Аліменти на дитину у 2022 році: процедура, розмір, стягнення (зразки ЗАЯВ) - Питання про ваше право\nАліменти на дитину у 2022 році: процедура, розмір, стягнення (зразки ЗАЯВ)\nЩо таке аліменти на дитину?\nАліменти на дитину — це матеріальні виплати, цільове призначення яких забезпечення життя дитини. Аліменти також можуть бути на утримання дорослих і виплачуватися повнолітніми дітьми батькам.\nЩо означає право власності на аліменти?\nАліменти, що виплачуються одним з батьків іншому для утримання дитини, є власністю того з батьків, який живе разом з дитиною. Ці виплати повинні бути витрачені в інтересах дитини, тобто вони є цільовими.Неповнолітні діти мають право брати участь у розподілі коштів з урахуванням своїх інтересів.\nЯкий порядок стягнення аліментів на дитину?\nСтягнення аліментів може відбуватися:\nв добровільному порядку, коли обоє батьків домовилися між собою і мирним шляхом вирішили умови і розміри виплати аліментів;\nв судовому порядку, в разі розбіжностей між батьками або ухиленням одного з них від виплат на дитину.\nСудовий порядок стягнення аліментів досить складний і має ряд законодавчих нюансів. Хороший адвокат допоможе Вам підготувати і подати документи до суду на стягнення виплат на дітей, а також вирішить питання, що виникають в процесі вирішення справи.\nЯк подати заяву на аліменти для дитини у суд?\nВ процесі судового порядку для стягнення аліментів слід:\nпередати позов про стягнення;\nксерокопію свідоцтва про народження;\nксерокопію паспорта та коду того, хто подає на стягнення;\nпідготувати докази про витрати на дитину;\nпідготувати докази отримання доходу відповідачем;\nдокумент, що підтверджує розлучення.\nЩо враховується при визначенні розміру аліментів на дитину?\nДля визначення суми виплат на дитину враховуються такі чинники:\nчи є у платника інші діти і непрацездатні члени сім’ї;\nматеріальне становище і стан здоров’я платника аліментів;\nобставини, які впливають на суму виплат аліментів.\nЧи існують вікові відмінності виплати аліментів?\nАліменти виплачуються дітям з народження і до повноліття. При цьому після досягнення віку вісімнадцяти років дитина також може отримувати виплати, в разі навчання у вищому навчальному закладі. Вік, до якого можна стягнути аліменти — 23 роки.\nСума аліментів змінюється також залежно від віку дитини. Це залежить від того, що встановлений прожитковий мінімум відрізняється для різного віку: сума прожиткового мінімуму до шести років менше, ніж у більш дорослих дітей.\nТака вікова відмінність виплат характерна для розрахунку мінімального розміру аліментів на дітей.\nЯк визначити розмір аліментів у частці від доходу?\nДля такого розрахунку суми характерна залежність від зарплати платника, що є не завжди зручним, наприклад, у випадках:\nРозрахунок розміру аліментів від частки заробітку такий:\nпри одній дитині — одна четверта доходу (25%);\nпри двох дітях — одна третина доходу (33%);\nякщо троє дітей — половина доходу (50%).\nСлід врахувати, що сума виплат не може бути вище суми десяти прожиткових мінімумів.\nЯк визначаються аліменти в твердій грошовій сумі?\nЯкщо у платника аліментів відсутній стабільний дохід, або дохід є прихованим або сезонним, то такий варіант розрахунку аліментів більш підходящий.\nПри такому розрахунку визначається стабільна сума, яка виплачується платником. Розмір аліментів підлягає індексації.\nЯкщо судом було прийнято рішення про розмір аліментів, і сума менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини, то може бути призначено виплату матеріальної допомоги від держави, яка буде дорівнює різниці між сумою аліментів і сумою 30% прожиткового мінімуму.\nЧи можна стягнути аліменти на дитину без розлучення?\nСтягнення аліментів можливо без розлучення. Наприклад, в разі, коли позов на розірвання шлюбу вже подано, а рішення суду ще не готове. У такій ситуації слід подавати на стягнення виплат на дитину до розлучення, щоб уникнути ухилень платника від аліментів.\nТакож слід зазначити, що подавати на аліменти до суду можна:\nокрему позовну заяву, метою якої є виплата коштів на дитину;\nв одній заяві вказувати вимоги про стягнення аліментів та розірвання шлюбу.\nМи рекомендуємо не з’єднувати ці вимоги, а вирішувати зазначені питання в окремому провадженні.\nЯк збільшити або зменшити розмір аліментів?\nЯкщо в судовому порядку затверджено розмір аліментів, але виникли ситуації, які вимагають зміни розміру аліментів в більшу чи меншу сторони, то можна звернутися в суд із заявою про збільшення або зменшення розміру виплат на дитину.\nЩо може вплинути на збільшення або зменшення розміру виплат на дитину?\nЗ боку батька, який виплачує аліменти:\nнеобхідність виплати аліментів для іншої дитини;\nнародження ще однієї дитини;\nзміна доходу в меншу сторону.\nЗ боку батька, який отримує виплати на дитину:\nпогіршення стану здоров’я дитини;\nзміна доходів платника в більшу сторону;\nЧи можна стягнути квартиру в рахунок аліментів?\nПередати нерухомість в рахунок сплати аліментів, можливо. В такому випадку необхідно переоформити квартиру або будинок на дитину і написати заяву про припинення виплат.Цю нерухомість можна продати до моменту повноліття дитини.\nПідставою для припинення сплати аліментів є договір, який оформляється:\nза згодою органів опіки.\nЧи можна відмовитися від стягнення аліментів?\nРізноманітність життєвих ситуацій, що виникають в період розлучення і стягнення аліментів, показує, що можуть бути випадки, при яких одержувач аліментів бажає відмовитися від них.\nВідмову від аліментів на дитину можна оформити:\nякщо не подавати на стягнення аліментів (ні в судовому, ні в договірному порядку);\nякщо відкликати заяву до суду, для того щоб зупинили розгляд справи про аліменти.\nСлід зазначити, що при відмові від аліментів, процес утримання дитини з боку того з батьків, хто не проживає з нею, ніяк не контролюється. Це може негативно вплинути на подальші взаємодії між батьками. Довести відсутність участі матері / батька , яка / який не живе з дитиною, неможливо.\nУ такій ситуації краще проконсультуватися з хорошим сімейним адвокатом, який вивчить Вашу ситуацію, запропонує оптимальні варіанти її вирішення і супроводить вас до закінчення справи і отримання позитивного результату.\nДО ЯКОГО ВІКУ ВИПЛАЧУВАТИ АЛІМЕНТИ?\nВиплати відбуваються до 18 років, в разі отримання дитиною освіти — до 23 років.\nДЛЯ ОФОРМЛЕННЯ АЛІМЕНТІВ ОБОВ’ЯЗКОВЕ РОЗЛУЧЕННЯ?\nНі, на момент оформлення аліментів розлучення може бути ще не оформлене. Якщо ви подали позовну заяву на розірвання шлюбу, але справа ще офіційно не закінчена, то можна подавати на виплату аліментів.\nЧИ МОЖНА СТЯГНУТИ АЛІМЕНТИ З БЕЗРОБІТНОГО?\nТак можна. У цьому випадку розрахунок розміру виплати відбувається в твердій грошовій сумі.\nЯКИЙ РОЗМІР СТЯГНЕННЯ АЛІМЕНТІВ ЗАЛЕЖНО ВІД КІЛЬКОСТІ ДІТЕЙ В СІМ’Ї?\nРозмір аліментів від частини заробітку: при одній дитині — одна четверта доходу, при двох дітях — одна третина доходу, якщо троє дітей — половина доходу.\nТеги сайту rastorzhenie-braka.com.ua: адвокат по аліментам, заява на аліменти для дитини, аліменти на дитину, як подати на аліменти, аліменти 2021 року, заява на стягнення аліментів.\nАліменти на утримання неповнолітньої дитини\nАліменти – кошти на утримання певної особи, які присуджуються за рішенням суду від частини доходу іншої особи, або ж в чітко визначеній сумі.\nТермін «аліменти» походить від латинського alimōnia, що в перекладі означає «харчування, засоби для існування». Вперше в такій юридичній концепції аліменти передбачалися у законодавстві Шотландії, де в разі розлучення дружина забезпечувалася житлом, харчуванням та предметами першої необхідності.\nТрадиційно аліменти сплачувались чоловіком колишньої дружини, але з 1970-х років були зроблені кроки в багатьох країнах по досягненню гендерної рівності з відповідним визнанням того, що колишній чоловік також може мати право на аліменти від його колишньої дружини.\nУ законодавстві України передбачена можливість сплати аліментів на дитину, на другого з подружжя (як чоловіка, так і дружини), на батька або матір (аліменти сплачують діти).\nСплата аліментів на дитину за ініціативою платника\nСімейним кодексом України передбачено добровільний спосіб виконання матір’ю або батьком свого обов’язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів. Так, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії.\nБатьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначаються розмір та строки виплати. При цьому, умови такого договору не можуть порушувати права дитини, передбачені чинним законодавством. Договір про сплату аліментів укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.\nУ разі неможливості досягнення між батьками угоди про добровільне відрахування (сплату) одним з них аліментів, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду.\nСпосіб стягнення аліментів\nЗа рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються (за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина):\nу частці від доходу матері, батька дитини;\nу твердій грошовій сумі.\nСпосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.\nРозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину — розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів).\nВідповідно до сатті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд ураховує:\nнаявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків чи дочки, сина;\nінші обставини, що мають істотне значення\nВизначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини\nна одну дитину — однієї чверті,\nна двох дітей — однієї третини,\nна трьох і більше дітей — половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.\nРозмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. .\nРозмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку\nУ 2020 році прожитковий мінімум на дітей становить:\nз 1 липня 2020 року — 1859 гривень,\nз 1 грудня 2020 року — 1921 гривні;\nз 1 липня 2020 року — 2318 гривень,\nз 1 грудня 2020 року — 2395 гривень,.\nДоходи, з яких утримуються аліменти\nПри визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146.\nМожливість зміни розміру аліментів\nРозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.\nПрипинення права на аліменти\nОбов’язок зі сплати аліментів того з батьків, який проживає окремо, може бути припинений шляхом укладення за угодою між батьками та з дозволу органу опіки та піклування договору про припинення права на аліменти для дитини у зв’язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).\nЗ комплексного аналізу норм права можна зробити висновок, що платник аліментів має право добровільно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а стягувач має право звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини (наказне провадження) або з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини (позовне провадження).\nЯкщо Ви або Ваші знайомі зіткнулися з правовими проблемами, просимо звертатися за безоплатною правовою допомогою до відділу «Вільногірське бюро правової допомоги» за адресою: м. Вільногірськ, вул. Центральна, 43 (2-й поверх).\nГрафік роботи: понеділок- п’ятниця з 8.00 год. до 17.00 год. (без перерви на обід)\nтелефон: (05653) 3-51-61, Е: vilnohirske@legalaid.dp.ua\nвідділу «Вільногірське бюро правової допомоги»\nЧитайте также: Экстрадиция в США: кого отдают в руки Америки и как избежать выдачи из Украины\nСпрощений порядок стягнення аліментів (судовий наказ) — зразки заяв\nОдним із найважливіших прав дитини є право на утримання.\nСтаттею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України закріплено обов’язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.\nСпособи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).\nНезважаючи на нормативне закріплення права дітей на утримання, багато батьків нехтують ним, ухиляються від виконання свого обов’язку.\nЯкщо той з батьків, з ким не проживає дитина, добровільно не надає допомоги на її утримання чи надає, але в недостатньому розмірі, тоді слід звертатися до суду, щоб в подальшого стягнення аліментів проводилося в примусовому порядку та у розмірі, визначеному судом.\nЗвернення до суду того з батьків, з ким проживає дитина, можливе і тоді, коли інший з батьків надає утримання добровільно, проте ви бажаєте закріпити суму сплати саме в судовому порядку (мати на руках відповідне рішення суду та проводити стягнення через органи ВДВС).\nЗаконодавство України встановлює два способи стягнення аліментів на утримання дитини через суд:\nу наказному провадженні (спрощений порядок);\nу позовному провадженні (відбувається загальний розгляд справи).\nПоговоримо та більш детально розкриємо саме спрощену процедуру стягнення аліментів у наказному провадженні.\nІснує ВИЧЕРПНИЙ ПЕРЕЛІК ВИМОГ, з якими особа може звернутись до суду в порядку наказного провадження.\nЩодо аліментних зобов’язань, то судовий наказ може бути видано лише у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів (п. 4, п.5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України):\nу розмірі 1/4 — на одну дитину, 1/3 — на двох дітей, 1/2 — на трьох і більше дітей заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку;\nна дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\nУ разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.\nУ разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов’язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.\nЦе означає, що вимоги заявника повинні бути сформульовані саме таким чином як це передбачено п. 4 або п.5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.\nУ разі заявлення іншого розміру аліментів, що прямо НЕ ПЕРЕДБАЧЕНО законом, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.\nОбов’язковою умовою є те, що ця вимога не повинна бути пов’язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.\nТобто якщо особа, окрім стягнення аліментів у відповідному розмірі, заявляє вимогу про встановлення чи оскарження батьківства/материнства або вимогу про позбавлення батьківських прав (де обов’язковою є участь органу опіки та піклування), справа не може бути розглянута за правилами наказного провадження.\nЩоб звернутися в порядку наказного провадження, потрібно подати ЗАЯВУ ПРО ВИДАЧУ СУДОВОГО НАКАЗУ , яка повинна відповідати вимогам встановленим в статті 163 ЦПК України, а саме:\n— Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.\n— У заяві повинно бути зазначено:\nім’я (ПІБ) заявника і боржника, їх місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника, а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;\nім’я (ПІБ) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;\n— До заяви про видачу судового наказу додаються:\nНЕДОЛІКОМ наказного провадження є проблема підтвердження зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання (перебування) боржника.\nУ разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи — боржника.\nІнформація про місце проживання (перебування) фізичної особи — боржника має бути надана протягом п’яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.\nСуддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.\nУ разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи — боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу ( ч. 9 ст. 165 ЦПК України).\nХТО МАЄ ПРАВО ЗВЕРНУТИСЯ ДО СУДУ?\nТой з батьків з ким проживає дитина чи інший законний представник дитини, за умови, що вона перебуває під його опікою.\nДО ЯКОГО СУДУ СЛІД ЗВЕРТАТИСЯ ІЗ ЗАЯВОЮ?\nЗаява про видачу судового наказу про стягнення аліментів подається до місцевого суду за зареєстрованим місцем проживання боржника (платника аліментів) або до суду за зареєстрованим місцем проживання заявника (стягувача).\nЯКА ВАРТІСТЬ ЗВЕРНЕННЯ ДО СУДУ?\nВідповідно до пункт 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» одержувача аліментів звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.\nОтже, звернення до суду є безкоштовним.\nПісля вирішення справи суд присуджує стягнення судового збору із платника аліментів.\nЯКІ ДОКУМЕНТИ НЕОБХІДНІ ДЛЯ ЗВЕРНЕННЯ ДО СУДУ?\nкопія паспорта та ідентифікаційного коду заявника;\nкопія паспорта або ідентифікаційного коду боржника (надання є обов’язковим, так як однією з вимог заяви є зазначення паспортних даних або ІПН боржника);\nкопія свідоцтва про шлюб або документи щодо його розірвання;\nдовідка про склад сім’ї за місцем проживання з дитиною (її реєстрації), на підтвердження факту проживання дитини саме з цим із батьків;\nЗ ЯКОГО ЧАСУ ПРИСУДЖУЮТЬСЯ АЛІМЕНТИ?\nАліменти на дитину присуджуються в разі подання заяви про видачу судового наказу — із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).\nЗа результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд:\nвидає судовий наказ\nабо постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.\nЩО ПОВИНЕН РОБИТИ ОДЕРЖУВАЧ АЛІМЕНТІВ ПІСЛЯ ОТРИМАННЯ СУДОВОГО НАКАЗУ?\nСудовий наказ є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню БЕЗ видачі на нього виконавчого листа.\nОтримавши судовий наказ, одержувачу аліментів необхідно звернутися з ним до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або місцем роботи платника аліментів, разом із заявою про примусове виконання.\nЯКІ ПРАВА У БОРЖНИКА (ПЛАТНИКА АЛІМЕНТІВ) ПІСЛЯ ОТРИМАННЯ СУДОВОГО НАКАЗУ?\nПісля видачі судового наказу суд НЕ пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.\nОдночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.\nЧитайте также: Позовна заява: земельні спори\nЗгідно з ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ ОСКАРЖЕННЮ В АПЕЛЯЦІЙНОМУ ПОРЯДКУ НЕ ПІДЛЯГАЄ.\nДосить часто, особа, дізнавшись, що суд видав наказ про стягнення з неї аліментів, намагається терміново його оскаржити в апеляційному порядку. Натомість, апеляційні суди відмовляють таким особам у задоволенні їхніх скарг, так як чинним законодавством не передбачено оскарження судових наказів в апеляційному порядку.\nДо того ж НЕ передбачено можливості подання боржником заяви про про скасування судового наказу про стягнення аліментів відповідно до ст. 170 ЦПК України.\nУ разі незгоди боржника з судовим наказом про стягнення аліментів, існують два можливі варіанти для зміни їх розміру:\nперегляд судового наказу за нововиявленими обставинами;\nзвернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.\nПІДСУМОВУЮЧИ, слід зазначити наступне:\nсудовий наказ — це особлива форма судового рішення;\nце найшвидший спосіб для стягнення аліментів;\nпроцедура видачі судового наказу передбачає 5 днів з дня отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи — боржника, хоча на практиці даний строк може затягнутися й до місяця (але це значно менші строки, ніж вирішення питання про стягнення аліментів у позовному провадженні);\nза судовим наказом аліменти можна стягнути лише у чітко визначених розмірах;\nмінімальний розмір аліментів у будь-якому разі — 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;\nмаксимальний розмір аліментів, який може стягнути суд на підставі судового наказу — 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку;\nсуд не викликає заявника та боржника до суду;\nсудові засідання не проводяться;\nЗРАЗОК ЗАЯВИ ПРО ВИДАЧУ СУДОВОГО НАКАЗУ ПРО СТЯГНЕННЯ АЛІМЕНТІВ НА ДИТИНУ У ВІДСОТКАХ ВІД ДОХОДУ можна знайти за посиланням https://lbm.pl.court.gov.ua/sud1618/gromadyanam/docsmpl/aluv\nЗРАЗОК ЗАЯВИ ПРО ВИДАЧУ СУДОВОГО НАКАЗУ ПРО СТЯГНЕННЯ АЛІМЕНТІВ НА ДИТИНУ У ТВЕРДІЙ ГРОШОВІЙ СУМІ можна знайти за посиланням https://lbm.pl.court.gov.ua/sud…/gromadyanam/docsmpl/autgs\nПавло Осадчий: Розмір аліментів на дитину в 2020 році\nВ Україні аліменти виплачуються на утримання дитини на користь того з батьків, хто здійснює функції забезпечення його життєдіяльності та виховання.\nЗгідно із законом факт окремого проживання від дитини або різні причини розірвання шлюбу не можуть бути причинами відмови від виплати аліментів.\nБатьки також зобов'язані перераховувати гроші на утримання дитини, якщо він переданий органам опіки.\nЗаконодавство передбачає два види стягнення аліментів, згідно з судовим рішенням:\nУ фіксованому фінансовому вираженні з подальшою індексацією.\nСума може виражатися у відсотковому співвідношенні доходу особи, на яку покладено обов'язок сплати аліменти.\nМаксимальні та мінімальні межі виплат аліментів\nВ українському законі чітко визначено нормативи, згідно з якими стягується певна грошова сума з батьків, зобов'язаних сплачувати аліменти. Законом визначено межі прожиткового мінімуму для дитини, який періодично змінюється в залежності від інфляційних процесів в країні.\nМінімальні значення аліментів становлять 50 відсотків від суми, що затверджується при закладенні бюджету. Також слід враховувати й різницю дитячого прожиткового мінімуму молодше і старше шестирічного віку. Платникам, які мають великі заборгованості, необхідно знати, що до червня 2017 року значення мінімального розміру обмежувалися тридцятьома відсотками.\nНа основі чинних норм можна самостійно розрахувати грошову суму для виплат у мінімальному розмірі.\nІснує поняття мінімального гарантованого мінімуму щодо виплат по аліментам. На 2022 рік цей мінімум становить приведені нижче значення.\nМІНІМАЛЬНО ГАРАНТОВАНИЙ РОЗМІР АЛІМЕНТІВ В 2022 РОЦІ\nНа одну дитину до 6 років гарантується:\nз 1го січня 2022 року — 889 грн. 50 коп.\nз 1-го липня 2022 року — 929 грн 50 коп.\nз 1-го грудня 2022 року — 960 грн 50 коп.\nНа одну дитину від 6-ти до 18-ти років гарантується:\nз 1го січня 2022 року — 1109 грн. 00 коп.\nз 1-го липня 2022 року — 1159 грн 00 коп.\nз 1-го грудня 2022 року — 1197 грн 50 коп.\nМІНІМАЛЬНО РЕКОМЕНДОВАНИЙ РОЗМІР АЛІМЕНТІВ В 2022 РОЦІ\nз 1го січня 2022 року — 1779 грн. 00 коп.\nз 1-го липня 2022 року — 1859 грн 00 коп.\nз 1-го грудня 2022 року — 1921 грн 00 коп.\nз 1го січня 2022 року — 2218 грн. 00 коп.\nз 1-го липня 2022 року — 2318 грн 00 коп.\nз 1-го грудня 2022 року — 2395 грн 00 коп.\nЯк розрахувати розміри грошових виплат на дитину\nВ законі чітко визначені фактори, виходячи з яких, можна визначити щомісячні внески на утримання дитини:\nСума доходу, який платник отримує з регулярністю.\nФакт наявності нерухомості.\nКількість людей, яким платник зобов'язаний виплачувати аліменти. Крім дітей в цю категорію входять батьки, колишнє подружжя та інші особи.\nСтупінь матеріальної забезпеченості дитини.\nНеобхідність витрат на медичне обслуговування або освітній процес.\nНа підставі перерахованих вище факторів суд може призначити виплати максимальних розмірів. При цьому до уваги беруться окремі фактори або їх сукупність. Наявність документальної бази доказів, стане ключовим аспектом прийняття позитивного рішення про збільшення виплат на дитину.\nПаралельно з новою методикою призначення аліментів на практиці часто приймається можливість стягнення фінансових коштів, в залежності від загального доходу особи, що забезпечує виплати. У цьому випадку розмір визначається кількістю дітей, які вимагають щомісячних виплат.\nФормула розрахунку не відрізняється складністю:\nЯкщо у платника одна дитина, то він зобов'язаний відраховувати 25% від свого доходу.\nНаявність двох дітей вимагає збільшення розміру виплат до 33 відсотків.\nНа утримання трьох дітей необхідно виділити половину своїх доходів. Така норма діє для всіх дітей, кількість яких перевищує три людини.\nІ процентний, і фіксований метод виплат мають свої переваги та недоліки.\nНові пункти в законі про аліменти\nРозглянемо ключові моменти зміни законодавства у сфері забезпечення дитини аліментними виплатами:\nЛюдина, яка печеться про дитину, зараз сама розв'язує питання про метод стягнення грошових виплат. Тобто людина визначає, як краще отримувати аліменти – у фіксованому вигляді або у відсотковому відношенні. Рішення приймається на підставі різних обставин, виходячи з інтересів дитини. Не варто забувати, що максимальна межа – це десять прожиткових мінімумів.\nУ разі нових судових рішень, пов'язаних з аліментами, позивач не зобов'язаний вносити судовий збір.\nВ даний час аліменти визначаються як власність самої дитини. Тому витрачати їх можна тільки з однією метою – забезпечити нормальне йому існування.\nУ неповнолітньої дитини є право в розподілі коштів, що надходять на його утримання. Він також може самостійно отримувати належні виплати.\nЯк збільшити виплати по аліментам\nПісля розірвання шлюбу було встановлено певний розмір аліментів на утримання дитини. Однак життя вносить свої корективи і потрібне збільшення суми, щоб нормально забезпечити життєдіяльність дитини.\nІснує кілька підстав для даного процесу:\nЗ'являється потреба у фінансовому забезпеченні освіти дитини.\nЗ'являються захворювання, що вимагають додаткових грошей на лікування.\nРізко зріс інфляційний рівень в державі.\nОсоба, яка виплачує аліменти, підвищила свій рівень добробуту шляхом зміни регулярного отримання доходу.\nНеобхідно усвідомити, що всі претензії до особи, яка сплачує аліменти, повинні бути обґрунтованими й документально підтвердженими. При цьому існують чинники, що говорять і на користь платника.\nУ нього можуть бути зобов'язання по аліментах до батьків або іншим дітям, а також матеріальний стан гірший ніж в особи яка вимагає підвищення виплат.\nКожен конкретний випадок буде досконально розбиратися в суді та отримає індивідуальне рішення.\nСкільки коштує стягнення аліментів\nАліменти на дитину у 2022 році: процедура, розмір, стягнення (зразки ЗАЯВ) Ссылка на основную публикацию\nDivorce without presence


