Москаль пригрозив назвати правоохоронців, які кришують бандитів на Закарпатті\nсубота, 25 липня, 2015, 13:04 Регіони\nКерівник Закарпаття Геннадій Москаль жорстко розкритикував силовиків за криміногенну ситуацію, що склалася в області.\nНа координаційній нараді керівників правоохоронних органів він заявив, що незадоволений розкриттям злочинів, протидії контрабанді та недопущенню діяльності незаконних збройних формувань на території області, інформує прес-служба Геннадія Москаля.\n«Правоохоронна система Закарпаття – це кіт, що розлінився й не ловить мишей, заявив Г.Москаль. – Це видно не тільки за офіційними показниками. До мене звертаються люди зі скаргами на повну бездіяльність правоохоронців у цілих сферах, які охоплені злочинністю. Хіба може існувати нелегальний ігровий бізнес без кришування силовиків? Звичайно, що ні. Чому не розкриваються підпали машин, які перетворилися на Закарпатті в найпоширеніший спосіб зведення рахунків? До мене приходять підприємці й розповідають, що деякі правоохоронці досі вимагають від них гроші. Я попереджаю – якщо підійдуть ще раз і вкажуть конкретні прізвища, я оприлюдню їх для широкого загалу й доповім про все вищому керівництву держави. Реакція буде дуже жорсткою».\nЗа словами Москаля, ситуація з озброєними бандами, які, не криючись, розгулювали по області, –поза рамками розуміння.\n«Але я не допущу існування кишенькових армій для окремих нардепів та кланів, які, прикриваючись патріотичними гаслами, використовують бандитів для внутрішніх розбірок. Я думаю, що тут усі зрозуміли – цьому прийшов край».\nОкремо Г.Москаль зачепив тему незаконного переміщення товарів через держкордон України:\n«На Закарпатті шоста хвиля мобілізації виконана всього на 16 відсотків, хоча в базі даних силовиків числиться понад дві тисячі осіб, що займаються контрабандою. Усіх їх необхідно відправити на схід України – хай продемонструють свій набутий тут хист і перебираються за лінію розмежування в так звані лнр чи днр, ловлять «язиків» і захищають територіальну цілісність України. Президент дав на наведення ладу в області два місяці. Якщо завдання не буде виконане, прийдуть інші кризові менеджери. Тоді розмова й дії будуть набагато жорсткішими».


Тренди на відпустку переваги росіян за останні 5 років - bre.com.ua\n2015 рік, Крим і США\n2017 рік, Туреччина, Греція та Англія\n2018 рік, Туреччина\n2019 рік, Нова Зеландія, Ісландія і Туніс\nВлітку соцмережі до відмови наповнюються самими дивовижними знімками. У якийсь момент починає здаватися, що всі знайомі вирушили в один і той же місце.\nТекст: Володимир Кравченко · 29 травня 2019\nНезважаючи на те що більшість туристів продовжують проводити час в Антальї або Сочі, стрічка новин наполегливо показує Тбілісі, Нью-Йорк або Окленд. Модні і популярні напрямки – це зовсім не одне і те ж. Спільно з фахівцями онлайн-сервісу з пошуку і бронювання турів Travelata.ru ми порівняли, які курорти були масовими, а які – модними за останні п’ять років.\nПройшов рік після референдуму, і людям цікаво згадати свою молодість, побачити той самий Крим, звідки були привезені найкращі спогади. Відпочивати на півострові в той рік було модно. Треба сказати, що багато хто після поїздки залишилися розчаровані. Сподобалося, мабуть, лише тим туристам, які зупинилися в супердорогих готелях, де рівень комфорту наближений до турецького.\nЄ й друга категорія модників – щасливі власники американської візи. Вони відчували, що скоро організувати поїздку в Штати буде непросто, а поки є шанс, потрібно побачити Ніагарський водоспад і міст Золоті Ворота. Модно вважалося не просто прилетіти в Нью-Йорк і побродити по ньому три дні, а взяти напрокат величезну машину і перетнути всю країну зі сходу на захід до самої Каліфорнії, зробивши Селфі на тлі знаменитого напису Hollywood, Гранд-Каньйону і грубезних секвой в Національному парку.\n2016 рік, Грузія і Будапешт\nМодною стає Грузія. Несподівано з’ясовується, що це дуже красива, гостинна і, головне, недорога країна, де більшість людей відмінно говорять по-російськи. Ну а в Батумі взагалі є Чорне море, тобто можна дозволити собі відмінний відпочинок, майже як в Таїланді.\nУ Instagram з’являються фотографії на тлі Тбілісі, Боржомі, Алазанської долини. Пари спеціально їдуть в місто любові – Сигнахи, який надихав знаменитого художника Ніко Піросмані. Там же, як в Лас-Вегасі, цілодобово працює загс, готовий зареєструвати шлюб без попереднього запису. Країна немов створена для фотографій. Яскраві кольори, величні пейзажі, гори, море і старі різьблені дерев’яні будинки.\nУ цьому ж сезоні стає модним відкривати для себе незвичайну Європу – і багато летять в Будапешт. З цього міста постять фото на тлі величних імперських будівель або з терм з цілющими джерелами. Відпочинок в Будапешті вважається проявом естетства.\nТуреччина знову повертається на перше місце серед переваг масових туристів. Однак за російських туристів вирішує поборотися Греція – туроператори знижують ціни, а в консульствах проставляють довготривалі шенгенські візи. В Афінах масові туристи майже не бувають, відразу прямуючи чартерами на курорти, наприклад на Санторіні. Це неймовірно красиве місце з біло-блакитними будинками на краю обриву, який був колись величезним вулканом. Власне, Санторіні, за деякими версіями, вважається прототипом Атлантиди, яка загинула в результаті природного катаклізму. Незважаючи на те що фотографії з острова дійсно виглядають зачаровують, у одноденних туристів вони виявляються не настільки модними, як у тих, хто дозволив собі провести там кілька днів. Справа в тому, що один з головних атракціонів на Санторіні – це захід. Його спеціально збираються дивитися натовпи туристів і аплодують після заходу сонця.\nЩе одним модним напрямком стає Лондон. Уже для багатьох зрозуміло, що скоро з візами до Великобританії все буде непросто, і тому, користуючись можливістю, заможні туристи їдуть до столиці королівства. Модними стали Селфі на тлі Біг-Бена, червоних телефонних будок, Тауерського моста і просто в вуличках з тпопорадиційними англійськими міськими будинками.\nБільшість російських туристів летять в улюблену Туреччину і тпопорадиційно постять фотографії з пляжів і дискотек. В тренді також фото не з тих місць, куди легко і просто дістатися за допомогою туроператора. Люди самостійно летять в Стамбул. Катаються на місцевих трамваях, обідають в кафе з видом на Босфор, плавають на човнах і оглядають Блакитну мечеть. Стрічка наповнюється фотографіями турецьких солодощів, базарів і чашок з тпопорадиційним чаєм. Стамбул притягує цікавих і влітку, і навіть в холодну пору року. Дощові пейзажі міста створюють особливу, романтичну атмосферу.\nДруге туристичне місце, куди прагнуть шукачі пригод і красивих фото, – Каппадокія. Цей регіон розташований в центрі країни серед пустирів і гірських вершин. Тут в скелях вирубаний місто, який працьовиті турки змогли зробити живим і розмістити там неймовірні готелі. Але головна визначна пам’ятка – польоти на повітряних кулях. Тисячі величезних кольорових об’єктів злітають в повітря і повільно пливуть по небу. Здається, це найбільш вражаючі фотографії, навіть якщо не вдається покататися самому на повітряному транспорті. Політ, до речі, триває всього близько години і коштує до 500 євро. Подібне розвага є і в Бірмі, але це далеко і добираються туди тільки дуже наполегливі мандрівники.\nСезон тільки почався, і остаточну крапку в ньому ставити не можна, однак вже зараз помітно, що люди, які прагнуть відкривати для себе світ, поїхали в Нову Зеландію. Подорож дороге, довгий і незабутнє. Багатогодинний переліт, а потім абсолютно не схожа ні на що земля. Тварини, яких на нашому боці планети можна побачити тільки в зоопарку, засчимені гори, зелені луки і океан. Місце, де знімали знаменитого «Володаря кілець». Там навіть збереглася село хоббітів, і при бажанні можна її побачити.\nДругим модним останнім часом напрямком можна назвати Ісландію. Країна-острів, батьківщина вулканів з невимовними назвами і інопланетних пейзажів. Наймодніше Селфі – з келихом в гарячому джерелі з яскраво-бірюзовою водою на тлі засчименого пейзажу. Сніг там цілком можна знайти і влітку. Види чорних вулканічних пляжів стали візитною карткою країни і обов’язковим пунктом програми для туристів.\nКому лайки збирати не треба, як зазвичай вирушили на турецьке узбережжя. Тепло, комфортно і завжди високий рівень сервісу. Це умови, які змушують повертатися сюди знову і знову, щоб відволіктися від звичної суєти. Іншим популярним напрямком поки залишається Туніс. Африканська країна, яка не забула французький вплив і досі славиться спа-процедурами, зокрема талассотерапией.


Виготовлення шильд || Імідж-М ➦ Виробництво реклами\nШильди (об'ємні смоляні наклейки) - це інформаційні таблички у вигляді наклейки, на яких розміщується інформація про товар, виробника або бренд, якому належить конкретний виріб.\nШильди під замовлення\nВиготовлення шильд з полімерною смолою\nДля виготовлення шильдів на основі друкується зображення. Потім спеціальним інструментом (плоттером) викарбовується необхідна форма майбутньої шильди. Потім підготовлені висічені наклейки покриваються рідкою полімерною смолою, яка повинна протягом доби затвердіти. Об'ємні наклейки виглядають значно яскравіше і красивіше звичайних наклейок, служать довше і дуже стійкі до механічних пошкоджень, подряпин, впливу сонячного світла або води.\nОб'ємні наклейки - це не тільки ефективний рекламний хід, але і корисна для вашої компанії продукція. Вони коштують недорого і доступні для бюджету, а їх незабутній зовнішній вигляд і привабливість надовго залишать в пам'яті потенційних клієнтів ім'я вашої компанії або назва бренду.\nСпектр застосування шильд досить широкий:\n- Фірмовий знак на комп'ютерній техніці, побутовому, медичному та промисловому обладнанні (монітори, системні блоки, холодильники, кондиціонери, телевізори, прилади, верстати і т.д.)\n- У ресторанах, піцеріях, кав'ярнях, кінотеатрах та інших місцях громадського харчування (попільнички, запальнички, фужери, жетони, номерки для гардеробів і крісел, дверні таблички та ін.)\n- При виробництві меблів\n- Логотипи автомобільних компаній - використовуються на приладах панелей, кузовах, дисках\n- Спортивні клуби та товариства (символіка на сувенірах, кубках, медалях і т.д.)\n- Рекламні акції, оформлення свят та вечірок, і багато іншого\nВиготовлення металевих шильд\nДля промислових підприємств ми виготовляємо технічні шильди з металу (металевих шильд). Нанесене на метал зображення має стійкість до впливу кислот, стирання, атмосферних опадів. Таблички, приладові панелі, шильди і інша продукція відповідає стандартам промислової галузі.\nКомпанія "Імідж-М" пропонує виготовлення шильд


