Як піти від алкоголіка, якщо любиш – Поради психолога\nЧи сумісний алкоголь зі справжньою любов’ю?\nАлкоголізм – гостра і, на жаль, дуже актуальна проблема для нашого суспільства. Члени сім’ї, як правило, намагаються приховувати від оточуючих свою біду, вступаючи в нерівну боротьбу з тяжкою недугою.\nСоюз з людиною, залежним від алкоголю, складно назвати щасливим або благополучним. Але чи можна любити алкоголіка по справжньому або це співзалежність? Перш ніж з’ясувати, чи може алкоголік кинути пити заради коханої, слід розібратися в суті даного захворювання.\nСпівзалежність, причини та наслідки. Як не стати жертвою?\nЗгідно з визначенням, співзалежність – патологічний стан, при якому людина виявляється глибоко поглинений життям іншого як емоційно, так і фізично. Намагаючись контролювати поведінку чоловіка або близького родича, друга, ми дозволяємо йому впливати на нас.\nБагатьом жінкам і чоловікам знайомі метання між правом на особисте щастя, свободу і почуттям відповідальності за життя хворої людини, що межує з виною і надією на одужання. Як піти від зловживає чоловіка, якщо розставання те саме зрадництва?\nМеханізм формування співзалежності складається з декількох етапів. Спочатку це засіб психологічного захисту, спосіб адаптації до складних життєвих обставин, реакція на стрес, що поступово переходить в звичку і стиль життя людини.\nСтан супроводжується деструктивними думками, які заважають тверезо оцінити ситуацію і створюють перешкоди радикальної зміни власного життя. «Так він же пропаде без мене!», «Не можу його кинути!», «Я люблю, готовий терпіти і все прощати!»\nФактори, що впливають на формування даного стану: особливості характеру, психологічні травми дитинства, наприклад, виховання в неблагополучній сім’ї, алкогольна залежність одного або обох батьків, насильство. Погана соціальна адаптація, низька самооцінка, копіювання моделі поведінки «співзалежних» батька.\nДля людини в подібному стані характерно: «замороженість» почуттів як захисна реакція на подразник, заперечення, схильність до самообману, глибоке почуття провини і ненависті до себе за виявлену слабкість характеру, агресивність, придушений гнів.\nТакож можна відзначити ігнорування і неувага до власних потреб, зосередженість на інших на шкоду своїх інтересів, замкнутість і компульсивні дії – неусвідомлене поведінка, вчинки, які ми повторюємо знову і знову, навіть шкодуючи про скоєне. Як ритуал, без раціональних цілей і ніби з примусу невидиму внутрішню сили.\nПіддавшись імпульсу, людина відчуває тимчасове полегшення, задоволення. Відмова від «ритуалу», як правило, викликає тривогу і внутрішній дискомфорт. Співзалежність часто супроводжується проблемами в інтимному житті, депресією, апатією, психосоматичними захворюваннями і навіть суїцидальними думками.\nЧи можна будувати відносини з хронічним алкоголіком?\nПерш за все слід знати, що алкоголізм як захворювання має кілька стадій:\nЛюдина просто «любити випити». Спиртне дарує відчуття психологічного комфорту, розслабленості, ілюзію позбавлення від проблем і стресу. Після випитого може вести себе незвично, смішно або агресивно, а після протверезіння бувають провали в пам’яті.\nЗ’являється бажання похмелитися. Вживає спиртне нерегулярно, але часто «зривається». Іноді це просто «безневинна» пляшка пива вечорами. Переконаний, що завжди може ставати, але це лише небезпечна ілюзія. На даній стадії зловживання входить в хронічну форму.\nДеградація особистості, що супроводжується психологічної та фізичної співзалежністю, проблемами на роботі і в сім’ї. Незворотні зміни в організмі, прояв захворювань, каталізатором яких є шкідлива звичка.\nСоціальна психологія виділяє три типи ролей співзалежних людей в моделі так званого «трикутника Карпмана». Нав’язлива допомогу (роль «рятівника»), готовність присвятити життя коханому (типова психологія «жертви») і роль «переслідувача», яка проявляється в бажанні повністю контролювати життя іншої людини. Єдиним способом позбутися від даної моделі є усвідомлення своєї ролі і переоцінка цінностей, що допомагає позбутися від залежної поведінки.\nВисновок один: неможливо вирішити проблему людини без його бажання і рішучих дій до наміченої мети.\nПорятунок потопаючих – справа рук самих потопаючих. – Ілля Ільф і Євген Петров, роман «Дванадцять стільців»\nВідповідальність за зцілення лежить на самому партнері, який страждає від хворобливої ??тягу до спиртного. Марно намагатися вилікувати улюбленого насильно, без готовності і твердого бажання подолати залежність.\nНеобхідна умова ефективного лікування – дотримання рекомендацій лікаря, чітке виконання інструкцій.\nПодбайте перш за все про себе. Зверніться по допомогу до психотерапевта або в анонімні групи для членів сімей залежної людини. Врахуйте, що консультація нарколога необхідна і буде корисна не тільки п’є, а й рідним людям, а також іншим родичам, якщо вони живуть поруч з ним.\nПоради психолога прості і дієві:\nвчіться правильно виставляти ультиматуми і майте рішучість виконувати свої умови. Людина повинна бачити конкретні наслідки своєї поведінки і робити відповідні висновки. Чи не наводите за ним порядок, нехай робить це сам. Не намагайтеся «прикрити» близького, виправдовуючи перед начальством;\nне намагайтеся напоумити коханого, який перебуває в стані сп’яніння. Розмова слід на якийсь час відкласти і дочекатися, коли партнер стане тверезим і зможе адекватно оцінювати ситуацію.\nне варто перетворювати спроби «згадати що було вчора» в забаву. Іноді страх амнезії допомагає кинути пити;\nБудьте сильні в своїх переконаннях, не робіть поблажок. Не купуйте зловживають спиртними напоями алкоголь і не грайте в «прядки». Ідея демонстративно вилити вміст в раковину може викликати в чоловіка спалах агресії;\nуникайте постійних конфліктів, постійні докори і істерики – неефективна стратегія. Моралі в стилі «якщо любиш – кинеш пити», як правило, не приносять користі;\nне вірте в порожні обіцянки, не тіште себе ілюзіями. Якщо всупереч усім спробам відчайдушної боротьби з алкоголізмом, партнер не змінює стиль життя, значить пора робити висновки і змінювати ставлення до власного життя.\nВважається, що схильність до зловживання спиртними напоями – це хвороба тіла, але коріння пристрасті варто шукати не тільки в психологічній і фізичній співзалежності, а й у соціальній невлаштованості. Комплексне лікування ефективне лише за активної участі і тверде бажання кинути пити самого питущого.\nРізке припинення вживання спиртного також шкідливо для хронічного питущого. Лікування повинно відбуватися поетапно і включати в себе методи детоксикації організму для поліпшення самопочуття.\nНе варто очікувати від алкоголіка негайного лікування. Не існує «чарівної таблетки», яка здатна раз і назавжди покінчити з згубною пристрастю чоловіка. План лікування розробляється з урахуванням ступеня тяжкості запою і його тривалості.\nРозірвати відносини з залежним буває дуже непросто, але пам’ятайте, що саме від вашої рішучості залежить власне життя і право на особисте щастя.\nЯк піти від алкоголіка, якщо любиш – Поради психолога Ссылка на основную публикацию\nУ сьогоднішній статті ми розповімо, як можна правильно пробачити зраду чоловіка ...


Скадовський порт продовжить приймати судна з комплектуючими для ВЕС\n08 серпня 2019, 13:31\nПерше судно з обладнанням для ВЕС зайшло до порту 7 серпня. Фото: uspa.gov.ua\nНайближчим часом очікується ще декілька заходів до Скадовського морського порту суден із комплектуючими для вітроелектростанції в Херсонській області, яку будує Vindkraft Group. Про це повідомила прес-служба ДП «Адміністрація морських портів України» (АМПУ).\n«Очікується, що найближчим часом порт Скадовськ прийме ще кілька суден із вантажем для вітроелектростанцій. Якщо обробка перших партій пройде вдало, розглядається можливість співпраці на найближчі кілька років», — ідеться у повідомленні.\nПрес-служба нагадала, що напередодні до Скадовського морського порту зайшов балкер Oceanic з вантажем комплектуючих для майбутньої Мирненської ВЕС, які були доставлені в Україну з Іспанії. «Освоєння цього нового для порту великогабаритного вантажу зробить Скадовськ важливим транспортним вузлом транспортування обладнання для розвитку альтернативної енергетики на Херсонщині», — наголошується у повідомленні.\nБудівництво Мирненської ВЕС потужністю 163 МВт в Каланчацькому районі Херсонської області здійснює компанія «Віндкрафт-Каланчак». Вітроелектростанція буде мати 39 вітротурбін Vestas V150 потужністю 4,2 МВт кожна. Контракт на постачання обладнання був укладений з датською компанією Vestas у червні 2019 року.