Перелік категорій команд, яким надано пільги на користування футбольним полем КП МФК «Бровари» | Трибуна - Бровари Новини\nВиконком міської ради 16 червня схвалив перелік категорій команд, яким надано пільги на користування футбольним полем КП МФК «Бровари».\nНайперше, безкоштовно зможуть провести на полі одну офіційну гру дитячо-юнацькі команди, які представляють Бровари на чемпіонаті України з футболу (ДЮФЛ). Також вони зможуть безкоштовно провести на тиждень два тренування по 90 хв кожне. Ще два тренування по 90 хв – не прив’язано до днів тижня. Але виключно за погодженням директора КП МФК «Бровари» Максима Семенова.\nТакож пільги на проведення тренувань та ігор надано чоловічим командам, зареєстрованим у Броварах, які брали/беруть участь у чемпіонаті Київської області з футболу, згідно календаря чемпіонату та Кубку Київської області.\nЧоловічі команди зможуть провести безкоштовно на футбольному полі в парку «Перемога» одну офіційну гру чемпіонату Київської області та з оплатою в 50% вартості – два тренування на тиждень по 90 хв кожне.\nЩе одна категорія команд отримала пільги – це чоловічі команди, зареєстровані в Броварах, які брали/беруть участь у чемпіонаті Броварського району. Вони зможуть безкоштовно провести одну офіційну гру чемпіонату Броварського району. А також одне 90-хвилинне тренування на тиждень після 21 год, але з оплатою 50 %.\nІ остання категорія, яка отримала пільгове право грати на стадіоні «Бровари» – це команди, що зареєстровані в Броварах та представляють наше місто і які протягом останніх двох років брали/беруть участь у чемпіонатах із футболу Броварського району, Київської області та України.\nУсі тренування та ігри плануватимуться та проводитимуться виключно за попереднім погодженням із директором КП МФК Максимом Семеновим і залежатимуть від щоквартальних графіків тренувань та проведення ігор дитячо-юнацьких команд КП МФК. Власне, саме дитячо-юнацькі команди КП мають пріоритетне право тренуватися та грати на футбольному полі.\nНагадаємо, футбольне поле в парку «Перемога» будувалося довго і складно. З бюджету міста на його «народження» пішло 21 693,02 тис.грн. У вересні 2019 року створено комунальне підприємство «Міський футбольний клуб «Бровари», яке має опікуватися не лише новим стадіоном, але й усіма футбольними майданчиками в місті. Очолив КП депутат міської ради Максим Семенов, якого було призначено на посаду без конкурсу.\nСума підтримки підприємства за міською програмою розвитку фізичної культури і спорту в 2020 році складає 1,2 млн грн.\nВартість оренди всього поля стадіону – 1000 грн за годину, членські внески за відвідування дитячої секції з футболу – 250,0 грн за 1 місяць.\nПерегляди публікації: 523