Скретч карти. Купити скретч-карту для мандрівника за недорогою ціною - PrazdnikShop - Праздник-шоп\nМагазин подарунків Всі подарункиСкретч карти\nСкретч карта - подарунок для дорослих і дітей\nВи не хочете бути банальним, вирушаючи на день народження друзів або начальника? Тоді задумайтеся про незвичайний подарунок. Що ж це може бути?\nПодарунок, про який піде розповідь, сподобається, як дорослому, так і дитині. Причому статус, вік і стать не мають особливого значення. Здогадалися, про що мова? Це скретч карта світу.\nЩо таке стретч карта?\nЇї ще називають картою що стирається, на яку нанесені океани, моря, країни і великі міста, а іноді й цікаві факти про різні регіони нашої планети. Поступово стираючи верхній шар, вашому погляду відкривається другий, більш яскравий.\nЧому стретч карти цікаві?\nПочнемо з відповіді на перше питання. Чому цей подарунок так подобається дітям і їх батькам? Багато малюків люблять розфарбовувати картинки, а ще більше - малювати на стіні. Подаруйте їм стретч карту, повісьте її на стіну і дозвольте малювати. Поступово, стираючи верхній шар, вони будуть дізнаватися не тільки назви нових країн та місце їх розташування, а й цікаву, пізнавальну інформацію про різні чудеса всього світу. А чого хочуть батьки? Щоб діти вчилися. Дітям подобається вчитися лише тоді, коли вони грають. Поєднайте приємне з корисним, і результат не змусить вас чекати.\nТепер відповімо на друге питання. Чому потрібно купити стретч карту дорослій людині? Хто ж не любить подорожувати? Мабуть, таких немає, ну, або дуже мало. Ваш подарунок може стати настінним щоденником мандрівника. Щоразу, приїжджаючи із закордонного відрядження або відпустки, зітріть на мапі верхній шар з території тієї країни, в якій ви побували. Таким чином, ви без зусиль дізнаєтеся, куди ще не їздили і зможете спланувати свою наступну відпустку.\nПодарунок для начальника виділимо в окрему категорію. Причому, це той випадок, коли вартість подарунка відходить на другий план, оскільки важлива не ціна, а значимість подарунка. На настінній скретч карті можна відзначати країни й міста, в яких розташовані підприємства-партнери. Таким чином, на простій і відносно недорогій карті буде показано все різноманіття зв'язків.\nДе можна купити такий незвичайний подарунок і скільки коштує він? Замовити карту можна в інтернет-магазині. Немає нічого простіше - ви вже у нас. Вивчіть весь каталог товарів і відгуки споживачів. Все, залишилося лише замовити. У встановлений термін ви отримаєте барвистий тубус з картою. І не має значення, в якому місті України ви проживаєте: в Запоріжжі, Одесі, Дніпропетровську, Харкові або Києві. Ціна карти становить 170 - 500 грн.\nЦіни на Скретч-карти\nКарта бажань для чоловіків "Golden Magic" 759 грн\nКарта Бажань для Жінок "Emerald Magic" 759 грн\nСкретч мапа світу "My Map Flags Edition" 495 грн\nДитячий скретч-постер "My First Poster edition" 495 грн\nКарта бажань для чоловіків "Golden Magic"\nДитячий скретч-постер "My First Poster edition"\nСкретч-постер "My Poster Fantastic Movies"\nСкретч постер "Cinema edition 20 century"\nМорська скретч-карта світу "My Map Discovery edition"\nСкретч карта світу "Земна куля"\nСамая большая скретч карта мира My Vintage Map RU/UA\nСкретч-карта Discovery Map World FLAGS Edition\nСкретч-мапа світу Discovery Map World англійською мовою\nСкретч-мапа світу Discovery Map World українською мовою\nСкретч-мапа відкривай Україну українською мовою\nСкретч-мапа Європи Discovery Map of Europe англійською мовою\nСкретч-постер "Камасутра" без тубуса\n260 ... 759 грн


Новини спорту 26.01.2020 Автор: Сергій Кириченко 277\nВ швейцарському містечку Ленцергайде проходить чемпіонат світу з біатлону в двох вікових категоріях – серед юніорів (до 21 року) та юнаків і дівчат (до 19 років). Участь в турнірі бере відразу 19 українських спортсменок та спортсменів.\nВперше змагання серед молоді на рівні чемпіонатів світу відбулися в 1967 році. Місцем проведення їх стала траса в Східній Німеччині (НДР) – в містечку Альтенберг, що в Саксонії на самому кордоні з Чехією.\nЧемпіонати відразу прижилися в спортивному календарі і відтоді щороку проходили в Європі (переважно) чи Північній Америці (7 з 54 турнірів). Одного разу учасникам довелося навіть їхати в Азію – до російського Ханти-Мансійська.\nСеред міст і трас, які приймали молодих спортсменів, протягом всієї історії були й легендарні біатлонні центри Естерсунд (Швеція), Антхольц (Італія), Ліллехаммер (Норвегія), Хохфільцен (Австрія), Шамоні (Франція), Лейк-Плесід (США), Кенмор (Канада), Поклюка (Словенія), Рупольдинг (Німеччина), Контіолахті (Фінляндія), Осрблі (Словаччина). Три останні ставали господарями по три рази. А лідером є Мінськ. В столиці Білорусі чемпіонати світу серед юніорів відбувалися 4 рази – в 1974, 1976, 1982 та 2015 роках. Серед країн лідирує Фінляндія, яка приймала змагання 7 разів.\nВ Україні, зважаючи на відсутність трас міжнародного рівня, чемпіонати не проводилися, але останніми роками все частіше організатори обирають не найбільш топові місця для популяризації біатлону. Наприклад, в 2016 році – Румунію, а в 2018 – Естонію.\nДля Швейцарії нинішній чемпіонат вже четвертий і кожного разу він проходить в новому місці. В 1972 році це було містечко Лінталь на 1200 мешканців. В 1985 – Егг (на 8000 жителів), в 1995 – Андерматт, де проживає 1300 людей. Тепер – Ленцергайде з населенням вдвічі більше.\nЗа часи виступи біатлоністів під українським прапором наші спортсмени піднімалися на п’єедестал 13 разів.\nВ 1996 році чемпіоном світу в спринті став 18-річний Андрій Дериземля, а його ровесниця Оксана Хвостенко виборола срібну медаль в індивідуальній гонці. В 1997 році чемпіонкою світу в індивідуальній гонці стала 19-річна Тетяна Рудь.\nПотім була довга без медальна перерва, аж поки в 2004 році двома бронзовими медалями не відзначилися наші юніори. Олег Бережний став третім в індивідуальній гонці, а Сергій Седнєв – в гонці переслідування. Обом спортсменам було на той момент по 20 років.\nНова перерва без нагород була ще довшою – лише в 2012 році естафетна трійка у складі Ірини Варвинець, Алли Гіленко та Яни Бондар закрила чорну смугу, взявши бронзову медаль. За рік дівчата майже в тому ж складі (замість Бондар – Юлія Бригинець) «переплавили» бронзу на срібло.\nЗа останні п’ять чемпіонатів світу Україна лишалася без нагород лише раз – в 2017 році. Інші чотири старти були більш-менш успішними. Так, в 2015 році чемпіонкою світу в в індивідуальній гонці стала 20-річна Юлія Журавок. Також тоді вона виграла бронзу в гонці переслідування.\nВ 2016 році срібною призеркою в індивідуальній гонці стала 21-річна Анастасія Меркушина, а в 2018-му її успіх в тій самій дисципліні повторила 18-річна Ганна Кривонос.\nІ нарешті минулого року героїнею чемпіонату світу стала 20-річна Катерина Бех. Натуралізована росіянка виборола золоті медалі в спринті та гонці переслідування.\nСвітові лідери і… забуті імена\nСеред чемпіонів за усі роки турнірів були німкені Андреа Хенкель (1997), Мартіна Глагов (двічі в 1999), Сабріна Букхольц (двічі в 2000) та Лаура Дальмаєр двічі в 2013). Чотири чемпіонські титули у Єнні Адлер з Німеччини. Причому вона здобувала їх в різні роки – з 2001 по 2004 (з 18 по 21 рік).\nАле їх перевершила німецька вундеркінд Магдалена Нойнер. Вона перемагала на молодіжних чемпіонатах світу 5 разів в період з 17 до 21 року: по одному титулу в 2004, 2005 та 2006 і два золота в 2008.\nЧотири перемоги – у італійки Доротеї Вірер. В 2009 році вона перемогла в персьюті, а в 2011 виграла усі три гонки в особистому заліку. Крім того, можна згадати дворазову росіянку Свєтлану Слєпцову (два золота в 2007) та сенсаційну чемпіонку 2012 року (два титули) – Шардін Слуф з Нідерландів. Після того на дорослих чемпіонатах світу вона не потрапляла навіть до ТОП-40.\nУ чоловіків чемпіонами на юніорському рівні ставали успішні потім німці Андреас Бірнбахер (двічі в 2001), Мікаель Реш (2003), Крістоф Стефан (двічі в 2007). Крім німців – Сімон Едер (2002) та Фелікс Ляйтнер (2016) з Австрії, чех Міхал Шлезінгр (2002), представники РФ Євгєній Устюгов (двічі в 2006), Антон Шипулін (двічі в 2008), Максім Цвєтков (двічі в 2012) Алєксандр Логінов (двічі в 2013), норвежці Еміль Егле Свендсен (двічі в 2005) та Йоганес Тінгнес Бе (2013), італієць Лукас Хофер (двічі в 2009), французи Сімон Фуркад (тричі в 2004 та 2005) і Сімон Дестьє (2011).\nМаксимально можливий результат – 3 золоті нагороди за один чемпіонат (індивідуальна гонка, спринт та гонка переслідування) показали двічі. В 1999 – норвежець Сивер Берг-Дормас, а в 2000 – німець Фабіан Мунд (виграв ще й у складі естафетної команди). Цікаво, що обидва вони фактично нічого не досягли в біатлоні на дорослому рівні\nГерої останніх років, які можуть або повторити успіх Магдалени Нойнер на дорослому рівні, або ж зникнути з радарів, як Сивер Берг-Дормас, – п’ять дворазових чемпіонів. В 2016 році два золота виборола Ганна Оберг зі Швеції, в 2017 – Ігорь Маліновскій з РФ, в 2018 – Каміла Жук з Польщі, а в 2019 – норвежець Вебйорн Сьорум та Катерина Бех.\nСьогодні в українській зібрній – та сама Катерина Бех, а також ще дві талановиті натуралізовані юніорки – Оксана Москаленко та Анастасія Расказова. Усіх їх півтора роки тому до України привіз російський тренер Ілля Лопухов. Спортсменки з тренером тренуються окремо від основного складу, що нерідко викликає нарікання з боку вболівальників. Мовляв, привілейовані умови треба заслужити.\nДівчата цілком могли би стати фаворитками естафетної гонки, проте на передодні IBU змінила формат естафет, і тепер вони складаються, як і на дорослому рівні, з чотирьох етапів замість трьох. А четвертої такої самої сильної учасниці у нас немає. Любов Кипяченкова дуже нестабільна в стрільбі, а Лілія Стебліна взагалі дивним чином потрапила в збірну, адже на чемпіонаті України фінішувала лише на 10-му місці. Допоміг той факт, що Христина Дмитренко не брала участі у відборі.\nУ юніорів склад значно слабший. Юрій Ситник, Євген Івченко, Роман Боровик, Сергій Телень та Микола Ничипоренко на п’ятьох в поточному сезоні в гонках юніорського Кубку світу виступали в 26 гонках в Білорусі, Італії та Словенії. Найкращий результат Ситника – 3-є місце в спринті на етапі в Раубічах, хоча в решті п’яти стартах він вище 34-го місця не підіймався. Івченко один раз заїхав в ТОП-10, а найвища сходинка для Боровика – 11-е місце. Телень лише один раз дістався до 30-го місця, а Ничипоренко ж навіть до ТОП-50 не потрапляв.\nДля порівняння: Рассказова тричі фінішувала в ТОП-10 на тому самому рівні, Москаленко – двічі, а Бех взагалі виступає серед дорослих – на Кубку IBU.\nВ молодшій віковій групі змагаються Олена Городна, Юлія Городна, Тетяна Продан, Дарина Скрябіна, Олександра Усенко, Максим Заровний, Степан Кінаш, Марк Козак та Віталій Мандзин. Сьогодні, 26 січня, вони вже пробігли перші свої гонки – індивідуалки. Найкращі українські результати – 12-е місце Степана Кінаша (майже 2,5 хвилин програв чемпіону) та 17-е місце Юлії Городної (1,5 хвилини відставання від лідерки). Інші юнаки та дівчата фінішували в діапазоні від 24-го до 62-го місця.\nCoronaCoin – курс нової криптовалюти зростає з кожним випадком зараження


У Козятині затримали чотирьох розбійників, які напали на іноземця – новини Вінниці Depo.ua\nУ Козятині затримали чотирьох розбійників, які напали на іноземця\nТроє з чотирьох затриманих раніше притягувалися до кримінальної відповідальності\n17 січня 2020 16:29\nКозятинські поліцейські затримали злочинну групу, яка вчинила розбійний напад на іноземця. Про це повідомляє Depo.Вінниця з посиланням на пресслужбу поліції Вінниччини.\nСьогодні, 17 січня, вночі до поліції звернувся громадянин Республіки Білорусь і повідомив, що невідомі особи в електропотязі побили його і пограбували його. 59-річний чоловік їхав електропотягом Шепетівка – Козятин у Вінницю. Четверо незнайомців, серед яких була жінка, застосувавши до нього фізичну силу, відібрали гаманець з 715 доларами, мобільний телефон, ланцюжок, годинник, а також три валізи з речами. Зловмисники вийшли з потяга на станції Глухівці і втекли.\nУ місті Козятин потерпілого госпіталізували. Тієї ж ночі поліцейські сектору реагування патрульної поліції затримали чотирьох зловмисників.\nУ чагарниках, неподалік від місця їх затримання, поліцейські знайшли валізи з речами потерпілого і велосипед, на якому один із зловмисників хотів їх перевезти. Вилучено гроші та інші привласнені особисті речі.\nСеред затриманих – 42-річний чоловік та 37-річна жінка, жителі Бердичева, 34-річний житель Томашпільського району і 36-річний приїжджий з Дніпра. Троє з них раніше притягувалися до кримінальної відповідальності.\nВідкрито кримінальне провадження за статтею "розбійний напад".\nТакий злочин карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.\nНагадаємо, у Козятині п’яні дівчата катували і принижували приятельку.