– Ти дuвись, як пoвезло тій xв0йді. То, мaбуть, щоб дoброго чoловіка знaйти, тpеба бaйстpюка наpодити, – жінoчки в сeлі діcтавали Валю. А кoли її нe стaло, вчепuлися до дoньки. – Де тaм Василь на когoсь бyде дuвитися, кoли під бoком мoлода дiвка. Мaтері нeма, то вoна тeпер її зaмінить. Мoжна пoдумати, що чyжому чoловікові тaк шкoда сиpоту. Скoро й ця з пyзом xодитиме. – Лайк Україна\nPrevious PostІрина oшелешила: «Хoчу їхати на заpобітки за кoрдон. Мені тут одна із сусіднього сeла поoбіцяла допoмогти і виїxати, і з рoботою. Нам же дoньок тpеба вивчити, кваpтири кyпити». Як Олег не пpосив, Іра впеpто стoяла на свoєму. Поневiряючись на заpобітках, вона втpатила здoров’я і повеpнулася дoдому вже тяжкo xворою. Лiкувалася. Нічoго нe пoмагало, і дpужина невдовзі пoмеpла. Олег лeдве спpавлявся з yсім. Доньки pідко навiдувалися, пoтім виpішили по чеpзі бpати бaтька до себе.\nNext PostМій синок привів в хату бiдну нeвicтку. Ні батька, ні матері. Воно ж, пташеня, бocе було. Раз я помітила, що дістає з шафи синову бiлuзнy і oдягa на сeбе, бо ж свого немає. Я аж зaплaкaла, так мені її шкода стало. Кажу тоді чoлoвiкові: «Давай продамо мішок цукру та купимо дитині хоч щось oдягтuся»


Пригон авто из Европы - Онлайн консультация юристов\n10 августа 2017 в 11:33 Вопрос № 1090\nКаким договором оформить пригон авто из Европы?Если машина оформлена на иностранное предприятие и въезжать под временным ввозом и ездить будет нерезедент\nИ можно ли заключить какой либо договор с этой иностранной компанией для ФОП, которые осуществляет автопригон? в качестве посредника\nА яка мета пригону авто?\nМожна укласти договір оренди транспортного засобу, поставки, позики, купівля-продаж та інші.\nДля яких цілей буде використовуватись авто?\nДо 3 місяців, можете використовувати авто на території України без проблем, головне щоб мали водійські права, документи, що підтверджують право власності і відмітку з прикордонного пункту пропуску про дату в`їзду і не забути через 2,5 місяці виїхати і знову в`їхати.\nАле все залежить для якої мети буде використовуватись транспортний засіб.


Фахівці розповіли про важливість агрономічного скаутингу: сучасний моніторинг полів — SuperAgronom.com\nГоловна•Новини•Технології•Фахівці розповіли про важливість агрономічного скаутингу: сучасний моніторинг полів\nФахівці розповіли про важливість агрономічного скаутингу: сучасний моніторинг полів\n12 лютого 2021, 08:00\nДодаток AgroOnline на смартфоні\nАгроскаутинг — процес професійного моніторингу стану полів та вирощуваних культур з можливістю оперативного збереження та відтворення будь-яких статистичних даних. З таким важливим прийомом знайомий далеко не кожен агроном, і тому фахівці компанії AgroOnline вирішили розповісти більш детально про інноваційну технологію.\nПро це йдеться у матеріалі «Інноваційні онлайн-інструменти для агронома».\n«Дехто сприймає цей процес як додаткову роботу, якою їх навантажили, й доводиться не просто їздити полями та десь там їх оглядати, а треба ще й фото робити, звіт складати тощо. Але більшість, все-таки, коли починає серйозно застосовувати цей інструмент, то зрештою розуміє: то велике полегшення», — розповідає Віктор Боровик, засновник та операційний директор компанії AgroOnline.\nВін відзначає, що з функцією агрономічного скаутингу не потрібно тримати в голові й запам’ятовувати велику кількість даних, возитися з нотатками-папірцями, шукати «ретроспективну» інформацію. Бо крім того, що за допомогою агроскаутингу все необхідне накопичується в одному «місці» і зразу знаходиться, то ще й система обробляє ці дані й аналізує їх в автоматичному режимі. Тобто система вже буде сама підказувати можливі ризики, проблемні ділянки, і навіть пропонувати рішення.\nЧитати по темі: Агроскаутинг: навіщо потрібні регламенти польових оглядів?\nЯк зауважує Віктор Боровик, скаутинг дуже потрібний особливо тоді, коли у господарстві більше одного агронома. Адже система забезпечує більш оперативну та ефективну комунікацію між ними.\n«Дуже часто ми зустрічаємось із тим, що скаутинг здійснюють за допомогою месенджерів — наприклад, Viber, Telegram. Агрономи просто скидають фото і в повідомленнях обмінюються інформацією та рекомендаціями. До певної міри як оперативний контакт це може спрацювати. Але коли потрібно буде сісти і переглянути інформацію по конкретному полю, проаналізувати, побачити загальну достовірну картину, — тут уже складніше. Більше часу піде на одне лиш «перегортання» повідомлень…», — зазначає керівник сервісу AgroOnline.\nТобто агрономічний скаутинг, можливо, й додає трошки більше роботи безпосередньо в полі, зате висновки із зібраної інформації робляться значно простіше, а рішення — більш усвідомлено.\nОкрім того скаутинг можна використовувати не тільки для того, щоб фіксувати стан культури, а й результат роботи техніки. Скажімо, обробили посіви пестицидами, за 2-3 дні — оглянули й зафіксували результат. Зробили висновки. Так само під час сівби — наскільки якісно й рівномірно посіяно. Чи нема пропусків тощо.\n«Звісно, можна і в блокноті все занотовувати, і навіть фото в телефоні тримати. Але, крім того, що зазвичай усі записи лише сам цей агроном потім розібрати зможе, то ще й тримати всю багаторічну історію поля на такому ненадійному носії, як папір чи власний ґаджет, — не досить розумно. Є й інший бік — агроскаутинг також може стати у пригоді самому агрономові як страховка у разі якихось проблем з урожаєм. Якщо власник незадоволений результатами і починає розбиратись, у чому причина, він відкриває систему, а там уся картина, як на долоні. Й там видно, що, наприклад, був період, коли потрібна була додаткова обробка. Агроном це зафіксував, звернувся до керівництва, а воно вирішило трохи зекономити, сподіваючись, що «пронесе». Не «пронесло», але до агронома вже претензій не буде», — пояснює Віктор Боровик.\nНагадаємо, чітке планування діяльності дозволить аграріям запобігти фінансовим втратам, — експерт\nAgroOnlineсільське господарствоінновації в агросекторіцифрові технологіїАналітика посівних площ


Національний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ Методичний портал.\nРеферат Національний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВА РОБОТА на тему: ВЗА@МОЗВ\nНаціональний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ 1 сторiнка\nНаціональний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ 2 сторiнка\nНаціональний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ 3 сторiнка\nНаціональний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ 4 сторiнка\nНаціональний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ\nВЗАЄМОЗВ'ЯЗОК МІЖ ВНУТРІШНЬОЮ\nТА ЗОВНІШНЬОЮ ПОЛІТИКОЮ\nСкачати:Національний Університет Києво-Могилянська Академія . КУРСОВ\nРЕНЕ ДЕКАРТ (1596 1650 pp.) У Франції, в департаменті Турень, є невелике давнє місто Лає. Там, у дворянській сім'ї, 31 березня 1596 р. народ\nКультура України МКЅ-МКЅЅЅ ст. Передумови і труднощі культурного піднесення. Особливості релігійної ситуації. Нові галузі науки ПЛАН 1. Передумови і трудн\nКонституційне закріплення системи органів державної влади в Україні ПЛАН Функції законодавчої влади. Президент Укра\nназва підприємства, організації, установи) ДОРУЧЕННЯ\nРЕФЕРАТ на тему: Загальна характеристика процесу реструктуризації підприємства 1. Необхідність, сутність і мета реструктуризації Стабілізація ві\nОбчислення інтеграла на мові Pascal (курсова)\n© 2005-Sun, 21 Apr 2019 12:34:54 +0300 UkrRef.com.ua


Тканини рослинного організму - Ботаніка - Біологія - Великий довідник школяра \nТканини — стійкі комплекси клітин, схожі за походженням, будовою та пристосовані до виконання однієї або декількох однакових функцій.\nТвірні тканини (меристеми) складаються з дрібних молодих клітин, здатних до багаторазового поділу. У результаті диференціації клітин меристем утворюються інші тканини.\nПокривні тканини забезпечують захист від негативного впливу навколишнього середовища і регуляцію процесів обміну із зовнішнім середовищем. Епідерма — покривна тканина, що складається з одного шару живих клітин, головна функція якої — регуляція газообміну і транспірація. Вона часто вкрита щільним нальотом — кутикулою, яка залежно від вологості змінює свою проникність для рідин і газів. Перидерма — багатошарова покривна тканина, що складається з клітин із потовщеними восковими стінками, які перешкоджають проникненню або втраті води. Кірка — тканина, що захищає рослини від механічних ушкоджень, різкої зміни температур, поїдання тваринами.\nМеханічні тканини виконують функцію скелета. Особливістю будови клітин є міцна потовщена оболонка. Механічні тканини поділяються на два типи — коленхіму і склеренхіму.\nПровідні тканини забезпечують обмін продуктами метаболізму між надземними і підземними частинами рослини, а також здійснюють взаємозв’язок між усіма частинами рослини. Флоема забезпечує низхідний потік речовин від листків до коріння. Ксилема здійснює транспорт води і розчинених у ній речовин від коренів до надземних частин рослини.\nАсиміляційні тканини здійснюють фотосинтез. Вони складаються з однорідних паренхімних клітин, іноді носять назву хлоренхіма.\nЗапасаючі тканини накопичують запасні речовини.\nВсисні тканини забезпечують споживання води рослинним організмом. Найважливіша — ризодерма, покривна поверхня молодого коріння.\nВидільні тканини секретують різні речовини. Це можуть бути продукти життєдіяльності, отрути для захисту від поїдання, ферменти, речовини-приманки.


