«Розвиток поглядів на ведення оборонних дій радянських військ у 30-ті - на початку 40-х років»\n1. Радянська оборонна доктрина в 30-і рр..\n2. Радянська оборона напередодні та в початковий період Великої Вітчизняної війни\nОборона - вид бою, який має на меті зірвати або відбити наступ (удар) переважаючих сил супротивника і завдати йому значних втрат, утримати важливі райони (рубежі, об'єкти) і тим самим створити сприятливі умови для переходу в рішучий наступ. Оборона може здійснюватися вимушено або навмисно. Вона застосовується в тих випадках, коли настання неможливо або недоцільно, а також, коли необхідно шляхом економії сил і коштів на одних напрямках забезпечити умови для наступу на інших, більш важливих напрямках. Оборона може підготовлятися завчасно або організовуватися в ході бою, при відсутності безпосереднього зіткнення з противником і в умовах зіткнення з ним .\nОборона виникла одночасно з настанням, оскільки бойові дії являють собою двосторонній процес: якщо одна сторона нападає, тобто настає, інша відображає напад, тобто обороняється. Нерівність сил та засобів, наявність у наступаючих військ ініціативи і можливості вибору напрямку і часу нанесення ударів ще на ранніх щаблях розвитку військового мистецтва визначили основну мету оборони та способи її досягнення. Обороняються війська мали на меті відбити наступ (удар) переважаючих сил противника, нанести йому наявні силами і засобами значні втрати і утримати певний пункт або район місцевості. При цьому обороняються війська займали вигідну позицію, перехоплюю напрямок удару противника і дозволяла зупинити його наступ. Якщо вони не могли досягти цього на одній позиції, то завдавали поразки противнику на декількох, послідовно займаних позиціях. Після того як наступаюча сторона, зазнавши втрат, втрачала перевагу в силах і засобах, що обороняються війська прагнули використовувати створені сприятливі умови для подальшого переходу в наступ.\nЗ появою масових, багатомільйонних армій, розгортанням бойових дій на фронтах протяжністю в сотні і тисячі кілометрів застосування оборони визначалося не тільки необхідністю протидії наступаючого супротивника, але і вимогою поєднання наступальних дій на одних напрямках з обороною на інших. У зв'язку з цим розширювалися і цілі оборони. Її цілями також стали: економія сил і засобів на одних напрямках для створення переваги над противником і ведення настання на інших, більш важливих напрямках; утримання захоплених в ході наступу рубежів, відображення контрударів або контрнаступу противника; прикриття флангів і тилу наступаючих угруповань; закріплення досягнутих рубежів і виграш часу для підготовки нового наступу. Таким чином, застосування оборони багато в чому підпорядковувалося інтересам наступу.\nСпособи досягнення цілей оборони у вирішальній мірі завжди визначалися станом засобів збройної боротьби. З появою вогнепальної зброї поразка наступаючого противника досягалося головним чином вогнем піхоти і артилерії, а в роки першої і особливо другої світової воєн, крім того, вогнем танків, протитанкових засобів і ударами авіації. Оскільки оборонці війська, як правило, поступалися наступаючого супротивника в силах і засобах і були залежні від нього в діях, доводилося вишукувати шляхи підвищення ефективності ураження противника. Щоб позбавити його переваги в силах і засобах, перш за все використовувалися такі фактори, як місцевість і час. Позиції для оборони вибиралися по можливості за природними перешкодами, на командних висотах і гребенях, забезпечують хороший огляд і обстріл впереділежащей місцевості. Природні перешкоди утрудняли дії не тільки піхоти наступаючого противника, але і його танків. Важливе значення набуло інженерне устаткування позицій, а також застосування військами різних загороджень. Обороняється, прагнула зайняти обрані позиції завчасно, щоб мати час на їх інженерне обладнання та проведення інших заходів з підготовки оборони. Крім того, позиції вибиралися, як правило, на такій відстані від наступаючого противника, яке змушувало його витрачати певний час на підхід до них, а потім на підготовку військ до наступу. Цей час обороняються війська використовували для створення більш міцної оборони. Досвід бойових дій показав, що обороняється, домагається успіху в тому випадку, якщо не тільки вражає противника вогнем з підготовлених позицій, застосовує маневр силами і засобами, але і завдає противнику відповідні удари.\nМетою будь-якої війни є перемога над ворогом. Засіб - знищення його армії. Цілком очевидно, що армія противника не може бути розбита обороною. Наступ - єдиний вид бойових дій, який може принести перемогу над ворогом. Оборона ж потрібна для того, щоб змінити тимчасово склалося несприятливе для воюючої сторони співвідношення сил, утримати територію, завдати противнику максимальні втрати і виграти час для нарощування військово-промислового потенціалу, збільшення чисельності армії. Кінцевою метою будь-якої оборони є створення передумов для переходу в наступ з метою розгрому армії противника та досягнення перемоги над ним. Таким чином, оборона грає підлеглу роль стосовно до наступу. Це фундаментальне положення військової стратегії, яке справедливо завжди. Отже, держава, готуючись до оборонної війни і будучи впевненим в її успіху, має ще до війни розпочати підготовку до періоду, коли ворог буде міцно зупинено і можна буде перехопити ініціативу. Якщо є тверда впевненість в успіху оборонного періоду війни, то ще до її початку обов'язково необхідно створити передумови для успішного ведення наступальних операцій, які будуть мати місце після того, коли супротивник буде міцно зупинено обороною. В якості прикладів завчасного створення таких передумов можна вказати, наприклад, створення до війни в СРСР плаваючого танка Т-40 і початок формування в квітні 1941 року 5 повітряно-десантних корпусів.\nОднак недооцінка оборони веде часто до фатальних наслідків, про що найбільш яскраво свідчить трагічний досвід початку Великої Вітчизняної війни.\nЗдавалося б, все було зроблено правильно. За роки передвоєнних п'ятирічок (1929-41) на основі бурхливого розвитку промисловості була проведена корінна технічна реконструкція Збройних Сил, створені бронетанкові і повітряно-десантні війська. Радянські військові теоретики і командування розробило способи ведення війни, операцій і боїв, що відповідали новим умовам і можливостям. У теорії військового мистецтва і практиці військового будівництва вирішувалася складна проблема визначення загальної структури Збройних Сил, поряд з розвитком усіх видів Збройних Сил і родів військ враховувалася провідна роль сухопутних військ. Основним видом військових дій вважалося стратегічний наступ, здійснюване низкою одночасних або послідовних ударів, що охоплюють широкий фронт і розрахованих на велику глибину. Стратегічний наступ, яку виконують для послідовного розгрому ворожої коаліції, могло складатися з однієї або декількох наступальних кампаній. Оборона при цьому не заперечувалася, проте їй відводилася підпорядкована роль. Теорія оборонних операцій розроблялася переважно в масштабі армії. Враховувалася також можливість самостійних операцій окремих видів збройних сил.\nУ середині 1920-х рр.. радянські військові вчені на чолі з М.В. Фрунзе виділили у військовому мистецтві поряд із стратегією і тактикою оперативне мистецтво як теорію і практику організації та ведення армійських і фронтових операцій. М.В. Фрунзе вважав, що наступ за інших рівних умов завжди вигідніше оборони: оборона має своїм завданням забезпечити успішний перехід в наступ, Червону Армію треба виховувати в наступальному дусі. Погляди М. В. Фрунзе, підтримані ЦК партії і військової громадськістю, зробили великий вплив на розвиток радянської військово-теоретичної думки і знайшли відображення в офіційних документах, зокрема в Польовому статуті 1925 року, в повчанні «Вище командування», затвердженому М.В . Фрунзе і виданому в 1924 році, а також у бойових статутах піхоти та інших родів військ, що вийшли в світ в тому ж році. Ці документи мали величезне значення для встановлення єдності поглядів на багато оперативно-тактичні питання.\nВеликим досягненням радянських військових теоретиків у 30-ті роки стала розробка теорії глибокої операції. Її сутність полягала в одночасному придушенні всієї глибини оборони противника вогнем артилерії та ударами авіації, створення в ній дірки, через яку спрямовуються рухомі війська, щоб не допустити її закриття підходящими резервами противника і розвинути наступ на всю оперативну глибину. Теорія глибокої операції передбачала кілька стадій її ведення: прорив спільними зусиллями тактичної оборони; розвиток тактичного успіху в оперативний шляхом введення через створену пролом маси танків, мотопіхоти і механізованої кінноти, а також шляхом висадки повітряних десантів; розвиток оперативного успіху до повного розгрому угруповання противника, обраної в якості об'єкта операції, і заняття вигідного вихідного положення для нової операції. Теорія глибокої операції визначала способи застосування військ, оснащених новою бойовою технікою, і в основному відповідала об'єктивним умовам ведення війни. Відповідно до цієї теорії виникли й нові способи ведення операції. Вважалося за доцільне проривати оборону одночасно або послідовно на декількох напрямках, передбачалося, що основним об'єднанням для вирішення завдань у наступальній операції буде фронт, що складається з 2-3 ударних армій, що діють на головному напрямку, і 1-2 армій - на допоміжних напрямах. Для розвитку наступу в глибину передбачався потужний ешелон рухомих військ (механізовані та кавалерійські корпуса). Складовою частиною теорії глибокої операції була теорія глибокого бою, визначала способи дій військ при прориві оборони противника. Бій розглядався як загальновійськовий за вирішальної ролі піхоти й танків.\nРозробка глибокої наступальної операції не затуляла собою розвиток тактичних і оперативних форм оборони, хоча цьому приділялося набагато менше уваги, оскільки навіть у недалекому минулому оборона не користувалася популярністю у воєначальників. І до першої світової війни навряд чи хоч одна армія в світі вважала оборону необхідним способом боротьби. Так, у французькій армії напередодні першої світової війни «слово« оборона », - писав відомий військовий діяч Люка, - звучало ... настільки погано, що ми не сміли її зробити предметом вправ на планах, а тим більше на місцевості. У російській армії довгий час мала широке ходіння крилатий слівце про «підлу» обороні. Приблизно таким було ставлення до оборони і в німецькій армії. Радянські військові фахівці, віддаючи перевагу наступу як основний і вирішальною формі боротьби, вважали неминучою і необхідною володіти всіма видами оборонного бою і операції. Основними теоретиками, що розроблялися радянськими теорію оперативної та тактичної оборони, були Н.