На саміті АСЕАН домовилися про припинення насильства у М'янмі\nЯк повідомлялося, у М'янмі 1 лютого стався військовий переворот. Невдовзі у країні почалися масштабні акції протесту. За оцінками правозахисних організацій, під час заворушень загинуло близько 750 осіб, під вартою перебувають понад 3,3 тисячі критиків режиму. Правозахисники також не раз заявляли про факти тортур затриманих протестувальників.\nМʼянма Протест АСЕАН


В НАБУ назвали маніпулятивним останній виступ генпрокурора Венедіктової у Раді - МАЙБУТНЄ УКРАЇНИ В НАБУ назвали маніпулятивним останній виступ генпрокурора Венедіктової у Раді - МАЙБУТНЄ УКРАЇНИ\nВ НАБУ назвали маніпулятивним останній виступ генпрокурора Венедіктової у Раді\nНаціональне антикорупційне бюро України заявило про маніпуляції у виступі генерального прокурора Ірини Венедіктової 15 вересня у Верховній Раді. У відомстві виклали кілька текстових фрагментів виступу очільниці Офісу генпрокурора, під кожним з яких залишили коментар, у чому саме вбачають маніпуляції.\nУ НАБУ виокремили три такі справи – щодо суддів Окружного адміністративного суду Києва (ОАСК), щодо власника VAB Банку Олега Бахматюка та щодо народного депутата від «Слуги народу» Олександра Юрченка.\n«…На мою думку, без встановлення факту використання службового становища для одержання неправомірної вигоди, факту одержання неправомірної вигоди, повідомити будь-кого за вчинення такого службового злочину неможливо. А матеріали, які мені на сьогодні надали [cтосовно нардепа], не містять таких відомостей». (Генеральний прокурор, 15 вересня 2020 року під час виступу у ВРУ). Матеріали, надані ОГП, містили, з-поміж іншого, розсекречені протоколи здійснених НСРД, відповідно до яких народний депутат під час зустрічі із детективом «під прикриттям» повідомив, що необхідною умовою для внесення запропонованих правок та пропозицій до законопроєкту є надання йому неправомірної вигоди у сумі та у спосіб, що будуть окремо повідомлені його помічником. Помічник, дійсно, повідомив про те, що внесення правок буде коштувати 13 тис. доларів США. 3 серпня 2020 року народний депутат вніс до законопроєкту потрібні пропозиції. Під час наступних зустрічей із детективом народний депутат підтвердив свою обізнаність із фактом передачі помічнику грошових коштів», – йдеться в повідомленні на сайті НАБУ в коментарях щодо справи стосовно депутата Юрченка.\nІз повним змістом тез, які НАБУ вважає маніпулятивними з боку Ірини Венедіктової у інших справах, можна ознайомитись тут.\nГенпрокурор наразі не коментувала ці заяви НАБУ.\n← У Кремлі прокоментували слова Зеленського про саміт лідерів «нормандської четвірки»\nЛукашенко розповів про «сценарій знищення Білорусі» та назвав Україну «американським сателітом» →