Автор: Cifra Group 09.10.2012\n26 серпня 2012 року Центральна виборча комісія утворила 225 окружних виборчкомів. За результатами жеребкування, квоти на формування ОВК відійшли переважно до невідомих або маловпливових політичних партій. Природно, це спровокувало незадово- лення і обурення більш рейтингових політичних сил, які залишились без представництва в окружних комісіях – розпочалась дискусія щодо прозорості і чесності процедури жеребкування.Однак, за цією дискусією, яка, до слова, жодним чином не вплинула на ситуацію, без належної уваги залишились метаморфози, які почали відбуватись з ОВК буквально через декілька днів після їх утворення. Йдеться про масові кадрові ротації в усіх без винятку окружних виборчих комісіях України.\nСтаттею 37 закону про вибори народних депутатів серед іншого передбачена можливість дострокового припинення повноважень члена виборчої комісії у зв’язку з “внесенням подання про заміну члена виборчої комісії суб’єктом, за поданням якого кандидатуру такого члена було включено до складу виборчої комісії”. Іншими словами, політичні партії і парламентські фракції політичних партій, які брали участь у формуванні ОВК, можуть проводити заміни своїх членів в комісіях.\n29 серпня 2012 року ЦВК оприлюднює постанову №645 – першу постанову, яка передбачає проведення кадрових замін в окружних виборчих комісіях. Протягом наступних двох тижнів – 30, 31 серпня, 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13 вересня – ЦВК оприлюднює ще 13 подібних постанов. Згідно додатків цих постанов станом на 13 вересня 2012 року ЦВК провела 1972 заміни членів ОВК з 4050. Тобто, за більш ніж два тижні від часу створення ОВК їх кадровий склад було змінено на 49%. Більш промовистим цей показник є у розрізі політичних партій і фракцій, які проводили заміни своїх членів ОВК.\nНайменшу кількість замін за вказаний період часу здійснили політичні сили, представлені фракціями у парламенті. Найбільшу – на рівні більше 100%, адже деяких членів ОВК змінювали по декілька разів, – такі політичні партії як “Русь Єдина”, “Братство”, “Руський блок”, “Руська Єдність”, “Союз анархістів України”, “Єдина Родина”. Загалом ці шість політичних партій здійснили 1349 замін членів ОВК, що дорівнює 68,4% від усієї кількості замін проведених усіма суб’єктами подання за вказаний період.\nТака тотальна заміна членів ОВК цими політичними силами свідчить про навмисне подання до ЦВК завідомо недостовірних даних щодо своїх майбутніх представників в ОВК. У даному випадку показовим є той факт, що від “Єдиної Родини” до окружкому 122 виборчого округу було запропоновано небіжчика, якого згодом замінили. Цікаво, яким чином небіжчик міг власноручно написати заяву про згоду на участь в роботі комісії, що є обов’язковою вимогою законодавства? У даному контексті виникає запитання до ЦВК, яка здійснювала перевірку документів кандидатів, поданих суб’єктами виборчого процесу для подальшого включення до складу ОВК. Якби ЦВК виявила згаданий факт, то це могло б стати підставою для більш детального аналізу усіх інших подань. Принаймні від “Єдиної Родини”. Показовою є кількість замін у керівному складі ОВК: 64% – голів ОВК, 45% – заступників і 58% секретарів комісій. Загалом було замінено 56% усього керівного складу окружкомів. Масовість замін членів ОВК деякими політичними партіями може свідчити про технічність цих політсил. Тобто, під квоти на участь в роботі ОВК від цих партій можуть заводитись люди, які в комісіях відстоюватимуть інтереси інших суб’єктів виборчого процесу.\nДля того, щоб з’ясувати чиї інтереси в ОВК можуть представляти члени комісій від цих партій, було вирішено порівняти два блоки даних, які знаходяться у відкритому доступі на сайті ЦВК. А саме – списки діючих станом на 6 вересня членів ОВК на виборах 2012 року і списки членів територіальних виборчих комісій з другого туру президентських виборів 2010 року. Адже саме перед другим туром виборів президента ТВК створювались лише за поданнями двох кандидатів – Віктора Федоровича Януковича і Юлії Володимирівни Тимошенко.\nНайбільш вагомим результатом маніпуляцій з цими даними стало виявлення тієї обставини, що сьогодні в ОВК є 391 член комісій, які у 2010 році представляли у ТВК інтереси кандидата у президенти Віктора Януковича. З них лише 79 членів ОВК були офіційно подані від фракції Партії регіонів – інші 312 членів були внесені за квотами інших політичних партій і фракцій.\nВарто звернути увагу на те, що люди, які у 2010 році подавались до складу ТВК від Януковича, відносно рівномірно, від 26 до 31, представлені у поданнях шести вище згаданих політичних сил. До списку лідерів також приєдналися Ліберальна партія України – 27 “людей Януковича” і “Народно-трудовий союз України” – 26-ро. Найбільшою кількістю “люди Януковича”, однак, представлені у поданнях від фракції Народної партії – 42, лідером якої є Володимир Литвин.Також несподіванкою було побачити 10 таких людей у поданнях від Української народної партії. Наведені дані дозволяють з високою долею ймовірності говорити про технічність деяких політичних партій на користь Партії регіонів. Або ж – у ширшому контексті – влади загалом.\nПо-перше, закон про вибори передбачає можливість масових маніпуляцій зі складами окружних виборчих комісій уже після того, як ці комісії було створено.За допомогою цілком легальних маніпуляцій суб’єкт виборчого процесу може в рази збільшити своє фактичне представництво в усіх без винятку ОВК. Збільшити настільки, щоб повністю контролювати процес прийняття рішень.\nПо-четверте, існує велика ймовірність того, що подібні процеси відбуватимуться і на стадії формування і функціонування найнижчої ланки виборчої адміністрації – дільничних виборчих комісій. Це може не лише спровокувати політичну напругу в ДВК, але й, з огляду на скорочення термінів проведення виборчого процесу, негативно вплинути на загальну підготовку ДВК до дня голосування.


НБУ дозволив купувати за добу до 480 доларів США » Слово і Діло\nНБУ дозволив подвоїти купівлю валюти для українців\nНаціональний банк України підвищив ліміт продажу готівкової валюти фізичним особам з 6 тис. грн до 12 тис. грн в еквіваленті на добу.\nПро це йдеться в постанові №342 НБУ, повідомляє «Слово і Діло».\nЗа офіційним курсом Нацбанку без обмежень тепер можна купити валюти на суму до $480.\nНагадаємо, що в поточному році це друге подібне ослаблення у сфері валютного регулювання. З 5 березня НБУ підвищив ліміт продажу готівкової іноземної валюти з 3 тис. грн до 6 тис. грн в еквіваленті на добу.\nMoody's покращило рейтинг банківської системи УкраїниМіжнародне рейтингове агентство Moody's поліпшило прогноз банківської системи України з «негативного» на «стабільний». 31 травня 2016, 17:04\nЯк повідомлялося раніше, міжнародне рейтингове агентство Moody's відразу ж переглянуло свій прогноз щодо курсу української гривні після того, як стало відомо про те, що буде підписано угоду між Україною та США про 1 млрд кредитних гарантій.\nВідзначимо, що за останній місяць НБУ прискорив поповнення золотовалютних резервів за рахунок викупу валюти на міжбанківському валютному ринку.


Гейлі Бібер планує стати матір'ю - WONA.com.ua\nКанадський співак Джастін Бібер розповів, що вони з дружиною хочуть стати батьками. Артист поділився сокровенним в новому відео.\n27-річний виконавець і його дружина, 24-річна модель Гейлі Бібер, готові стати батьками. Джастін вперше розповів про деякі інтимні подробиці свого особистого життя і важкі моменти з минулого.\nСпівак показав своє життя в кадрах, які він сам зняв. В одній зі сцен Гейлі запитала чоловіка про його цілі на майбутнє, на що він відповів, що на першому місці у нього завжди буде стояти сім’я. «Може, почнемо робити спроби завести дитину в кінці року?» – посміхнувшись, запитала модель.\nДжастін також поділився подробицями з минулого. Виявилося, що у співака були суїцидальні нахили, він часто задавався питаннями про своє існування і шукав сенс життя. «Для чого я співаю? Щоб були щасливі інші, або щоб було добре мені? » – замислювався популярний виконавець.\nПісля того, як в житті артиста з’явилася Гейлі, всі проблеми зникли. «Я щасливий, що можу бути з нею повністю відвертим. Ми можемо подорожувати по всьому світу але, якщо вона буде поруч, я буду відчувати себе як вдома, ніяк інакше», – зізнався Джастін.\nСпівак відчуває себе комфортно разом з Гейлі. «Я відчуваю, що готовий до продовження нашої історії», – каже виконавець в своєму ексклюзивному документальному фільмі «Джастін Бібер: наш світ», який буде доступний на Amazon Prime.\nПара нещодавно відзначила три роки з дня весілля. Гейлі Бібер поділилася зворушливими знімками з того знаменного для подружжя дня. Вони обидвоє зізнаються, що ніколи не були такі щасливі, як зараз.\nДжинсы на флисе для детей – лучший выбор этого сезона