Я. Капустін, Д.М. Карбишев, А.Є. Гугор, А.І. Готовцев, В.Д. Грендаль, Ф.П. Судаков та інші.\n«У сучасних умовах обороняється повинен бути готовий зустріти наступаючого противника, що атакує з масою танків на всю глибину оборони», - писалося в Інструкції по глибокому бою. Оборона повинна бути перш за все протитанкової і глибокою, говорилося в польових статутах 1936-1939 років. У цілому вона розцінювалася як спосіб дій, який застосовується для виграшу часу, економії сил, утримання особливо важливих районів, для зміни невигідного співвідношення сил. Оборона не самоціль, а лише засіб для оперативного забезпечення і підготовки наступу.\nДопускалося два види оборони: позиційна (завзята) і маневрена (рухлива). Найбільш продуманою та відпрацьованої була теорія організації позиційної оборони, яка повинна була успішно протистояти масовим атакам танків та авіації, вогню артилерії наступаючого і забезпечити наростання опору у разі прориву супротивника. Армійський оборонний район повинен був складатися з чотирьох зон: передовий, тактичної, оперативної та тилової, кожна з них включала одну-дві смуги. Загальна глибина армійської смуги оборони досягала 100-150 кілометрів.\nВелике значення в цей період приділяється теорії оборонної фортифікації. Практично відразу після завершення громадянської війни в Радянській Росії ряд фахівців-фортифікаторів почали розробляти тему фортифікації в нових умовах. Роботу радянських інженерів полегшувало те, що в Росії вже існувала авторитетна фортифікаційна школа, вичерпала комплекс поглядів на питання довгострокової оборони. Перш за все, радянських фахівців цікавила проблема побудови оборонної смуги. Вже в 1920 - 1922 рр.. виходять роботи Г.Г. Невського. Згідно з його поглядами, необхідно було створити три взаємодіючих ешелону: передовий рубіж - 30-50 км 2, що поєднує до 16 малих вузлів (полк), «фортеця», що складається з 30 малих вузлів на площі до 200 км 2 (бригада); нарешті укріплений район на площі до 300 км 2 і з гарнізоном до 20 тис. чоловік (дивізія). Така структура припускала, на думку автора, максимальну гнучкість і маневреність військ, а також живучість укріпрайону, оскільки втрата тактичної одиниці - «малого вузла», площею 1-4 км 2 з гарнізоном 100-200 осіб (рота) не могла серйозно вплинути на стратегічний результат бойової операції. Система укріплених районів, націлених на кругову оборону, що охоплюють великий регіон діаметром 80-100 км з гарнізоном до 100 тис. чоловік, була розроблена начальником Військово-інженерної академії РСЧА Ф. І. Голенкин. С.А. Хмелько поставив питання про зміцнення кордонів на практичний грунт і розробив тактичні нормативи будівництва укріплених районів. За його пропозицією оборонна лінія повинна була складатися із смуги передових позицій (до 3 км), смуги головного опору (до 8 км) і смуги тилових позицій (до 4 км). По фронту такий кордон повинен був простягнутися на 40-60 км. Гарнізон мирного часу складався з кулеметних батальйонів і артилерійських бригад, а під час війни на його посилення додавалися частини і з'єднання польової армії. В.В. Іванов на початку 30-х рр.. детально розробив питання застосування артилерії при обороні укріплених рубежів . У другій половині 30-х рр.. сформульовані раніше погляди залишалися в силі, про що свідчить передвоєнна робота В.В. Яковлєва та Н.І. Шмакова. У цілому необхідно зробити висновок, що радянські вчені-фортифікатори змогли в міжвоєнний період створити стійку систему поглядів на устрій укріплених районів і сухопутних довготривалих фортифікаційних споруд. Радянські укріпрайони цілком могли виконати своє завдання - затримати противника на деякий час, прикривши мобілізацію та розгортання головних сил.\nН ачавшаяся друга світова війна викликала необхідність поглибленого вивчення досвіду бойових дій та подальшого розвитку радянського військового мистецтва. Кампанії в Польщі і Західній Європі, фінляндської-радянський військовий конфлікт давали можливість перевірити й уточнити розроблені військово-теоретичною думкою стратегічні і оперативно-тактичні принципи, оцінити достоїнства і недоліки військового мистецтва армій інших держав. Це необхідно було зробити для того, щоб внести обгрунтовані зміни в організацію, озброєння і бойову підготовку військ.\nГенеральний штаб, науково-педагогічні колективи академій, органи військової печатки, уважно стежачи за розгортанням військових подій на Заході, прагнули визначити їх характерні риси, зробити по них перші висновки. Вже через два місяці після поразки Польщі, в грудні 1939 р., журнал «Військова думка» - орган Наркомату оборони СРСР - опублікував статтю, узагальнює досвід німецько-польської війни. Стаття відзначила деякі особливості бойових дій вермахту в Польщі: масоване застосування танків і авіації, нанесення глибоких розсікають ударів, що приводять у результаті до оточення противника, високі темпи наступу і інші. Незабаром статті, що містили аналіз досвіду війни в Польщі, з'явилися в інших військових виданнях - «Військово-історичному журналі», «Військовому зарубіжники», газеті «Червона зірка». Військова друк швидко відгукнулася і на кампанію в Бельгії, Голландії та Франції. Незабаром після її закінчення «Військово-історичний журнал» помістив статтю відомого військового дослідника М. П. Галакта-нова, в якій висвітлювався досвід боїв у Франції. Стаття привертала увагу тим, що аналізувала дії німецько-фашистських військ на напрямі головного удару. В кінці 1939 р. Військова академія імені М. В. Фрунзе випустила перший збірник матеріалів, які містять аналіз німецько-польської воїни, а в 1940 р. - другий, присвячений військовим діям в Західній Європі. Вони використовувалися як навчальні посібники в органах військового управління, академіях і військах. Перші радянські публікації про другу світову війну звертали увагу насамперед на те нове, що вона давала для військового мистецтва: на способи ведення та форми бойових дій військ, бойове застосування видів збройних сил, дії танків, авіації і т.п.\nВеликою віхою у вивченні досвіду війни та розвитку військового мистецтва стало нарада вищого командного складу, яке було проведено за вказівкою ЦК ВКП (б) наркомом оборони Маршалом Радянського Союзу С. К. Тимошенко в кінці грудня 1940 р. На нараді, скликаному для обговорення підсумків бойової підготовки військ за 1940 р. і доповідей з актуальних проблем оперативного мистецтва і тактики, відбувся великий принципова розмова про основні напрямки розвитку радянської військової теорії та підвищення боєздатності військ.\nУ центрі уваги учасників наради в основному знаходилися проблеми організації та ведення наступальної операції армією і фронтом. Висвітлюючи ці проблеми, генерал Г.К. Жуков піддав аналізу досвід дій німецько-фашистських військ у Польщі та Західній Європі, говорив про можливості фронту, армії вести сучасну наступальну операцію, про її розмах і темпах. У доповідях генералів Д.Г. Павлова та П.В. Ричагова, по суті доповнювали доповідь генерала Г.К. Жукова, розглядалися великі оперативно-тактичні питання бойового застосування танків і авіації у наступальній операції. Враховуючи досвід почалася світової війни, доповідачі у вирішенні цих питань виходили з ідеї масованого використання нових засобів збройної боротьби.\nТим не менш, нарада займалося також розглядом проблем організації та ведення оборонної операції в нових умовах. У зв'язку з цим у своїй доповіді генерал І.В. Тюленєв відзначив слабку розробленість теорії оборони на оперативному рівні (армія, фронт) і висунув пропозиції, які послужили розвитку цієї теорії. Він виклав вимоги, яким повинна відповідати оборона армії і принципи її побудови, навів розрахунки щільності польовий і протитанкової артилерії. Як зазначив у доповіді генерал А.К. Смирнов, оборона стрілецької дивізії повинна спиратися на батальйонні райони оборони, добре обладнані в інженерному відношенні.\nУ цілому в дискусії на нараді взяли участь близько 60 осіб. Всі вони в тій чи іншій мірі доповнювали або уточнювали висунуті в доповідях положення. Пізніше минуло ще кілька подібних нарад. Матеріали нарад поряд з публікаціями, узагальнювався досвід почалася світової війни та бойових дій Радянської Армії, з достатньою повнотою відбили стан радянської військової теорії. Не було жодної великої проблеми загальної військової теорії, стратегії та оперативного мистецтва, яка в той час не отримала б розвитку під впливом узагальненого досвіду військових дій.\nПерші операції світової війни дозволили уточнити зміст початкового періоду війни, його значення для ходу і результату збройної боротьби. Початковий період розглядався як відрізок часу від початку військових дій до вступу в битви основної маси озброєних сил. Зазначалося, що агресор буде прагнути нанести удар заздалегідь отмобилизованная і вже розгорнутими для наступу військами. Заходи, що складали раніше основний зміст цього періоду, наприклад мобілізація, здійснювалися тепер у довоєнний час. Це давало оперативно-стратегічні переваги нападаючої осторонь і різко підвищувало значення перших операцій для ходу збройної боротьби. Однак радянської військової теорії не вдалося створити послідовної концепції початкового періоду війни в тому її вигляді, який випливав з досвіду військових дій на заході. Вона припускала, наприклад, можливість проведення мобілізаційного розгортання вже після початку війни, недостатньо конкретно займалася вивченням таких питань, як ведення стратегічної оборони, виведення військ з-під першого удару.\nНапередодні Великої Вітчизняної війни перед радянською військовою теорією не стояло проблеми, якому способу ведення збройної боротьби віддати перевагу: стратегічного наступу або обороні. Погляд на наступ як головний спосіб бойових дій, за допомогою якого тільки й можна домогтися перемоги в збройному зіткненні, залишався непорушним. Це положення отримало підтвердження в перших операціях і кампаніях світової війни, в період фінляндської-радянського військового конфлікту.