У вінницькій лікарні померла однорічна дівчинка. Поліція проводить розслідування : 19:01:2017 - vn.20minut.ua\nУ вінницькій лікарні померла однорічна дівчинка. Поліція проводить розслідування\nВінницька поліція розслідує факт смерті однорічної дитини.\nСтан розслідування взяла на особистий контроль прокуратура Вінницької області.\nНаразі відомо, що однорічна дівчинка з села Бахтин Мурованокуриловецького району 16 січня 2017 року померла у відділені анестезіології та інтенсивної терапії Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні.\nУ Вінницю маленьку привезли в важкому стані з Мурованокуриловецької лікарні планового лікування.\nЩе 23 грудня 2016 року Могилів-Подільською місцевою прокуратурою було зареєстроване кримінальне за фактом неналежного виконання професійних обов’язків медичними працівниками за ч.2 ст.140 КК України.\nЗа інформацією прес-служби прокуратури Вінницької області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом смерті дитини.\nЗараз проводяться необхідні слідчі дії у кримінальних провадженнях.


Робота за розкладом: у Гродно готуються до приїзду делегації з України попри протести - новини Білорусь - Економіка\nРобота за розкладом: у Гродно готуються до приїзду делегації з України попри протести\n16 серпня 2020, 11:58\nБілорусь охопили акції непокори проти режиму Лукашенка / Sputnik\nУ Гродно не скасували приїзд української делегації щодо співпраці попри протести. Зустріч білорусько-української консультаційної ради ділового співробітництва має відбутись 8 жовтня.\nЗустріч не скасували попри протести\nНа зустрічі розглядатимуть перспективи розвитку торгівлі та проблеми у веденні бізнесу. Про це інформує БЕЛТА.\nЧитайте також Не викликають довіри: у МЗС зробили заяву щодо виборів президента Білорусі\nХто візьме участь у зустрічі:\nПосол Білорусі в Україні Ігор Сокол.\nПосол України в Білорусі Ігор Кизим.\nГолова Торгово-промислової палати Білорусі Володимир Улахович.\nГолова Торгово-промислової палати України Геннадій Чижиков.\nЗверніть увагу! Раніше планувалось, що участь у Третьому форумі регіонів Білорусі та України у Гродно візьмуть президент Володимир Зеленський та його білоруський колега Олександр Лукашенко. Проте нещодавно очільник МЗС України Дмитро Кулеба зазначив, що за теперішньої ситуації про візити говорити необачно.\nКоротко про протести в Білорусі:\nПісля оголошення результатів президентських виборів 9 серпня активісти почали виходити на протести.\nЛюди вважають результати виборів з перемогою Лкукашенка сфальсифікованими.\nМирні демонстрації перетворились на сутички із силовиками.\nПід час демонстрацій загинули щонайменше двоє людей, більше ніж тисяча – травмовані.\nПриблизно 7 тисяч людей затримали. Більшість відпустили через переповнені СІЗО.\nБілоруси також оголосили загальнонаціональний страйк.\nНовини УкраїниНовини політикиЕкономікаНовини БілорусіПротести в БілорусіСтрайки у Білорусі


Підошовна бородавка - лікування, причини, видалення підошовних бородавок » Діагноз\nПідошовна бородавка - лікування, причини, видалення підошовних бородавок\nПідошовна бородавка - це утворення, яке викликається вірусом папіломи людини. Цей же вірус здатний викликати подібні утворення також і на інших ділянках тіла. Підошовна бородавка часто з'являється на опорній точці стопи, на яку припадає тиск. Такими місцями є п'ятки, а також подушечки пальців ніг. Результатом тиску на підошовні бородавки виступає утворення кісткових мозолів. Освіти є досить широко поширеними, вражаючими шкірні покриви людей всіх віків. Дані потворні новоутворення, що знаходяться на поверхні шкірних покривів візуально нагадують опуклості, які забарвлені в різні кольори, а також відтінки, включаючи тілесний і чорний.\nПідошовні бородавки серйозної небезпеки не становлять, проте їх зовнішній вигляд доставляє людині естетичні незручності, спотворюючи поверхню шкіри. Тому багато людей намагаються вилікувати, як підошовну бородавку, так і всі інші утворення, що з'являються на шкірних покривах. Такі новоутворення здатні з'являтися на будь-яких ділянках тіла: статевих органах, а також складках шкіри.\nПідошовна бородавка причини\nБудучи одним з різновидів простого новоутворення, підошовна бородавка віднесена до простого підвиду на підставі локалізації, а також мозолистости. Цей наріст являє освіта, складається з епітеліальних клітин, які знаходяться на поверхні шкірних покривів з доброякісним перебігом.\nПідошовна бородавка і її причини - це розрослися клітини епідермісу, а також сосочковий шар шкіри. Саме протягом підошовної бородавки є доброякісним, а отже, переродження його у ракове спостерігатися не буде.\nВірус папіломи людини інфікує шкірні покриви, причому частіше руки і ноги, іноді з'являються освіти під волоссям на голові або на слизових оболонках шлунково-кишкового тракту (гортань, рот, кишка) і сечостатевих органів. Вірус папіломи людини інфікує шкірні покриви, а також частини тіла залежно від типу.\nПідошовна бородавка на ногах розвивається під впливом вірусу папіломи 124 типу. Папіломавірус 1 типу здійснює розвиток глибоких підошовних бородавок, папіломавірус 2 типу призводить до мозаїчним утворень, 4 типу призводить до маленьких утворень. Дане освіта на ногах становить до третини всіх шкірних новоутворень. Вірус папіломи людини у спадок не передається. А ось передатися генетично від батьків до дітей особливості імунної системи можуть.\nІнфікування вірусом папіломи може відбутися після контактування з носієм - людиною. Вірус здатний зберігатися в шкірі деякий час і активуватися після збою в роботі імунної системи. Вірус потрапляє в кров, якщо на поверхні є шкірні подряпини, порізи, а також інші мікротравми. Ризику зараження піддаються люди, задіяні в травмаопасних галузях: співробітники м'ясопереробних та рибопереробних заводів, будівельники, а також люди часто бриючі руки, ноги та інші частини тіла.\nРеально заразитися вірусом папіломи можна після відвідування басейнів, оскільки саме вологе середовище бетону і кахлю легко травмують шкіру. Отримані мікротравми дають можливість проникнути в організм вірусу папіломи людини. До групи ризику відносять людей з ослабленим імунітетом і наступними захворюваннями: онкозахворювання, СНІД, алергія . Небезпека вірус представляє для людей, що мають пересаджені органи, які проходять лікування засобами, що пригнічують імунну систему, а також рано почали статеве життя.\nПісля того, як в кров потрапив вірус папіломи людини, деякий час він тримається в сплячому стані. Все залежить від імунної системи, яка не дає йому тимчасово розмножуватися. Тому від моменту проникнення вірусу папіломи людини до розвитку освіти здатне пройти від двох тижнів до кількох років.\nСама швидкість розвитку захворювання напряму залежить від стану імунної системи. Значить, чим активніше працюють захисні сили організму, тим триваліша не виявляється вірус. Якщо людина є носієм вірусу, то відразу в момент серйозного імунного збою (стресу) освіта отримує можливість розмножуватися.\nТаким чином, причиною виникнення підошовних бородавок є такі стани організму людини: психотравма, стрес, знижена резистентність, вегетоневроз, акроціаноз, гіпергідроз, феномен Кебнера (стрімке поширення). Поодинокі підошовні бородавки здатні до розмноження, тобто розростатися. Часто розростаються ті освіти, які схильні до механічного впливу: здавлення, натирання. Феномен Кебнера зазначається наступним походженням: розташовуючись на незначній відстані один від одного, освіти поширюються на здорову частину.\nПідошовна бородавка, зосереджена в міжпальцевих проміжках буде розростатися дуже швидко, в порівнянні з утвореннями, які будуть розташовані на зводі стопи.\nфото підошовної бородавки\nПідошовна бородавка симптоми\nНовоутворення представляють нашарування ороговілого епітелію, а також розростаються поверхневі поглиблення у вигляді невеликих папілом. Забарвлення варіюється від жовтого, сірого, блідого, коричнево-бурого до нормального шкірного кольору. Форма округла. Поглиблення утворень представляють вид кратера. Сама поверхня має шорстку поверхня з пористою структурою. Така структура набувається у міру перебігу хвороби. На початку, освіта являє невеликий, блискучий кульку. Якщо зрізати верхній шар освіти, то стануть помітні округлі, невеликі, чорні точки, які представляють кровоносні, закупорені судини з тромбами.\nПідошовна бородавка на ногах здатна виступати над поверхнею шкірних покривів на 1-3 мм Захворювання має тенденцію до розростання. Одночасно з великим освітою поруч формуються кілька невеликих. Так йде процес самозаражения і поширення вірусу.\nПідошовна бородавка на ногах, збільшена в декілька утворень здатна сформувати мозаїчну структуру. При ходьбі вона надзвичайно болюча, часто свербить, завдаючи масу незручностей і дискомфорт під час носіння будь-якого взуття.\nПідошовна бородавка у дитини\nУ дітей дані освіти найчастіше дуже болючі під час ходьби.\nЯк виглядає підошовна бородавка у дітей?\nПідошовна бородавка у дитини плоска, оточена по периметру померлої шкірою, що дозволяє диференціювати її з мозолями. Центр освіти зазначається темними крапками, що представляють судини, забиті тромбами. Діагноз підошовна бородавка у дитини визначається після огляду. Захворювання необхідно диференціювати від синдрому Рейтера , мозолів, а також сіфілідов. В даний час виділено до 70 типів вірусів папіломи людини.\nПідошовна бородавка у дітей з часом зникає самостійно. Спеціального лікування не потребує. За уязика, якщо підошовна бородавка у дитини розростається або кровоточить, то це виступає показаннями до її видалення.\nпідошовна бородавка у дитини фото\nПідошовні бородавки лікування\nДля початку необхідно зробити аналіз: з'ясувати тип вірусу папіломи людини. При виявленні вірусу, що відноситься до онкологічних захворювань, показано видалення підошовних бородавок. При виявленні вірусу папіломи людини, що не відноситься до онкологічної патології, слід видалення підошовних бородавок вирішувати з точки зору естетики і комфорту. Якщо освіта порушує і заважає нормальному функціонуванню частин тіла, а також виступає, як косметичний дефект, то, у такому разі її видаляють.\nПідошовні бородавки зазвичай завжди видаляють, оскільки освіти через перебування на стопі розростаються. Розростаючись, вони можуть бути досить великі, якщо вчасно не почати лікувати одиничне освіта.\nПідошовна бородавка складна в своєму видалення порівняно з іншими утвореннями. Хірургічне видалення після себе залишає незагойні шрами, які не можуть гарантувати повне одужання. Через кілька років можливий рецидив на тому ж місці.\nМожна скористатися хірургічним або хімічним методом. Однак сучасні методи виділяють три групи для видалення підошовних бородавок.\nВидалення підошовних бородавок слід вирішувати індивідуально з лікарем. Ефективні методи: деструктивний (руйнівний), лікування хімічними речовинами, лікування їдкими кислотами. Метод лікування підбирають індивідуально, з урахуванням особливостей конкретного освіти. Важливо враховувати зосередження новоутворення, ступінь розростання, а також її розмір.\nОсновний принцип, якого дотримуються лікарі при прийнятті рішення це «не нашкодь!». В окремих випадках підошовну бородавку краще не чіпати, якщо в момент ходьби немає на неї навантаження. Оскільки видалення підошовних бородавок може призвести до формування широкого рубця, а також подальшого рецидиву в центрі шраму. При неможливості видалити освіту необхідно систематично обробляти його спеціальними препаратами, щоб не дозволити збільшитися в розмірах. Деструктивний метод лікування включає вплив рідким азотом, хірургічне видалення, вплив лазерним випромінюванням. Деструктивний метод дуже ефективний при видаленні стійких підошовних бородавок.\nВиведення підошовних бородавок супроводжується відносної хворобливістю, яка швидкоплинна.\nЯк видалити підошовну бородавку?\nЗасіб від підошовних бородавок, що застосовується в лікуванні це їдкі кислоти: оцтова кислота Кантарадин. Всі їдкі кислоти відмінно видаляють незначні за розміром освіти. Однак кислоти здатні залишати після себе рубці, а в момент застосування викликати хімічний опік, який приводить до загибелі підошовної бородавки.\nПідошовні бородавки включають лікування наступними хімічними препаратами: Блеомицин, Тритеноин, 5 - Фторурацил, Глутаральдегид, Саліцилова кислота, Циметидин, Формалін, Ретиноїди.\nВидалення підошовних бородавок призводить до побічних ефектів. До них відносять алергічні реакції, рубці, бульбашки, порушення пігментації в бік потемніння або знебарвлення.\nЯк ще вивести підошовну бородавку?\nРентгенівське випромінювання в лікуванні вважається неефективним, оскільки впливає на сприйнятливість тканин до рецидивів, а також повторним зараженням.\nПідошовні бородавки у вагітних лікуються місцевими засобами і виключають хіміотерапію. На жаль, на сьогоднішній день немає жодного методу, який дасть гарантію повного лікування. Це пояснюється природою вірусного походження. Для того щоб зрозуміти видалена повністю підошовна бородавка необхідно уважно розглянути місце, де раніше розташовувалося освіта.\nНа сьогоднішній день в медицині це самий дієвий метод лікування новоутворень. Лазерна терапія здійснюється вуглекислотним лазером, який впливає на шкірну поверхню, при цьому не завдаючи мікротравми шкіри.\nВидалення підошовних бородавок лазером здійснюється випарюванням. До цілковитого зникнення освіти має пройти деякий час.\nВидалення підошовних бородавок лазером фактично не має протипоказань. Сам процес безболісний, без побічних ефектів, а відгуки людей свідчать про стійке результаті.\nПри виникненні ознак підошовної бородавки звертайтесь до фахівця для визначення оптимального методу видалення освіти. Запобігання розвитку підошовних бородавок включає дотримання правил особистої гігієни. Систематично необхідно обробляти ступні ніг, а також кисті рук дезінфікуючими розчинами. Якщо є посилена пітливість ніг, то доцільно використовувати спеціальні препарати для її зменшення. Важливо в системі мити кінцівки, обробляючи їх антисептичними розчинами.\nЯкісно сушіть всю взуття, адже вологість є ідеальним середовищем для вірусу папіломи. В гостях утримайтеся від чужих тапочок, а також уникайте носити повсякденно чуже взуття. Необхідно містити підлоги в чистоті, також обов'язково ходити по житлових кімнатах у взутті.\nПідошовна бородавка народні засоби\n1. Налийте в таз теплу воду, плюс покладіть дві ложки солі, а також додайте дві краплі олії чайного дерева. Потримайте чисті ноги 15 хвилин в отриманій воді. Повторюйте процедури 10 днів.\n2. Ефективний в лікуванні сік кульбаби, сік чистотілу. Лікування проводимо до 10 днів.\n3. На ніч прикладіть до утворення печену цибулину або чищений сиру картоплю. Закріпіть якісно пов'язкою.\n4. Скористайтеся кашкою соковитого часнику і прикладайте на утворення протягом доби.\n5. Приготуйте настоянку з трави полину і змащуйте (часто) уражені місця.\nУ разі безуспішного лікування зверніться за допомогою до дерматолога.\nЛікування підошовних бородавок Дерматологія Бородавки на обличчі: симптоми, причини, лікування Лікування дітей Бородавки на пальцях рук і ніг: причини і лікування Лікування дітей Підошовні бородавки: лікування, причини, видалення, фото Лікування дітей Бородавки: причини виникнення, види та лікування Лікування дітей СПОСОБИ ВИДАЛЕННЯ БОРОДАВОК Хвороби\nПапілярний рак щитовидної залози - прогноз, лікування, стадії, симптоми Рак ендометрія - симптоми, лікування, стадії, діагностика і прогноз Рак сигмовидної кишки - перші симптоми, стадії, лікування, прогноз Афективний розлад - симптоми, лікування, типи розладів особистості Астено-невротичний синдром - що це таке, лікування, симптоми Ангулит - лікування, причини, симптоми, фото ангулита у дітей