Як полагодити ламінатний підлогу - як? що? де?\nБільшість проблем з ламінатним підлогою повністю покривається гарантійним обслуговуванням. Знос та пошкодження, викликані неправильним використанням або невеликими "аваріями" найчастіше під гарантійні випадки не підпадають. Час від часу на вашому ламинате з`являються подряпини, сколи та тріщини, але це зовсім не означає, що його пора списувати в утиль. І разом з тим, вам зовсім необов`язково миритися з цими, нехай і незначними, недоліками вашого ламінатного покриття - тим, хто не наважується вдаватися до допомоги професіоналів або не хоче платити чималу ціну за їхні послуги, ми розповімо, як полагодити ламінатний підлогу самостійно.\nМетод 1 з 3: Усунення незначних подряпин на поверхні ламінатної підлоги\nОчистіть пошкоджене місце. Переконайтеся, що підлога сухий, перш ніж переходити до наступного етапу.\nПридбайте комплект для лагодження ламінатної підлоги. Ці набори йдуть в найрізноманітніших кольорах, так що ви можете вибрати той, що відповідає вашому підлозі. Якщо у вас є зайвий шматочок ламінату, відправляючись за ремонтним комплектом, візьміть його з собою - так ви напевно не помилитеся з кольором.\nЗаповніть подряпини шпаклівкою або дрібному, який йде з ремонтним комплектом. Шпаклівка або віск заповнять подряпини. Щоб втиснути шпаклівку у великі подряпини, ви можете скористатися ножем або шпателем.\nПротріть місце сухою тканиною, щоб усунути зайвий віск або барвник, які потрапили на неушкоджену частину підлоги.\nМетод 2 з 3: Починка великих пошкоджень по краях ламінатної підлоги\nВід`єднайте плінтус від стіни. Виконуйте цей крок обережно, щоб не додати собі роботи і витрат з поламаним плінтусом або стінкою. Якщо ви вміло від`єднайте плінтус, то легко зможете повернути його на місце після того, як ремонт буде завершений.\nПіднімайте ламінатниє панелі, починаючи з найближчих до стіни. Рухайтеся до ушкодженого місця.\nЗамініть пошкоджені ламінатниє панелі новими. Виступи і пази протилежних панелей повинні з`єднуватися.\nПоверніть всі зняті панелі на місце. Працюйте в зворотному розбиранні послідовності.\nПриєднаєте плінтус або молдинг назад на місце.\nМетод 3 з 3: Заміна ламінатної підлоги у важкодоступних місцях\nВизначте місцезнаходження пошкодженої панелі.\nВиріжте секцію з середини панелі. Кращий спосіб зробити це - просвердлити кілька отворів діаметром 2,5-5 см з кожного боку. Далі, розріжте панель, рухаючись від одного отвору до наступного.\nРіжте панель, рухаючись від середини до зовнішнього краю решти панелі.\nВийміть отримані по краях шматки ламінату.\nЗріжте виступи з вашої нової змінної панелі.\nНанесіть клей на краю змінної панелі.\nПодгоните панель до місця. Зробіть так, щоб паз вашої нової панелі збігся з виступами ламінату в підлозі. Оскільки ви відпиляли виступ з новою панелі, вона повинна вільно встати в нішу.\nВологою тканиною усуньте зайвий клей.\nПритисніть місце лагодження. Знайдіть що-небудь важке або скористайтеся гантелей, щоб притиснути поверхню ламінату там, де відбувався ремонт. Тримайте вантаж протягом 24 годин, щоб бути впевненим у тому, що клей повністю висох.\nКомплект для ремонту ламінату\nЯк налаштувати панелі інструментів Firefox з зображеннями\nНалаштування панелей інструментів із зображеннями - справа дуже легке, бо Firefox є програмним забезпеченням з відкритим вихідним кодом. Ви можете використовувати зображення в…\nЦя стаття розповість вам, як відображати панель інструментів і навігаційну панель в більшості браузерів і поштових клієнтів, таких як Internet Explorer, Outlook Express та…\nУ Windows 7 ви можете міняти положення панелі завдань на свій власний розсуд.…\nЯк змінити формат годинника на панелі завдань Windows XP з 24 на 12 годинний\nОсь як змінити формат годинника на панелі завдань Windows XP з 24 на 12…\nЯк встановити обшивку\nОбшивка стіни дерев`яними панелями (вейскотінг) - це декоративна панельна…\nЯк замінити пошкоджену черепицю на даху\nУ разі пошкодження черепиці - не переживайте, їх легко замінити своїми руками.…\nПопадання супер клею на підлогу не означає кінець світу. Щоб видалити супер…


О. УРУСЬКИЙ ВЗЯВ УЧАСТЬ У ВІДКРИТТІ ПЕРШОГО МІЖНАРОДНОГО АВІАЦІЙНОГО ФОРУМУ «УКРАЇНА-СЛОВАЧЧИНА 2021: AEROSPAСE |\nПро це 21 вересня ц.р. повідомили на офіційному сайті Міністерства.\n«Словаччина стала для нашої держави справжнім другом, який підставив своє плече у непрості часи, і залишається вірним у підтримці суверенітету та територіальної цілісності України, — сказав Віце-прем’єр-міністр України у вітальній промові під час відкриття заходу. — Нашим державам є що запропонувати одна одній і не лише в промисловій сфері. Цьогорічний авіаційний форум AEROSPAСE — це чудова можливість донести до словацьких партнерів, експертів, урядовців інформацію про потенціал та готовність України до взаємовигідної співпраці в аерокосмічній галузі».\n«Хотів би наголосити, що одним із стратегічних напрямків державної політики України є розвиток авіабудування та космічної галузі, — сказав урядовець. — На сьогодні в Україні актуалізовано Стратегію відродження вітчизняного авіабудування. Урядом України затверджено Державну цільову науково-технічну програму розвитку авіаційної промисловості на 2021-2030 роки, схвалено Концепцію Загальнодержавної цільової науково-технічної космічної програми України на 2021-2025 роки. Розроблено проект Загальнодержавної цільової науково-технічної космічної програми України на 2021-2025 роки. Спільно з Державним космічним агентством України розпочато роботу з корпоратизації державних підприємств космічної галузі».