Хто виграв і програв від блокування Верховної Ради? » Політика » Живи у стилі Hi Tech - новини в Україні та світі, погода, все цікаве тут\nБлокування починалося як звичайна піар-акція опозиції, що навряд чи мала стратегічний план на тривалий термін. При цьому першим з помилок "блокіраторів" став той факт, що сесію взагалі не вдалося відкрити. Ця обставина заганяла весь парламент у глухий кут, логічним виходом з якого бачився розпуск законодавчого органу. Адже якщо сесія не може відкритися 30 днів, то, за законом, Президент має право розпускати парламент. Таким чином, сам початок блокування без відкриття сесії показує, що план опозиції був не стратегічним, а тактичним. Думати в стані опозиції, як і влада, почали лише з наближенням фатального терміну розпуску Ради, яким повинно було стати 5 березня.\nХарактерно і те, що опозиціонери, за кілька днів до початку блокування, так і не домігшись від спікера Володимира Рибака відкриття позачергової сесії, присвяченій Юлії Тимошенко, не дали потім відкрити сесію чергову. Протягом блокування вони також не висловлювалися з приводу Тимошенко. Говорили про все, що завгодно - звичайно, починаючи від персонального голосування, - але тільки не про харківську укладену. Мимоволі виникає думка, що всі акції опозиції на підтримку Тимошенко - лише частина, причому не найголовніша, загального піару самих опозиціонерів. Частка екс-прем'єра, насправді, їм не дуже важлива. Їм важливіше показати свою рішучість перед виборцями на телеекранах, довівши, що "машина для голосування" регіоналів може дати збій - і все завдяки їм, опозиціонерам. Також для опозиції була важлива демонстрація власної єдності - адже про розпад опозиційних сил говорять з першого дня після виборів.\nВтім, остання мета виявилася не дуже досяжною - через пасаж Анатолія Гриценка, який засудив колег, що з'явилися на блокування у вишиванках. Ажіотаж, що піднявся навколо заяв одного з лідерів "Батьківщини" і демонстративне розсадження по Раді у національних костюмах, раз показали несхожість думок і позицій усередині опозиційних сил. У монолітність останніх і так ніхто особливо не вірив, і черговий скандал "за ходом п'єси" лише підтвердив наявні підозри.\nНікуди не поділися і підозри про узгодженість сценарію блокування з Банкової. Силового вирішення питання, яке так любили "регіонали" в минулому парламенті, так і не відбулося. Це означає, що сигналу з самого верху не дали. Але блокування завершилося якраз тоді, коли цю "закулісну" інформацію оприлюднив Президент.\nзганьбилася опозиція і з введенням власне сенсорної кнопки, перетвореної нею ж у фетиш, - з подачі Арсенія Яценюка, не забув образ часи свого спікерства. Як "З'ясувалося, завдяки експерименту з телефоном Олександра Єфремова, кнопку можна обдурити. Правда, Яценюк стверджував, що регіонали технічно "шахраювали" - не витримали точний час дотику пальця. Мовляв, у цьому-то вся справа. Але, по-перше, якщо хвалена система "Рада" допускає таке "шахрайство", значить, з нею щось не так. По-друге, махати кулаками після бійки - в даному випадку після експерименту з викриттям сенсорної кнопки - це якраз в стилі нашої опозиції. Чому вони не стояли над Єфремовим з секундоміром? По-третє, з'ясувалося, що в результаті опозиціонери стояли горою за введення процедури голосування, технічно ефективною лише за умови максимальної чесності голосуючих. Що не про наш парламент сказано.\nТакож опозиція відмовилася від жорсткого покарання порушників принципу персонального голосування. Раніше вона вимагала лише їх права голосу в залі протягом п'яти пленарних днів. Тепер же викрито "піаністи" лише підлягати публічному остракізму з боку колег, і не більше того.\nпозитив для ОПОЗИЦІЇ\nУ той же час опозиціонери отримали і деякі переваги блокування Ради. Сам підсумок блокади - введення системи персонального голосування і постійного "стеження" опозиційних депутатів за депутатами провладними - дає опозиції можливість гальмувати прийняття невигідних їй законопроектів, особливо в тих випадках, коли підсумок голосування вирішується 5-15 голосами. Тепер у опозиції буде можливість "троліти" колег з ПР, решта ж опиняться в позиції тих, що виправдовуються і "змушене чесних", що їм самим не подобається.\nТе, що влада в результаті виконала вимоги про введення деякої форми персонального голосування можна розглядати як об'єктивну перемогу опозиції. Адже її вимогу було виконано. День 22 лютого взагалі можна вважати формальним тріумфом опозиції - персональне голосування закріплено, а слідом за ним прийнята і резолюція про євроінтеграцію. Мало того - спростувати слова опозиціонерів про те, що Рада спеціально розблокували для прийняття саме цієї резолюції, не представляється можливим. Хоча від прийняття такого документа нічого не залежить в реальній політиці, зате принцип віртуальної перемоги і збереження іміджу опозиціонерів як євроінтеграторів був дотриманий.\nМожливість для частої показового шмагання депутатів-"піаністів" опозиція буде використовувати по повній. Але ще важливіше те факт, що підвищується потенційна капіталізація опозиційних депутатів. "Регіонали" так не боролися б з очевидним вимогою персонального голосування, якби вони мали чисельну перевагу над опозицією. Але переваги немає, і вартість можливих переговорів з кожним із опозиційних депутатів підвищується. Ще важливіше прийнято рішення для позафракційних депутатів - основного джерела рекрутів для важливих голосувань. Тому "позафракційники" були повністю згодні зі своїми опозиційними колегами щодо вимоги персонального голосування.\nПРОБЛЕМИ провладні депутати\nЗвичайно, однозначним і звичним для менталітету депутатів від ПР було б просте силове розблокування парламенту з перетворенням питання особистого голосування на вічну й безперспективну "бажанку" опозиціонерів. Однак не вийшло, зокрема тому, що всередині самої фракції ПР є ті ж тенденції, що і в усьому парламенті. Мажоритарники від провладної партії та позафракційні, що прилучилися до них, борються за значущість своїх голосів. Вони діють за принципом "якщо є можливість поторгуватися - торгуватися". Ставка на голу силу в цьому складі Ради не проходить. Сам факт компромісу з опозиційними колегами, нехай навіть частково фіктивного і з присмаком піару, показує багатьом новим в парламентських стінах депутатам від правлячої партії, таранного методами потрібні питання тепер не вирішуються, і однозначної переваги у регіоналів немає.\nРозмежування всередині фракції ПР відбувається, звичайно, в менш публічній формі, ніж у опозиціонерів, які вічно "клюють" один одного. Однак орієнтація на різних кураторів та групи впливу в настільки великий фракції, яка складається з людей бізнесу і їх ставлеників, - таємниця Полішинеля. Ось ці куратори і зійшлися в боротьбі за фракцію, вимушено демонструвала свою бездіяльність у період простою Ради. Ситуацію можна порівняти з армією, простоює в позиційних боях на фронті за потенційної можливості вирішити справу настанням. При такому простий в армії неминуче починаються «розбірки», мародерство, лінь і дезертирство. дезертира поки не було - казус Павла Балоги таки дуже показовий, але загальний настрій у фракції ПР показав обізнаним людям, що ніякої монолітності в її лавах немає. Чого тільки варта невдоволення швидким злетом і амбіціями першого віце-прем'єра Сергія Арбузова, який майже неприкрито демонструють деякі депутати з провладної фракції. Але саме він, як повідомляв Олександр Єфремов, займався питаннями розблокування Ради і взагалі безперервно демонстрував парламентаріям свою значимість.\nпозитив для провладних депутатів\nПозитиви, по суті, ті ж, що і в опозиціонерів, тільки без формального іміджу переможців, як у інших. Голос кожного члена фракції тепер оцінюватися при голосуванні дорожче, особливо в кадрових, бюджетних, лобістських та геополітичних питань. Позафракційні, голосуючі разом з ПР, отримують потенційну можливість голосувати вільно або притримувати свій голос. Тепер, коли легкі способи продажу голосів - "кнопкодавства" - не проходять, слід шукати способи витончених. І кожен депутат тут враховується, і його інтереси слід враховувати. Такому звільненню від депутатського "рабства" раді і мажоритарники: їм тепер не доведеться автоматично голосувати за лобізм конкурентів, а перебування кожного з них поза стінами парламенту у справах бізнесу тільки збільшувати їх значущість для вирішальних голосувань.\nНарешті, Партія регіонів може дійсно вирішити прибрати зі списку декількох вічно відсутніх персон з великого бізнесу. З одного боку, це позбавить цих бізнесменів (називаються імена Веревського і навіть самого Іванющенка) парламентської недоторканності і зробить їх уразливими. З іншого - замість них у парламент зайдуть неамбітні "списочники", вартість голоси яких буде на порядок нижче, ніж голоси того ж Іванющенка.\nВіктор Янукович зібрав усі вершки від блокування Ради. За великим рахунком, він би взагалі хотів обходитися без парламенту, але фасад парламентаризму в сучасному світі необхідний. Крім Пол Пота і Каддафі, за минулі сто років жоден правитель не обходився без нехай формального, але парламентаризму. А оскільки цей парламент Януковича не влаштовує через відсутність в ньому стратегічної переваги правлячої партії, і відродження "машини голосування" не може бути, то глави держави вигідна саме нівелювання роботи Ради, дискредитація її як органу влади, як зборища безвідповідальних політиканів.\nЯнукович отримав можливість постійно критикувати неконструктивну політику опозиції, одночасно покладаючи вирішення парламентської кризи на кількох людей відразу. І Арбузов, і Єфремов, і Клюєв грали ролі кризових менеджерів, і кожен намагався довести Президенту свої здібності працювати з цим "складним" парламентом. Чия ідея в підсумку перемогла - важко сказати, але красива картинка "царя", який в прямому спілкуванні з народом заявляє про швидке деблокування Ради і отримує в "подарунок" ще й заяву про євроінтеграцію напередодні саміту з ЄС, свідчить про значну " постановочну частину "в блокаді парламенту і знятті цієї блокади. Президент показав себе так, як і хотів, - мудрим менеджером, який працює на благо країни, десь в стороні якого метушаться недбалі і безвідповідальні парламентарії, які, за великим рахунком, не так вже й потрібні народу.\nОтже, гарант Конституції знову довів сам собі, а заодно і спробував довести народу, що він вирішує всі важливі питання і внесли керує країною. Від видовища ж парламентського паралічу якісь наші громадяни отримали просто задоволення, а якісь підтримали опозицію в праведній боротьбі за персональне голосування. Але більшість поставилися байдуже. Напрошується такий, ще показовіша, висновок: всі ці дні наша країна просто не помічала, що парламент не працює. Адже від парламенту, самі ж його вибираючи, ми чомусь нічого позитивного не чекаємо. І не дуже віримо всьому, що там відбувається, нехай навіть наші народні обранці вистрибують з дорогих костюмів і сорочок, демонструючи боротьбу за справедливість. Голосування - це чудово, але де "покращення" - цікавиться пересічний обиватель. І він правий - поки в Раді тривають епічні протистояння, караван нашого життя йде своїм шляхом.\nКаддафі, Тимошенко, Янукович, Яценюк


10 Листопад 2018, 09:30\nІз 1 січня цього року в'їзд в Україну для росіян дозволений тільки із закордонним паспортом і після фіксації відбитків пальців\nПрезидент Петро Порошенко 7 листопада підписав закон, що запроваджує кримінальну відповідальність за незаконний перетин кордону – до восьми років позбавлення волі. Верховна Рада ухвалила його ще в середині жовтня після палких дебатів і попри критику правозахисників. Радіо Свобода зібрало різні погляди стосовно того, що саме зміниться і для кого.\nЗа перетин українського кордону поза офіційними пунктами пропуску або без відповідних документів законопроект 7017 передбачає до трьох років позбавлення волі.\nВідповідно до опублікованого на сайті Верховної Ради тексту, ця норма починає діяти, якщо перетин кордону відбувається з метою заподіяння шкоди інтересам України або особою, якій заборонено в’їзд на територію України, або представниками силових відомств держави-агресора.\nЯкщо правопорушення відбувається повторно або групою осіб санкція стає жорсткішою – від 3 до 5 років, а якщо при цьому застосовується насильство – від 5 до 8 років.\nРаніше за незаконний перетин кордону в Україні передбачалась тільки адміністративна відповідальність, а цього недостатньо, пояснює депутат від «Народного фронту» Антон Геращенко, який входить до профільного для згаданого законопроекту парламентського комітету щодо правоохоронної діяльності. Тому він згадану ініціативу сприймає прихильно.\n«Якщо ви хочете приїхати в Україну з миром, то їдьте у контрольно-пропускний пункт, покажіть ваші документи і будьте здорові на території нашої держави. Якщо ж людина незаконно перетнула кордон, була затримана на території України, і немає підтвердження законності перетину нею кордону, то вона буде нести кримінальну відповідальність», – зазначає депутат.\nВодночас, коли законопроект розглядали у другому читанні, у багатьох депутатів були до нього зауваження. Зокрема, критично висловлювався і пропонував правки позафракційний депутат Юрій Левченко.\nНа його переконання, потрібно було запровадити кримінальну відповідальність за будь-який незаконний перетин кордону, встановивши відповідну градацію тяжкості правопорушення. Натомість ухвалений документ Левченко називає «позитивною бутафорією».\nЖоден суд нікого не притягне до кримінальної відповідальності, бо неможливо довести в суді, яка у кого в голові була думка\n«Цей законопроект – і в першому, і в другому читанні після правок – прописаний так, що ніхто жодного покарання не понесе. Тому що там прописане оціночне судження, що кримінальну відповідальність тільки ті особи несуть, які перетнули незаконно кордон з метою заподіяння певної шкоди інтересам України. А це означає, що жоден суд нікого не притягне до кримінальної відповідальності, бо неможливо довести в суді, яка у кого в голові була думка», – зауважує депутат.\nНорму про «мету заподіяти шкоду інтересам України» критикують і правозахисники. Справа в тому, що норма про адміністративну відповідальність за незаконний перетин кордону продовжуватиме діяти паралельно, при чому – формулювання обох статей майже однакові, пояснює адвокаційна координаторка благодійного фонду «Право на захист» Дарина Толкач.\n«Єдиною ознакою, яка буде відрізняти адміністративне правопорушення від кримінального, є мета цього правопорушення. І тут виникає питання, як будуть кваліфікувати наші правоохоронні органи дії особи, як будуть доводити мету її дій», – каже вона.\nХто потрапляє під загрозу на практиці?\nЄ три групи осіб, до яких можуть застосувати кримінальну відповідальність: громадяни або піддані держави-агресора, особи, яким заборонили в’їзд в Україну, а також інші особи, які діють з метою заподіяти шкоду інтересам України.\nДо третьої групи цілком можуть потрапити жителі непідконтрольних Києву територій, припускає Дарина Толкач.\n«Скажімо, у Луганській області є тільки один пункт пропуску через лінію розмежування у Станиці Луганській – і він піший. І ті особи, які обмежені у можливості пересуватися, фактично не можуть подолати цей шлях. Для того, щоб потрапити на підконтрольну Україні територію автомобілями через контрольний пункт пропуску «Мілове» (розташований на українсько-російському кордоні – ред.), що фактично означає незаконний перетин українського кордону з боку Росії (тому що перед тим треба виїхати в Росію через неконтрольовану ділянку кордону – ред.)», – каже вона.\nНавіть зараз, за її словами, щодо людей, які в’їжджають через Мілове, складають протоколи про адміністративне правопорушення.\nЕксперти Дарина Толкач та Андрій Солодько, архівне фото\nЦе саме стосується і Криму: якщо встановлять, що людина в’їжджає на територію півострова (наприклад, через Керченський міст) саме з метою заподіяння негативних наслідків інтересам України або вона є російським військовим чи силовиком, зауважує Толкач.\n«На сьогоднішній день я б кваліфікувала це питання все ж як адміністративне правопорушення. Але, зважаючи на додаткові правові норми, що регулюють статус анексованого Криму, там є додаткові санкції, пов’язані із визнанням особи персоною нон-ґрата і так далі», – зазначає вона.\nОкрім того, за словами експерта, під загрозою опиняються шукачі притулку в Україні. Зокрема, йдеться про вихідців із Росії та пострадянських країн, змушених покинути батьківщину через політичні переслідування, говорить вона.\nЛюди змушені миттєво ухвалити рішення покинути країну походження і не встигають оформити відповідним чином документи\n«Здебільшого перетин кордону відбувається саме на незаконній підставі, тому що люди у досить складній ситуації змушені миттєво ухвалити рішення покинути країну походження і не встигають оформити відповідним чином документи. І якщо людина, перетинаючи кордон з метою отримання міжнародного захисту, підпадатиме під кримінальну відповідальність, це фактично позбавлятиме людину можливості отримати такий захист, тому що наявність кримінального переслідування є підставою для відмови у наданні такого захисту. Така правова колізія», – зауважує Толкач.\nЗа словами юриста, ініціатори законопроекту запевняли, що він буде застосовуватися до російських військових і найманців. Але, на її думку, питання порушення державного суверенітету регулюється також іншими нормативно-правовими актами, тому окремо цю норму створювати було недоцільно. Між тим, визнає Дарина Толкач, згаданий документ підписали буквально щойно, тому про практику його застосування поки що рано говорити.