\nСвоєрідність радянської концепції настання полягало в тому, Що вона виходила з ідеї удару по противнику. При цьому визнавалася виняткова важливість захоплення і утримання стратегічної ініціативи з початку військових дій. Однак цю проблему до кінця вирішити не вдалося, так як її було потрібно узгодити з ідеєю удару у відповідь, яка виходила, по суті, з того що на початку війни необхідно вдатися до оборони.\nПерші кампанії другої світової війни дали чимало матеріалу для роздумів над такими проблемами, як використання в стратегічній операції сухопутних сил, повітряно-десантних військ, взаємодія наземних сил з військово-морським флотом і т. п. Було ясно, що основна роль в досягненні перемоги належить сухопутним силам. Саме вони принесли вермахту успіх в Польщі та Франції. Причому характер завдань, які розв'язувалися сухопутними військами, був таким, яким його ще в 30-і роки бачила радянська військово-теоретична думка. У стратегічному настанні вони у взаємодії з авіацією проривали оборону противника, знищували його живу силу і бойову техніку, опановували найважливішими стратегічними об'єктами і рубежами, створюючи умови для нових наступальних операцій. В обороні сухопутні війська, як це було в Польщі та Франції, брали на себе основний тягар у відбитті наступу угруповань противника ударних і перешкоджали розвитку прориву в глибину. Радянська військово-теоретична думка зазначила, що принципово новим у застосуванні сухопутних сил стало масування рухомих військ на напрямках головних ударів і стрімке просування цих військ вперед. Було визнано доцільним створювати для ведення настання рухливі групи фронтів, армій (мехкорпусу, кінно-механізовані армії), а в оборонних операціях - групи рухомих військ для нанесення потужних контрударів. На грудневій нараді 1940 р. в дискусії з цього питання висловлювалася думка про створення ударних армій у складі кількох механізованих корпусів.\nВійна в Європі, особливо повітряна «битва за Англію», заставала багато в чому по-новому поглянути на роль і значення військ ППО країни. Досвід масованого застосування бомбардувальної авіації воюючими сторонами дозволив радянської військової теорії зробити важливий висновок про створення зон протиповітряної оборони на всю глибину можливого радіусу дій бомбардувальників противника. Ці зони повинні бути поєднувати в собі з'єднання і частини військ ППО країни, маючи головним завданням прикрити найважливіші оперативно-стратегічні напрямки великі політичні та промислові центри, залізничні вузли війська, штаби та бази постачання. Була висунута і обгрунтована ідея пунктової прикриття об'єктів артилерією і авіацією, яка лягла в основу організації ППО країни.\nПоряд зі стратегією розвивалася теорія оперативного мистецтва Прийняті на озброєння радянської стратегією принципи, зокрема принципи переваги наступу перед обороною, масування сил і засобів на головних напрямках, взаємодії видів збройних сил та інші, пронизували собою і оперативне мистецтво. Воно розвивалося, по суті, по шляху, прокладеному ще в 30-і роки теорією глибокої операції.\nПроаналізувавши дії груп армій і фронтів, військова теорія прийшла до висновку, що оперативні можливості військ найбільш повно можуть бути реалізовані у фронтовій наступальної операції. Фронт, як вищий оперативне об'єднання, міг забезпечити найбільш ефективне використання різних родів військ, особливо танкових і механізованих, авіації, десантних військ, а також взаємодія їх з флотом. Основним способом дій зізнавався фронтальний удар. Дуже важливим оперативна думка вважала нанесення флангових ударів з метою охоплення та оточення військ противника.\nАрмійську наступальну операцію намічалося проводити у три етапи. Перший етап становив прорив тактичної зони оборони противника, другий - введення в прорив рухомої групи армії, викидання повітряних десантів і розвиток успіху в оперативній глибині; третій - оволодіння кордоном для подальшого наступу. Наступ мислилося як потужний удар і швидке просування вперед всіх родів військ, дії яких узгоджені за часом і рубежів. Війська орієнтувалися на досягнення решительней перемоги. Проте прийнята схема дій армії випускала з уваги перехід військ у наступ після тривалої оборони з положення безпосереднього зіткнення з противником.\nЦе упущення не було випадковим. Воно випливало з недооцінки труднощів перемикання основних зусиль військ на ведення оборонних дій. З поля зору органів військового керівництва фактично випадало розгляд стратегічної оборони, так як майбутні дії Радянської Армії і Військово-Морського Флоту представлялися майже виключно як наступальні. Як говорив на грудневій нараді 1940 генерал І.В. Тюленєв, радянське військове мистецтво в той час не мало обгрунтованою теорією оборони, яку можна було б поставити в один ряд з теорією і практикою глибокої армійської наступальної операції. Проблема оборонних дій військ на початковому етапі війни розглядалася лише для частини стратегічного фронту і під кутом зору завдань, що стояли перед арміями прикриття. Перехід армії до оборони допускався в трьох випадках: на другорядному напрямку, коли була потрібна економія сил для підготовки наступу на головному напрямку; на головному напрямку, якщо виявлялося, що супротивник має перевагу в силах і засобах, а обороняється потрібно виграти час для зміни співвідношення сил в тому випадку, коли представлялася можливість перед переходом в наступ ослабити сили супротивника. Таким чином, проведення армією оборонної операції розглядалося лише з точки зору забезпечення операції наступальної.\nПобудова армійської оборони випливало з вимог, що вона повинна стримати наступ великих сил противника, бути протитанкової, протівоартіллерійской, протиповітряної, протидесантної і володіти великою активністю. Армія могла оборонятися в смузі 80-100 км і мати три зони оборони: передову оперативну зону загороджень глибиною 25-50 км, тактичну оборонну зону - 20-30 км, оперативну оборонну зону - 20-30 км. Тактична зона оборони вважалася головною. У ній зосереджувалися основні сили і засоби оборони. Передбачалося, що в цій зоні наступ противника буде зламано. Оперативна зона включала зону маневру армійських резервів та тилової армійський кордон. Вона призначалася для боротьби з великими рухомими силами, що прорвалися через тактичну зону. Оперативна зона мала обладнані в інженерному плані протитанкові райони, загородження і відсічні позиції. Бойовий склад армії в обороні на важливому операційному напрямку міг досягати 12-15 стрілецьких, 1 - 2 танкові, 1 авіаційної дивізій, 4-5 артилерійських полків РГК та інших засобів посилення. Армія будувала оборону, розташовуючись, як правило, в один ешелон з виділенням у резерв 1 - 2 дивізій, в тому числі танкової.\nАрмійська оборонна операція представлялася як майстерно організовані бойові дії військ спочатку у передовій оперативної зоні і, якщо ворогові вдасться її подолати, то в головній - тактичній зоні оборони. Потім ослаблений ворог потрапляв під потужний фланговий контрудар сил армії і фронту, який поторощить противника. Таким чином, радянська військово-теоретична думка, активно відгукнувшись на події почалася світової війни, за короткі терміни зуміла з достатньою повнотою визначити характерні особливо розгортає військових дій. Були конкретизовані і отримали розвиток найважливіші положення військового мистецтва. Хоча радянська військова теорія виявилася невільною від цілого ряду недоліків, її висновки та узагальнення багато в чому збагатили практику будівництва збройних сил. Специфічною особливістю розвитку радянської військової теорії було те, що майже одночасно з узагальненням досвіду світової війни йшло впровадження в життя наукових рекомендацій. Розроблявся новий Польовий статут, проект якого вийшов у червні 1941 р., вносилися зміни в бойові статути родів військ. Напад фашистської Німеччини відбулося в той момент, коли впровадження в практику нових військово-теоретичних положень почалося у всіх штабах і з'єднаннях.\nУ перший період війни (червень 1941 - листопад 1942) передвоенним командуванням РСЧА виникла необхідність вирішувати складні проблеми стратегічного розгортання збройних сил і ведення стратегічної оборони у вкрай несприятливій обстановці. Стратегічна оборона здійснювалася одночасно на всьому фронті і на ряді важливих напрямків і проводилася у формі оборонних операцій декількох фронтів або окремими фронтами в тісній взаємодії з авіацією та військами ППО, а на приморських напрямках і з ВМФ. Найважливішими положеннями, які на основі досвіду перших місяців війни були розроблені радянським військовими теоретиками в області стратегічної оборони, були: вміле визначення напрямків головних ударів противника; правильний вибір способів ведення оборони; глибоке побудова угруповань сил і засобів; рішучий маневр силами і засобами з глибини і по фронту з метою відновлення прорваного стратегічного фронту і нарощування сил на головному напрямку. Основний спосіб ведення стратегічної оборони полягав у вимотування противника наполегливим опором на послідовно займаних, заздалегідь підготовлених рубежах і в проведенні контратак і контрударів, які наносяться з метою ослаблення або розгрому головних сил противника, зриву його задумів і створення умов для переходу в контрнаступ.\nПерехід Радянської Армії до стратегічної оборони на початку війни викликав необхідність розробки форм і способів ведення оборонних операцій і боїв, найбільш повно відповідають сформованим умовам. Замість рівномірного розподілу сил і засобів по фронту, викликаного прагненням надійно прикрити всі напрямки обмеженими силами, вони стали зосереджуватися в районах і смугах, від утримання яких залежала стійкість усієї оборони. Розвиток оперативної оборони йшло по лінії збільшення її глибини, підвищення щільності сил і засобів, особливо протитанкових, на головних напрямках, а також по шляху подальшого вдосконалення інженерного обладнання оборонних смуг.