Президент Порошенко підписав закон про мову - Дзеркало Коломиї\n15 Тра 2019, 16:13\nСвій підпис Глава держави поставив 15 травня, пише Прямий.\n“В цей день я як президент України Петро Порошенко маю високу честь і унікальну можливість підписати закон про забезпечення функціонування української мови як державної”, – сказав він.\nСпікер Верховної Ради при цьому зазначив, що закон набуває чинності після підписання президентом.\nНагадаємо: 25 квітня народні депутати ухвалили закон “Про забезпечення функціонування української мови як державної”, який почали розглядати у другому читанні ще в лютому. За це рішення проголосували 278 парламентарів, проти – 38, утрималися – 7, 25 – не голосували.\nВчора, Верховна Рада розблокувала закон про мову, його одразу підписав Парубій.\nмітки: новини політики, підписання закону, Петро Порошенко, президент, українська мова\nЗдоров'я (271) Медицина (208) Статті (1395) Політика (2031) Інтерв'ю (135) Авторські колонки (214) Економіка (2185) Історія (119) Новини (26550) Афіша (608) Технології (477) Кримінал (1737) Пишемо новини разом (252) основне (221) Туризм (735) Відео (1111) Суспільство (14963) Культура (3338) Фото (959) Спорт (1139)


Ворохта - Львів: купити квитки на поїзд з Tickets.ua\nЖ/Д квитки Ворохта → Львів\nЗалізничні квитки Ворохта – Львів\nОднак не на всі потяги передбачена посадка за електронним квитком. У цьому випадку ви зможете забронювати та оплатити квитки на поїзд Ворохта – Львів онлайн і обміняти роздрукований електронний квиток на класичних паперовий квиток у касі без черги.\nЩоб купити квиток або оплатити бронювання на потяг з Ворохта в Львів за допомогою сервісу Tickets.ua, необхідно вказати дату і пункти відправлення та прибуття. Система автоматично знайде всі можливі варіанти проїзду і покаже вам їх від найдешевшого до найдорожчого. Із запропонованих варіантів залізничних рейсів ви можете вибрати найзручніший для вас за ціною і часом відправлення та прибуття. Ви зможете вибрати тип вагона (плацкарт, купе, СВ або загальний), місця та додаткові послуги (постіль, чай, кава та інші). Вартість квитка на потяг з Ворохта в Львів відобразиться нижче.\nБронювати або оплатити електронний квиток на потяг Ворохта – Львів онлайн можна за допомогою банківської карти Visa/MasterCard, через Приват24 (інтернет-банкінг) або WebMoney. Після здійснення оплати електронний квиток буде надісланий на ваш email. Якщо на документі зазначено, що він є підставою для проїзду, його достатньо просто роздрукувати та надати перед посадкою, якщо ні — обміняти в касі вокзалу без черги.\nЩоб купити залізничні квитки Ворохта — Львів на сервісі Tickets.ua, вам потрібно всього кілька хвилин. Ми пропонуємо вам у зручний час дізнатися вартість проїзду на будь-якому маршруті, розклад усіх потягів за потрібним вам напрямком на потрібну дату, наявність вільних місць, вибір класів вагона і додаткових послуг. З нашим сервісом вам вдасться вибрати кращі пропозиції з усіх можливих.\nПотяги Ворохта – Львів\nХочете швидко й без великих зусиль знайти квитки на потяг Ворохта – Львів? Скористайтеся зручним і простим сервісом Tickets.ua, за допомогою якого забронювати залізничні квитки можна всього за декілька хвилин. Забудьте про довгі черги до залізничних кас — квитки на потяг Ворохта – Львів тепер можна купити не виходячи з дому.\nЩоб знайти пропозиції зручних рейсів, просто заповніть пошукову форму. У ній достатньо зазначити напрямок подорожі й обрати у календарі дату поїздки. На сторінці результатів ви зможете ознайомитися з усіма результатами за своїм запитом, ознайомитися з маршрутом руху потяга «Ворохта – Львів» і включити у замовлення постільну білизну.


У США пояснили, чому виступають проти будівництва "Північного потоку-2" - 24 Канал\nУ США пояснили, чому виступають проти будівництва "Північного потоку-2"\n09:22, 15 березня 554 Читать новость на русском\nСША рішуче виступають проти "Північного потоку-2" / Фото з відкритих джерел\nПрезидент США Дональд Трамп і його адміністрація рішуче виступають проти реалізації проекту "Північний потік-2", який прокладають з Росії у Німеччину через Балтійське море. Газопровід разом із "Турецьким потоком" дасть можливість Москві реалізувати погрози про припинення транзиту газу територією України.\nМіністр енергетики США Рік Перрі під час інавгураційної міністерської зустрічі Трансатлантичного партнерства з енергетичного співробітництва зауважив, що "Північний потік-2" підриває енергетичну безпеку цілої Європи.\nБудівництво газогону не буде сприяти диверсифікації маршрутів постачання енергоресурсів до Європи, а лише концентруватиме дві третини російських поставок газу до ЄС. На думку Перрі, це зробить Європу більш вразливою.\nРосія здійснює тиск на Європу через гібридні інструменти – використовує комерційні структури, часто через розвиток інфраструктури, аби розповсюджувати свій вплив, дезінформацію і політичний примус. У цьому контексті, американський урядовець поставив будівництво "Північного потоку-2" і "Турецького потоку" в один ряд із проведенням кібернетичних атак та кампаній з дезінформації, і зазначив, що це "не є поведінкою відповідальної нації".\nМета США – підтримувати старання європейських країн мінімізувати їх залежність від одного постачальника енергоносіїв та не дозволити йому використовувати енергію у політичних цілях.\nПроти будівництва газопроводу виступили Польща, країни Балтії, Україна, Молдова, Словаччина, США та Данія. Поява цього газопроводу збільшить залежність ЄС від російського "Газпрому", який вже постачає близько третини обсягів газу в ЄС. Україна після запуску "Північного потоку-2" втратить не лише дохід від транзиту блакитного палива, але й геополітичний важіль впливу.\nЗагалом протяжність газопроводу має становити 1230 кілометрів. Вже побудовано приблизно 700 кілометрів.\nТеги: Новини політики Україна – Росія Новини США Новини Росії Європа Північний потік-2\nСергій Лещенко 2935\nКрістіна Бердинських 871\nАльона Захарова 807