Методики раннього розвитку дитини по місяцях до року | Телеканал СТБ\nЯк розвивати дитину? Мабуть, кожна мама ставить собі це запитання. Піклування про розвиток малечі до року — запорука щасливого життя вашого чада. Сьогодні батьки стараються навчати власних дітей практично з пелюшок. Тож які є методики раннього розвитку дитини, розповіла психолог, експерт проекту «Таємниці ДНК» Тетяна Ларіна. Подробиці — у матеріалі.\nРанній розвиток — навчання малюка від самого народження. Кожна дитина народжується з величезним потенціалом. У перші роки життя в головному мозку малюка встановлюються та зміцнюються зв’язки між нервовими клітинами. В цей період дитині все цікаво, вона гарно копіює поведінку інших та швидко запам’ятовує інформацію. А щоб правильно та гуманно виховати малюка, потрібно використовувати різноманітні методики розвитку.\nЦя методика розвитку підходить дітям віком від одного місяця. У серію методик входять раннє читання та навчання математики, а також фізичні навантаження. Суть методу Домана полягає у тому, що мозок дитини розвивається тільки тоді, коли працює. Тому головне завдання батьків — забезпечити навантаження.\nДля початку важливо познайомити малюка із навколишнім світом: з явищами, предметами побуту. Це зазвичай роблять за допомогою карток Домана. Наприклад, на картці обов’язково має бути зображення фрукта та написана його назва. Така методика розвитку дитини дає можливість дитині з раннього дитинства запам’ятовувати образи, їх назви, а з часом навчитися читати.\nІталійський педагог Марія Монтессорі розробила спеціальну методику розвитку дитини, яка славиться ігровою формою навчання. Завдання дорослого — забезпечити простір для малюка, щоб він розвивав свій творчий потенціал. Дорослі повинні чітко розуміти, що цікавить дитину, звертаючи увагу на її захоплення. Для цього необхідно облаштувати кімнату так, щоб малюк міг легко дістати необхідне. Важливо придбати дитячий столик та стільчик для занять.\nДля підвищення творчого потенціалу та розвитку дитини Ібука пропонує вчити напам’ять вірші, перестати дивитися мультфільми, натомість — вивчати творіння Рембрандта та Леонардо да Вінчі. Та навіть танцювати не під дитячі пісні, а під класичну музику.\nМетодика раннього розвитку Тюлєнєва\nНавчання лічбі, читанню та усвідомлення особливості різних предметів — головний принцип методики раннього розвитку Тюлєнєва. Як навчальні матеріали бажано використовувати картки з буквами, цифрами, нотами, магнітну абетку, комп’ютер, картинки з образами фруктів та птахів. Головне завдання батьків — зацікавити малюка ігровими заняттями.\nРозвиток дітей до року спрямований на вдосконалення знань вашого чада. Створіть приємну атмосферу для свого малюка, щоб він проявив власну унікальність. Не проґавте можливість всесторонньо розвинути дитину всіма можливими методами та зробити її майбутнє щасливим.\nБільше на тему: Вивчення англійської мови для дітей: з чого почати та головні принципи\nВідомий психолог Тетяна Ларіна рекомендує батькам багато розмовляти зі своєю дитиною, приділяти їй достатньо уваги та навчитися слухати:\n«Мами часто вважають, якщо дитина не говорить — то їм теж потрібно мовчати. І це неправильно. Все, до чого торкаються малюки, називайте своїми іменами. І повторюйте інформацію від одного до трьох разів. Оскільки у дітей мала концентрація, вони важко запам’ятовують з першого разу».\nЗа словами психолога, малюк може засвоїти абетку в перші роки свого життя. Для цього батькам потрібно займатися з дитиною, вказувати на букви та проговорювати сам звук, а не те, як називається буква.\n«Якщо ви хочете, щоб дитина у майбутньому вільно розмовляла іноземними мовами, — навчайте її з дитинства. Малюк спочатку змішуватиме дві мови, але потім їх відокремить. І головне — не підвищуйте голос, не сваріть за помилки своє чадо».


Замовити Чай зелений "Ананас суниця", 1кг оптом | Leader Coffee\nЗелений чай "Ананас Суниця" – насолода фруктово-ягідним смаком\nЧай зелений "Ананас суниця", 1кг\n5 або більше 315.00 UAH\n10 або більше 312.00 UAH\n20 або більше 302.00 UAH\nДомішкиананас, суниця, чайна троянда, соняшник\nЗелений чай "Ананас Суниця" – це освіжаючий напій для здоров'я, молодості, очищення організму. Має виразний, яскравий фруктовий смак і свіжий аромат літніх ягід. Він відмінно стимулює мозкову діяльність, покращує кровообіг, зміцнює захисні сили організму і сприяє омолодженню. Якщо ви вирішите купити зелений китайський чай "Ананас суниця" оптом або вроздріб в інтернет-магазині LeaderCoffee, то, без сумніву, помітите й інші його переваги.\nЗелений чай, представлений на цій сторінці, має такі характеристики:\nТип: крупнолистовий зелений чай.\nДобавки: натуральні цукати ананасу та суниці, пелюстки соняшника і чайної троянди (каркаде).\nЗаварювання: 2-3 хвилини при температурі 90 С.\nІнтернет-магазин LeaderCoffee пропонує якісну кавово-чайну продукцію з доставкою додому. Ми маємо великий досвід роботи роботи на українському ринку і зарекомендували себе як надійний і сумлінний постачальник. Працюючи безпосередньо з виробниками, ми пропонуємо своїм клієнтам найбільш вигідні ціни. Співпрацюючи з нами, ви можете бути впевнені, що отримаєте свіжий і якісний товар у мінімальні терміни.\nДомішки ананас, суниця, чайна троянда, соняшник


Трамп звільнив генерального інспектора спецслужб, який доповів про розмову із Зеленським - портал новин LB.ua\nГоловна — Світ — 4 квітня 2020, 11:48\nМайкл Аткінсон зіграв важливу роль у розкручуванні так званої "української справи".\nПрезидент США Дональд Трамп звільнив генерального інспектора з розвідки Майкла Аткінсона, який доповів Конгресу слова співробітника ФБР про деталі розмови американського лідера з президентом Володимиром Зеленським. Про це повідомляє CNN.\nПісля того, як ці дії призвели до початку процедури імпічменту президента США, Трамп заявив, що більше не може довіряти Аткінсону.\n"Я, як президент, володію повноваженнями призначати ... життєво важливо, щоб я повністю довіряв призначенцям, що виконують обов'язки генеральних інспекторів ... Це більше не стосується цього Генерального інспектора", - сказав він.\nАткінсон піде з посади через 30 днів. Він став останнім з чиновників, кого звільнила адміністрація Трампа через участь в імпічменті президента.\nАткінсон зіграв важливу роль в розкручуванні так званої "української справи", що, в кінцевому підсумку, призвело до спроби імпічменту Трампа в Конгресі. Як наглядова особа за діяльністю спецслужб Аткінсон перенаправив Конгресу скаргу співробітника Білого дому, що стосується телефонної розмови між Трампом і президентом України Володимиром Зеленським.\nРаніше Трамп уже звільнив кількох людей, причетних до процедури імпічменту, зокрема, Александра Віндмана, колишнього співробітника Ради національної безпеки, який давав свідчення під час розгляду в Конгресі, а також його брата-близнюка і тодішнього посла США в Європейському Союзі Гордона Сондленда.\nТемы: спецслужби , імпічмент Трампа\n03 травня, 12:33\n10 лютого, 22:17


Світ відтінків вишивальниці Людмили Кобець\nЗахоплення вишивкою у Людмили Іванівни виникло 12 років назад, як вона стала пенсіонеркою у 2007 році. Її будинок зараз – то галерея картин, де вишиті бісером ікони, пори року, квіти, тварини, храми, пейзажі і скатертини. У цій великій домашній колекції особливе місце займають незвична вишивка хрестиком, яка отримала назву «вишивка тіней»…\nУ кімнатах будинку Людмили Іванівни Кобець дуже багато вишивки, вона кругом: на поличках у вигляді серветок, на стінах – у картинах, на ліжку – рядами складені рушники. Від побаченого просто, як кажуть, розбігаються очі, і виникає відчуття, ніби майстриня має якесь своє числення доби, де не 24 години, а в десятки більше, щоб встигнути творити і творити, і творити.\nІкона Божої Матері дала мені поштовх до творчості знову, вона стала першою роботою, яку я вишила бісером, розповідає Людмила Іванівна, - я побачила, як вишиває бісером мій брат Володимир, а я подумала, якщо чоловік так може, то чого б мені не почати?!\nПотім оформився куточок тільки з власних вишитих ікон, а до нього прекрасною оздобою став рушник, теж зроблений самостійно, теж як творчий погляд на вишивку Людмили Кобець.\nБіля кольорової палітри рушників та ікон одразу впадає в око кілька невеличких картинок у сірих тонах. За кілька секунд виникає відчуття, що дивишся на фото, потім розумієш – це не фото, це багатовідтінкова у сіро-чорних кольорах вишивка. Придивляємось ще ближче - розуміємо, що не можемо порахувати скільки ж відтінків ніби одного кольору переплелись? А поряд знову фото? Та ні, велике чорне полотно на якому маленька дитина дивиться вгору? Вперше переконуємо себе, що людське око не в силі розгледіти відтінки ниток на білій тканині, а на чорній – так взагалі, як так можна вишити? З купою непорозумінь звертаємось до Людмили Іванівни.\nМені дуже подобається незвична вишивка у сірих чи чорних тонах на білому, або білих, кремових тонах на чорному. Так, це незвично, а ще важко вишивати на чорному, бо хрестик у дірочках складається ледь помітно, але це того варто. От ви дивитесь на малюнок, ніби все біле чи кремове, але це не так, ось тут (показує на картину вишитої дитини) понад 7 відтінків від білого до темно-сірого. Я беру білий папір і підкладаю під чорну тканину, щоб бачити клітинки, потім починаю вишивати… Ця робота на скільки сподобалась всім, хто її бачив вперше у мене вдома, що я її вже вишивала 4 рази, а одна з картин полетіла через океан в Америку, як подарунок, - додає Людмила Іванівна.\nУ красивому скляному бокалі, ніби живий сидить чорний котик, картина так і називається «Кіт в бокалі». Магнетизм чи то чорного кота, чи то його великих очей знову зачаровує глядача на кілька секунд. Якщо перерахувати, то більше 20 робіт тільки у техніці «вишивка тіней» зроблені руками Людмили Іванівни.\nІсторія з відтінками кольорів – то майже кожна моя робота, наприклад, подивіться ось нещодавно вишила березовий гай, де використано понад 10 кольорів зеленого. Я завжди вишиваю те, що до душі, і тоді години пролітають дуже швидка і виникає краса, - ділиться Людмила Іванівна. – Я великі картини вишиваю місяць, можу півтора, залежить від пори року, бо влітку багато роботи на вулиці. Я могла б вишивати весь день, та куди там…\nСеред багатьох картин на стінах помічаємо одну, яка теж вирізняється незвичністю – різнобарвні квіти на чорному полотні, виявляється, що цій картині понад 50 років: ще у школі дівчинкою Людмила Іванівна вишила квіти, потім клаптик тканини загубився, а ось знову знайшовсь. Майстриня оформила цю роботу у гарну рамку і тепер щодня пригадує про свої перші спроби у вишивці на чорній тканині.\nКольорові троянди, українські хатки, зимові пейзажі і храми – це світ Людмили Кобець і цьому потягу до творчості немає зупину. Буває так, що у один день зранку вишивається картина, а ввечері – серветка.\nІз нових захоплень – вишивка хрестиком скатертини. Натхнення у жінки виникає від життя, бажання створення подарунків рідним та близьким, іноді роботи (рушники) продаються.\nМені дуже важко припинити вишивати, це щоденне життя, вишиватиму скільки матиму бажання і любов до цієї праці, - запевняє Людмила Іванівна.