\nТрагічні підсумки недоробки оборонної доктрини СРСР напередодні Великої Вітчизняної війни відомі. середині липня 1941 р. з 170 радянських дивізій, які взяли на себе перший удар німецької військової машини, 28 виявилися повністю розгромленими, 70 дивізій втратили понад 50% свого особового складу і техніки. Особливо жорстокі втрати понесли війська Західного фронту. Із загального числа розгромлених на радянсько-німецькому фронті дивізій 24 входили до складу цього фронту. У катастрофічному становищі опинилися й інші 20 дивізій цього фронту. Вони втратили в силах і засобах від 50 до 90%. За перші три тижні війни Червона Армія втратила величезної кількості військової техніки і озброєння. Тільки в дивізіях (без урахування посилення та бойового забезпечення) втрати становили близько 6,5 тис. гармат калібру 76 мм і вище, більше 3 тис. гармат протитанкової оборони, близько 12 тис. мінометів і близько 6 тис. танків. Військово-Повітряні Сили за цей час втратили 3468 літаків, у тому числі значна кількість машин нових конструкцій. Вже до полудня 22 червня в ході бомбардувань радянських аеродромів німці знищили 1 200 літаків, з них понад 800 - на землі. Втрати Радянського Військово-Морського Флоту склали: 1 лідер, 3 есмінці, 11 підводних човнів, 5 тральщиків, 5 торпедних катерів, ряд інших суден і транспортів. До кінця 1941 р. Червона Армія втратила практично весь перший стратегічний ешелон - найбільш підготовлені кадрові війська. Тільки військовополоненими, як це тепер встановлено, втрати за цей час становили близько 3,9 млн осіб. До 10 липня німецькі війська просунулися вглиб радянської території: на головному, західному напрямку - на 450-600 км з темпом просування 25-35 км на добу, на північно-західному напрямку - на 450-500 км з темпом 25-30 км в добу, на південно-західному напрямку - на 300-350 км з темпом 16-20 км на добу. Для порівняння: втрати вермахту за цей період склали близько 40% танків від первісного складу, з них 20% - бойові втрати; 900 літаків; на Балтиці - 4 мінних загороджувача, 2 торпедних катери і 1 мисливець. В особистому складі втрати вермахту, за німецькими даними, склали близько 100 тис. чоловік убитими, пораненими і зниклими безвісти 27. Такі втрати німців, хоча і перевищували значно їх втрати в попередніх боях в Західній Європі, ні в якій мірі не можна було порівняти з втратами радянських військ.\nВсього цього, швидше за все, можна було б уникнути, якби не репресії кінця 30-х рр.. проти вищого командного складу радянської армії, які знищили найбільш талановитих полководців-стратегів і військових теоретиків. Нове покоління командирів і розробників військової теорії виявилося не здатним протиставити що-небудь відповідне детально розробленою на початку 30-х рр.. теорії глибокої операції, і тому чисто механічно взяло її на озброєння. Таким чином, незважаючи на те, що більшість творців і пропагандистів теорії глибокої операції було знищено, сама вона парадоксальним чином їх пережила і фактично стала визначальною для військової стратегії СРСР у 1940 - 1941 рр.. Тим не менш, навіть незважаючи на репресії, як показують деякі дослідження , початку війни армії вдалося підійти з досить високим освітнім рівнем вищого офіцерського складу. Головним недоліком офіцерського корпусу перед війною була низька підготовка величезної маси командирів середньої ланки. Значна група офіцерів з невисоким рівнем освіти, що влилися в РСЧА в передвоєнні роки, була неминучим наслідком її незапланованого розгортання. Досвід проходження служби в займаних посадах був невеликий, але, як показує попередній досвід масового розгортання нових формувань, навряд чи він міг бути вище при даній системі підготовки, висування і накопичення вищих військових кадрів. Шкода, завдана репресіями, полягають не стільки у зниженні рівня підготовленості кадрів, їх некомплект і браку досвіду проходження служби у відповідних посадах, скільки в нагнітанні атмосфери страху і невпевненості серед командного складу. Оцінити вплив цих чинників на стан офіцерського корпусу за допомогою існуючих методів поки не представляється можливим .\nУ 80-і рр.. на цьому грунті серед істориків і навіть белетристів виникла ідея, що Радянський Союз навіть готував випереджальний удар по Німеччині - мається на увазі гучні книги В. Суворова «Ледокол» і «Акваріум», де докладно викладається дана точка зору. Відповідно до неї, помилки і прорахунки радянського військово-політичного керівництва є зовсім не наївними помилками, а наслідком цілком продуманих заходів з метою підготовки випереджального удару і подальших наступальних дій проти Німеччини. Цьому стратегічним задумом і був підпорядкований принцип оперативної побудови військ першого стратегічного ешелону. На ділі ж війну довелося починати в умовах потужного несподіваного удару з боку противника неорганізованими оборонними діями. До того ж військами, практично повсюдно захопленими зненацька. І хоча концепцію В. Суворова більшість істориків не приймає, вона все ж таки заслуговує на увагу хоча б у тому, що наочно демонструє в якому жалюгідному стані тоді перебувала оборонна теорія в СРСР.\n1. Питання стратегії та оперативного мистецтва в радянських військових працях (1917-1940 рр..) - М., 1965.\n2. Герасимов Г.І. Дійсний вплив репресій 1937 - 1938 рр.. на офіцерський корпус РККА / Г.І. Герасимов / / Російський історичний журнал. - 1999. - № 1.\n3. Доповідь Голови Державного Комітету Оборони на урочистому засіданні Московської Ради депутатів трудящих з партійними та громадськими організаціями міста Москви 6 листопада 1944 р. / / Зовнішня політика Радянського Союзу в період Вітчизняної війни. - Т. 2. - М., 1946.\n4. Іванов В.В. Артилерійська оборона укріплених смуг / В.В. Іванов. - М., 1931.\n5. Міхєєв П.А. Причини поразок Червоної Армії в перший період Великої Вітчизняної війни / П.А. Міхєєв. - М., 1995.\n6. Новіков В.М. Напередодні та у дні випробувань / В.М. Новіков. - М., 1988.\n7. Розвиток тактики Радянської Армії в роки Великої Вітчизняної війни (1941-1945 рр.).. - М., 1958.\n9. Тухачевський М.М. Вибрані твори. У 2-х т. - М.: Воениздат, 1964.\n10. Фрунзе М.В. Вибрані твори / М.В. Фрунзе. - Т. 1-2. - М., 1957\n11. Штеменко С.М. Генеральний штаб у роки війни / С.М. Штеменко. - М., 1975.\nОсновні напрями тактики дій внутрішніх військ з досвіду Чеч\nОсновні напрями тактики дій внутрішніх військ з досвіду Чеченської Республіки\nГромадська життя 20 х років Утворення Союзу Радянських Соціалісти\nГромадська життя 20-х років Утворення Союзу Радянських Соціалістичних Республік


Леді Гага, Аріана Гранде – Rain On Me: слухати онлайн | Новий канал\nНовий канал › G.space › ШОУМАНІЯ › Розривний дует: Леді Гага і Аріана Гранде випустили трек «Rain On Me»\nНовий сингл увійде до нового альбому провокативної артистки\nАмериканська співачка Леді Гага презентувала нову пісню «Rain On Me». Трек вийшов у колоборації з Аріаною Гранде. Він став другим в новому альбомі артистки під назвою «Chromatica».\nСлухати нову пісню Леді Гага, Аріана Гранде – Rain On Me онлайн:\nПро майбутню колоборацію у мережі дізналися, коли з’явився трек-лист альбому «Chromatica».\n«Одного разу я плакала так сильно, що, здавалося, ніколи не зможу зупинитися. Замість того, щоб боротися з цим, я подумала, давай, я можу робити складні речі. Аріана Гранде, я люблю тебе за твою силу і дружбу. Давай покажемо їм, що у нас є», – розповіла про ідею колоборації Леді Гага у своєму Instagram.\nПро свою роботу з Леді Гагою Аріана Гранде відгукується з особливою теплотою та захватом:\n«Одного разу я зустріла жінку, яка зазнала той же біль, що і я. Яка плакала так само багато, як і я, яка пила так само багато, як і я, їла так само багато пасти, як і я, і чиє серце було більше, ніж все її тіло. Я відразу відчула її своєю сестрою. Потім вона взяла мене за руку і запросила в прекрасний світ Chromatica. І разом ми показали, яким прекрасним і цілющим може бути чортів плач! Я сподіваюся, що це змусить вас відчути себе таким ж піднесеним, як і нас. Я люблю тебе, Леді Гага, ти приголомшлива супержінка!»\nСексуальні танцюльки: Мішель Андраде в облягаючому костюмі показала тверк (ВІДЕО)


Депутат Ради Богуцька розповіла, чим займатиметься комісія з розслідування фактів, що допомагали анексії Криму\n02 Квітень 2021, 11:55\nДепутат Верховної Ради України (фракція «Слуга народу») Єлизавета Богуцька розповіла, над чим конкретно працюватиме ініційована нею тимчасова слідча комісія парламенту щодо фактів, які сприяли російській окупації та анексії Криму.\n«Ми повинні розслідувати все, починаючи від Харківських угод, щодо того, як вони вплинули на подальшу долю Криму», – сказала Богуцька в ефірі Радіо Крим.Реалії.\nВона зазначила, що комісія повинна відповісти, «в якому стані перебувала Україна, коли почалася окупація Криму та чи могли події в Криму закінчитися антитерористичною операцією (АТО)».\nІдею створення тимчасової слідчої комісії розкритикували в партії «Європейська солідарність». Депутат з цієї фракції Ахтем Чийгоз в ефірі Радіо Крим.Реалії зазначив, що партія «Слуга народу» «намагається звинуватити Україну в «здачі Криму», що, на його думку, не відповідає дійсності. Він вважає, що «винною в анексії Криму є тільки Росія», яка, як він висловився, «нахабним, бандитським чином окупувала Крим».\n31 березня Комітет з питань регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України схвалив проєкт постанови «Про створення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування фактів, що сприяли тимчасовій окупації Автономної Республіки Крим».\nУ жовтні 2020 року президент України Володимир Зеленський стверджував, що хоче покарання для винних у російській анексії Криму.\nВиступаючи 24 серпня минулого року з промовою на урочистостях з нагоди Дня Незалежності, Зеленський заявляв, що ті, хто «без бою віддали частину української території», повинні давати свідчення.\nОлександр Турчинов, який під час анексії Криму Росією в 2014 році був виконувачем обов'язків президента, відреагував на цю заяву Зеленського: «Багато людей причетні до цього, починаючи від Януковича і тих, хто знищував обороноздатність нашої країни. Але, на жаль, допитуватимуть не їх. Допитувати вони намагатимуться тих, хто сьогодні опонує цій владі. Але у пана Зеленського є всі можливості, на відміну від 2014 року, реалізувати наступ на Крим, і ми йому готові в цьому допомогти. Але, на жаль, я боюся, що «договірняк» з Росією для нього набагато важливіший, ніж захист української землі».\nЗа даними Генпрокуратури України, Януковича підозрюють у скоєнні злочинів, передбачених статтями «державна зрада», «пособництво в умисних діях, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України» та «пособництві у веденні агресивної війни».