ifPortal.net - інформаційна агенція - На Івано-Франківщині понад 150 пам'яток архітектури потребують негайної реставрації\nВ Івано-Франківській області на державному обліку перебуває майже 4000 об’єктів культурної спадщини як національного, так і місцевого значення.\nОстанніми роками держбюджет припинив фінансування робіт із реставрації пам’яток архітектури. У 2015 році обласна рада затвердила регіональну цільову програму «Культура Івано-Франківщини» та заклала на її виконання понад 5 млн гривень, пише Побудовано.\nТа у минулому році з обласного бюджету кошти так і не виділялися. Натомість, понад 150 унікальних об’єктів перебувають у стані аварійності і потребують негайного ремонту.\nДнями Івано-Франківська облдержадміністрація видала розпорядження «Про проблеми та перспективи реставрації об’єктів сакральної архітектури національного значення в області».\nЯк йдеться у документі, в області існує проблема проведення ремонтно-реставраційних робіт на пам’ятках архітектури національного значення, адже впродовж 2009-2016 років держбюджет призупинив їх фінансування.\nЗагалом, в Івано-Франківській області на державному обліку перебуває 3944 об’єкти культурної спадщини, з них: 107 - національного значення та 3837 - місцевого значення.\nДо Державного реєстру нерухомих пам’яток України внесено 64 пам’ятки культурної спадщини. Більше того, дві пам’ятки сакральної архітектури внесено до Списку об’єктів Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО - це церква Святого Духа у місті Рогатині збудована у 1598 році та церква Різдва Пресвятої Богородиці, що була зведена на Коломийщині у 1808 році.\nЦерква Святого Духа у місті Рогатині\nЦерква Різдва Пресвятої Богородиці, с. Нижній Вербіж Коломийського району\nВтім, негайного ремонту потребують понад 150 унікальних об’єктів культурної спадщини як місцевого, так і національного значення. За попередніми розрахунками для ліквідації їх аварійності необхідно більш ніж 12 млн гривень.\nУ 2015 році обласна рада затвердила регіональну цільову програму «Культура Івано-Франківщини» на 2016-2020 роки. Нею передбачено фінансування ремонтно-реставраційних робіт на об’єктах культурної спадщини в сумі 5,3 млн гривень (при потребі більш ніж 25 млн гривень). Також програма передбачає ремонт об’єктів, що внесені до Списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО в сумі 3 млн гривень (при потребі більш ніж 13 млн гривень).\nТа у розпорядженні вказано, що такі заплановані кошти в 2016 році з обласного бюджету не виділялися.\nПри цьому у 2017 році заплановано 1 млн гривень для проведення ремонтно-реставраційних робіт на об’єкті культурної спадщини національного значення - Музеї мистецтв Прикарпаття, за рахунок програми «Культура Івано-Франківщини».