Ексклюзивне інтерв'ю радника голови Офісу президента Михайла Подоляка агентству "Інтерфакс-Україна"\nРозмовляли: Олександр Мартиненко, Інна Кардаш\nЯк відомо, реакція військово-політичного керівництва нашої країни на пропозиції деяких європейських і американських політиків зупинити війну зараз, із можливою втратою Україною територій, негативна: ніякого Мінська-3. Чому, на ваш погляд, ці пропозиції з'явилися зараз?\nТак, з'явився так званий план Італії, який містить концепцію "зберегти Росії обличчя" та передбачає компроміси щодо територіальних поступок із боку України. Це надзвичайно дивна позиція. Але я не пов'язував би все це з конкретними політиками.\nШвидше, це такий мейнстрим частини політичних еліт, особливо європейських. Вони хочуть повернутись у довоєнний час, не бажаючи вирішувати проблем. Вони звикли до певних правил конформізму з погляду ведення бізнесу з Росією. Адже до війни це давало змогу отримувати чималі доходи. Вони хочуть спробувати відновити бодай якусь можливість заробляти гроші без конфлікту, бо бояться, що європейська економіка буде іншою і потребуватиме перегляду ключових правил, зокрема в енергетиці.\nПо-друге, протягом останніх десятиліть Росія інтенсивно вкладала у структуру європейського бізнесу, у свої відносини з політичними елітами, паралельно фінансуючи політичні партії, громадські організації та медіа. Але найцікавіше – це фінансування нею культурних еліт Європи, зокрема професорські склади навчальних закладів, де формувалося філософське уявлення про нову Європу. Тієї, де Росія є невід'ємною частиною. Та сама Німеччина з 2008 року підтримала концепцію повного інтегрування та асиміляції Росії як суб'єкта, який має право голосу за спільним столом.\nПо-третє, пропозиція щодо компромісу між Україною та Росією – це спроба повернути Україну в те становище, в якому вона перебувала раніше. Ми були вторинними для Європи. Нас не сприймали як ньюзмейкера чи країну, що впливає на формування правил співіснування в Європі. Ми мали за замовчуванням із чимось погоджуватися. А зараз Україна не погоджується. Модель поведінки Зеленського – це практично прямолінійна заява про проблеми. І якщо спочатку це не було коректно прийнято в європейському середовищі, то тепер Україна стає суб'єктом, який формує інші правила в Європі. І це багатьох лякає.\nОсь чому з'являються ці заяви про необхідність компромісу між Україною та Росією щодо територіальних поступок. Крім того, в Європі починає піднімати голову проросійське лобі. Воно нікуди не поділося, як не подівся й ірраціональний страх європейців перед Росією, хоча війна триває третій місяць. Вони вважають, що Росія може знехтувати правилами безпеки й атакувати інші країни. Вони реально бояться.\nА вона справді може?\nВона може. Але вони мають вибір – або зараз усе вирішити військовим шляхом, або й після жити у страху, продовжуючи руйнувати себе. Страх – це погана емоція, що вводить у ступор, коли потрібно приймати антикризові рішення.\nЗнову ж таки, від деяких західних партнерів ми чуємо, умовно, таке: "Ви хоробрі, сильні, ви молодці й ми від вас цього не очікували, але ви не витримаєте, тому що Росія більша й сильніша, у них снарядів і танків більше". Чи враховуємо ми це й чи чітко розуміємо військову складову?\nБезперечно. Є поняття логіки війни. Це не суто математична формула з розрахунком кількості зброї в кожної зі сторін. Логіка війни враховує тисячі факторів, які є постійними супутниками будь-яких бойових дій. І насамперед ця логіка враховує вимоги українського суспільства.\nНаше суспільство, враховуючи спосіб ведення Росією цієї війни, не сприйме жодних територіальних поступок як компенсацію за мир. Ми вже маємо досвід Мінська-1 і Мінська-2, коли територіальні поступки призвели до ескалації конфлікту. Те саме буде й зараз. При цьому не важливо, чи відновиться ескалація через день, рік, два… Це постійне очікування війни.\nТакий стан спричинить купу економічних і соціальних проблем. Ми не зможемо розвивати близькі до лінії поділу регіони, залучати гроші, тому що ніхто не вкладатиме в країну, яка чекає на війну. Ми навіть не зможемо утримати людей. Це суто людський фактор, коли люди не хочуть жити в очікуванні війни. Вони почнуть масово залишати країну. Жодна держава не піде на таке добровільно.\nДруга складова логіки війни в тому, що війну виграє не саме армія, а готовність усього суспільства до мобілізації своїх ресурсів. На відміну від нас Росія не готова. Поступово в Росії наростатиме розуміння, що вони воюють на чужій території під вигаданими приводами. І в міру затягування конфлікту панічні настрої почнуть наростати. Виникнуть запитання: що ми робимо в Україні? Чому така висока ціна? Чому всі у світі проти нас? Це їх лякатиме. А попереду – обов'язкове падіння рівня життя, закритість країни, репутаційні втрати для держави. Все це суттєво вплине на перебіг війни.\nЩодо військової складової: немає такого поняття, що нам забракне ресурсів. Постачання української армії зростатимуть. Росія завжди витрачала частину ВВП на військові запаси. Вони накопичували зброю. Україна не накопичувала зброї. В нас не було і немає експансіоністських настроїв, ми не розробляли наступальних стратегій. Ми ведемо оборонну війну. Звісно, порівняно з російською армією ми маємо дефіцит тієї ж важкої техніки, снарядів, стрілецької зброї. Але зараз це все компенсується. І компенсуватиметься в міру того, як у євроатлантичній спільноті викристалізовуватиметься розуміння, що або зараз Росія програє, або вона постійно провокуватиме третю світову війну.\nЗрештою, мало хто зважає на найважливіший параметр: це підсвідоме відчуття злодійства. У Росії розуміють, що зайшли до Криму та вкрали його. Згодом були частини територій Донецької та Луганської областей.\nТак само вони зайшли й до інших країн, де ще щось вкрали. Чому сьогодні починають виникати панічні настрої у Криму, й люди думають, як перебратися на материкову частину Росії? Адже це психологія: ти підсвідомо розумієш, що це – вкрадене. Рано чи пізно хтось прийде і поставить тобі юридичне запитання. Все це починає тиснути зсередини, і ти боїшся, ти постійно живеш, очікуючи відповідальності. Це дуже важка історія.\nЗазначені вами процеси відбуваються, але не так швидко. Щодо настроїв у російському суспільстві, то все це швидше стосується затяжної війни. Ви вірите в неї?\nДо осені – зими цього року все розвиватиметься дуже парадоксально. Чому? Тому що зупинитись ніхто не зможе. Ні одна, ні друга сторона не отримає в нинішньому вигляді відчуття перемоги. Україна точно не може зупинитись. Це об'єктивні обставини.\nРосія могла б зупинитися, але вона сама відчуває, що в Херсонській і Запорізькій областях немає підтримки місцевого населення. "Рускій мір" у своїй реальності нікого не приваблює. Наразі він зайшов на південь України абсолютно без жодної концепції того, що має намір там робити. Російська армія просто прийшла туди з червоними прапорами, з туалетами, які тепер будуть на вулиці, без унітазів, тому що це не прийнято у їхній цивілізації, без гарячої води і в принципі без комфорту. Усе, що вони пропонують херсонцям і запорожцям, – це мінімальний набір послуг, життя у ватниках і валянках, балалайка та горілка і ще мітинги біля споруджуваних пам'ятників Леніну.\nУкраїна, попри вісім років війни на Донбасі, вже була практично інтегрована у європейський відкритий простір. Успішність для українця – це можливість їздити світом, робити кар'єру та одержувати хорошу заробітну плату, навчати дітей в українських чи іноземних університетах.\nРосія ж пропонує: давайте ми вас повернемо у XIX століття. Вони цілком серйозно це продають, розраховуючи, що це хтось купить, і вважають, що всі мають жити в таборі за розпорядком, із бідним раціоном тощо. Вони не розуміють, чому ми хочемо жити інакше, бути відкритими, їздити світом.\nБільше того, за три місяці війни Росія навіть не викристалізувала бодай якоїсь концепції того, з чим прийшла на тимчасово окуповані території сходу і півдня. Вона, як і раніше, продовжує зносити міста, продавати варварство, масові вбивства та концепцію пам'ятникам Леніну як єдину альтернативу людям, які хочуть бути інтегрованими в сучасну європейську систему.\nЧому вони не мають підтримки в Херсонській та Запорізькій областях? Звісно, завжди є окремі колаборанти. Завжди є люди, які були в житті опущеними або невдахами. І зараз такі приходять до окупантів і кажуть: "Я була на бензоколонці прибиральницею, а зараз хочу бути, наприклад, заступником мера в Новій Каховці". Може вона стати заступником мера? Звісно. Тому що селективний відбір у РФ – це максимально ущербний народ. Узяти тих-таки так званих лідерів невизнаних республік. Це абсолютно ідеальна ілюстрація того, ким можна бути в житті, якщо не вкладати в себе, не бути культурною людиною з інтелектом. Це називається регресивний відбір.\nТому війна не може зупинитися лінією розмежування. Ні Херсонська, ні Запорізька, ні Донецька, ні Луганська області категорично не хочуть у цьому "рускому мірі" жити.\nІ все ж таки: рішення відкинути всі варіанти замороження війни і боротися далі - це рішення, зокрема, й військового керівництва? Військові його підтримують?\nБезумовно, це консолідоване рішення і відповідальність. Верховний головнокомандувач у щоденному форматі спілкується з військовими щодо оперативної тактичної обстановки. Військово-політичне керівництво добре розуміє, куди Україна має дійти. Ми чудово усвідомлюємо всі ризики і замороженої війни, і завершеної не за сценарієм України.\nМи також розуміємо, що зброя поки що надходить до нас повільно і не в необхідному обсязі. Це питання нерішучості європейських політичних еліт та бюрократії. Але вони поступово себе ламають. Спершу, щоби взагалі політично зайняти жорстку проукраїнську позицію. Але вони її зайняли й публічно висловили. Вони почали вести діалог зі своїми суспільствами, адже європейські народи швидко прийняли проукраїнську позицію, оскільки вони в нас бачать себе.\nДалі західні політичні еліти почали ламати так звану концепцію невтручання, яка передбачала лише моральну підтримку України. Наразі вони однозначно визнають, що треба надавати зброю, гроші, будь-яку консультативну допомогу та підтримку. Зламати власну бюрократію – це найскладніше. Вона буквально ламається завдяки щоденним контактам президента зі світовими лідерами, частина яких далеко не завжди публічна. І це дуже важливий аспект, який мало хто розуміє до кінця.\nНа Заході вже розуміють, що Росію треба зупинити, вона має пограти. Ви самі бачите заяви того ж таки Борреля, Шольца, які прямо про це говорять. Таке було немислиме ще два місяці тому. А зараз Захід дає нам гроші та зброю. Питання лише в часі її нагромадження. Ми маємо нагромадити критичний обсяг зброї та військової техніки. Росія готувалася до війни, збирала ресурси. Нині ж на сході України вона витрачає свої ключові резерви. І ми маємо цей час вистояти й витримати.\nМи зможемо? Як ці перспективи оцінюють самі військові?\nВійськові витримають. Військово-політичне керівництво намагається всіляко мінімізувати втрати. Ключовий аспект у тому, що ми, на відміну від Росії, цінуємо життя людей. Для Росії їхній військовий контингент – ніщо, це покидьки.\nЩе раз: військово-політичне керівництво не має сумніву, що війна має йти за сценарієм України. Щойно ми ухвалимо інше рішення, на Банкову прийдуть тисячі людей, які втратили своїх близьких, рідних, дітей, дружин, чоловіків, і запитають: а навіщо були всі ці смерті? Якби Росія воювала справді за правилами, то будь-якої миті можна було б сказати: добре, ми зрозуміли – це інфраструктурна війна, військові об'єкти знищуються тощо.\nАле тут питання стоятиме не так. Нас завжди потім запитуватимуть: а навіщо ці люди, ось ці дітки п’яти років сиділи три місяці в підвалі та їли, по суті, те, що знаходили. Навіщо цих людей понівечили та вбили окупанти? І ми не відповімо на нього, якщо сьогодні відкладемо війну на два роки. Тому немає жодного дуалізму у прийнятті рішення – чи треба нам боротися далі.\nНещодавно ви повідомили у пресі, що переговорний процес між українською та російською делегаціями після Стамбула заморожений. Це відбулося за взаємною згодою чи все ж таки була сторона-ініціатор?\nЯк пам'ятаєте, початкові пропозиції РФ були ультимативними і неприйнятними у будь-якому вигляді. Вони, як і вся війна, яку Росія веде проти України, базувалися на хибних передумовах.\nПолітична еліта Росії не має такого інтелекту, щоб адекватно аналізувати процеси не лише на пострадянському просторі, не лише в сучасній Україні, а й у глобальному світі. Вони живуть в ілюзіях 1970-80-х років. Це важливо, тому що це визначає їхнє бачення світу і ведення переговорних позицій.\nПерші раунди переговорного процесу давали змогу дискутувати саме про те, у чому вони помиляються. До певного моменту дискусії мали місце, щоб показати їм, чому будь-які ультимативні вимоги для України є неприйнятними.\nМи вийшли до певних формульних рішень. Відкинули неактуальні питання, побудовані на пропагандистських уявленнях Росії про Україну. Після оприлюднення Стамбульського комюніке ми зрозуміли, що Російська Федерація в якийсь момент починає з розумінням ставитися до необхідності вийти з війни – уже не на ультимативних вимогах, а на об'єктивних домовленостях. Але світ побачив історію Київщини, історію Бучі. Відбувся жорсткий емоційний надрив і в Україні, і у світі.\nВідбулася суттєва зміна сприйняття Росії як такої. Неможливо уявити, що після цього вона ще намагається називати себе частиною людської цивілізації і прагнути сісти за стіл переговорів. Обрушилася її репутація. Відбувся відкат до абсолютно негативного значення переговорного процесу. До того, у чому від початку були неправі.\nДо вихідних вимог?\nЯ не про вимоги, а про їхнє викривлене розуміння того, що відбувається. Вони повернули себе до початкової агресивної риторики, яку використовували на внутрішньому ринку, до розмов про війну в тональності того, що вони нібито все одно мають рацію: те, що відбувається в Україні, – постановка, всюди вороги, всюди НАТО. І їм неважливо, як це виглядає збоку.\nЇхня спроба перейти до більш аналітичної оцінки того, що відбувається, після того, що трапилося в Київській області, провалилася. Вони повернулися назад у свій класичний стан російської душі, коли начхати на всіх, коли вони просто вбиватимуть. Розпочалася максимально жорстока зачистка Маріуполя.\nВони ніяк не зрозуміють, що війна триває у прямому ефірі. Не та пропаганда, якою вони самі себе заливають, а те, що люди бачать реально. Це не дає змоги їм подивитися на себе збоку. Коли ти не можеш цього зробити, то в тебе немає і прийнятних ні ситуативно, ні в перспективі пропозицій.\nЯкщо об'єктивно, то в Маріуполі вони все-таки не пішли шляхом повного знищення всіх українських солдатів. Принаймні наразі. Вони в полоні, і живі.\nТак, це можна розглядати як одну зі спроб Росії повернутися до людського розуміння гуманізму і якось почати грати за правилами, навіть якщо це війна. Але є й друга складова, про яку не можна забувати.\nБезумовно, на "Азовсталі" була найважча ситуація. Це було цейтнотне становище для обох сторін. Росія штурмувала 82 дні. Сам психологічний стан наших захисників, які весь час перебували в катакомбах під бомбами, дуже важкий. Були поранені, був відсутній якийсь взагалі необхідний комплект ліків, їжі. Але я не сказав би, що у військово-тактичному сенсі Росія мала там домінантну перевагу. Це була рівновага, погана рівновага для всіх сторін.\nТим не менш, мені здається, що це непоганий крок був з їхнього боку щодо наших військових. Подивимося, як розвиватимуться події далі. Адже важливе підсумкове вирішення.\nЯкі кроки будуть з українського боку далі щодо наших полонених?\nБезумовно, не викликає сумнівів, що ми йтимемо на будь-які обмінні процедури.\nМи будемо готові обмінювати будь-який обсяг російських солдатів на наших. Росіяни нам не потрібні. Гадаю, що й Росії вони не потрібні. У Росії є визначені категорії солдатів, яких вони завжди захочуть забрати. Насамперед строковиків.\nНаразі ми дуже зацікавлені в тому, щоб отримувати інформацію щодо наших полонених у Росії: як вони там, чи мають вони доступ до медичних послуг, до належного харчування, наскільки ефективне їх утримання, наскільки воно дає змогу їм задовольняти звичайні потреби.\nТакою інформацією ми намагаємося обмінюватися з РФ у рамках гуманітарних підгруп. Це, до речі, єдині підгрупи, які наразі працюють у рамках переговорного процесу. Ця гуманітарна складова включає обмін полонених, роботу з гуманітарних коридорів, евакуацію наших громадян із території бойових дій.\nКонтакти між делегаціями України та Росії на політико-дипломатичному рівні після Стамбула наразі заморожені. За яких умов вони можуть відновитись?\nБудь-який переговорний процес може пролонгуватись. Це питання рішення нашого військово-політичного керівництва. Коли воно вважає, що ми можемо повернутися до концепції Стамбульського комюніке, воно скаже: сідайте, обговорюйте, вносьте зміни – зважаючи на ситуативні обставини.\nУ будь-якому разі війна закінчиться переговорами із фіксацією всіх юридичних аспектів. Зокрема: хто, що і як після війни компенсуватиме. Російську Федерацію визнано єдиним ініціатором війни. Відповідно, всі юридичні позови від наслідків війни лягатимуть на її плечі, хоче вона цього чи ні.\nЧи надходять із Москви наразі пропозиції повернутися до переговорів?\nВони постійно говорять: давайте сідати і далі розмовляти. Не питання. Питання про що? Якщо вони прийдуть і знову говоритимуть те саме, що говорили до трагедії в Бучі – це одна історія. Вона безглузда. Вони не встигають за часом. Москва на сьогодні, в принципі, спізнюється. Вона не розуміє, що кожному проміжку часу відповідають ті можливості, які ти маєш лише в цьому проміжку.\nДруге: у них повністю розкоординована зовнішня політика. Виступають люди, які не мають жодного стосунку до переговорного процесу. Наприклад, ця легендарна галюциногенна дівчина Марія Захарова (офіційний представник МЗС РФ – ІФ). З якого дива вона коментує переговорний процес? Або Лавров (глава МЗС РФ – ІФ), який постійно сипле образами. Не розуміють, що порушують канонічні речі – дипломатію, публічно ображаючи переговори. І доводять, що неспроможні з будь-якої точки зору.\nА коли переговори відбувалися – чи були серед представників російської делегації люди з різними точками зору? Умовно, хтось "голуб", хтось "яструб"?\nПереговори – це завжди елемент гри. Тобто умовно: хтось розправляє крила, хтось навпаки підтискає, пропонуючи альтернативні, м'якіші варіанти рішень. Це і є ігрова конструкція. Але вони її вбили.\nУсі представники Росії у переговорах уніфіковані за регресивним типом мислення. Вони всі говорять те саме, пропагандистськими штампами, без аргументів.\nКлючовий феномен, який ще належить вивчити і оцінити, полягає в тому, що політична еліта Росії на сьогодні пропагандою не модерує суспільні настрої у країні, вона сама є нею пригніченою. Причому більшою мірою, ніж суспільство…\nПерейдемо до справи затриманого СБУ Медведчука та його свідчення стосовно Порошенка. Чому вони оприлюднюються саме зараз? Чи не зашкодить це єдності всередині країни, що на сьогодні вкрай необхідно?\nНа жаль, з одночасною консолідацією суспільства на тлі війни відбулася дуже дивна дезінтеграція частини представників старої української політичної еліти, включно з паном Порошенком. Вони не змогли знайти своє місце у воєнній системі координат. Згадайте, якийсь час вони ще намагалися грати в публічність через селфі на блокпостах, через надання якоїсь гуманітарної допомоги, яку інші люди надавали у значно більшому обсязі.\nКоли їм стало зрозуміло, що ця технологія не працює, що вони залишаються ізгоями, що держава все одно працює, частина пішла з публічного простору. Друга найбільш нетерпляча частина, яка просто не може жити без того, щоб не почуватися затребуваною та альтернативною державі, почала витрачати гроші на розвиток внутрішньополітичної системи конкуренції. І Порошенко це робив.\nЦей розкол інспіровано не державою. У нас і без того безліч важких питань, пов'язаних із загибеллю людей, втратою територій, житла, робочих місць, з вартістю продуктів харчування в умовах війни. Все це викликає у людей важкі асоціації та потребує нашої негайної відповіді.\nПротягом року стосовно Порошенка відбувалися слідчі дії. І вони просто доведені до кінця. Виникло запитання – чи треба це оприлюднити? Безперечно, треба. Тому що одна з причин цієї війни – у рішеннях політичного керівництва України 2015-2016 років. Це спроба зіграти на дві сторони, всидіти на двох стільцях, обдурити власну країну, водночас торгуючи з Росією. Адже тоді в Росії і зрозуміли, що при владі в Україні барига, що з цією країною можна легко розібратися, що вона продається, що Порошенко заробляє на крові. Тоді як Медведчук все безпосередньо регулював.\nСкажу більше: я хотів би, щоб хоча б один раз ми довели до кінця кримінальну справу, в рамках якої мають бути названі елементи війни, її причини, зокрема персональні – чому вона розпочалася у 2014 році. Пам'ятаєте дуже цікавий епізод, коли у Криму виходив один суб'єкт, якому Порошенко привласнив героя України? Який скинув зброю, по суті, зрадив країну, відмовився чинити опір – і це також є причиною війни. Добре б ще вийшов. Я розумію, різні обставини трапляються. Однак його "підняли на прапор" і дали героя.\nОтже, було показано, що потрібно відмовитись від опору, принизити свою країну – і потім ти будеш героєм. І все це зробив суб'єкт, який на сьогодні є фігурантом кримінальної справи. Тож давайте вже почнемо все це розбирати? Це вже не питання політики. Порошенко дуже любить називати когось зрадником, грати у свої ігри. То йди, будь ласка, тепер відповідай.\nВи вважаєте, що причина війни – це готовність попереднього керівництва України як би легалізувати у нашому повсякденному житті "Л/ДНР"?\nПричин війни значно більше. Це один із напрямів, який спровокував війну. Так, була спроба легалізувати їх через "Мінськ-2". Це написання тієї кількості й тієї послідовності пунктів, які були неприйнятними для України. Підписуючи їх, Порошенко наперед знав, що цей напрям буде конфліктним. Не можна реалізувати всі пункти "Мінська". Але він це зробив.\nОднією з причин війни є формування гігантського проросійського конгломерату під умовною назвою "Медведчук". Він не просто якийсь корупційний менеджер. Через нього тривалий час в Україну заходили ресурси формування проросійських позицій. Причому не просто в рамках проросійської конкуренції, а з тих позицій, що Україна має стати навколішки перед Росією, визнати її право анексувати Крим, вбивати людей на Донбасі, заходити в Україну будь-якої миті, формувати свій маріонетковий уряд.\nМи хочемо отримати відповіді на запитання: як вийшло, що Медведчук став енергетичним та медійним олігархом. Більше того, він став ще й політичним лідером. Це ж не так. Це і є одна із причин війни, але не ключова. Причин багато.\nРозкажіть хоча б загалом, як на сьогодні працює система управління державою. Є великий комплекс питань, якими займається президент…\nІснує військова ставка верховного головнокомандувача, яка займається аналізом оперативно-тактичної обстановки на фронтах. Вона в регулярному форматі координує президента щодо постачання зброї, синхронізує, якщо десь когось треба "підібгати" тощо. Існує генеральний штаб.\nДругий блок – міжнародний. Його забезпечує ціла низка людей. Це постійні щоденні комунікації з багатьма партнерами з метою інтенсифікації постачання зброї, фінансових питань та підтримка вступу до ЄС. Міжнародна ставка працює дуже активно. Це стала організація телефонних дзвінків, включення президента з публічними виступами.\nЕкономічна ставка працює з урахуванням наростаючих кризових проявів. Туди входять прем'єр-міністр та перший віцепрем'єр, профільні заступники голови Офісу президента. Ставка наразі працює на випередження. Усі соціально-економічні проблематики прописуються з урахуванням місячної стратегії та варіантів відповіді на вхідні запитання. Наприклад, дефіцит бензину. Було завдано цілеспрямованих ударів по базах ПММ, відсічено постачання палива з Білорусі та Росії. Раніше було постачання через портові термінали, тепер заблоковано акваторію. Заміна логістики постачання з інших регіонів потребує перебудови з урахуванням часу. Плюс аналіз. Він проводиться наразі щодо робочих місць, щодо стимулювання за рахунок кредитних ресурсів дрібного та середнього бізнесу, щодо відновлення інфраструктури, логістичних маршрутів.\nЄ окремі силові ставки, які займаються запобіганням спалахам насильства у зв'язку з воєнним часом, мародерства тощо. До речі, у нас його немає. Добре працюють системи МВС, ДБР, СБУ та інші.\nРНБО наразі – це швидше інструмент чи генератор ідей?\nШвидше інструмент. Генераторами ідей є якраз ставки, які перебувають біля президента. РНБО абсолютно ефективна щодо оцінки ризиків, які можуть бути відстроченими з урахуванням позицій наших європейських партнерів або Російської Федерації. РНБО надає аналітичні та прогностичні матеріали президенту.\nПрезидент все аналізує. Він дуже працездатний. Це його феноменальна особливість. Він працює практично по 18 годин на добу, активно поринає у проблематику, вивчає аналітику, слухає людей, постійно проводить наради координаційного рівня. Коли він ставить запитання, то хоче отримати системні аналітичні та обґрунтовані відповіді, розуміння проблеми та можливі шляхи вирішення, а не просто абстракції.\nУ чому полягає роль голови Офісу президента?\nЄрмак є операційним директором президента. Сюди входить організація та моделювання тих чи інших процесів, коли потрібно вчасно зібрати людей і точно розуміти, хто і яку функцію всередині ставки відіграє. Єрмак у цьому ефективний. Як операційний директор він точно розуміє, що такі конкретні 10 осіб ефективно забезпечуватимуть у міжнародному плані ті чи інші рішення.\nБез такої операційної роботи будуть просто хаотичні збори людей, які не знатимуть наперед порядок денний.\nЦе дуже схоже на корпоративну модель.\nВ принципі, ефективна модель завжди є корпоративною. Вона передбачає чітке розуміння, хто займається стратегічним плануванням, хто операційним, хто операційним виконанням. А це держава і тут великі вертикалі. Це важливо, тому що держава в мирний час і держава в умовах війни кардинально відрізняються. У воєнний час ти одразу бачиш огріхи в прийнятті рішень тією чи іншою людиною. Наприклад, ти приймаєш те чи інше рішення, а людина розгублена, людина не операціоніст, вона не може сформулювати стратегічну ціль. І тоді ти розумієш, чому вертикаль у мирний час провалювалася.\nПрогрес у переговорах з Росією неможливий, доки вона не відмовиться від агресивної риторики - Подоляк\nПропозиції зупинити війну та змусити Україну відмовитися від територій пов'язані з ірраціональним страхом Європи та США перед Росією – Подоляк\nВійна має йти за сценарієм України – Подоляк\nПодоляк назвав "галюцинаціями" заяву російських ЗМІ про нібито намір Польщі "захопити" західну Україну