На свіжий цвіт бджола сідає, а зів’ялий - обминає\nП’ятниця, 4 червня 2004 р., 9 сторінка\nСкільки грамів нектару назбирали дві бджоли?\nЯк народжується бджілка\nМатка відкладає яйця у стільники. На 21-й день по тому покришка чарунки відкривається і звідти виповзає повністю сформована бджола. Після виходу з чарунки молода бджола підтягується, струшує крильцями. Оточення бджіл групується навколо неї, радісно вітаючи новонароджену. Вони облизують її, годують. Проте недовго клопочуться біля бджілки. Через кілька годин нова бджола міцніє і за прикладом інших береться до роботи. Переважно у перші два тижні молодняк зостається у вулику виконувати домашні роботи, позаяк вони ще не настільки досвідчені, щоб знайти дорогу додому і не заблукати на зворотному шляху.\nЯкі є види домашніх бджіл\nАфриканська бджола - живе в Африці, крім Алжиру та Єгипту.\nЄгипетська бджола - плодиться у Єгипті, Південній Азії та Китаї.\nЖовта бджола - із Південної Європи.\nІталійська бджола - із яскраво-червоними ніжками й червонястим животиком. Є у Середній та Південній Європі.\nМадагаскарська бджола - абсолютно чорна, маленька, але дуже медоносна. Із острова Мадагаскар.\nПівнічна бджола - живе переважно в Європі, а також в Азії та Алжирі.\nЯк збирають мед в Австралії\nУ тропічних країнах є кілька видів диких бджіл, котрі дають мед без особливої затрати праці людини. Тубільці Австралії застосовують оригінальний спосіб для відшуковування гнізд диких бджіл. Спіймавши одну з них, вони приклеюють до її черева легке біле пір’ячко. Потім випускають і відстежують, куди вона полетить. Під час швидкого бігу із задертою догори головою людина зазвичай спотикається і падає. Проте в нагороду абориген майже завжди отримує солодкий мед. Австралійські бджоли цікаві й тим, що не мають жала. Замість нього вправно користуються своїми щелепами. Меліпони - так називають місцевих диких бджіл - влаштовують свої гнізда в дуплистих деревах, а також в усіляких щілинах серед скель. І навіть у гніздах термітів.\nБджола - найпрацелюбніша зі свійських тварин. Щоб приготувати 100 г меду, збирачка мусить взяти нектар з 1 млн. квітів.\nСіра гірська кавказька бджола має найдовший хоботок - до 7,5 мм, а середньоросійська - найкоротший - лише 6 мм.\nПерший повністю розбірний вулик у світі винайшов 1814 року видатний український пасічник П. Прокопович.\nЯкщо бджола знаходить квітку, щедру на нектар, то негайно повертається до вулика й «розповідає» про це іншим бджолам, виконуючи спеціальні ритмічні рухи, своєрідний «танок». Коли така квітка неподалік від вулика (не далі 100 м), то «розвідниця» починає кружляти, описуючи невеликі кола то праворуч, то ліворуч. Якщо ж місце збирання далеко, бджола виконує іншу фігуру «танцю» - щось на зразок числа 8 - і при цьому швидко крутить черевцем. Кількість коливань тим більша, чим далі розташоване джерело їжі. Значення цих рухів уперше відкрив німецький зоолог Карл фон Фріш.\nБджоли розпізнають свою «рідню» за запахом, притаманним лише їхній колонії.\nБджоли літають зі швидкістю 18 м/сек.\nЧутливість до ультрафіолетових променів дає бджолам можливість визначити розташування Сонця і в похмуру погоду.\nПідготувала Іванка КАЗКОВА.


Головна Підручники Підручник Кредитування (Лагутін) скачати онлайн 6.3. Іпотечне кредитування житлового будівництва\nУ сучасних умовах в Україні нагальним завданням стає організація житлового будівництва (особливо індивідуального) під іпотечний кредит із заставою майбутнього житла. Досить цікавим у цьому плані є організація 1995 р. на основі спільного проекту холдингової компанії “Київміськбуд” і комерційного банку “Аркада” іпотечного кредитування житлового будівництва у Києві. У розвинутих країнах світу іпотеці належить, як правило, більша частка у структурі ціни житла при його купівлі у власність. Необхідно запровадити в усіх регіонах України практику будівництва житла, особливо приватного, іпотечними позиками.\nДеякі російські банки (наприклад, Іпотечний акціонерний банк в Москві) мають досвід використання такого цікавого банківського кредиту, як “сімейні житлові накопичувальні рахунки”. Відкриваючи рахунок у банку, клієнт зобов’язується протягом одного року нагромадити на ньому суму, яка дорівнює 30% від вартості житла, що буде придбане. Після закінчення строку такого накопичення банк надає клієнту довгостроковий житловий кредит.\nВ Україні іпотечне кредитування житлового будівництва може успішно функціонувати лише за умови державної підтримки. Йдеться, насамперед, про державні гарантії іпотечних зобов’язань, фінансові компенсації іпотечним банкам частини плати за користування позикою тощо. Державна підтримка іпотечного кредитування робитиме позику більш доступною для широких верств населення, навіть з невисокими доходами.


«Все буде добре» Випуск 182. Як взяти кредит на житло з мінімальними ризиками? | Все буде добре\nВсе буде добре / «Все буде добре» Випуск 182. Як взяти кредит на житло з мінімальними ризиками?\nVideo: «Все буде добре» Випуск 182. Як взяти кредит на житло з мінімальними ризиками?\n«Все буде добре» Випуск 182. Як взяти кредит на житло з мінімальними ризиками?\nВсе буде добре 14.05.2013\nБагато сімей, які втомилися поневірятися по знімальним квартирах, вирішуються на відчайдушний крок – кредит у банку, для довгоочікуваної покупки своєї квартири. Але як не втратити все, що у вас є і не залишитися ні з чим, розповість Михайло Присяжнюк. Не пропустіть!


"Раніше таке було у фантастичних розповідях". Путін лякає світ новою лазерною зброєю - Світ - TCH.ua\n"Раніше таке було у фантастичних розповідях". Путін лякає світ новою лазерною зброєю\nСвіт 17 травня, 16:08\nРосійський президент розповів про "зброю нового покоління".\nПрезидент Росії Володимир Путін заявив про створення бойових лазерних комплексів, які раніше "зустрічалися лише у фантастичних розповідях".\nПро це 17 травня повідомляє ТАСС.\nПутін заявив, що обговорить новітню зброю на нараді, присвяченій розвитку повітряно-космічних сил РФ.\n"Обговоримо роботу над системами лазерного зброї з використанням вітчизняної оптики і високочутливої оптоелектроніки, включаючи типи зброї, які ще недавно, якщо по-чесному сказати, ми це розуміємо, зустрічалися тільки в фантастичних оповіданнях. Я маю на увазі бойові лазерні комплекси тактичного рівня", – сказав він.\nЧитайте також: Путін міг "прикрасити" характеристики своєї гіперзвукової зброї – генерал США\nКрім того він доручив розглянути результати військової експлуатації новітньої техніки, включаючи лазерну зброю "Пересвєт" і гіперзвуковий комплекс "Кинджал".


Мат мінераловатний з базальтового сировини марки по щільності М60 в обкладці зі склотканини з усіх боків в Києві. Купити або замовити теплоізоляція труб водопостачання в Україні. Порівняти ціни на Труба.ua\nМат мінераловатний з базальтового сировини марки ...\n2 165 грн Купити\nМати мінераловатні прошивні в обкладанні з склотканини - негорючий теплоізоляційний рулонний матеріал, виготовлений з розплаву гірських базальтових порід в обкладанні з однієї або з двох сторін склотканиною. Мати прошивають суцільними швами в поздовжньому або поперечному напрямку.\nПродукція призначена для теплового ізолювання енергетичних трубопроводів і обладнання в температурному діапазоні від -180 ° С до +700 ° С. Сполучна починає випаровуватися при температурі вище 200 ° C. Ізоляційні характеристики залишаються незмінними, але міцність на стиск слабшає. Матеріали на основі базальтового волокна мають температуру спікання понад 1000 ° C.\n- Довжина від 100 до 4000 (мм)\n- товщина від 40 до 100 (мм)\nТемпература застосування до 400 ГРС\nМаркування: М60-СТ6 (довжина-500-товщина)\nЦиліндр базальтовий фольгований


RANA світильник настільний купити - Corelamps\nCorelamps ❱ Товари ❱ Світильники ❱ Настільні лампи ❱ Світильник настільний “RANA” Е27 червоний\nСвітильник настільний “RANA” Е27 червоний\nПотужність max 60 W\nДодатково кріплення струбцина\nСвітильник настільний "RANA" Е27 червоний кількість\nАртикул: 048-013-0060-030 Категорія: Настільні лампи\nМодель: 048 013 0060 “RANA”\nRANA світильник настільний\nНастільна лампа або настільний світильник – прилад, який допоможе створити комфортне освітлення для робочого столу. Настільна лампа елемент місцевого освітлення для комфортної роботи. Мінімальний світловий потік – 300 Лм, а рекомендований 500-600 люмен. Настільний світильник не повинен бути єдиним джерелом світла.\nМаксимум 60 ват. Звичайної лампочки розжарювання 40-60 Ват буде досить, або її світлодіодного аналога 4-6 Ват.\nЦоколь – це частина лампи, за допомогою якої до неї підводиться електричний струм і лампа кріпиться в патроні світильника. Цоколь Е27 – це різьбове з’єднання висота і діаметр, якого дорівнює 27 мм. Найбільш поширена модель цоколя.\nЗначення напруги, за якої забезпечується працездатність приладу. Настільна лампа “RANA” E27 живиться напругою 220V – 240V, при частоті 50-60 Гц, змінного струму.\nВ залежності від того де світильник буде використовуванись ступінь захисту світильника варто обирати під середовище де він буде використовуватись наприклад приміщення з високою вологість чи в сухому. IP20 – Електротехнічне обладнання встановлюється в сухих приміщеннях з незабрудненим середовищем.\nБудьте першим, хто залишив відгук “Світильник настільний “RANA” Е27 червоний”“ Скасувати відповідь\nBEGONYA світильник фасадний\nПрожектор світлодіодний з датчиком “PARS/S-30”\n381.00 грн. Додати у кошик\nNAR-4 ландшафтний світильник\nORCHID-1 ландшафтний світильник\n221.00 грн. Додати у кошик\nПристрій захисного відключення “SAFE” 40А 2P\nПристрій захисного відключення SAFE 63А 4Р\n571.00 грн. Додати у кошик\nНастільна лампа LED “AZRA” 10 W LED “AZRA” 10 W чорний\n1,674.00 грн. Додати у кошик\nНастільна лампа LED “EBRU” 10 W\n984.00 грн. Додати у кошик\nНастільна лампа “NIDA” E27\n501.00 грн. Додати у кошик\nНастільна лампа LED "AZRA" 10 W білий\nНастільна лампа "EBRU" 10 W\nВи переглядаєте: Світильник настільний “RANA” Е27 червоний 487.00 грн.


Таке буває тільки в Україні: з офтальмолога в медсестри - ASN\nТаке буває тільки в Україні: з офтальмолога в медсестри\nУкраїнські лікарі готуються до катастрофи. Масові скорочення, зменшення окладів, затримка виплати зарплат, непомірне навантаження - це те, з чим стикаються наші медики щодня.\nБудемо чесні, робота лікаря завжди була складною. Ненормований графік, величезна завантаженість, низька оплата праці - все це не нове для медичного персоналу. Але коли почалася пандемія, до лікарів змінилося ставлення. Багато з медиків щиро повірили, що потрібні нашій державі. Дійсно, платити стали більше, поважати стали сильніше. Але як тільки пандемія відступила, лікарі стали не потрібні.\nЗараз в країні почався другий етап медичної реформи. Він повинен був відбутися ще в квітні 2020 року, але був відстрочений у зв'язку з коронавірусів. Найголовніша зміна в медреформу - це те, що тепер всі лікувальні заклади другого рівня (це стаціонари та діагностичні центри) зобов'язані укласти контракти з Національною службою здоров'я України (НСЗУ). Але не просто зробити висновок, а на певних умовах, які будуть оплачуватися за затвердженими тарифами. Другий етап мед реформи має на увазі під собою оплату медустановам за фактично виконану роботу. Співробітників в лікарнях стали скорочувати, але зарплати при цьому не збільшилися. Стаціонари, які були розраховані на хворих коронавірусів, почали згортати, тепер 300% ковідних зарплат зникли.\nЧерез скорочення зарплат скоротився і штат лікарні. На відділення, де лежать 53 хворих, всього лише одна медсестра. Вона повинна встигати і робити уколи, і ставити крапельниці, і міряти тиск, і видавати ліки, і надавати при необхідності першу допомогу. Людина, яка отримує копійки за свою роботу, приходить щоранку до 8:00 на зміну, а йде о 22:00 години. Кому сподобається такий графік?\nОсь ще один приклад скотинячого відносини до лікарів. У міській лікарні №1 Івано-Франківська лікаря-офтальмолога хірургічного відділення повідомили про скорочення. Але запропонували альтернативу! Посада медсестри з окладом в 6 тисяч гривень. Це не жарт. Це просто знущання і плювок в обличчя всім лікарям.\nТарифи, які дає НСЗУ, на ділі не покривають реальних витрат лікарень. Добре забезпечені лише питання, пов'язані з пологами, лікуванням онкології і складні ситуації в неонатології. На все інше тарифи низькі. Настільки низькі, що грошей не вистачає навіть на виплату зарплат. Про інше персоналі, який повинен бути (наприклад прибиральниці, бухгалтер, сантехнік і електрик) навіть мови не йде.\nЗараз наші лікарі шукають (і слава богу знаходять) роботу за кордоном. Та ж сама Польща з радістю приймає наших фахівців і платить їм гідну зарплату за їх працю.\nКоронавірус не втік. Він не закінчився, не відступила. Він просто злегка послабшав. Що ми будемо робити, якщо він повернеться, без лікарів - незрозуміло. Ясно лише одне. Наша держава сама, власноруч, вбило всю систему охорони здоров'я. Наших лікарів розтоптали і змішали з брудом. Їх принизили і образили. Їх просто розтерзали на частини. Про них згадають, обов'язково згадають, коли буде чергова загроза. Але чи допоможуть вони нам? Навряд чи…