Ефект, користь від впровадження програми Bon Sens\nBon SensКорисна інформаціяЕфект від впровадження програми Bon Sens\nНабагато швидше здійснюється проходження документів на підприємстві, які створюються по закладеним в програму шаблонам і, головне, ніколи не губляться. Це дозволяє більш оперативно реагувати на запити клієнтів і приділяти більше часу продажам і, що дуже важливо, скоротити час проходження замовлення на підприємстві.\nВ процесі роботи, автоматично формується інформаційний архів компанії, завдяки якому завжди можна відстежити історію взаємин з клієнтами і постачальниками. Заощадити масу робочого часу як співробітникам компанії, так і постійним клієнтам в пошуках раніше створених документів, таких як: рахунок, договір, накладні, комерційні пропозиції, виробничі кошториси, макети і багато іншого.\nРозрахунок вартості рекламних вивісок, широкоформатного друку, цифрового поліграфії здійснюється в автоматичному режимі. При розрахунку вартості, враховується ціна закупівлі матеріалів, фонд заробітної палати, а також інформація про змінні і постійні витрати підприємства. У підсумку, клієнт за своїм запитом отримує обґрунтовану вартість, в найкоротші терміни.\nПрограма істотно знижує два види браку. Брак що виникає в процесі обміну інформацією між відділами і брак пов’язаний з відсутністю стандартів виготовлення рекламних конструкцій.\nЗавдяки закладеній в програму інформації про матеріали і стандарти, які використовуються у виробництві рекламних конструкцій, зазнає суттєвого спрощення навчання менеджерів особливостям виробництва рекламних вивісок.\nНарахування відрядної заробітної плати за фактом виконаної роботи, а також за окладами відповідно до відпрацьованого часу. Облік виплати заробітної плати та розрахунків з працівниками.\nБільше 50-ти економічних, управлінських та виробничих звітів, що дозволяють керівнику оперативно коригувати роботу підприємства, управляти на підставі реальних даних, а не припущень та емоцій.\nКорисна інформація полезная информация\nВажливою функцією програми BON SENS є калькулятор розрахунку вартості рекламних вивісок. Завдання програми не тільки максимально скоротити час розрахунку рекламних конструкцій, а й сформувати правильну вартість виробу. Софт Бон Cенс …


Доповідь "Острів Врангеля"\nЩе в XVII столітті жителі Чукотки розповідали, що в Північному Льодовитому океані знаходиться дивовижний острів, про існування якого ніхто не знає. На картах цей невідомий острів виник через довгий час. Нова відкрита територія отримала назву на честь мореплавця Фердинанда Врангеля. Який знав про те, що острів десь є, і намагався його шукати. Знайти загублений острів вдалося лише в 1867 році Томасу Лонгу. Недовго думаючи Лонг вирішив віддати належне російському мореплавцю, і назвав нове відкриття – острів Врангеля. З тих пір він так і називається. Трохи пізніше його оголосили російською територією. Саме в цих місцях влаштувався заповідник, в який увійшов не тільки острів Врангеля, а ще й деякі прилеглі до нього території. Навіть сьогодні основним завданням заповідника є повне збереження місцевої природи і тваринного світу, такими, якими вони є.\nОстрів Врангеля зберіг свою повну красу природи тільки завдяки тому, що він знаходиться в такому місці, до якого важко дістатися. Тут панує справді незаймана історія природного краю. Як і раніше, ці місця не перестають вабити бажаючих подивитися на те, якою може бути незаймана і незіпсована людиною природа. У цьому північному краї лютує холод. Природні зони становлять виключно арктичні пустелі і тундра. Майже весь час тут панує холодна зима. З лютого по березень острів оповитий снігом, немає порятунку і від сильного, холодного вітру. Найцікавіше, що навіть влітку, іноді можна спостерігати невеликі снігопади і заморозки.\nДуже красиві місцеві гори, саме вони розташувалися майже по всій території заповідника. Острів багатий на водні ресурси. За його місцевості тримають свій шлях багато річки та струмки. Велика розмаїтість тут і мілководних озер. Майже всі місцеві мешканці флори і фауни знаходяться під пильним контролем і охороною заповідника. Живу на просторах острова білі ведмеді, які поділяють свою територію з сусідами моржами. Морські птахи змогли добре тут влаштуватися, влаштувавши цілу колонію. Острів Врангеля може похвалитися тим, що тільки тут проживає білий гусак.\nУ тих місцях заповідника, де панує пустеля, відмінно ростуть багато рослин. Єдине чого немає в заповіднику, так це плазунів і земноводних. У великій кількості зустрічаються песці і копитні лемінги. Не страшний сильний мороз вівцебика. Завдяки їх густий вовни, вони відмінно пристосувалися до життя в таких умовах.\nВчені довго вивчали острів, і знайшли там стоянки древніх людей. Крім цього, тут були помітні сліди мамонтів. Варто зауважити, що саме цей вид зміг пережити своїх родичів, які мешкали на материку. Через те, що острів дуже віддалений від основної суші, до нього важко дістатися.\nНа ньому знаходяться тільки вчені і працівники заповідника. Але люди пристосувалися і змогли влаштувати трохи екскурсійних маршрутів. Вони припускають подорож по ярах і річках за допомогою всюдиходів. Така поїздка відкриває дивовижний світ місцевої природи. Провідник розповідає про життя місцевих мешканців, але не слід відходити від нього, адже справжній дикий світ, може виявитися не таким вже й добрим. Місцеві звірі будуть захищати свій будинок, адже ми для них просто чужинці, які вторглися в їх будинок.\nДоповідь “Острів Врангеля” Посилання на основну публікацію


Орден «За спасіння життя» – для тактичної медицини – РІВНЕ-ROWNE\nadmin-pro-rivne 18/10/2016 НОВИНИ РІВНОГО ТА ОБЛАСТІ\nОрден «За спасіння життя» – для тактичної медицини\nМедицина під час війни потребує ретельного і комплексного підходу, адже йдеться про життя людей. І зараз, коли бойові дії точаться на Сході України, це – особливо актуально і для бійців і для медиків, які їх рятують після поранень, надають першу допомогу і намагаються живими довезти до шпиталів. Як самостійно врятуватись бійцям на передовій, як санінструкторам і лікарям зберегти життя поранених – цим і займається така важлива наука, як тактична медицина.\nЗначну частину навчань в ЗСУ з тактичної медицини проводять волонтери і серед них фахівці громадської організації «Рівне-ТАКМЕД». І, перш ніж вчити інших, самі пройшли серйозний процес удосконалення на різних професійних курсах і, зокрема, в Британській королівській армії. Також усі спеціалісти ГО «Рівне-ТАКМЕД» отримали кваліфікацію інструкторів тактичної медицини В Українській Військово-медичній Академії і зараз успішно вчать мистецтву виживати і військовослужбовців, і санінструкторів.\nЗокрема, «тактмедівці» регулярно проводять практичні навчання медичних працівників Християнської мобільної команди, яка регулярно виїжджає в зону АТО не тільки для допомоги пораненим бійцям, а й для лікування місцевого населення. Науку виживання під кулями і вибухами пройшли військовослужбовці 4, 5, 6 хвиль мобілізації. «ТАКМЕД» гідно зарекомендував себе у тилових полігонах і максимально наближених до передової . Наукою тактичної медицини, упродовж бойових дій, оволоділи близько 22-ох тисяч солдатів і офіцерів з багатьох підрозділів Збройних сил України.\nІнструкторів громадської організації добре знають в Залізній бригаді, Нацгвардії, Правому секторі, прикордонних військах, підрозділах розвідки та СБУ. За ефективну науку тактичної медицини інструкторам\nвдячні батальйони «Айдар», «Донбас-Україна», 14 ОМБ, 80 ОДШБ, 10 ОГШБ ,а також -Повітряні сили України. Те, чому навчили – врятувало не одне життя. І не випадково, у жовтні, в Тернопільському медуніверситеті Громадська організація «Рівне-ТАКМЕД» була удостоєна ордена «За спасіння життя» імені академіка Леоніда Ковальчука.\nОтримуючи відзнаку, координатор організації Тетяна Воронцова підкреслила, що нагороди, звичайно ж, мотивують, але не заради них щодня працює «ТАКМЕД». А заради найціннішого – людського життя…\nОрден «За спасіння життя» був заснований благодійним фондом «Вірую» саме для відзначення медичних працівників, які своєю самовідданою працею рятували і продовжують рятувати життя інших людей. І як оцінку саме цих заслуг – орден отримав ім’я академіка Леоніда Ковальчука. Заслужено отримав, бо доктор медичних наук, відомий український хірург, професор, ректор Тернопільського державного медичного університету Леонід Якимович Ковальчук, який помер два роки тому, залишив після себе саме таку славу – науковця і фахівця, який врятував, вилікував і повернув до повноцінного життя багатьох пацієнтів. Окрім ГО»Рівне-ТАКМЕД», усім іншим нагородженим (про них продовжимо розповідати) ордени «За спасіння життя» імені академіка Леоніда Ковальчука вручив Голова Нагороджувальної Ради, архієпископ Тернопільський, Кременецький і Бучацький УПЦ КП Владика Нестор.\nPosted in НОВИНИ РІВНОГО ТА ОБЛАСТІ and tagged орден "За спасіння життя", Тетяна Воронцова. Bookmark the permalink.