БАТЬКО ЗАРІЗАВ СИНА.\nУ селі Великі Озери Дубровицького району сталася смертельна різанина.\nТАКОЖ ДО ВАШОЇ УВАГИ: В ДУБРОВИЦІ НЕВІДОМІ "ВОЛОНТЕРИ" ОШУКУВАЛИ ЛЮДЕЙ\n7 жовтня, в неділю, трапилася велика трагедія: батько зарізав сина. Останньому було лише 26 років. Все сталося на побутовому рівні. Мати хлопця на той час вийшла в магазин, не передбачаючи ніякої біди. Проте, коли прийшла, то хлопець стікав кров'ю. Медикам не вдалося врятувати молоде життя, оскільки від удару ножем було задіто легені та серце. Обставини та причини трагедії встановлюються.\nРаніше наш район був досить тихим, та все до пори до часу. Вже не дивно, що такі трагедії поширилися і на нашу Дубровиччину. Адже, на сьогодні процвітає кримінал не лише по Україні, а й по тихих українських селах. А причина всьому: алкоголь, наркотики, проблеми з пошуком роботи. Можна наводити багато недоліків, проте це нічого не вирішить і як з цим боротися – не відомо. Люди, а особливо молодь не бачачи перспективи в подальшому, просто приглядаються до чарки. І після цього важко себе зупинити і наставити на правильний шлях. Дуже страшно за наших дітей в майбутньому. Світ став дуже жорстоким і підступним.