Бойовики влаштували дві збройні провокації поблизу Новозванівки – карта АТО\n3 січня, 2017 14:14\nЗа минулу добу, 2 січня, окупанти здійснили 32 обстріли по позиціях українських військових на всіх напрямках у зоні АТО.\nЗокрема на Луганському напрямку бойовики влаштували дві збройні провокації поблизу Новозванівки та ще дві біля села Лобачеве. Також порушення перемир’я зафіксовані в районі Новоолександрівки і Станиці Луганської. Важке озброєння не застосовувалося. Кожна провокація тривала не більше 10 хвилин.\nНа Донецькому напрямку бойовики відкрили вогонь із 82-мм мінометів на Світлодарській дузі, випустивши 16 мін по українським позиціям біля селища Луганське. В решті «гарячих точок» – а це Авдіївка та горлівський периметр – ворог стріляв зі стрілецької зброї та гранатометів.\nДивіться також карту АТО за 2 січня\nКрім того, на Маріупольському напрямку ворожі міномети були задіяні в двох місцях – район Водяного та Широкиного. Усього бойовики випустили 30 мін. На цю ділянку прийшлися 2/3 обстрілів та ворожих провокацій за добу. Також неспокійно було поблизу Талаківки, Павлополя та села Гнутове.\nЗазначається, що за минулу добу внаслідок бойових дій жоден з українських військовослужбовців не загинув і не отримав поранення.\nкарта АТО, війна на Донбасі, бойовики, обстріли


Молоко без лактози створили американські науковці — наукові новини\nМолоко без лактози створили американські науковці. Фото: ВВС\nКорови не потрібні — американці вирощують в лабораторіях молоко без лактози\n20 сер 2021, 13:05\nМолоко без лактози створюють науковці в американських лабораторіях.\nКомпанія з Каліфорнії Perfect Day знайшла спосіб виробляти справжнє молоко без використання корів, оскільки вівсяне і соєве молоко — це відмінна альтернатива для веганів і людей з непереносимістю лактози. Дослідники стверджують, що винайшли спосіб виробляти справжнє молоко без використання корів. Вони стверджують, що їхній продукт не альтернатива молоку, а справжнє молоко. Про це повідомляється на сайті компанії.\nПрототип продукту з’явився ще в 2014 році, коли засновники Райан Пандья і Перумал Ганді зацікавилися молочними продуктами без участі тварин. У 2016 році вони почали роботу над лабораторним процесом ферментації. Згодом компанія представила молоко управлінню з санітарного нагляду за якістю харчових продуктів і медикаментів (FDA), де продукт схвалили.\nАвтори ідеї розповідають, що для створення молока вони вдалися до перевірених методів виробництва білка в лабораторних умовах. У корови брали генетичний код і надавали його мікроорганізмам, які виробляють справжні молочні білки за допомогою процесу точну ферментацію. При цьому продукт не містить ні лактози, ні холестерину. Компанія продає продукти в США і хоче виходити на міжнародний ринок.\nНагадаємо, американські вчені пропонують контролювати викиди вуглекислого газу, що потрапляє в атмосферу. Для цього потрібно всього лише перероблене молоко. Дослідники спробують створити матеріал, здатний зв’язуватися з атомами вуглецю в атмосфері.\nМолокозавод на Рівненщині продавав воду замість молока в пакетах (ФОТО)\nРизик смерті від «ковіду» у нещеплених оцінили вчені\n19:23 16 жов\nШтам «Дельта» підвищив смертність серед дітей та підлітків\n16:38 12 жов\nПісля дощів в Арізоні з’явилися сотні триоких «креветок-динозаврів» (ФОТО)\n18:12 10 жов


25.10.2021, 19:45 • 973 • 1\nДеякі з найдивовижніших візерунків на поверхні нашої планети створені завдяки крихітним "голкам" із льоду. Процес створення цих "малюнків" дуже схожий на подібний, який відбувається і на поверхні Марса, кажуть учені.\nТакі візерунки з'являються, коли однакове за розміром каміння збираються разом на поверхні, повідомляє space.com, інформує UAINFO.org з посиланням на Фокус.\nГолки з льоду\nУ новому дослідженні вчені з'ясували, що голки з льоду формують цікаві візерунки з каменів у різних місцях нашої планети. Коли ці крижані голки замерзають, вони сприяють переміщенню невеликих каменів у ту чи іншу сторону. Через деякий час камені збираються в одному місці, і з'являється "малюнок". За словами Бернарда Галлета з Вашингтонського університету, нове дослідження не тільки підтверджує взаємозв'язок між голками з льоду та візерунками з каменів, але й може дати відповідь на питання, як подібні поверхневі утворення з'являються на Марсі.\nЯк з'являються голки з льоду?\nЧитайте також: Пережити зустріч із зіркою. Учені розповіли, наскільки людина може наблизитися до Сонця\nЦі крижані голки з'являються через різницю температур вологого ґрунту та навколишнього повітря. Вночі в певний типах ґрунту вода виходить на поверхню та під упливом холодного повітря перетворюється на лід, приймаючи кристалічну голчату форму.\nЯк голки з льоду впливають на формування ландшафту?\nУ межах нового дослідження вчені рівномірно розподілили невеликі камені на рівній квадратній ділянці землі розміром 40 на 40 см. Потім вони 30 разів заморожували поверхню, а потім дозволяли їй знову відтанути. Під час експерименту голки з льоду, які то з'являлися, то зникали, повільно сприяли пересуванню каменів, і таким чином почали формуватися візерунки. Також учені помітили, що на рівній поверхні каміння формує петлі та завитки, а на пологих схилах воно вибудовує рівні ряди.\n"Малюнки" з каменів: зліва — острів Свальбард, Норвегія; у центрі — околиці вулкана Мауна-Кеа, Гаваї; праворуч — острів Гренландія.[–]. Фото: space.com\nНе всі типи ґрунту підходять для формування голок із льоду\nЗ огляду на той факт, що голки з льоду з'являються з води, яка замерзає у вузьких порах на поверхні ґрунту, вчені з'ясували, що не всі типи ґрунту підходять для цього процесу.\nЧитайте також: Как изменится мир, если средняя температура на Земле вырастет всего на 3 градуса Цельсия?\nНайкраще підходить ґрунт, де є багато осадових порід або органічних речовин. Також голки з люду можуть формуватися не в усіх типах клімату. Такі крижані утворення створюються тільки там, де ґрунт вологий, а повітря швидко охолоджується, кажуть учені.\nКам'яні візерунки на Марсі. Фото: space.com\nДослідники припускають, що подібний процес може бути причиною появи візерунків на поверхні Марса, які вивчав марсохід Curiosity. Незважаючи на те, що в атмосфері Марса дуже мало води, за даними NASA, у марсіанському ґрунті є ознаки наявності маленьких кристалів льоду. Коли ґрунт нагрівається, він трохи розширюється, а при зниженні температури знову стискається.\nХоча цей процес не так дивний, як те, що роблять крижані голки на Землі, які відштовхують камені, але він може викликати зсув крихітних каменів і пилу на Марсі. За словами Галлета, на нашій планеті, візерунки, які з'являються від дрібних змін ґрунту, завдяки розширенню та стискуванню, можуть бути й непомітні. А ось на Марсі, навпаки, їх видно.\nАле голок із льоду на Марсі поки не виявлено, кажуть учені.


Ірма – це жінка, яка не терпить несправедливості, артистка, що реально оцінює свої можливості. За 10 років шлюбу зрозуміла, що будувати шлюб можна тільки у зрілому віці, коли він чи вона любить недоліки коханої людини. З чоловіком Володимиром, який до речі також актор, любить розмовляти про серйозні речі, пов’язані з мистецтвом, культурою. Їй тяжко спостерігати за молодими людьми, які не мають наміру навчатись та ще й тим пишаються. Ірмі тільки 33 роки, а вона виконала вже стільки ролей і здобула основне для актора - «народне визнання».\n– Насправді дуже мало акторів в Україні, які б це «потягнули». Мені здається, що Дмитро і я – прихильники версії «полюби партнера більше, ніж самого себе». Коли ти на 80% більше любиш партнера, тоді його читаєш, чекаєш, ти весь у ньому і він також. Одне плече на двох - у цьому ми і виграли.\n– Я знаю, що ми сподобалися головним відомого проекту "Love, Bugs" (у перекладі з англійської – “Любовні жучки”). У Лондоні є офіс і Беата, яка займалась Україною, казала: «Дивіться – це Україна!». Ми їм дуже сподобались і французька версія також мала успіх. Я передивилась різні версії, найбільше сподобались російська, польська, канадська. До речі, французька версія мені більше подобається, ніж наша.\n16.12.2009 сьогодні 1, з початку місяця 28, всього 5899


Методичні рекомендації до конкурсу «МАН-Юніор Дослідник 2015» у номінації «Техніка» » Конкурс "Юніор"\nНаведемо приклад такого досліду, описаний у відомому посібнику (Горев Л.А. Занимательные опыты по физике. Кн. для учителя. – 2-е изд., перераб. – М.: Просвещение, 1985. – 175 с., ил.)\nПідберіть дві пробірки таким чином, щоб одна входила всередину іншої з невеличким зазором. Заповніть більшу пробірку наполовину водою і вставте усередину неї меншу. Потім перекиньте їх. З більшої пробірки вода витікатиме, а внутрішня пробірка підіймається вгору.\nПоясніть, чому внутрішня пробірка не падає, а підіймається вгору. Адже пробірка «повинна» падати!\nДля пояснення явища потрібно навести необхідні фізичні закони, можна також для переконання в слушності пояснення запропонувати додаткові досліди.\n« Методичні рекомендації до конкурсу «МАН-Юніор Дослідник 2015» у номінації «Астрономія»\nМетодичні рекомендації до конкурсу «МАН-Юніор Дослідник 2015» у номінації «Історія» »