Конвертованість валют. Механізм конвертованості валют - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Гроші і кредит → Конвертованість валют. Механізм конвертованості валют - Реферат\nКонвертованість валют. Механізм конвертованості валют - Реферат\nповну конвертованість долара. До обмеженої конвертованості провідні європейські країни перейшли лише в кінці 50-х років, а в 1991р.вже 17країн-членів МВФ із 152 (США, ФРН, Англія, Японія, Канада, Нідерланди, Австрія, Нова Зеландія, Сінгапур, Гонконг, Малайзія, арабські нафтодобувні країни) повністю відмінили обмеження, понад 60 країн в основному ліквідували обмеження в поточних операціях, а решта членів МВФ зобов'язалися просуватися до цього.\nЧасткова оборотність передбачає збереження тих чи іншихобмежень у деяких сферах зовнішньоекономічної діяльності. Обмеження можуть поширюватися також і на певні категорії власників. Здебільшого часткова конвертованість виражається в тому, що вільний обмін національної валюти дозволяється лише для здійснення поточних операцій; водночас не дозволяються угоди, пов'язані із закордонними інвестиціями. Можуть бути й інші обмеження, приміром щодо свободи міжнародного переміщення капіталів, яке й донині діє у Франції. Наявність різного роду обмежень зумовлюється насамперед економічними причинами. Ці обмеження закріплені у відповідних законодавчих актах. Часткова конвертованість, як правило, виникає при потребі запровадження конвертованості в поточних операціях і недоцільності (до досягнення певних економічних зрушень усередині країни) повної конвертованості. Вона може стосуватися обмежень, пов'язаних із забороною вітчизняним громадянам і підприємствам здійснювати інвестиції за кордоном, обмежень на вивіз валюти за кордон для цілей туризму тощо.\nМеханізм конвертованості як складова частина економічної системи включає:\nринковий курс національної валюти, що регулює і відображає попит та пропонування;\nвідсутність валютних обмежень у поточних і фінансових операціях;\nправо резидентів володіти й розпоряджатися іноземною валютою;\nправо нерезидентів здійснювати операції з національною валютою;\nрегулювання зв'язків із світовим ринком, відповідну торгову, митну, а також валютну політику (режим валютного курсу й форми його підтримання, валютний контроль);\nрегулювання ринкових відносин і участь держави в економіці, грошово-кредитну та бюджетну політику.\nОтже, в економічному розумінні навіть часткова конвертованість передбачає пряме включення у світовий ринок, наявність внутрішнього ринку (товарів, послуг, капіталів, валюти), його відкритість і достатню збалансованість та відсутність обмежень у поточних операціях. Своєчасне введення часткової конвертованості було б значним кроком уперед і стимулювало б ефективність економіки. Різко контрастувала з таким підходом діяльність адміністративно-командної системи. Завдяки монополії зовнішньої торгівлі, забороні валютних операцій, одержавленню всіх сфер господарського життя в колишньому СРСР склався режим найбільш неконвертованої валюти в світі. Йому властиві були такі негативні риси, як валютна монополія, повна ізоляція сфери зовнішніх розрахунків від внутрішнього платіжного обороту, розподіл централізованих валютних ресурсів за цільовим призначенням згідно з детальними планами імпорту та зведеним валютним планом, надуманість, необґрунтованість офіційного курсу карбованця по відношенню до інших валют, що позбавляло цей курс будь-якого економічного сенсу.\nЦілком очевидно, що купоно-карбованець як тимчасова і нестабільна валюта 1992-1996 рр. незалежної України, що переживала важкі часи державотворення і формування власної економіки, не міг стати конвертованим. Проте він мав більше ознак валюти, ніж навіть колишній рубль. Купоно-карбованець вільно котувався на валютній біржі, зростала і зміцнювалась його товарна база. Водночас за порівняно короткий період часу стався його "обвал" тобто курс українського карбованця катастрофічно покотився вниз і вичерпав себе як претендент на конвертованість.\nПричини такого негативного процесу охоплюють всі сторони сучасного стану товарного виробництва в Україні. Низький рівень якості товарної продукції доповнився падінням продуктивності праці, що є основоположним чинником рівноваги валют, зростанням вартості енергоносіїв, посиленням нееквівалентного обміну на основі штучно заниженого курсу українського карбованця та ін. Це ще раз наголосило, що конвертованість означає не стільки обмінюваність купюр, скільки широкий фронт товарного обміну на фоні багатоаспектної експортно-імпортної взаємодії учасників цього обміну і їхніх валют. Тому серед причин, що зумовили спекулятивний, надлишковий (понад 5-6 разів) курс долара до українського карбованця, головною була частка продажу продукції України за кордон з урахуванням обов'язкової валютної оплати і можливою поправкою на якість. Немалої ваги у цьому набули й деструктивні дії комерційних банків на Українській міжбанківській валютній біржі, які стимулювали спекулятивне зростання курсу долара, тому що мали значні прибутки від цього, а також спекулятивні операції на чорному ринку.\nРозрізняється конвертованість внутрішня й зовнішня. Внутрішня конвертованість як відсутність обмежень у використанні заробленої валюти означає: вільне використання її для поточних розрахунків та довготривалих угод, надання кредитів іншим учасникам угод, що пов'язані з рухом капіталів; проведення комплексу заходів, які включали б ліквідацію системи адміністративного розподілу валюти й перехід на ринкову її купівлю-продаж; свободу переведення вкладів, капіталів та товарів у національній валюті в будь-яку вільноконвертовану валюту; припинення централізованих асигнувань валюти для імпортерів (валютні кошти вони змогли б отримати, купуючи їх за ринковим курсом); введення в народне господарство елементів іноземної конкуренції; переборення замкнутості національної економіки й наближення структури внутрішніх цін до світових показників.\nВеличина співвідношення між товарами та грошима, а також між обмінюваними валютами залежить від маси грошей в обігу (Г), швидкості їх обертання (V) і маси товарів (Т), які пропонуються на продаж, помножену на їхню ціну (Ц), тобто Г V = Т * Ц. За умови, коли кількість грошей відповідає кількості товарів, внутрішня конвертованість досягнута. Але якщо товарів на ринку обмаль, немає і внутрішньої конвертованості. Не буде її також до повної ліквідації всіляких обмежень на вільне ціноутворення, коли ціни на товари не встановлюються на рівні рівноваги попиту й пропонування. Отже, в результаті автоматичного ринкового збалансування встановлюється внутрішня конвертованість валюти. Її досягнення означало б рішучу ломку бюрократичного


Помер малюк, за якого молилось усе наше місто - Радар\nГоловна / Новини / Помер малюк, за якого молилось усе наше місто\n— 31/07/2018 18 8549\n– Рома помер, – повідомила сьогодні близько 10-ї години Світлана Гальчик. – Рома ангел.\nДуша 3-річного хлопчини, за якого молився весь Нововолинськ, відлетіла.\nЦе сталося в одній із клінік у Туреччині.\nУночі він опинився в реанімації, дві години перебував у комі.\nМедицина виявилася безсилою.\nНевимовний жаль, глибоке співчуття.\nСвітлано, Юрію, вся родина Гальчиків – тримайтеся, ви зробили все, що тільки могли і що навіть не могли.\nСпочивай із миром, Ромчику.\nУ жовтні йому б виповнилося чотири, якби не клятий рак\nTagged with: втрати, Нововолинськ, Рома Гальчик\nПопередня стаття За ніч треба зібрати 10 тисяч гривень. Операція - вранці. ОНОВЛЕНО!\nНаступна стаття Надзвичайно важливий суд: рівно два роки потому! Чекають на Терлецького\nУпокой Господи душу раба твоего Романа\nЦарство Небесне, невинному дитю! Такому ніжному, доброму і наївному. Він вже у раю. Пробач Ромчику, що ми не змогли врятувати твоє юне життя, яке обірвалось щойно розпочавшись…\nЧорнобиль і лише Чорнобиль тому вина!\nДо чого ми дожилися медицина навіть для малих крошок платна. Мама Роми скільки збирала гроші на боротьбу з РАКОМ. Смерть крошки на руках міністра охорони здоров’я Супрун. Вона вина. Чого батьки повинні побиратися в пошуках грошей на лікування своїх дітей? Пережити таке горе дуже дуже тяжко сам знаю. Бажаю батькам знайти всередині в собі сили щоб триматися хоч якийсь час!\nсвоє діло ще кроноспан зробив\nНавіть у такі моменти вам аби лиш *** розводити. Супрун винна у всіх смертях і хворобах. А ви цікавилися ( і навіть не заікайтесь, і не кажіть, що цікавилися, бо це не так), як працює система охорони здоров’я у провідних країнах світу? А вона працює саме так, як реформує Супрун. Дайте реформі увійти в дію і хоча б декілька років попрацювати, а тоді будете робити висновки. А то наслухаєтесь *** і собі повторюєте. Кошти, звичайно, на такі лікування мають бути державні. Але їх на систему охорони здоров’я закладає Верховна Рада. Дайте реформі увійти в дію. Але вам, видно, дуже совкова… Читати далі »\nне рівняйте саму бідну краіну європи із другими країнами,супрун успішно знищує украінців\nдавайте цю дискусію якось іншим разом. Не тут.\n100%. До “Просто Я”. Медицинська закореніла мафія в Україні, щороку забирає у свої гігантські гамани, із державного бюджету, близько 100 000 000 000 гривень. Розшифрую нулі: 100 мільярдів. Ви уявляєте собі? А окрім того – населення дає хабарів лікарям на первинних (це наменше від усіх!) прийомах на – ? Перебиваються дати протермінованих ліків на – ? За операції -? Анестезіологію -? Діагнози – ? За прийоми на роботу медсестер, санітарок, лікарів… – ? Кар’єрне зростання – ? Звання якихось там, заслужених із числа найбільш наближених, підлабузливих та продажних -?.. Можна продовжувати ще дуже довго… А ось, на притулок для тварин,… Читати далі »\nМені й 30 років немає яка совкова система я вас питаю?????\nЯ як вільна людина не хочу і навіть не збираюся ніколи в своєму житі підписувати дикларації з сімейним лікарем. Не хочу і не буду. Я проти цієї Доктор Смерть і її реформів. Гройсман мені подобається на Порошенка в мене жога а от Супрун я ненавиджу за те що вона угробила/розвалила залишки Советської медицини. Місце Супрун у ветеринарній клініці. Їй собак лічити а не людей. Це моя думка і я маю право вголос її озвучувати будьде!\n“Тогда приведены были к Нему дети, чтобы Он возложил на них руки и помолился; ученики же возбраняли им.\nНо Иисус сказал: пустите детей и не препятствуйте им приходить ко Мне, ибо таковых есть Царство Небесное.” Иногда наши молитвы не пускают человека еще туда, но мы все правильно делали что боролись все, но Бог видит будущее его, и решил забрать к Себе заранее но родителям сложно понять сейчас Бога, пусть Бог утешит сердца их\nБог нікого до себе не забирає, бо це гріх казати що Бог дав комусь хворобу і той помер. Люди хворіють не тому що Бог їх дає, а через єкологію, продукти, ставлення людини до свого здоров’я(куріння, алкоголь, наркотики). Коли алкаш помирає то чогось ми не кажемо що Бог його до себе забрав.\nГлибоко помиляєтесь, Олеже. Я б сказав – фатально. Проте, не цього разу і не тут, я наведу свої аргументи.\nСвітлана Гальчик повідомила у своїй спільноті: “Рома завтра буде вдома в 11-12 годин ночі. Похорон в четвер, вдома на 12”.\nА за якою адресою вони проживали?\nХай з миром покоїться душа цього ангелика.\nСили і стійкості батькам. Щирі співчуття.