PressReader - Den (Ukrainian): 2017-04-14 - Як протистояти картельним змовам\nЯк протистояти картельним змовам\n1,5 мільярда гривень могли втратити українські споживачі через узгоджені дії суб’єктів господарювання, — звіт АМК\nDen (Ukrainian) - 2017-04-14 - Економіка - Віталій КНЯЖАНСЬКИЙ, «День»\nКартельні змови в Україні не рідкість. Тож можна говорити і про їхній значний внесок у наші високі ( відносно доходів) ціни. «Якщо на торги приходять лише два- три учасники, то вони потім обов’ язково зустрінуться в кафе і поділять Україну навпіл чи за шахматкою, — зазначає перший заступник голови Мінекономрозвитку і торгівлі Максим Нефьодов, —і в результаті всі ми як споживачі будемо переплачувати » .\n■ При цьому він наводить позитивний приклад дії конкуренції в такій сфері, де раніше її зовсім не було, а нині вона потроху пробивається й туди. «Газопостачання — дуже конфліктна сфера. Всі звикли до того, що газ постачає один гравець. Тож і замовники не були готові до змін. А зараз ми бачимо нормальну конкуренцію, — констатує чиновник. — Саме сьогодні зустрічався з представниками Сумського університету, і вони дуже раділи тому, що знайшли якогось нового й добросовісного постачальника і завдяки цьому зекономили 200 гривень на кубі газу». Він наголошує: «Оце й є конкуренція, — і додає: — Ми говоримо про пряму можливість людей купувати дешевше, а тому й більше».\n■ «Дуже важливо боротися не тільки з наслідками картельних змов і припиняти їх сьогодні», — зазначає перший заступник голови Антимонопольного комітету України Марія Ніжник. На її думку, слід також постійно аналізувати ринки і виявляти передумови, які дозволяють і навіть спонукають представників бізнесу змовлятися й порушувати законодавство про захист економічної конкуренції, а відтак влада, всі регулятори ринків повинні вдосконалювати відповідне законодавство.\n■ Ніжник розповідає, що минулого року АМК стягнув більше 800 мільйонів гривень штрафів за антиконкурентні узгоджені дії суб’єктів господарювання. Посилаючись на звіт АМК за 2016 рік, вона зазначає, що « шляхом припинення картельних змов і правозастосування було попереджено 1,5 мільярда гривень потенційних неправомірних витрат споживачів » . Чиновниця говорить, що у короткостроковій перспективі картельні змови, здавалося б, можуть бути навіть корисними для держави. Бо ж, отримавши надприбутки, змовники сплачуватимуть і більше податків до бюджету. Водночас, за її словами, високі ціни на окремі товари й відсутність бар’ єрів для входу на ринок нових гравців можуть сприяти появі інвесторів... Але насправді, наголошує Ніжник, хтось за це має сплачувати, і це, звичайно ж, ми з ва- ми — споживачі. І якщо якась компанія звикає отримувати прибутки за рахунок своєї, м’ яко кажучи, неправомірної поведінки, то її дуже важко буде змусити чи мотивувати до технологічного прогресу. Вона не зацікавлена в якості свого товару, в інвестиціях і розвитку, адже заточена лише на отримання прибутків, підкреслює Ніжник.\n■ Вона також наголошує, що виявити картельну змову і припинити її — це досить різні у процесі виконання завдання. Виявити ознаки картелю в принципі не важко, адже ринки сьогодні прозорі. Перший сигнал про це — коли ціни йдуть вгору. А от довести звинувачення у суді — досить важко, бо зазвичай для цього не вистачає прямих доказів. Якщо раніше ними могли би бути листи, зустрічі, угоди, то сьогодні, в еру он-лайн, усе це вже не застосовується, що дуже ускладнює підготовку матеріалів до подання до суду.\n■ Тож Ніжник посилається на досвід роботи антимонопольних органів у інших країнах, які для того, щоб припинити картельні змови, використовують поширену в світі програму Leniency — звільнення від відповідальності. Згідно з нею, один з учасників картелю отри- мує можливість звернутися до конкурентного відомства і повідомити про порушення... Таку програму запроваджено ів Україні. Однак, відзначає Ніжник, у нас є лише поодинокі випадки, коли хтось добровільно приходить до АМК. На її думку, причини цього полягають у тому, що в цій програмі є певні прогалини, і над їх усуненням АМК, за словами чиновниці, працює. Інша причина — в тому, що далеко не завжди санкції, яких вживають до порушників, ефективні. На її думку, їх треба посилити, і тоді клієнт Leniency не матиме альтернативи добровільному співробітництву з АМК.\n■ Народний депутат, член комітету з економічної політики Вікторія Пташник розповідає, що досі учасники картелів отримували незначні покарання. Попереднє керівництво АМК у рамках перегляду своїх рішень зменшувало штрафи, накладені на учасників картелів та монополістів, у десятки разів, мотивуючи це «скрутним фінансовим становищем порушника » , про що начебто дізнавалося вже після ухвалення першого свого рішення. Вона наводить конкретні приклади таких випадків. Зокрема, колишній виконувач обов’ язків голови АМК Микола Бараш зменшив штраф із ТОВ «Хюндай Мотор Україна» та на ТОВ «Паритет Моторс» за спотворення результатів торгів відповідно з 50 і 27 мільйонів гривень до 100 і 50 тисяч гривень. А голова АМКУ Цушко підписав рішення про зменшення штрафу, накладеного на ПАТ «Черкасигаз » за зловживання на ринку послуг з розподілу природного та нафтового газу трубопроводами, з 5 мільйонів до 70 тисяч гривень. « Що це? Недбалість колишніх очільників АМК чи прояви корупції? » — запитує народний депутат.\n■ Вона вважає, що для ефективної боротьби з картелями необхідно вносити зміни до чинного законодавства і забезпечувати невідворотність покарання, а програму Leniency називає найефективнішою моделлю протистояння картельним змовам, оскільки вона ґрунтується на внутрішніх суперечностях між учасниками картелю та гарантує звільнення від відповідальності тому з них, хто першим добровільно повідомить конкурентне відомство про існування картелю і надасть відповідні важливі докази. Вона також підтримує думку про те, що й іншим учасникам, які з’ явилися до конкурентного органу й подали додаткові докази, слід зменшувати суми штрафів. Пташник інформує, що, за сприяння Асоціації юристів України, відповідні зміни до законодавства вже розроблені й наступного тижня законопроект подадуть до парламенту.


Презентація на тему Машинобудування (варіант 1) — презентації з географії | GDZ4YOU\nПрезентація на тему «Машинобудування» (варіант 1)\nнайважливіша комплексна галузь обробної промисловості, включає до себе верстатобудування, приладобудування, енергетичне, металургійне, хімічне і сільськогосподарське машинобудування.\nМашинобудування як галузь промисловості виникла в XVIII столітті. Винахід прядильної машини, ткацького верстата, парової машини, як універсального двигуна й інших машин спричинило створення машин для виробництва машин. Це було пов'язане з винаходом супорта, удосконалюванням металорізальних верстатів і появою інших металообробних машин.\nОб'єктом машинобудівного виробництва є виріб, яким називають продукт кінцевої стадії виробництва. Ним може бути будь-який предмет, або множина предметів виробництва, які виробляють на підприємстві. Для автомобільного заводу виробом є автомобіль, для моторного — мотор, для заводу з виробництва заготовок — виливок, кованка тощо. Стандарти передбачають такі види виробів: заготовки, деталі, складальні одиниці, комплекси та комплекти.\nУ машинобудівному виробництві розрізнюють три основних типи: масове, серійне та одиничне.\nхарактеризується безперервним виготовленням обмеженої номенклатури виробів на вузькоспеціалізованих робочих місцях. Цей тип виробництва дозволяє механізувати та автоматизувати технологічний процес у цілому та організувати його більш економно.\nхарактеризується виготовленням обмеженої номенклатури виробів (деталі виготовляють партіями, а складальні одиниці — серіями), що повторюється через певні проміжки часу, і широкою спеціалізацією робочих місць.\nГалузі машинобудування по групах\nТрадиційне машинобудування поділяють на такі групи галузей: важке машинобудування; загальне машинобудування; середнє машинобудування; точне машинобудування; виробництво металевих виробів і заготовок; ремонт машин і устаткування.


Ольга Возна. Небесний театр тiней: магiя навколо нас. Частина 1 | Колосок\n22016АстрономіяЖурналЗемля і ВсесвітОльга ВознаСонячна системаСтатті\nЗа давньою китайською легендою, до імператора прийшов мандрівник і заприсягнувся, що може викликати тіні людей та передбачати їхню долю. Мандрівнику дозволили показати своє мистецтво. У темряві засвітився паперовий екран, а на ньому розвернулася моторошна сцена: на фігуру імператора в святковому вбранні наповзав дракон… Заціпеніли від жаху вельможі не відразу зрозуміли, що фігури вирізані з паперу, а дійством керує людина. Минули століття, а мистецтво театру тіней залишилося. Грандіозним розмахом вражає нас і небесний театр тіней, але ним керує не людина…\nОлександр Шевчук. Найбiльша родина супутникiв Попередня стаття\nНаукові цікавинки. Частина 2 Наступна стаття


ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ІМЕКС — Код ЄДРПОУ 05468216\nЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ІМЕКС\n12.04.1994 (26 років 5 місяців)\nНомер запису: 1 080 117 0003 000833\nАдреса: 71600, Запорізька обл., Василівський район, місто Василівка, ВУЛИЦЯ МОСКОВСЬКА, будинок 51\nУчасники та бенефіціари 05468216\n20.01.2009 Ухвала суду Господарське 4526905 25/101-21/110-12/321/08\n22.08.1997 Змінився вид діяльності 17371 - ВИРОБНИЦТВО ВЗУТТЯ, КРIМ ГУМОВОГО (БЕЗ ПОШИВУ НА ЗАМОВЛЕННЯ НАСЕЛЕННЯ)\n22.08.1997 Змінився розмір статутного капіталу 51 149 грн.\n22.08.1997 Змінилася адреса ЗАПОРІЗЬКА ОБЛ., ВАСИЛІВСЬКИЙ Р-Н, М.ВАСИЛІВКА ВУЛ. МОСКОВСЬКА БУД. 51\nОтримайте повноцінне досьє про юрособу "ІМЕКС". Юридична інформація про юрособу допоможе засновнику бізнесу в аналізі, співпрацювати з контрагентом або не варто. Ці дані містяться у відкритому реєстрі. Таку інформацію отримують за допомогою ІПН підприємства 05468216.\nЗа кодом підприємства, що називається номер свідоцтва про реєстрацію, можна дізнатися, в якому місті знаходиться цей бізнес - для "ІМЕКС" це Інші населені пункти, в нашому каталозі на букву З. Юридична адреса підприємства 71600, Запорізька обл., Василівський район, місто Василівка, ВУЛИЦЯ МОСКОВСЬКА, будинок 51, а також більш докладне досьє можна прочитати в повній версії нашого сервісу. За кодом підприємства в нашому каталозі містяться дані про фаундерів і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - ліквідатор Моісєєв Юрій Володимирович. У повній версії сервісу можна знайти судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і статутний капітал компанії. Форма власності компанії – ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Дивіться інші компанії в Інші населені пункти або в каталозі на букву З