Історія доменного виробництва в Україні — Вікіпедія\nАнгелівська доменна піч. Пам'ятка доменного виробництва у Івано-Франківській області. Є найстарішою доменною піччю України, з числа тих, що збереглися. Працювала у 1812—1818 роках. Типова доменна піч свого часу.\nІсторія доменного виробництва в Україні бере свій початок від середини XVIII століття, коли спочатку на Прикарпатті, а потім і на Поліссі почали будувати перші відомі на території України доменні печі.\n3.4.9 Завод Донецько — Юр'ївського металургійного товариства\n4.1 1900—1917 роки\n4.3 1923—1929 роки\n5.1 Доменне виробництво в ОРДЛО у 2014—2017 роках\nДо появи на території України доменного виробництва, тут з давніх часів існувала доволі розвинена металургія заліза. У XIV столітті у багатьох місцях України на Поліссі, Полтавщині, Харківщині і в Галичині з'явилися нові заклади з виробництва заліза — рудні. Залізо на них отримували сиродутним способом у великих горнах і домницях. Великі рудні, на яких було розподілення праці, являли собою перші залізоробні мануфактури. В де-яких місцевостях вони збереглися до середини XIX століття.\nУ 1724 році Києво-Печерською лаврою була запроектована перша в Україні доменна мануфактура на рудоносних землях Стародубського полку. Однак з невідомих причин проект не було здійснено. (Стор. 37)\nУ другій половині XVIII століття зростаючий попит на метал спричинив будівництво спочатку у районі Карпат, а потім і на Поліссі залізоплавильних підприємств мануфактурного типу, що мали доменну піч (високу піч) і де-кілька кричних горен для переробки чавуну, отриманого у доменних печах, на ковке залізо.\nУ 60-х роках XVIII століття доменні печі малої продуктивності були на мануфактурах де-яких місцевостей Прикарпаття, зокрема у селах Смільна королівської Самбірської економії, Руді Креховській, Руді-Ружанецькій та інших. Підприємство у селі Смільне складалося з однієї доменної печі, трьох кричних горен, двох кузень. Тут виробляли переважно штабове залізо, але крім того виливали казани, баняки, дзвони, мортири. 1768 року мануфактура давала лише 150 пудів (2,4 т) чавуну на тиждень. У 1769—1770 роках вона давала чавуну ще менше, причому функціонувала лише 12 тижнів. Це було викликано низькою якістю місцевої руди і виробів, що не мали великого попиту. Значна частина продукції йшла на задоволення потреб самої Самбірської королівської економії.\nНа Правобережному Поліссі наприкінці XVIII століття з'явилися перші доменні печі невеликого розміру, в яких виплавляли чавун з місцевих болотних і гірських руд на деревному вугіллі, яке випалювали з деревини місцевих лісів.\nПерший на Правобережному Поліссі доменний завод — «Висока піч» («Високопічанський») — було введено в дію 1773 року. На заводі діяли дві невеличкі доменних печі. Того ж року почав діяти другий доменний завод — Кропивнеський, збудований у селі Кропивня на річці Тні неподалік від Новоград-Волинського. Кропивненський доменний завод був доволі великим металургійним підприємством. У селі Чижівка Новоград-Волинського повіту 1778 року почав працювати великий для того часу залізоробний завод. 1783 року почав роботу Городокський доменний завод.\nЦі заводи працювали і у XIX столітті, коли їх було перероблено і модернізовано.\nНаприкінці XVIII століття, 1799 року у селі Кам'яний Брід Донецького повіту було збудовано перший металургійний завод на сході України — казенний Луганський чавуноливарний завод, збудований за урядовим указом. Доменні печі заводу почали роботу 1799 року. Чавун виплавлявся з місцевих городищенських руд на місцевому лисичанському кам'яному вугіллі. Це був перший завод на території України і Російської Імперії (під окупацією якої знаходилася Україна), де доменні печі працювали не на деревному, а на кам'яному вугіллі. Технології таких плавок у металургійному виробництві заводів Росії до того часу ще не знали. Проте перші плавки не дали позитивних результатів і після марних дослідів 1806 року доменну плавку на Луганському заводі припинили. Сам завод ще продовжував працювати, переплавляв уральський чавун та металобрухт з фортець і флоту Чорного моря.\nВтім, спроби організувати доменну плавку на мінеральному паливі на заводі продовжувалися ще багато років. Не організувавши нормальної плавки чавуну на кам'яному вугіллі, завод поступово втрачав своє значення. 20 червня 1887 року на підставі урядового указу завод був ліквідований. На його місці було організовано казенний патронний Луганський завод.\nДоменна піч у селі Майдан (тепер — Дрогобицького району Львівської області). Працювала з 1814 року. Фото 1986 року.\n1810 року на території Східної Галичини було 13 доменних печей малої продуктивності, зокрема у селах Майдан, Рибник, Смільне (Самбірський округ), Дубин, Демня, Сколе та інших. На доменних підприємствах працювало по 50—80 і навіть 110—120 чоловік. Річна продукція доменної печі становила в більшості випадків 6,9—13,8 тис. пудів (110,4—220,8 т) заліза (Стор. 42) (для порівняння: сучасна доменна піч відносно невеликого об'єму виробляє таку кількість чавуну лише за кілька годин). На всіх залізоплавильних підприємствах краю виплавляли в середньому 30—40 тис. пудів (480—640 т) металу на рік. Однак цієї кількості не вистачало для того, щоб задовольнити зростаючий попит. Залізо місцевого виробництва було не завжди високої якості, тому воно завозилося ще й з Закарпаття.\nУ 20—30-х роках XIX століття у Східній Галичині хоч і виникли нові залізорудні мануфактури (наприклад, у селах Орові, Підбужі Самборського округу, Вишкові Стрийського округу, Команчі, Душатині Сяноцького округу, однак вони не викликали підйому металургійного виробництва.\n1822 року у краї налічувалося 14 домен і 2 домниці (в селах Майдані, Смільні, Августові, Дубині, Вільховці та інших). Східногалицькі домни давали в цей час щорічно не більше 40,6—56,3 тис. пудів (649,6—900,8 т) металу.\nЗагалом з кінця XVIII і до середини XIX століття у Східній Галичині було збудовано 25 доменних печей малої продуктивності. У 40-ві роки XIX століття нові підприємства у Східній Галичині вже майже не будувалися. У 40-х роках XIX століття більшу частину виробленого на Прикарпатті заліза давали більш потужні мануфактури Західної Галичини і Південної Буковини.\nСхідногалицькі металургійні мануфактури не витримали конкуренції з більш дешевим залізом західних провінцій австрійської монархії. Після будівництва у 60-х роках залізниці східногалицькі мануфактури ще більше занепали. 1880 року налічувалося лише 6 залізоплавильних підприємств, на яких було зайнято 109 робітників. У 1885 році залишилося лише 3 підприємства, що виробляло залізо з руди, інші — з залізного брухту. У 1890 році їх діяло лише 4, кількість робітників на яких становила 78 чоловік.\nНа Закарпатті було збудовано близько 15 доменних печей, зокрема у селах Нова Візниця, Шелестове, Чинадієве, Верхні Ремети, Турьє-Ремети, Анталовці, Кобилецька Поляна, Фридешеве та інших, в більшості з яких до цього були невеликі рудні.\nЗавдяки більш високій якості місцевих руд (вміст заліза становив 15—30 %, в окремих місцевостях 40 %, а подекуди й 55—57 %), а також широкому використанню найманої праці продуктивність окремих закарпатських мануфактур була вищою від східногалицьких. На початку 40-х років XIX століття металургійне підприємство в селі Шелестове виробляло приблизно стільки ж металу, скільки всі східногалицькі домни. Однак більшість закарпатських залізоплавильних підприємств були невеликими і поступово перетворилися у майстерні з ремонту сільськогосподарського реманенту.\nНа кінець XIX століття через нерентабельність виробництва металургійні підприємства Закарпаття занепали.\nУ XIX столітті було збудовано ще три доменних підприємства. 1803 — Любашівське в селі Любаші Рівненського повіту, 1847 року Симоновське, 1848 року Денишівське у селі Дениші на річці Тетерів.\nУ першій половині XIX століття в Поліссі працювало шість доменних заводів, які виплавляли чавун у доменних печах, що працювали на деревному вугіллі. Три доменних заводи діяли у Житомирському повіті, два — у Новгород-Волинському і один — у Ровенському повіті.\n1824 року на Кропивненському доменному заводі виробляли за добу близько 90 пудів (1,45 т) чавуну, а за рік виплавляли до 6 тис. пудів (96 т) металу. На підприємстві було зайнято 40—70 робітників, на розробці залізної руди — до 50 чоловік. Болотну руду добували на місці, а гірську — на родовищі за 18—20 км. У доменну піч за добу засипали до 15 колош по 10 пудів (160 кг) рудної суміші. За весь час існування він кілька разів переходив до різних власників, то розростаючись, то занепадаючи. Найбільша продуктивність була досягнута 1895 року — 45 тис. пудів (720 т).\nНа Денишевському заводі була одна доменна піч на той час дуже великих розмірів — 48,5 футів (14,7 м) висотою. При доменній печі були повітродувні циліндри, які подавали дуття в домни за допомогою парової машини в 16 кінських сил. 1854 року завод припинив роботу і відновив її у 1870-х роках.\nІнший завод — Висока піч — у 1853 році мав одну доменну піч і одну вагранку, яка переплавляла чавун для різних виробів. Повітродувний пристрій приводився в дію водяним колесом, встановленим на річці Тетерів. Доменна піч працювала переважно під час осінньої і весняної повені. За добу проплавляли майже 120 пудів (1,92 т) руди.\nВ середині XIX століття діяли один доменний завод у селі Симонах Житомирського повіту, один — в селі Любаші Ровенського повіту, і заводи у селах Кропивна і Чижівка Новоград-Волинського повіту.\nНа доменних печах Полісся не знали про застосування гарячого дуття. Як правило доменні печі працювали під час водопілля. Робітниками тут були головним чином селяни. Продуктивність доменних заводів була не високою. Шість заводів у середині XIX століття виробляли 11—12 тис. пудів (176—192 т) чавуну на рік.