Жителька Прикарпаття прихистила у себе майже 90 тварин (відео)\nЩе складніше за таких холодів тваринам. Небайдужі закликають допомогати чотирилапим прихистком, по можливості.\nВ такому прихистку на своєму подвір'ї не може відмовити Тамара Дашкевич з Прикарпаття.\nПані надала дах над головою майже 70 котам та двом десяткам собак. Більшість із цих тварин підкинули. Інших, хворих та скалічених, вона підібрала сама.\nВтім, впоратися самотужки жінці стає дедалі важче. На допомогу прийшли волонтери.


Володимир Зеленський і Настя Каменських зіграють чоловіка і дружину в новому фільмі "Квартал 95" - afisha.tochka.net\nДізнайся, коли на екрани вийде нова романтична комедія студії "Квартал 95"\n21 червня 2017, 14:00\nВолодимир Зеленський і Настя Каменських зіграють чоловіка і дружину в новому фільмі студії "Квартал 95" © прес-служба\nПід час 10-го пітчингу кінопроектів Держкіно студія "Квартал 95" презентувала свою нову романтичну комедію. Робоча назва картини – "Він і Вона", а головні ролі в ній планують зіграти Володимир Зеленський і Настя Каменських. Це перша україномовна стрічка виробництва студії "Кварталу 95" та перша, в якій лідер студії виступить як режисер.\n"Стильно": група "Ракета" представила новий кліп (відео)\nЗа словами Зеленського, це дев'ята за рахунком комедія в скарбничці студії "Квартал 95", але перша, де він зіграє любов зі своєю колегою по шоу "Розсміши коміка. Діти".\nЯ люблю отримувати нові відчуття, емоції від партнера, тому і зупинили свій вибір на Насті. Коли я їй розповів про наші плани, Настя дуже зраділа і погодилася взяти участь. Приємно, що вона готова і хоче зніматися\nзізнався після пітчингу Зеленський.\n"Він і Вона" – історія про те, що ніколи не пізно почати прислухатися один до одного, слухати, чути і розуміти потреби свого партнера. Тоді розлучення може і не статися\nкажуть автори сценарію.\nТобі подобаються комедійні фільми "Квартала 95"?\n16 червня 2016, 16:00\nДва проекта студії "Квартал 95" потрапили в десятку кращих форматів європейського конкурсу\n17 січня 2017, 18:50\n"Розсміши коміка": формат студії "Квартал 95" знімають в Фінляндії


Як відбілити підмишки в домашніх умовах? Відбілювальний крем для підмишок\nSuper User\tАктуальне 11 жовтня 2021\t Перегляди: 49\nПро те, як відбілити шкіру підмишок, замислюються всі, хто стикається з цією проблемою. Пігментація або потемніння шкіри в зоні підмишок - явище не рідкісне. Тим не менш, це сигнал для жінки, що вона щось робить неправильно. Багато хто відразу вдається до засобів відбілювання або освітлення, але це не зовсім вірно. Перш ніж усувати проблему, потрібно розібратися в причинах її появи. В іншому випадку всі засоби, що допомагають боротися з потемнінням, дадуть лише тимчасовий ефект.\nПричини пігментації шкіри підмишок\nВиявлено кілька найбільш поширених причин цього явища. На першому місці стоять вікові та гормональні зміни. Якщо з віком нічого вдіяти не можна, то за своїм гормональним фоном жінка просто зобов 'язана стежити. Найчастіше одне пов 'язане з іншим, тобто з плином часу відбуваються зміни у виробленні гормонів у жінки, але це не скасовує постійного контролю над ними.\nДругою за частотою причиною є неправильний підбір косметики і засобів гігієни. Сьогодні різні компанії випускають десятки видів засобів по догляду за шкірою в делікатних місцях, до яких відноситься і підмишкова зона.. Можливо, щоб прибрати там пігментацію, потрібно просто змінити косметику для щоденного використання.\nНа третьому місці стоїть підвищена пітливість у поєднанні з синтетичним одягом. Речі з ненатуральних тканин не рекомендуються до шкарпетки в принципі, але особливо це стосується тих, хто схильний до підвищеного потовиділення. Звичайно, синтетика дуже зручна. Вона легка, не думається, добре відстирюється і невибаглива в догляді, але не вважається корисною для шкіри. Особливо, якщо мова йде про нижню білизну і речі, які одягаються безпосередньо на тіло.\nІншим фактором, здатним змінити колір шкіри в області підмишок є застосування медичних препаратів. Зокрема, використання протизаплідних засобів. Ці препарати можуть негативно позначатися на жіночій фігурі, самопочутті та настрої, а також викликати пігментацію підмишкової в області.\nСлід звернути увагу на наявність хронічних хвороб. Наприклад, цукровий діабет або ожиріння здатні викликати зміну кольору шкіри в деяких місцях на тілі, включаючи підмишки.\nЩе одним фактором, що впливає на пігментацію, є часте гоління цих зон і депіляція.\nЗвичайно, слід приділити увагу своєму раціону. Недарма існує вислів "ми - це те, що ми їмо". Шкідлива і неправильна їжа здатна погіршувати стан шкіри, впливати на її колір і пружність.\nВиявивши у себе хоча б одну з цих причин, потрібно спробувати позбутися її, тоді питання, як відбілити шкіру підмишок може вирішитися без додаткових заходів.\nЯк відбілити зону підмишок?\nЯкщо причини потемнення шкіри визначені, то, по-перше, потрібно подбати про усунення цих причин, а по-друге, спантеличитися вибором засобу для освітлення. Усунення причин сприятиме поступовому поверненню шкіри її нормального природного кольору. Якщо необхідно прискорити цей процес, можна вдатися до одного із способів освітлення.\nВаріантів і способів на сьогоднішній день відомо багато. Краще спробувати кілька і вибрати оптимальний для себе метод.\nТі, хто збирається у відпустку на море, відразу замислюються, як швидко відбілити підмишки. Для цього можна використовувати пілінги і скраби. Освітлення шкіри відбуватиметься за рахунок відлюднення верхніх шарів епідермісу. Кращими відбілювачами вважаються кошти на основі білої глини, а також ті, до складу яких зводить огірковий сік.\nАле не всі можуть дозволити собі придбати дорогі косметичні засоби. До того ж, навіщо витрачати гроші, якщо давно придумані народні рецепти. Ще наші бабусі знали, як відбілити підмишки в домашніх умовах.\nЗ незапам 'ятних часів жінки навчилися використовувати всі підручні засоби і продукти для поліпшення здоров' я і зовнішнього вигляду. У тому числі вже давно придумали, чим можна відбілити підмишки. В арсеналі красунь є і такий простий засіб, як шкірка апельсина, улюбленого багатьма фрукту.\nАпельсин - дуже доступний продукт, тому, знати як відбілити підмишки в домашніх умовах з його допомогою буде не зайвим. Потрібно висушити шкірку плоду. Потім подрібнити її в порошок і змішати в пропорції один до двох з двома столовими ложками молока. Сюди ж можна додати столову ложку рожевої води. Нанести суміш на зону підмишок, потримати кілька хвилин і змити. Це м 'який очищувальний засіб.\nНа відміну від апельсина, при відбілюванні лимоном знадобиться не шкірка, а м 'якоть. Потрібно відрізати дольку лимона і натерти нею підмишкову область. Лимон, крім усього іншого, є ще й антисептиком. Цей засіб не дуже підходить для тих, у кого чутлива шкіра. Для того щоб не було роздратування, можна після процедури наносити на освітлювану область зволожуючий крем. Також можна наносити не чистий лимон, а змішати його сік з йогуртом.\nЦей продукт є практично в кожному будинку. Сода - універсальний продукт. Її застосування надзвичайно широко, в тому числі і з медичними цілями. Крім очищуючої і відбілюючої властивості, вона може зняти свербіння і роздратування, володіє ефектом скрабу і допомагає позбутися неприємного запаху. Розгляньмо, як відбілити підмишки в домашніх умовах за допомогою соди.\nПотрібно змішати цю речовину з водою. Чіткої пропорції тут немає, але повинна вийти кашеобразна суміш. Необхідно нанести суміш на ділянку підмишок і залишити на кілька хвилин. Потім промити шкіру водою.\nКефір з вівсянкою\nЦі дієтичні продукти відомі багатьом красуням, які ведуть боротьбу із зайвою вагою. Виявляється, і для освітлення підмишок вони теж підходять. З кефіру та вівсяних пластівців потрібно приготувати маску. Кефір повинен бути досить жирний, щоб маска не вийшла рідкою. Змішати обидва інгредієнти в пропорції один до двох. Дати настоятися.\nВівсяні пластівці відомі своїм чудовим ефектом скрабу. Цю маску потрібно нанести на потрібну область на 20-30 хвилин, а потім змити водою.