Завершено зйомки українського фентезі про супергероїв «Сторожова застава» | Бюро української кіножурналістики\nЗавершено зйомки українського фентезі про супергероїв «Сторожова застава»\nКінокомпанія Film.UA повідомила про завершення знімання «Сторожової застави» – першого українського фільму-фентезі з сучасними візуальними ефектами, створеного за мотивами однойменної книги українського письменника Володимира Рутківського, інформує «Детектор медіа».\n«Ми працювали дуже інтенсивно. Були зміни, які тривали і по двадцять годин. І я дякую всій нашій знімальній групі за те, що знаходили в собі сили якісно виконувати свою роботу. Тепер головне – не втратити темп, адже зараз ми передаємо естафету іншій команді, які домальовуватимуть віртуальний світ «Сторожової застави», а потім зводити все це в єдине ціле. Можна сказати, що тепер доля фільму – в їхніх руках», – прокоментував завершення зйомок фентезі режисер фільму Юрій Ковальов.\nЛокаціями для зйомок фільму стали українські Карпати та Скелі Довбуша, Коростишівський кар’єр, Тетерівський кіш, майданчик кіностудії Film.UA, де спеціально були збудовані масштабні декорації самої Сторожової застави.\nУ створенні фільму взяли участь члени ініціативної групи #КіноКраїна Film.UA Group (дистрибуція і постпродакшн) і StarLightMedia (медіа підтримка), а також Державне агентство України з питань кіно, що фінансувало виробництво стрічки.\nКартину, зняту за мотивами однойменної книги Володимира Рутківського, випускає в прокат компанія B&H Film Distribution.\nВихід у прокат фентезі відбудеться 22 грудня 2016 року.\nНад фільмом працювали: режисер Юрій Ковальов, продюсери Єгор Олесов та Юрій Прилипко, оператор Юрій Король.\nРолі виконали: Даниіл Каменський, Єва Кошева, Роман Луцький, Олег Волощенко, Олександр Комаров, Георгій Дерев’янський, Слава Красовська, Наталя Сумська, Ержан Нуримбет, Ерболат Тогузаков, Іван Денисенко, Олег Михайлюта.


≡ Штори плісе • Купити в Львові, Україні • Інтернет-магазин\nГоловна / Штори Плісе Львів\nШтори Плісе Львів\nШтори плісе (Львів)\nТрадиційно при оформленні інтер’єру будинку, квартири або офісу максимум уваги ми приділяємо декору, підбору кольору і меблів. При цьому ми забуваємо про надзвичайно функціональний елемент меблювання приміщень – віконні ролети. Універсальні плісировані штори здатні замінити звичні жалюзі і додати інтер’єру свіжості.\nШтори плісе: особливості\nЦя популярна модель гармонійно вписується в будь-який інтер’єр і підходить до будь-якого типу вікон. Жалюзі-плісе можна використовувати на стандартних вікнах, а також на мансардних вікнах, балконних вікнах або вікнах, що відокремлюють одну кімнату від іншої. Штори плісе на замовлення створюються з урахуванням ваших вимог. Вони забезпечують надійний захист від обтяжливого сонячного світла, що дозволяє самостійно регулювати затемнення інтер’єру, і одночасно контролювати потік природного тепла і світла. Крім того, вони забезпечують усамітнення і комфорт, що надзвичайно важливо у власному будинку, а також в офісі та інших місцях, де потрібен спокій.\nПропозиція магазину liart.com постійно адаптується до потреб клієнтів. Плісировані моделі – вишуканий і в той же час функціональний елемент декору. Вони являють собою універсальні ролети, які, завдяки широкому вибору кольорів і матеріалів, дозволяють використовувати їх в конкретному інтер’єрі. Вартість штор плісе залежить від їх розміру, типу управління і матеріалу.\nКожен тип жалюзі плісе має різні характеристики, але всі вони надзвичайно елегантні, лаконічні і, перш за все, функціональні. Виготовлені з довговічних матеріалів і доступні в багатьох кольорах, вони є гарантією затишку і комфорту на багато років. Завдяки своїй функціональності плісе можна встановлювати у всіх типах приміщень, надаючи їм оригінальний і свіжий вигляд. Установка ролет відрізняється простотою. Провести монтаж можна по-різному, в залежності від ваших вимог:\nДеякі моделі можуть бути встановлені неінвазивно, завдяки спеціальним ручкам, не зачіпаючи віконну раму, в той час як інші вимагають свердління отворів у вікні і кріплення за допомогою шурупів і фіксаторів.\nШтори, вибрані компаніями і приватними особами\nШтори плісе замінюють традиційні застарілі горизонтальні жалюзі. Їх можна встановити як на кухню, так і на балкон, вони гармонійні у всіх типах домашніх кімнат, навіть на горищах. Жалюзі плісе, ціна яких вписується навіть в невеликий бюджет, є універсальним бар’єром і завдяки численним варіантам кольору і збірки відповідають дизайну інтер’єру.\nРолети також популярні серед підприємців. Офісні будівлі великої площі часто відрізняються великогабаритними скляними поверхнями, а окремі сектори виділяються скляними стінами. Забезпечення офісів шторами дає можливість підвищити комфорт роботи в приміщенні. Вільно регулюючи інсоляцію, а також забезпечуючи належну конфіденційність, співробітники можуть виконувати свої обов’язки в комфорті.\nВи можете купити ролети будь-якого типу онлайн в магазині liart.com. Доставка здійснюється по всій Україні.


Ромашка лікарська (аптечна) - лікування, властивості\nРомашка лікарська – однорічна трав’яниста рослина. Цвіте з середини травня по жовтень.\nПоширення: ромашка – найбільш відома лікарська рослина, але вирощують її дуже рідко, хоча складності в цьому немає. У природі ромашка аптечна може рости і на бідних землях, але тоді рослини виростають дрібними, дають мало квіток. На удобреному грунті, рослини ростуть до 80 см, сильно кущаться, цвітуть довго і рясно. Насіння ромашки лікарської дуже дрібні, тому сіяти їх треба поверхнево, трохи заборонити і обов’язково злегка утрамбувати верхній шар грунту, інакше насіння можуть опинитися між грудками грунту і або зовсім не проросте, або сходи будуть нерівномірними. Висівати насіння можна під зиму (урожай при озимому посіві вище, так як насіння проростає навесні раніше, і рослини розвиваються краще за рахунок вологи в грунті від танення снігу). Але найвищий урожай рослина дасть при озимому посіві – на початку серпня.\nВикористана частина: з лікувальною метою використовуються квіткові кошики ромашки аптечної. У них містяться ефірне масло, апігенін, холін, гіркоту, дубильні речовини, умбеліферон, саліцилова кислота, органічні кислоти, мікроелементи. В ефірному маслі ромашки виявлений азулен, який має властивість пригнічувати алергічні реакції організму.\nЗбір і заготівля: ромашка лікарська цінується ефірним маслом, а його найбільше в квітках у фазі цвітіння. Придатні при зборі квіткові кошики з опуклою серединкою. Цвітуть кошики близько двох тижнів. Збирати їх можна тільки протягом першого тижня. До кінця цвітіння пелюстки опускаються вниз, а квітколоже набуває конічної форми. Такі кошики збирати не можна, так як ефірного масла в них мало. Збирають квітки вранці в суху погоду. В іншому випадку, сира сировина буде довго сохнути, окислюватися і втрачати цілющі властивості. У ранкові години кількість ефірного масла в квітках максимальна. Після полудня квітки (і ті, що тільки розпустилися, і ті що відцвітають) «засипають». Сушать сировину на горищі 2-3 дні і в духовці, забезпечуючи температуру до 45 ° C. Зберігають ромашку 1 рік в сухому місці. Сухі кошики з характерним ароматним запахом і гірко-пряним смаком.\nРомашка лікарська у народній медицині\nРослину вживають для приготування галенових препаратів (чай, відвар, настій), для отримання ефірного масла. Годиться ромашка і для ароматичних лікерів. Використовується при екземах, як протисудомний, вітрогонний, протизапальний, в’яжучий, дезінфікуючий і заспокійливий засіб. Ромашка часто застосовується в комбінації з корінням алтея, листям м’яти і деревію, травою полину, корінням валеріани. Ромашка покращує апетит. Прийнята всередину, сприяє поліпшенню травлення.\nРецепти з ромашкою лікарською:\n- для дітей при золотусі, дитячій екземі, подагрі, ревматизмі застосовують ромашкові ванни: 50-200 г трави ромашки на відро окропу. Тривалість процедури 15-20 хвилин.\n- склянка чаю з ромашки (1 чайна ложка квіток на склянку окропу) на ніч забезпечує спокійний сон.\n- настій ромашки: 2 столові ложки квіток залити 0,5 л окропу в термосі і пити по 1 склянці 3 рази на день до їжі при гастритах, колітах, неврастенії, здутті кишечника мігрені, підвищеній збудливості, безсонні, зубному болю, запаленні печінки, судомах.\n- приготування відвару: 1 ст. л. сировини заливають склянкою води, нагрівають на киплячій водяній бані 30 хв, настоюють 3-4 години, проціджують, віджимають залишок і доводять об’єм до початкового.\n- приготування настою: 1-2 чайні ложки сировини залити склянкою окропу і настоювати 10-15 хв.


НБУ попросив банки знизити тарифи на онлайн-послуги на період карантину – Публікації від PSP Platon\nНБУ попросив банки знизити тарифи на онлайн-послуги на період карантину\nНацбанк України надав банкам рекомендації для зниження негативного впливу карантину на фінансову стабільність, економіку і банківську систему України.\nЗокрема, на період карантину банківська система України буде працювати в звичайному режимі у всіх регіонах, в тому числі в тих, де запроваджено режим надзвичайної ситуації.\nЗа даними регулятора, на сьогоднішній день система досить стійка, є запас капіталу і ліквідності.\nНБУ закликає банківських співробітників зберігати спокій на період карантину.\nКрім того, НБУ закликає банки активно комунікувати з клієнтами з питань роз’яснення плану дій і поточної ситуації – через всі можливі канали комунікації. Підкреслюється, що особливо важливо забезпечити безперебійну роботу системи і надання фінансових послуг на належному рівні всім категоріям клієнтів.\nТаким чином, банки отримали рекомендації: забезпечити безперебійну роботу дистанційних систем обслуговування і call-center. Знизити на період карантину тарифи на безготівкові та дистанційні послуги для заохочення користуватися онлайн-послугами.\nКрім того, рекомендується проводити активну роз’яснювальну роботу про переваги та можливості дистанційних сервісів і безготівкових платежів.\nА для збереження здоров’я роботи співробітників банку НБУ рекомендує передбачити можливість виконувати роботу дистанційно, в тих ланках операцій, де це можливо. А в відділеннях забезпечити можливість регулярного провітрювання та дезінфекції приміщень.\nУ свою чергу, НБУ закликає українців дотримуватися рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров’я та Міністерства охорони здоров’я – без необхідності не відвідувати банківські відділення. Це ж стосується здійснення платежів, зняття готівки з рахунків, обміну валют.\nРекомендується уникати контакту з готівкою, як гривнею, так і валютою, які потенційно можуть бути носіями вірусу.\nНагадаємо, раніше ми писали про те, що перекази в Україні зменшаться на 1 млрд доларів через карантин