BIM-менеджер: вивчаємо що за професія. Яке потрібне навчання? Яка зарплата? • ❤ gu-gu.info ❤\nBIM-менеджер: вивчаємо що за професія. Яке потрібне навчання? Яка зарплата?\nЗ розвитком BIM-технологій з’явилася спеціальність BIM-менеджера. Вже сьогодні зрозуміло, що вакансія даного проектувальника буде користуватися попитом на ринку праці. Це відкриє великі перспективи професійного розвитку. Матеріал даної статті розповість, чому полягають особливості, плюси і мінуси даної професії, а також обов’язки спеціаліста.\nBIM-менеджер-проектувальник є не хто інший, як управлінець в сфері інформаційного проектування об’єктів і споруд. Відмінністю такого фахівця від традиційного проектувальника є розробка всього життєвого циклу об’єкта будівництва. Він займається архітектурним розробленням, конструюванням, проектуванням, питаннями обробки та утилізації. Його робота – інформаційне моделювання профільної компанії.\nВ посадові обов’язки такого керівника входить чимало завдань. Його основне завдання полягає в організації та підтримці у стабільному стані процесу створення, зберігання, передачі даних, що з’являються в процесі реалізації будівельного об’єкта. Спеціаліст:\nрозробляє плани виконання проектів,\nвизначає цілі, створює проекти у вигляді BIM-моделей;\nзаймається розробкою і впровадженням стандартів BIM;\nзаймається підбором кваліфікованого персоналу;\nнавчає підлеглих на місці, відправляє їх на курси;\nповністю супроводжує виконувані проекти;\nзаймається складанням кошторисів і експлуатаційних характеристик;\nрозраховує кількість сировини та ресурсів, що використовуються в будівництві, обслуговуванні, демонтаж;\nстежить за зниженням витрат на будівництво, штат;\nнамагається попередити можливі помилки;\nзаймається координацією всіх робіт за проектом;\nзаймається аналітикою проектування, розподілом обов’язків кожного співробітника в його підпорядкуванні.\nТакий керівник розбирається у програмах Autodesk Revit, Navisworks, а також правила імпорту і експорту даних. Він оперативною у роботі, вміє працювати з документами, відмінно розбирається в математиці, фізиці, IT-технологіях. Йому притаманні якості лідера, він володіє основами керівництва.\nДаний менеджер не тільки впроваджує BIM-технології, але і вміє керувати ними. Він дає технічну підтримку колегам, збирає наради для вирішення питань, пов’язаних з виконанням робіт за проектами. Крім того, такий спеціаліст взаємодіє з менеджерами структурних підрозділів. Він вирішує з ними питання фінансово-економічної діяльності компанії.\nЩо стосується відповідальності, то спеціаліста привертають до неї в тих випадках, якщо його робота приносить збиток підприємству, на якому він працює. Також його залучають за неналежне виконання своїх посадових обов’язків, а також за правопорушення.\nЦя професія передбачає наявність вищої освіти у сфері будівництва, архітектури, проектування, інжинірингу, інформаційних технологій. Це рідкісна спеціальність, що перевершує по багатьом параметрам професії проектувальників і архітекторів. Спеціаліст, який використовує дану професію, повинен розумітися на чому. Якщо простому управлінцю зовсім не обов’язково знати іноземні мови, то BIM-менеджер повинен володіти досконало хоча б одним.\nКерують такі управлінці не тільки дрібними, але і великими проектами. Однак у професію входять кілька напрямків, конкретної спеціалізації у ВУЗах поки що немає. Тому тим, хто хоче оволодіти затребуваною спеціальністю, доводиться вступати в архітектурно-будівельні, технічні Вузи і коледжі. Крім того, це можуть бути коледжі архітектури і містобудування, підприємництва та економіки. BIM-менеджери навчаються у дослідних будівельних університетах, архітектурних і технологічних інститутах, вищих навчальних закладах із землеустрою.\nВони виходять на роботу і поряд з цим підвищують кваліфікацію, розвиваючись в інших напрямках. Вони відвідують лекції, семінари, навчаються на курсах BIM-менеджерів. Такі курси складаються з тематичних блоків, вони бувають очними і заочними. Очні коштують на 20-30% дорожче, їх можна відвідувати у вихідні та вечірній час буденних днів.\nПісля освоєння програми слухачі отримують посвідчення про підвищення кваліфікації. Курси з інформаційного моделювання бувають різними. В одному випадку це два дні або 16 академічних годин, в іншому – 24 години, а то й більше. Варто навчання близько 35000 рублів і більше.\nВлаштуватися BIM-менеджер може в різні компанії. Фахівці такого профілю затребувані в:\nкомпанії, що займаються будівництвом об’єктів.\nТакі фахівці потрібні корпораціям і великим забудовникам. Їх беруть і невеликі компанії, де у молодих фахівців з’являється можливість проходження стажування.\nУ даній професії чимало плюсів. У зв’язку з розвитком BIM-технологій, вона відповідає потребам трудового ринку, якому потрібні фахівці такого рівня. Ринок потребує, оскільки звичайні професії не можуть охопити список необхідних завдань. Ця робота вважається престижною, а сама посада – керівної.\nТаку роботу знаходять швидко. Вона потрібна практично в кожному великому місті нашої країни. Завдяки специфіці професії її відрізняє високий рівень заробітної плати. Зарплата такого фахівця становить від 80000 рублів і вище. Чим крупніше підприємство, тим вона більша. У великих містах фахівці отримують в межах 150000 рублів.\nТака робота підходить для наполегливих людей, схильних до точних наук. Спеціальність цікава, в ході роботи фахівець може підвищувати свою кваліфікацію. Таких керівників офіційно працевлаштовують, вони отримують гідну офіційну зарплату. В цілях професійного розвитку BIM-менеджери відвідують цікаві конференції, їздять за кордон.\nПоряд з перевагами, у даної професії є кілька недоліків. Наприклад, щоб влаштуватися за фахом, необхідний хоча б невеликий досвід. Випускники Внз не зможуть влаштуватися на хорошу компанію без досвіду роботи. Щоб домогтися успіху в певній сфері, необхідні талант і технічна грамотність.\nРобота таких фахівців пов’язана з великою відповідальністю. В роботі доводиться багато вивчати і аналізувати, але далеко не завжди доводиться працювати з ввічливими і тактовними людьми. Тому фахівець повинен володіти стресостійкістю і терпінням. Йому доводиться багато спілкуватися, приймати багато рішень.\nДаній роботі притаманні велике навантаження і понаднормова діяльність. Якщо фахівець не має достатньої кваліфікації або погано розуміє суть своєї роботи, це призводить до втрати репутації підприємства. Такому керівникові доведеться підвищувати свою кваліфікацію і навчатися постійно. Йому доведеться не тільки вчитися, але і проходити шлях перекваліфікації. Самоосвіти доведеться приділяти чимало часу.


Зеленський говорив з місією МВФ про Приватбанк та НБУ - FINBALANCE. Все про економіку та фінанси.\nЗеленський говорив з місією МВФ про Приватбанк та НБУ\nПрезидент Володимир Зеленський провів зустріч із заступником директора Європейського департаменту МВФ Джулією Козак і керівником місії МВФ в Україні Роном ван Роденом, повідомляє прес-служба глави держави.\nЯк зазначається, під час зустрічі обговорювалася програма підтримки Фондом “амбітного порядку денного реформ в України, який реалізується Президентом України та українським урядом і спрямований на підтримку макроекономічної стабільності та зростання економіки” (цитата).\nВолодимир Зеленський зазначив, що менш ніж за місяць роботи новообрана Верховна Рада ухвалила низку законів, що спрямовані на "реформування фінансового сектору, детінізацію економіки та реальну боротьбу з корупцією".\nУ зустрічі також взяли участь прем`єр-міністр Олексій Гончарук і міністр фінансів Оксана Маркарова.