\nПоряд з доменними заводами, що виплавляли чавун, та залізними заводами було дуже поширене кустарне виробництво заліза з руди у горнах з ручною подачею повітря і вододіючих домницях. Наприкінці XVIII століття на Поліссі існувало до 500 рудень.\nПоміщики ряду районів Полісся у першій половині XIX століття намагались організувати у більших масштабах металургійне виробництво як за свій рахунок, так і з залученням коштів казни. На початку XIX століття за ініціативою власників Потіївського і Вороб'ївського маєтків виникла ідея про будівництво казенного металургійного заводу на Житомирщині з метою використання місцевих руд. Експедиція Гірничого департаменту об'їхала в 1824—1825 роках ряд районів Полісся і дійшла до висновку про недоцільність будівництва казенного заводу через виробленість багатьох «рудокопних ям», лісів та через нестачу води для заводів.\nМеталургія Полісся України ґрунтувалась на використанні місцевих руд, вогнетривких матеріалів і флюсів. Як пальне застосовувалось деревне вугілля, яке випалювали з лісів, що належали, як правило, власникам заводів. За тривалий час існування залізоробних підприємств, а потім і доменних заводів запаси руди, розташовані поблизу підприємств, були у значній мірі вичерпані, а ліси були знищені. Видобуток руди і випалювання вугілля на великій віддалі від заводів і доставка їх до печей кіньми у підводах були дуже неекономічними. Робота доменних і залізоробних заводів, а також рудень ґрунтувалась на використанні текучої води і була найбільш інтенсивною в період повені.\nНаприкінці XIX століття ця металургія була витіснена металургійною промисловістю Донбасу і Придніпров'я, які виникли у другій половині XIX століття і дуже розвинулися на кінець XIX століття.\nНайбільші заводи Полісся, такі як Турчинський, Ягоденський і Денишевський припинили свою діяльність лише у 1900—1903 роках.\nУкраїна з її багатими сировинними ресурсами і великими можливостями промислового розвитку з давніх часів була об'єктом імперіалістичних зазіхань Росії і через її посередництво — ділків деяких країн Заходу.\nЗа сто років, з 1798 по 1900 роки, на сході України було збудовано 17 заводів, на яких було доменне виробництво. На 1 заводі ще до кінця XIX століття було припинено доменне виробництво, отож станом на 1900 рік на сході України діяло 16 металургійних заводів, на яких були доменні цехи.\nЗа цей період на кінець XIX століття на сході України утворилося три металургійних райони: у Придніпров'ї, Донбасі і на березі Азовського моря.\n1857 року урядом було вирішено збудувати новий казенний завод на річці Садка, поблизу села Корсуні, виділивши для цього 100 десятин казенної землі. Будівництво розпочалося 1858 року. Завод було названо урядом Петровським на честь Петра І. Завод було збудовано поблизу від родовищ кам'яного вугілля і залізної руди. Вугілля видобувалося за 5 верст від заводу, руда — за 5—8 верст від заводу. Перша плавка в доменній печі відбулася у квітні 1862 року. На цьому заводі вперше в Україні і Російській Імперії було здійснено доменну плавку на коксі. Загалом на заводі було виплавлено на коксі 91 тис. пудів чавуну.\nЧерез великий жар горно печі було зіпсоване. За наказом директора Гірничого департаменту генерал-майора В. Рашета існуючу доменну піч замінили новою системою, цього ж генерала Рашета, яка виявилася непридатною. З Пруссії на Петровський завод виписали навіть німецького техніка Ейбреха, який, втім, нічого не зміг зробити. Різні досліди призвели до остаточного підриву діяльності заводу і до його закриття.\n1871 року «Новоросійським товариством кам'яновугільного, залізоробного та рейкового виробництв» у балці Скоморошка у верхів'ях річки Кальміус було споруджено Юзівський металургійний завод. 24 квітня 1871 року на заводі було задуто першу доменну піч. Проте, піч працювала три дні, а потім через неполадки простояла майже дев'ять місяців. 24 січня 1872 року доменна піч почала регулярно виплавляти чавун з місцевих руд на коксі. У вересні 1876 року вступила в дію друга доменна піч цього заводу. Спочатку завод працював на місцевих рудах і вугіллі. З розвитком залізничного транспорту завод перейшов на використання залізної руди з Криворізького залізорудного басейну.\nЗ відкриттям Катерининської залізниці 18 травня 1884 року з'явилася можливість доставляти високоякісну залізну руду з Кривого Рога у Донбас і донецьке вугілля у район Кривого Рога і Придніпров'я на відстані понад 600 кілометрів. Відкрилась велика перспектива для розвитку металургійної промисловості в нових районах і її розвитку на Донбасі. Почали швидко виникати одне за одним різні акціонерні товариства, переважно іноземного походження з будівництва великих металургійних підприємств у Донбасі і Придніпров'ї. Якщо за 25 років, протягом 1860—1885 років, було збудовано лише два металургійних заводи, то після відкриття залізниці за 1886—1900 роки було збудовано 11 заводів з доменним виробництвом, 4 заводи у Придніпров'ї, 5 заводів у Донбасі, 4 заводи у районі Азовського моря, включно з заводом у місті Таганрог.\nДоменні печі Олександрівського металургійного заводу.\n1885 року Брянське акціонерне товариство, яке врахувало багатства Криворізького залізорудного басейну і наявність залізниці почало будівництво заводу на околиці Катеринослава. Завод називався Олександрівським Південноросійським залізоробним і залізопрокатним заводом Брянського акціонерного товариства (тепер Дніпропетровський металургійний завод). Перша доменна піч цього заводу стала до ладу в серпні 1887 року, а друга — в 1888 році. Тут було коксове виробництво. Завод водним шляхом сполучався з основним заводом Брянського акціонерного товариства у місті Бежиці на річці Десні.\n1886 року Варшавське акціонерне товариство сталеливарного рейкового заводу разом з Бельгійською компанією «Кокеріль» організувало «Південно-Російське Дніпровське металургійне товариство», яке побудувало Дніпровський металургійний завод біля села Кам'янського на річці Дніпро (за 30 верст від Катеринослава і за 28 верст від Олександрівського заводу). Завод став до ладу у 1887 році. Це був найбільший металургійний комбінат. Його відділенням був Кадіївський (Алмазянський) завод.\nДружківський металургійний завод на листівці.\nУ районі Гданцівки (тепер у межах Крвого Рогу) на іншому від Кривого Рогу березі річки Інгулець французьким Товариством криворізьких руд протягом 1890—1892 років було збудовано Гданцівський чавуноплавильний завод. Завод задумувався як підприємство, на якому мало бути лише доменне виробництво. На заводі працювало дві доменних печі об'ємом по 200 м³ кожна. На початку XX століття було збудовано третю піч.\nЗавод Донецько — Юр'ївського металургійного товаристваРедагувати\nБіля станції Юр'ївка (тепер Комунарськ) залізниці Луганськ — Дебальцеве 1895 року було засновано металургійний завод Донецько — Юр'ївського металургійного товариства (тепер Алчевський металургійний комбінат). Перша доменна піч була задута у травні 1896 року. У 1900 році на заводі працювало 3200 робітників.\nЗбудовано 1897 року акціонерним товариством «Російський Провіданс».\n1898 року на лінії Дебальцеве — Міллерове в Успенську було побудовано Вільхівський металургійний завод Бельгійським акціонерним товариством доменних печей і фабрик. Завод мав дві доменних печі загальною продуктивністю 6 млн. пудів чавуну на рік.\n1898 року розпочалося будівництво заводу Генеральним товариством доменних печей залізоробних і стальних заводів Росії, утвореним 1898 року у Парижі французьким банком. У червні 1899 року почала діяти перша доменна піч цього заводу потужністю 115 тон чавуну на добу. Завод випускав металопрокат і труби.\nДоменний цех Кадіївського металургійного заводу перших десятиріч XX століття.\nБіля станції Алмазної було побудовано Кадіївський (Алмазнянський) металургійний завод як відділення Кам'янського Дніпровського заводу, який з 1899 року почав виплавляти чавун. На заводі діяло двоє доменних печей. Це був один з небагатьох чисто доменних заводів без сталеплавильного і прокатного виробництва.\nОкрім заводів на території України, у 19 столітті на півдні Російської Імперії у прикордонних з сучасною Україною територіях Російської Федерації було побудовано ще два заводи. У місті Сулін завод почали будувати 1870 року. Будував його російський капіталіст Д. А. Пастухов поблизу від злиття річок Великої Гнилуші та Кундрючої. Завод працював на місцевих рудах. 1872 року було виплавлено перший чавун на антрациті. Проте через прогоряння горна виплавку тимчасово припинили і завод почав переплавляти старі рейки і різний металобрухт. Лише через 15 років після введення в дію цього заводу було організовано регулярне виробництво чавуну. Це було після відкриття Катерининської залізниці. Завод почав працювати на руді Кривого Рогу, яку доставляли за 690 км, з додаванням місцевої як добавки. Паливом були антрацит, що привозився з Аксайських копален за 100 км звідси, і кокс.\nУ місті Таганрог — Таганрозький металургійний завод. Завод було збудовано Російсько-Бельгійським товариством. Обладнання старого бельгійського заводу «Коккеріль» було демонтовано і перевезено у Таганрог.\nНа території України споруджувались на той час найбільші, оснащені передовою технікою металургійні заводи Російської Імперії. Новий металургійний район з його концентрацією виробництва і передовою технікою випередив старий металургійний район Російської Імперії — Урал з його відсталою технікою. Виплавлення чавуну на одного робітника в 1900 році на півдні Російської імперії становило 1714 пудів, а на Уралі лише 297 пудів. Виплавлення чавуну на одну піч на півдні в тому ж році становило 2035 тис. пудів, а на Уралі 342 тис. пудів. Україна стала основним металургійним центром Російської Імперії. 