Дубінський назвав ситуацію в Україні "трагікомічною диктатурою", а Зеленського — "аферистом" — DSnews.ua\nНардепа розгнівало те, що міністр цифрової трансформації Михайло Федоров заявив, що народним депутатам можуть дозволити голосування за допомогою мобільного додатку. Вони при цьому можуть не перебувати в сесійній залі Верховної Ради.\nЗа словами Дубінського, ця ініціатива — вкрай безглузда і придумана, "мабуть, щоби депутати, міністри могли сидіти на Мальдівах, в Еміратах і так далі і голосувати і приймати державні рішення". На думку депутата, "це мрія всіх ледарів, аферистів і шахраїв — узагалі не ходити на роботу".\nПолітик підкреслив, що влада повинна займатися організацією вакцинації населення від коронавірусу, проводити інтернет в селах.\n"Перша людина в державі стурбована не тим, як реально допомогти людям, а тим, як зробити так, щоби його депутатам солодко жилося ... Якщо така політика Його президентської Величності, то треба йти далі, не зупиняючись на напівзаходах. Нехай буде введено поняття «віртуальний депутат», як і «віртуальний президент», а працювати з виборцями прекрасно можна і відосиками. Головне, щоб свита монарха не перепрацьовувала. А слуги афериста з-під пальми будуть голосувати так, як треба", — написав Дубінський.\n"В Україні зараз встановилася особлива, унікальна у всьому світі форма правління — трагікомічна диктатура. І світ із подивом дивиться на цей Зексперимент, який може призвести до найсумніших наслідків", — підкреслив він.\nВажливо: Суд в смартфоні. Зеленський вніс в Раду "невідкладний" законопроект


Як захищати ділову репутацію в Інтернеті - ЗКГ\nIn: ІТ-право, Адвокатске бюро Яновський і партнери, Право інтелектуальної власності, Статті правова тематика 04 May 2021\nІнтернет є можливо найбільшим досягненням людства кінця ХХ століття, та наразі стосується практично кожного аспекту життя сучасного суспільства. Соціологічні опитування в Україні доводять, що більше половини респондентів у віці до 50 років надають перевагу такому джерелу отримання інформації, як інтернет – набагато більше ніж телебаченню або періодичним друкованим виданням. Це найшвидший та найзручніший спосіб обміну інформації у світі, що відповідно має і свої негативні наслідки. Одним із порушень особистих немайнових прав як фізичних, так і юридичних осіб є приниження ділової репутації в інтернеті. Внаслідок порушення права на недоторканність ділової репутації особа зазнає втрат немайнового характеру, розповсюдження неправдивих відомостей перешкоджає подальшому активному введенню підприємницької діяльності, пошуку нових клієнтів, залученню інвестицій тощо.\nЗахист ділової репутації в інтернеті значно ускладнюється відставанням розвитку українського законодавства від реалій розвитку інформаційних технологій. Якщо біль-менш зрозумілими є способи захисту порушеного особистого немайнового права у традиційних друкованих виданнях, телебаченні, то спеціальне регулювання відносин та захисту права у мережі фактично відсутнє. У таких справах ділову репутацію захищають шляхом звернення до суду в порядку цивільного або господарського позовного провадження.\nДифамаційні (defamation – наклеп) або «репутаційні» справи є надзвичайно «популярною» категорією. Тільки новостворений Верховний Суд розглядає близько 25 подібних справ на місяць, що також свідчить про складнощі у захисті ділової репутації:\n1. Слід звернути увагу на численні помилки у спробах фізичних та юридичних осіб вимагати захисту гідності, честі та ділової репутації одночасно. Хоча в українському законодавстві відсутнє нормативне закріплення цих понять, певне розуміння визначається у Постанові пленуму Верховного суду України (надалі – ППВСУ) №1 від 27.02.2009 , згідно якої під діловою репутацією (юридичних осіб, ФОП, осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю та ін.) є оцінка якостей особи у сфері її діяльності (підприємницької, професійної, громадської тощо). Щодо гідності – вона притаманні тільки людині як біопсихосоціальній істоті, а честь пов’язана із її соціальною оцінкою. Таким чином, інтернет-публікація про нечемне поводження із клієнтами не може принижувати гідність, і вимога про захист гідності та ділової репутації не буде правомірною.\n2. Найскладнішим питанням в таких спорах є визначення належного відповідача. Із одного боку, враховуючи специфіку роботи всесвітньої мережі, будь-яка особа може анонімно поширити негативну інформацію та залишитись невідомою; із іншого боку – право особи не недоторканність репутації дійсно є порушеним, тому має бути визначена особа, до якої будуть звернені вимоги.\nПо-перше, необхідно здійснити аналіз ресурсу, на якому розміщено публікації. Якщо такий інформаційний ресурс зареєстровано як ЗМІ, то розгляд справ в суді відбуватиметься за нормами, які регулюють їх діяльність. Так, відповідачем буде автор статті та редакція відповідного ЗМІ, якщо ж редакція не є юридичною особою або її структурним підрозділом, відповідачем слід прямо зазначати засновника такого ресурсу. Такі справи є легшими порівняно із публікаціями на невідомих інтернет-платформах, оскільки не потребують спеціальних запитів до органів із пошуком інформації про автора або засновника ЗМІ; інформація про них, як правило, є публічною. Крім того, позивач в цих випадках може скористатись спеціальними способами захисту – розмістити відповідь у цьому ж ЗМІ, або на іншому ресурсі, але за рахунок поширювача.\nЯкщо оспорювана публікація розміщена на веб-сайті, який не є ЗМІ, вимоги позивача мають бути звернені до автора інформаційного матеріалу та власника веб-сайту. Найчастіше автор залишається прихованим під нікнеймом, або взагалі неможливим є встановлення будь-яких відомостей про особу автора. Відповідно до згаданого ППВСУ №1, у такому випадку належним відповідачем є власник веб-сайту, оскільки саме він створив технологічну можливість для розповсюдження неправдивої інформації. Тобто власник веб-сайту в будь-якому випадку виступатиме відповідачем у справі, і саме на його пошук мають бути спрямовані максимальні зусилля позивача. Крім того, у цих справах тягар доведення належності відповідача покладається на позивача. Дані про власника витребовуються у адміністратора системи реєстрації та обліку доменних імен українського сегмента мережі Інтернет. У свою чергу, на практиці ми неодноразово змушені були звертались до українського національного реєстратора доменних імен Imena.юа із адвокатськими запитами про надання відомостей щодо власників сайтів, на яких розміщувалась недостовірна інформація про клієнтів, та на що отримували відповідь, що інформація є конфіденційною. На жаль, встановлена відповідальність за неподання відомостей за адвокатським запитом є такою низькою, що ніяким чином не стимулює реєстратора до співпраці. Із іншого боку, така задокументована неможливість самостійного отримання доказів тільки сприятиме витребуванню даних судом в порядку забезпечення доказів. Взагалі неврегульованою залишається ситуація, якщо хостинг-провайдер виявиться іноземною компанією.\nКрім того, правильне визначення відповідача прямо впливає підсудність спору. У судовій практиці наявні ухвали, за якими суд відмовляв у витребуванні відомостей про власника веб-сайту тільки з причини необхідності визначення належного суду – суд не уповноважений з’ясовувати для позивача місце знаходження належного відповідача. Тому слід обачно підходити до аргументації заяви про забезпечення доказів.\nТакож із практики можна навести справу, за якою довідка реєстратора визначала належність сайту власникові станом на дату, що передувала публікації. Суд за таких обставин зробив висновок, що позивачем не доведена правильність обрання заявленого відповідача.\nСкладними є також випадки, коли один інформаційний ресурс поширив неправдиву інформацію, та згодом відповідні публікації з’являються і на багатьох інших сайтах. За таких обставин, вкрай важко позиватись до кожного з них та здійснювати пошуки власників всіх веб-сайтів. Як правило, здійснюється системне опрацювання всіх веб-сторінок для визначення тієї, на якій здійснено публікацію вперше. Щодо інших ресурсів, існує велика ймовірність, що вони добровільно видалять запозичену інформацію, якщо їм буде надіслано відповідну вимогу із наведенням обґрунтування недостовірності відомостей, а також вказано про намір звернутись до суду до першоджерела.\n3. Доведення недостовірності інформації.\nВласну стратегію під час судового провадження слід будувати за такими напрямками:\nОскільки технічно інформація може бути видалена у будь-який момент, вкрай необхідною є фіксація факту її розміщення. Відповідно до положення ППВСУ, позивач зобов’язаний довести поширення інформації. Із аналізу судової практики вбачається, що суди у половині випадків відхиляють подані роздруківки скріншотів веб-сторінок як неналежний доказ; в інших виходять із того, що суд не є фахівцем в оцінці достовірності роздруківок, тому відповідач має право довести її неналежність. Для уникнення непередбачуваних рішень суду рекомендується замовити проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності (комп’ютерно-технічне дослідження).\nВласне доведення недостовірності інформації. Має бути проаналізовано: чи містить публікація оціночні, або ж фактичні дані? Оціночні судження (наприклад критика, суб’єктивна думка відповідача) не вважаються такими, що можуть бути спростовані. У свою чергу, фактичні дані можуть бути перевірені на предмет їх істинності, тому можуть бути предметом спору. Наразі, чинним законодавством встановлено презумпцію добропорядності – тобто будь-яка негативна інформація вважатиметься недостовірною, доки особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Позивач звісно має право подавати відповідні докази недостовірності поширеної інформації зі свого боку.\nГоловним завданням тут є не тільки належний захист позиції, що інформація є недостовірною, а й доведення факту, що таким поширенням було дійсно порушено особисті немайнові права, створено перешкоди для подальшої успішної професійної діяльності. Так, у ППВСУ №1 визначено юридичний склад правопорушення, наявність всіх елементів якого необхідна для задоволення позову. Порушення ОНП також є таким необхідним елементом.\nЯк уже зазначалось, позивач може вимагати спростування поширеної неправдивої інформації, припинити поширювати таку інформацію (видалити публікацію), а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під спростуванням розуміється доведення неправильності, хибності поширеної інформації та її заперечення. Спростування здійснюється незалежно від вини особи (на підтвердження – власником веб-сайту). Позивач має право у позовній заяві зазначити й сам текст спростування, який має бути здійснений у разі прийняття рішення на його користь. Звертаємо увагу, що судами було неодноразово підтверджено, що такий спосіб захисту як публічне вибачення не може бути застосований. Щодо відшкодування немайнової шкоди, то, із урахуванням принципу bona fides, його кінцевий розмір не повинен утискати та загрожувати припиненню діяльності інформаційного ресурсу. Як правило, такий розмір відшкодування коливається від 1,5 до 5 тис. грн. Розмір завданої юридичній особі шкоди може бути встановлений за результатами експертизи.


Мітинг в Луганську закликав владу до рішучих дій проти сепаратистів\nБільше тисячі людей зібралися на патріотичний мітинг у Луганську біля пам'ятника Шевченкові. Попри дощ, люди вийшли на мирну акцію за єдину Україну та проти тероризму та сепаратизму на сході країни.\nЛюди незадоволені ані подіями, які відбуваються у місті, ані бездіяльністю влади. Учасники патріотичної акції ухвалили резолюцію до влади, щоб покласти край напруженій атмосфері у місті. Охороняли проведення мітингу самі учасники акції з правоохоронцями. Вони стали пліч-о-пліч, утворивши кордон. Напередодні активісти отримали інформацію про можливі провокації.\nУ руках люди тримали синьо-жовті прапори, плакати з гаслами "Луганськ – це Україна". Насамкінець заспівали державний гімн. Автомобілісти сигналами підтримували учасників мітингу.\nМіж тим, у Луганську посилили охорону громадського порядку. Крім того виставили вартових біля стратегічних об'єктів, адміністративних будівель та телекомпаній. Також в області облаштовані охоронні блокпости, щоб не допустити завезення зброї, вибухівки та інших засобів, які використовуються під час масових заворушень. Водночас, міліція контролює людей, які зі зброєю перебувають у захопленій будівлі обласної служби безпеки.\nНагадаємо, 8 березня група озброєних у камуфляжі захопили управління обласної СБУ. Усередині перебувають до півсотні сепаратистів, які вимагають проведення референдуму щодо федералізації області. Крім того, закликають відпустити їхніх лідерів Харитонова та Клінчаєва.\nЦьогоріч на Вербну неділю віряни моляться про мир в Україні\nУ Дніпропетровську виставили блок-пости для захисту від терористів