Вибили зуби, потім — п’ять пострілів у голову | Газета «День»\nВибили зуби, потім — п’ять пострілів у голову\nШколяра Степана Чубенка розстріляли в «ДНР» у липні 2014 року. Один обвинувачений незабаром може вийти на свободу, інший вже вийшов, третій «загубився» у Росії\n29 липня, 2017 - 18:29\n20 червня 2017 року в Ялті (по лінії Інтерполу) було затримано екс-комбата «ДНР» сорокашестирічного Вадима Погодіна, позивний «Керч». Ялтинський міськсуд заарештував його «для забезпечення можливості видачі правоохоронним органам України». Погодіна звинувачують не просто в убивстві, а в тому, що він командував розстрілом шістнадцятирічного школяра Степана Чубенка.\n23 липня 2014 року Стьопу затримали в Донецьку (який вже було окуповано), тому що на рюкзаку десятикласника помітили синьо-жовту стрічку, а серед речей знайшли шарф футбольного клубу «Карпати» — цього виявилося достатньо. Додому, до Краматорська, Стьопа більше не повернувся.\nЗ протоколу допиту одного зі свідків злочину\n«Поруч із блокпостом, перпендикулярно до дороги, було споруджено оборонні лінії у вигляді окопів. При цьому бійці батальйону «Керч» здійснювали контрольно-пропускний режим ... Я став свідком того, як на блокпосту, який розташовано на шляху до селища Моспіно, Погодін, Москальов та Сухомлинов застрелили неповнолітнього хлопця Чубенка Степана. Про цей факт я детальніше розповідав у рамках іншого кримінального провадження.\nВідразу після позбавлення життя цього хлопця Погодін віддав наказ у військовій манері бойовику на прізвисько Ведмідь, який служив на вказаному блокпосту, щоб останній організував поховання Чубенкоа. Я залишив селище Горбачево-Михайлівка, оскільки почав побоюватися за своє життя».\nГорбачево-Михайлівка, розстрільне село\n— Знаєте, хто головний двигун слідства? Матір Стьопи, — каже полковник Ігор Новосельцев. — Наполеглива. Бо стільки людей зникло й пропало — все, з кінцями. І проти дітей велика хвиля насильства піднялася. До війни такого на Донбасі не пам’ятаю, а я з 93-го року в карному розшуку.\nНовосельцев — старший оперуповноважений з розкриття злочинів проти особистості Управління карного розшуку ГУ МВС України Донецької області. Він та його нинішній керівник, давній колега, полковник Артем Васицький плюс група силовиків зі званнями нижче «вийшли» до Краматорська восени 2014-го. Звучить як «вийшли з оточення». Багато з тих, із ким служили (на кшталт\nекс-начальника Донецького УБОЗу на прізвище Дикий, зараз «міністр внутрішніх справ ДНР»), виявилося, все життя чекали на Росію.\nУ той час Краматорськ вже перебував у стані «після війни»: 77 зниклих безвісти, 87 невпізнаних трупів. Невеликий загін Гиркіна-Стрєлкова захопив і майже три місяці тримав у страху місто, де тільки в міліції значилося до півтисячі співробітників, не враховуючи управління СБУ, двох прокуратур та військової комендатури, розташованої на місцевому аеродромі, де, до того ж, дислокувався спецназ.\n— Не знаю, до кого мама Стьопи раніше зверталася. Побачив її у кабінеті Васицького, — згадує Новосельцев, — залишився послухати.\nЯк батьки кілька місяців шукали сина «за блокпостами», домоглися від «Народної Республіки» страшної правди, пережили впізнання тіла, які не збожеволіли, поки тривала судмедекспертиза, привезли додому в пластиковому мішку щось рідне, що називалося тепер останками, — ховати ...\nУ кримінальній справі, порушеній на території, підконтрольній Україні, один зі свідків добровільно вирішив допомогти слідству — зняти камінь із душі. Він спостерігав страту в Горбачево-Михайлівці від початку до кінця, але знав убивць тільки за прізвиськами: «Керч», «Жора», «Буба». Їхні прізвища й інша інформація, що беззаперечно підтверджують особистості, встановили самі батьки Стьопи, які цілодобово моніторили соціальні мережі й сайти на кшталт «Русской весны».\nФото «Керча» (Погодіна), «Жори» (Москальова) та «Буби» (Сухомлинова) теж знайшли в безлічі.\nСвідок упізнав усіх і пізніше приїхав до Краматорська, оскільки Горбачево-Михайлівка, як і раніше, перебувала під контролем «ДНР», для проведення слідчого експерименту — реконструкції побачених ним подій: як серед білого дня стратили Стьопу.\n— Турляли з ноги, поки сидів, зв’язаний, під комендатурою. Зуби вибили. Повели до берега річки. Руки скрутили за спиною скотчем, футболку — на голову. Кросівки з нього перед розстрілом зняли, мародери. «Керч» вистрілив у потилицю. Всього пострілів п’ять ... Досить подробиць ... — закриває записник мій співрозмовник.\nМатері дали очну ставку зі свідком. Вона почула набагато більше, включаючи фразу: «Вибачте, що не врятував вашого сина ...» розшукала ще очевидців, які, після сумнівів, погодилися, незважаючи на страх, виступити у суді. Відбити хлопчиська у бандитів ніхто з жителів Горбачево-Михайлівки не ризикнув. Справу направили до суду в листопаді 2015 року.\nУ «ДНР», за особистою вказівкою глави самопроголошеної республіки Захарченка, злочин також розслідували. І вийшли на тих самих людей — Погодіна, Москальова, Сухомлинова.\nМоскальова навіть затримали й допитали. «Нова» має у розпорядженні протокол цього допиту.\nЗ протоколу допиту Москальова («Жора»)\n«... наприкінці липня 2014 року до смт Горбачево-Михайлівка прибув Погодін В. В., який дав наказ військовикам підрозділу «Керч» доставити до нього Чубенка С. В. Потім Погодін В. В., без достатніх підстав підозрюючи Чубенка С. В. в участі в українській організації «Правий сектор», вважаючи останнього причетним до спалення в Одесі 2 травня 2014 року учасників Антимайдану, а також через відмінні від його (Погодіна В. В.) політичних та ідеологічних поглядів, що суперечать ідеям побудови «Донецької Народної Республіки», вирішив скоїти навмисне вбивство неповнолітнього Чубенка С. В.. Для виконання зазначених злочинних цілей він залучив військовиків підрозділу «Керч» Сухомлинова М. В. та Москальова Ю. А., яким повідомив, що Чубенко С. В. є членом організації «Правий сектор» <...>, за що Чубенка С. В. належить розстріляти. <...> Сухомлинов М. В <...>, перебуваючи на краю окопу, зробив постріл в область потилиці неповнолітнього Чубенка С. В., який сидів на колінах в окопі зі зв’язаними за спиною руками. З огляду на те, що після пострілу Чубенко С. В. подавав ознаки життя, Погодін В. В. узяв у Сухомлинова пістолет і зробив ще не менше чотирьох пострілів у потиличну область голови Чубенка С. В., від яких той помер на місці. Потім Погодін віддав наказ Москалеву Ю. А., що перебував поруч (з метою приховування слідів злочину) здійснити поховання трупа Чубенка С. В.».\nПогодіна, Москальова та Сухомлинова звинуватили у вбивстві, скоєному групою осіб за мотивами ідеологічної ненависті, суд вирішив помістити їх під варту. Але у квітні 2015-го прокуратура «ДНР» повідомила офіційним листом: «Фактичне місцезнаходження зазначених осіб не встановлено».\nМоскальова у «ДНР» все-таки спіймали. Він переконав суддів у тому, що особисто не стріляв. Матері Стьопи запропонували написати заяву: вимагаю, мовляв, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. «Хочу, щоб гарував на довічному ув’язненні, а гроші до дитбудинка «Антошка» надсилав, над яким Стьопа шефствував!» — відповіла вона. Обвинувачений відсидів недовгий термін і втік із Донбасу на батьківщину, до Чувашії. За моєю інформацією, у Чебоксарах Москальова було заарештовано за «червону картку» Інтерполу — до міжнародного розшуку усіх трьох убивць Степана подала Україна. Видачі, через невідомі причини, не відбулося, й «Жору» випустили на волю. «Буба» (Сухомлинов) «загубився» в Росії незабаром після скоєння злочину, й досі про нього нічого невідомо. Заарештованого в Криму ватажка — «Керча» (Погодіна) , неодноразово судимого, полковник Новосельцев добре пам’ятає ще з часів мирного Донецька:\n— Беззаконник, але зі зв’язками нагорі. Розумієте, так? УБОЗ його кілька разів затримував, СБУ вела — викручувався кожен раз.\nА батальйон «Керч» розпустив, знищив своєю мученицькою смертю 16-річний Степан Чубенко.\nМатір Степана має ім’я Сталіна.\n— А це ім'я — похідне від слова «сталь», «сталева» , тобто сильна, а не від того, що ви подумали, — парирує вона. Чоловік Віктор, високий, статурний, звертається до дружини «Сталечка». Вона викладає російську мову та літературу в школі, де навчався Степан. Уродженка Магадана, в Краматорську від дня заміжжя — від початку дев’яностих. Громадянка Росії, на Україні має постійну посвідку на проживання. Коли про те, що сталося, дізналася завдяки ЗМІ вся країна, юнакові посмертно присвоїли звання Народного героя України (є такий недержавний орден, заснований волонтерами), а в МЗС поцікавилися, чому Сталіна не приймає українське громадянство.\n— Мене з російським паспортом ніхто ніколи на Донбасі не гнобив, поки не прийшли й «захистили». Нехай знають — є росіяни, які теж люблять Україну, але й від батьківщини не відмовляються навіть зараз, — відповіла вона.\nВдома у Чубенків я провела два дні й дві ночі. Про Стьопу мені розповідали в теперішньому часі, без сліз, показували відео (мама розібрала у комп’ютері архіви).\nОсь воротар місцевого «Авангарду» (велике футбольне майбутнє, вважають тренери, талант плюс цілеспрямованість) під Новий рік просить у Діда Мороза нові наколінники й рукавички, хитро вказуючи у листівці магазин і ціну (сім’я живе дуже небагато). Дід Мороз обіцяє подумати: «А поки що, дорогий Стьопа, кладу під ялинку орфографічний словник, щоб ти не засмучував мене помилками». Традиція домашніх «капусників» й інших стінгазет — у кого ще такі кльові батьки! — переноситься на створену Степаном міську команду КВК. Він займається греко-римською боротьбою, читає на конкурсі військові вірші Симонова, складає пісні й «План з розвитку дитячо-юнацького футболу в Донецькій області», не по літах самостійний і вільний — головний біль учителів, яким подобаються сумирні «середні» діти, улюбленець дівчат, нянька для малечі у дворі, борець за справедливість ...\n— Нам хочеться думати: Стьопку розстріляли на кілька днів раніше, ніж вважається. І він менше страждав, — вимовляє Сталіна.\nБатьки ходили по літньому пеклу Горбачево-Михайлівки з фотографією зниклого сина, у Донецьку на телебачення їх не пустили. «А за кого він у вас?» — цікавилися місцеві. І ховалися за парканами. Бійці батальйону «Керч» любили просто так, для розваги, стріляти над головами. Якийсь «ополченець» зглянувся: «Пам’ятаю цього хлопця. Йому вибір дали: воювати разом із нами або ... (пауза) довго рити окопи». Потім почали брехати про мінометний обстріл, під час якого всі «робокопи» (так називали полонених) розбіглися. Громадянство Росії допомогло матері пробитися на прийом до Захарченка. Той обіцяв посприяти. Незабаром Чубенків повідомили: на жаль, Степана немає серед живих. Встановили членів розстрільної команди. Повернули паспорт юнака. Сказали, що обвинувачувався за зв’язок із «Правим сектором» і в тому, що спалював людей в Одеському будинку профспілок ... А ще сказали, що не плакав і не просив пощади перед смертю. Ексгумацію провели 6 жовтня.\n— На День учителя, — уточнює Сталіна.\n«Істерика у дружини, — поділився зі мною Віктор, — трапилася лише раз. Вона віднайшла душевну розраду у вірі: у Бога всі живі. А я тоді зірвав із грудей хрестик і жбурнув під ліжко».\nЗазирнути в очі вбивцям\nДивлюся передвоєнний відеоролик. Стьопа крокує на чолі маленької групи футбольних фанатів із синьо-жовтими прапорами. Обличчя закриті шарфами або медичними масками, як у хлопців на Майдані в Києві. Скандують «Краматорськ — це Україна!», «Героям слава!». Між ними й перехожими — не вулиця, а прірва ... Переконувати й сперечатися марно. При обстрілі він допомагає літнім сусідам спускатися до підвалу-бомбосховища.\nМати намагається відокремити війну від сина. Їде з ним до Росії, привести до ладу могилу бабусі. Степан не витримує, повертається раніше: «Я не пацюк, щоб ховатися. Україна в небезпеці!».\nРизиковане зізнання у місті, де навіть деякі педагоги рідної школи агітували за сепаратистський референдум.\nУ Сталіни — папка зі зверненнями до різних інстанцій, які допомагають їй зробити так, щоб вбивці постали перед судом. Як і раніше, хоче глянути їм у вічі. Домоглася майже неможливого — офіційних довідок із Держкомкордону України та з аналогічного російського відомства. Дати перетину державного російсько-українського кордону «туди» й «назад» виключають саму можливість відвідування Степаном Чубенком Одеси у день відомої трагедії. Генерал Антюфеєв, що вдавав у «ДНР» віце-прем’єра з роботі з силовим блоком, начальник військової поліції Аносов, тодішній міністр оборони Стрєлков, заступник міністра оборони Березін не дали відповіді на листи матері.\nМовчить і український омбудсмен Лутковська. Суд над «заочниками» Погодіним, Москальовим та Сухомлиновим у місті Торецьку (згідно із законодавством, процес проводять у місці, максимально наближеному до того, де було скоєно злочин) два роки перебуває в неактивній фазі. Засідання постійно скасовують: то суддя перебуває у дорадчій кімнаті за іншою справою, то прокурор не приїхав, то адвокати обвинувачених.\nІз приймальні генерального прокурора РФ Чайки (туди Сталіна Чубенко написала 2015-го) надійшло роз’яснення з приводу екстрадиції. Приватній особі, тобто матері убитого, згідно із законом не можуть видати обвинуваченого, затриманого по лінії Інтерполу, а генпрокуратура України з цього питання тоді ще не звернулася. У другому зверненні (від 17.07.2017) Чубенко нагадувала: Москальова, затриманого в Росії, вже випустили на свободу, щодо Погодіна, який зараз перебуває в СІЗО Сімферополя, теж клопочуться. Відповідь на разі не надійшла.\nСоратники «Керча» записали кілька відеозвернень, в яких заявили, що Погодіна чекає суд за те, що він ополченець. Ім’я Степана Чубенка не згадав при цьому ніхто. Із закликом не видавати «Керча» виступив і колишній міністр оборони «ДНР» Ігор Стрєлков. Після його звернення низка кримських і федеральних ЗМІ опублікували матеріали із загальним посилом: «героя Новоросії» не можна видавати. Підключилася Держдума РФ: депутати Дмитро Бєлік та Сергій Шаргунов заявили, що зроблять все можливе, щоб «захисник Донбасу» не опинився в руках Києва. А 17 липня керівник «Союзу добровольців Донбасу» Олександр Бородай в інтерв’ю інформагентству «Новороссия» заявив, що видача Вадима Погодіна Україні не відбудеться. ... Разом зі Сталіною я пішла до Краматорської міської прокуратури. Нас прийняв перший заступник прокурора Ярослав Косенков і справедливо нагадав мені як журналісту: жодних коментарів він давати не має права, все через прес-службу.\nПісля візиту Сталіна повернулася додому й розмістила у Facebook відкрите звернення до влади й суспільства: «У міській прокуратурі Краматорська готовий пакет матеріалів, на підставі яких треба вимагати екстрадицію Погодіна в Україну, але й досі прокуратура Краматорська не отримала офіційного звернення від Генеральної прокуратури України, як цього вимагає процедура. Відповідно, й Генеральна прокуратура України досі не звернулася з питання екстрадиції до влади Криму. Я вважаю, що проблема в тому, що в офіційному запиті ГПУ не знають, як назвати окупаційну владу Криму, до яких вони мають звернутися. Але я впевнена, що це не може бути приводом для того, щоб робота, яку виконали слідчі, виявилася марною й правосуддя не перемогло ... Якщо протягом доби необхідні дії не буде проведено, я буду змушена звернутися до української та зарубіжної преси й розпочати протестну акцію біля стін Генеральної прокуратури».\nПост перетворився на бестселер. Сталіні телефонували журналісти, депутати Ради, представники Моніторингової місії ООН з прав людини в Україні.\nМинулої п’ятниці заступник генпрокурора України Євген Єнін публічно оголосив: він звернувся до Генпрокуратури РФ з проханням видати Вадима Погодіна, що по-звірячому вбив Стьопу Чубенка. Зради немає, попередив Єнін. Міжнародні конвенції та практика судів наднаціональної юрисдикції свідчать про обов’язок держав здійснювати правове співробітництво, навіть якщо вони перебувають у стані війни й окупують частини своїх територій.\n«Судити можна в Росії»\nВелика частина соратників Вадима Погодіна, почувши прізвище Чубенка, від спілкування відмовляються. Одні відразу кидають слухавку, інші називають справу «фіктивною», кажуть, що судити «Керча» можна й у Росії, і відразу ж прощаються. Депутат Держдуми Дмитро Бєлік переслав до редакції відповідь із МВС Росії на своє звернення на захист Погодіна: «У базі даних Генерального секретаріату Інтерполу громадянин України Погодін Вадим, 16.01.1971 р. н., з 2015 року значиться в розшуку з метою арешту й видачі з ініціативи правоохоронних органів України за скоєння вбивства у липні 2014 року. Нині Генеральною прокуратурою Російської Федерації проводиться екстрадиційна перевірка у справі Погодіна».\n«Нова газета» звернулася до прокуратури з проханням дозволити нашому кореспонденту провести короткострокове побачення з Вадимом Погодіним, щоб дізнатися його позицію щодо висунутих обвинувачень. До теперішнього часу (звернення було подано 18 липня) питання перебуває на розгляді.