\nЯк не дивно це звучить, але картопля теж володіє освітлювальним ефектом. Крім того, він пом 'якшує шкіру, знімає свербіння і подразнення. Для освітлення проблемних зон потрібно натерти половинку середньої картоплини на дрібній терці і накласти на шкіру. Потім змити. Якщо потрібно досягти швидкого ефекту, можна проробляти цю процедуру двічі на день.\nЦей антисептичний засіб потрібно змішати з водою в пропорції один до одного. Намочити в отриманій суміші ватний диск і протерти їм зону підмишок кілька разів, періодично знову змочуючи диск в розчині. Альтернативою процедури може бути компрес з розчином. Потрібно також намочити ватний диск (а краще два) і покласти на проблемні зони на півгодини. Після цього необхідно ретельно промити зону підмишок водою і нанести поживний крем.\nВиявляється аспірин можна застосовувати не тільки в якості лікувального засобу, але і в якості косметичного. Для відбілювання підмишок потрібно приготувати кашеобразну суміш, перемішавши кілька розтлумачених таблеток з водою. Нанести цю кашицю на потрібну область і залишити хвилин на 15. Іноді виникає проблема - як відбілити жовті підмишки. Засіб з аспірину чудово допоможе впоратися з цим.\nЛюбителям робити маски для обличчя огірок добре відомий своїми зволожуючими і освітлюючими властивостями. Чому б не застосувати його для освітлення підмишок? Можна просто розрізати плід поперек і протирати потрібну зону. Для швидшого ефекту можна зробити суміш з натертого огірка і лимонного соку. Цю суміш нанести на шкіру підмишок і залишити на 15 хвилин.\nДомашній освітлювальний крем\nДля того, щоб не купувати крем для освітлення шкіри, можна приготувати відбілювальний крем для підмишок будинку. Для цього будуть потрібні: молоко, сир і борошно. Потрібно взяти все в наступній пропорції: молока - 2 столові ложки, борошна - 1 столову ложку, а сиру потрібно всього лише 2 чайні ложки. Все дуже добре перемішати. Повинна вийшла однорідна маса. Молочні продукти повинні бути максимальної жирності, інакше крем вийде рідкий і буде погано наноситься. Отриману масу потрібно нанести на підмишкову зону на 15 хвилин.\nЦей засіб не тільки висвітлить шкіру, а й зволожить її. Крім того, сир і молоко будуть живити і насичувати її вітамінами.\nВсі наведені поради про те, як відбілити підмишки в домашніх умовах, дадуть очікуваний ефект, якщо будуть застосовуватися два або три рази на тиждень у поєднанні з усуненням причин пігментації шкіри.\nЖелейный торт Торт желейный "" Битое стекло "": рецепт\nЯк заробити тріщину в стіні: декілька ефективних способів\nШмуцтітул - це що таке?


Звіт Ради бізнес-омбудсмена: кількість скарг зростає другий квартал поспіль | UACRISIS.ORG\n15 листопада у прес-центрі Українського кризового медіа-центру відбулася презентація квартального та системного звітів Ради бізнес-омбудсмена. У брифінгу взяли участь бізнес-омбудсмен Марчін Свєнчіцький та його заступник Ярослав Грегірчак.\n“Кількість скарг бізнесу до РБО стрімко збільшується та б’є рекорди попередніх років вже другий квартал поспіль. Проте, таке зростання кількості скарг, на мою думку, не обов’язково свідчить про погіршення бізнес-клімату в Україні. Безперечно, зростає обізнаність про діяльність Ради бізнес-омбудсмена серед підприємців, наші практичні вебінари для бізнесу та адвокатів приносять результати. Крім того, зберігається високий рівень довіри до інституції, багато підприємців звертається до нас повторно”, – зазначив бізнес-омбудсмен Марчін Свєнчіцький.\nБізнес-омбудсмен узагальнив тенденції скарг бізнесу. Чотири блоки звернень становили 90% скарг:\nДоповідач описав і портрет скаржника. Три чверті (73%) підприємців, які зверталися до РБО, представляли малий та середній бізнес. Переважна більшість заявників – українські компанії (87%), лише 13% скарг надійшло від компаній з іноземними інвестиціями. За індустріальним розподілом найчастіше до РБО зверталися представники оптової торгівлі (21%), агробізнесу (18%), виробництва (11%) нерухомості на будівництва (8%), а також приватні підприємці (9%). За рахунок активізації областей України скоротилася частка столиці у загальній структурі звернень – лише 32% скарг надійшло з Києва.


UN2Нові відеокарти Nvidia GeForce отримають пам'ять GDDR6 в цьому році\nНові відеокарти Nvidia GeForce отримають пам’ять GDDR6 в цьому році\nНа заході GTC 2018 журналістам GamersNexus вдалося дізнатися терміни початку виробництва пам’яті GDDR6 від SK Hynix. Як повідомляється, старт виробництва планується через 3 місяці, пам’ять буде використовуватися у відеокартах Nvidia GeForce.\nСудячи за даними GamersNexus, більшість або навіть всі ігрові відеокарти отримають нову пам’ять. Враховуючи, що самі модулі з’являться влітку, перші графічні прискорювачі вийдуть восени або на початку зими.\nЗа деякими даними, самі карти будуть називатися GeForce GTX 2000, хоча інші джерела стверджують, що назва буде містити код GTX 1100 і цифра 5 в кінці. Простіше кажучи, користувачів можуть чекати моделі GeForce GTX 1185 або подібні.\nНаскільки зміниться ціна\nGDDR6, як повідомляється, буде на 20 % дорожче вартості виробництва, ніж GDDR5 на момент запуску. Тобто мінімум на стільки ж зросте ціна кінцевих пристроїв, хоча за мене розгортання виробництва вона все ж повинна впасти.\nКрім цього, прискорювачі повинні отримати і архітектуру Volta з підтримкою технології трасування променів в реальному часі. На це натякає повноцінна підтримка технології GameWorks RTX, яка буде додана в движок Unreal Engine 4.20 в липні. При цьому наявність графічних процесорів нового покоління також збільшить вартість, хоча поки складно сказати, наскільки.\nЧіпи GDDR6 від Hynix будуть поставлятися в BGA-виконання зі 180 контактами проти 170 у GDDR5. Це забезпечить зростання пропускної здатності. Швидкість чіпів GDDR6 очікується на рівні 16 Гбіт/с, причому вони будуть випускатися у варіантах місткістю 8 Гб або 16 Гбіт (GDDR5 доступні тільки у варіантах до 8 Гбіт). Це означає не тільки зростання швидкості, але і об’ємів пам’яті.\nТеги: GDDR6GeForceGTC 2018HynixNvidiaSK Hynixвідеокарта


Група столичних держреєстаторів займалася рейдерством | Інформаційний портал "Вибір"\nГрупа столичних держреєстаторів займалася рейдерством\nПосадові особи київського комунального підприємства, що здійснює реєстрацію нерухомості, систематично вносили неправдиві відомості до державних баз даних.\n“Зокрема, маючи доступ до електронних Реєстрів Мінюсту України, зловмисники без відома громадян реєстрували їх засновниками та керівниками суб`єктів господарювання, а також вносили фіктивні дані щодо договорів на оренду земельних ділянок”, – йдеться в повідомленні.\nУ ході слідчих дій правоохоронці вилучили претензійні судові документи, розпорядчі документи Мінюсту, печатки підприємства та інші докази, що підтверджують неправомірну діяльність групи. Тривають слідчі дії для встановлення всіх обставин справи.\nУ Києві грабіжнику дісталося на горіхи від охоронця ювелірного магазину. ВІДЕО\nВ одеському суді знайшли солдата з вогнепальним пораненням голови


October 24, 2021, 3:21 PM 2021-10-24T15:33:40\nРосія не зможе перешкодити Україні вступити в НАТО, але Москва вважає, що зможе «мінімізувати наслідки таких кроків».\nПро це заявив речник російського президента Дмитро Пєсков, передає РБК.\n«Ми не можемо цьому (вступу України в НАТО — ред.) перешкодити. І це неможливо. Але ми можемо мінімізувати наслідки таких кроків для нашої країни. У мене немає сумніву, що якщо зближення України і НАТО триватиме і далі — в Росії буде зроблено все, що необхідно».\nЩо саме «необхідне» буде Москвою «зроблено», він не уточнив. Крім того, речник Путіна висловився і про відносини Росії з самим Альянсом. За словами Пєскова, в розриві відносин «немає нічого страшного», оскільки НАТО від початку нібито було направлено проти Росії.\n«Агресивна позиція НАТО ніколи не була секретом. Це блок, який був створений проти нашої країни. І ніякі миролюбні заяви, ніякі камуфляжі цієї агресивної спрямованості НАТО не здатні приховати справжнє призначення цього блоку».