1900 року заводи Півдня виробляли 51,3 % загальної кількості виробленого в Російській Імперії чавуну (у Росії, Україні та Польщі разом). 1900 року на півдні Російської імперії працювало 16 заводів з доменним виробництвом, з них лише 2 — на території Російської Федерації.\nНа території України протягом другої половини XIX століття утворилися три металургійних райони: Придніпровський, Донецький і на березі Азовського моря.\nВсього було виплавлено 1515,8 тис. тон чавуну. Цього ж року загалом у Росії було виплавлено 2835,2 тис. тон, тобто на території України було виплавлено (разом з Таганрозьким заводом) 53,46 % всього чавуну Російської Імперії. Таким чином, Україна, будучи колонією Росії, за останні десятиріччя XIX століття стала ще й основним виробником чавуну в імперії.\nВиробляючи близько 60 % всього металу у країні, заводи України щодо питомої ваги зайнятих робітників займали менше 30 %, що свідчило про те, що металургія України мала вищий організаційно-технічний рівень механізації праці, ніж металургія інших районів країни. Але і тут у порівнянні з передовими країнами переважали низький рівень механізації праці і технічна відсталість. У цьому певну роль відіграли іноземні власники підприємств.\nЗ 1900 по 1917 рік не було збудовано жодного нового заводу чорної металургії і не було проведено значної модернізації діючих потужностей. Лише напередодні Перешої світової війни на де-яких заводах почали збільшувати потужності агрегатів і двигунів. Так, у 1912 році на Костянтинівському заводі і в 1914 році на Катеринославському заводі «Товариства трубопрокатних заводів» були збудовані і введені в експлуатацію дві доменних печі.\nВ цей період часу доменні печі України, як і раніше, були найбільш продуктивними у всій Російській Імперії. У 1913 році на заводах Росії працювала 151 доменна піч На території України працювало 42 доменних печі, які давали 68 % загальноросійського виробництва чавуну.\nОкрім руйнування промислових будівель, споруд і устаткування на діяльність заводів чорної металургії впливало майже повне припинення видобутку вугілля, руди, вапняку, а також поушення роботи залізничного транспорту. На кінець громадянської війни з 63 доменних печейколишнього «Півдня Росії» працювала лише одна невелика доменна піч № 6 на Єнакіївському заводі і то як газогенератор.\nРівень падіння видобутку вугілля і руди (в млн тон) за 1913—1920 роки.\nВ Україні у порівнянні з іншими районами колишньої імперії зниження виробництва було особливо відчутним. Обсяг виробництва чавуну у 1920 році у межах Російської імперії у порівнянні з часом до 1917 року становив 2,7 %, а по Україні — 0,5 %.\nУ найбільш сприятливому становищі в цей час був Петровський (Єнакіївський) завод. Тут і в 1920 році не припиняла роботу доменна піч № 6, бо завод мав значні запаси сировини і палива, які систематично поповнювалися зі своїх рудників. Заводи Придніпров'я були у тяжких умовах бо вони були відрізані від палива Донбасу. Але і заводи Донбасу працювали погано бо видобуток вугілля не був налагоджений. Через це на таких заводах, як Макіївський і Юзівський, пущені наприкінці 1920 року доменні печі було зупинено на початку 1921 року через нестачу палива.\nВиробництво чавуну в Україні у 1913 — 1920 роках\nУкраїна була окупована більшовицькою Росією і стала частиною її господарства. Всі заводи стали власністю держави, очолюваної більшовиками. У березні 1921 року X з'їзд партії прийняв нову економічну політику. У всіх галузях промисловості було створено трести і синдикати. На території України було створено трест «Південьсталь», який поступово об'єднав всі металургійні підприємства України і півдня Росії, а також частину металообробних підприємств. Залізорудну промисловість було об'єднано в Південнорудний трест, вугільну — у «Донвугілля» та інші. Совєцька Росія добре розуміла роль України як сировинної бази і робила спроби відновити виробництво, однак, ще багато років цього не вдавалося зробити.\nПротягом першого півріччя 1921 року працювало лише два металургійних заводи — Петровський і Алчевський. Макіївський, Юзівський та Катеринославський заводи працювали з великими перебоями.\nДоменна піч №2 Краматорського металургійного заводу перед введенням у роботу. 1926 рік.\nДоменне виробництво відбудовувалося значно меншими темпами, ніж сталеплавильне, бо процес видбудови сталеплавильних печей був менш капіталомістким і легшим. Крім того, після воєн 1914—1921 років у країні нагромадились великі запаси металобрухту, який широко використовувався у мартенівському виробництві, поповнюючи гостру нестачу чавуну. Однак, вже до середини 1920-х років низькі темпи відбудови доменного виробництва і виснаження запасів металобрухту призвели до того, що у 1926 році більшовицький уряд змушений був завести з-за кордону значну кількість чавуну.\nДо 1929 року окремі заводи перевищили довоєнне виплавлення чавуну. Це були заводи ім. Петровського, ім. Дзержинського, ім. Сталіна, Єнакіївський і Макіївський заводи. Однак внаслідок того, що значна частина заводів була законсервована, виплавлення чавуну в цілому по УРСР не досягло рівня 1913 року.\nРівень видобутку залізної руди 1913 року було досягнуто лише у 1930 році, а випалювання коксу — 1929 року.\nБудувалися малі доменні печі. На Краматорському заводі в 1927 році було введено в дію нову доменну піч № 2 об'ємом лише 553 м³. 1929 року на Макіївському металургійному заводі було збудовано доменну піч об'ємом 842 м³.\nЗа роки першої п'ятирічки на заводах України було введено в дію 12 доменних печей, в тому числі 7 нових, загалом в СССР було введено в дію відбудовану і нову 41 доменну піч різного об'єму.\nХоча у багатьох книжках радянського часу можна побачити вихваляння цими здобутками, вони анітрохи не були унікальними. Ті ж самі темпи зросту виробництва чавуну були у Німеччині, а у США вони були навіть вищими.\nXII з'їзд КП(б)У, який відбувся 18—22 січня 1934 року, вказав, що Українська ССР є основною вугільно-металургійною базою Радянського Союзу, що покладає особливо велику відповідальність на партійну організацію України у боротьбі за створення стійкого паливного балансу і за ліквідацію дефіциту металу в країні мався на увазі СССР. Стор 67.\nВ Україні виробництво чавуну зросло у 1934 році у порівнянні з 1933 роком на 47 %. Такий самий приріст виробництва чавуну був і в цілому по СССР. Лише 1934 року вперше за роки Совєцької влади окремі заводи почали працювати рентабельно і лише 1936 року на рентабельну роботу перейшли всі заводи.\nЗа роки другої п'ятирічки по УРСР було введено в дію 11 нових потужних механізованих доменних печей і одну піч було відбудовано.\nНа початок першої п'ятирічки на території України не було жодної доменної печі з корисним об'ємом понад 700 м³, а в 1937 році діяло 16 доменних печей з корисним об'ємом від 700 до 1143 м³.\nБудувалися потужні печі об'ємом 1300 м³. При цьому замовчувалося, що у США ще у 1920-х роках працювали доменні печі лише трохи меншого об'єму. Середній корисний об'єм всіх доменних печей в Україні 1940 року був 730,9 м³.\n1940 року на території УРСР тільки два заводи виробляли понад 1 млн тон чавуну. (Стор. 162)\n22 червня 1941 року нацистська Німеччина напала на Радянський Союз, що стало початком Радянсько-німецької війни, в перший рік якої, тобто до літа 1942 року, була повністю окупована Україна. При цьому, не зважаючи на воєнні дії і те, що у жовтні 1941 року було припинено роботу всіх підприємств чорної металургії України, (Стор. 265) у 1941 році в УРСР було вироблено більш як половину загальносоюзної виплавки чавуну і стільки ж залізної руди. (Стор. 265) По мірі відступу Червоної армії і просування фронту на схід України, обладнання промислових підприємств України або вивозилося у інші райони СССР, або псувалося. Значна частина устаткування металургійних заводів через великі габарити і вагу нетранспортабельна. Тому за короткий строк не можливо було вивезти все устаткування. Доменні печі не можна було вивезти. Тому доменні печі з наближенням фронту псували, наприклад «козлили» їх, тобто залишали у печі стиглець («козел») — застиглий чавун. Де-які печі продовжували працювати навіть тоді, коли до фронту було лише 20 кілометрів. Доменна піч № 4 заводу ім. Ворошилова продовжувала працювати навіть після евакуації всього заводу ще 8 місяців навіть тоді коли лінія фронту проходила на відстані 18 кілометрів. Чавун постачався заводам Закавказзя та Поволжя. Лише в останній момент перед зайняттям німецькими військами території заводу металурги, залишаючи доменну піч, вивели її з ладу. У жовтні 1941 року було припинено роботу всіх підприємств чорної металургії України. (Стор. 265)\nВ перший же рік війни німецькі війська захопили райони, в яких до війни виплавлялось 68 % чавуну всього СССР і 58 % сталі.\nНімці не змогли організувати відбудову промисловості України. За час окупації не було введено в дію жодної доменної печі. Навесні 1942 року окупаційній владі вдалося більш-менш підготувати до пуску домну «Азовсталі». На урочистий мітинг з приводу запуску печі була запрошена преса і кінохроніка, однак перед початком урочистостей на заводському довкіллі пролунав потужний вибух. Піч вийшла з ладу. (Стор. 270) У 1941—1942 роках припинили свою роботу 61 доменна піч на окупованих територіях.\nВідступаючи, німці через спеціально організовані команди підривників висаджували в повітря підприємства. Підривалися і домені печі. При цьому відбувалося або повне руйнування доменних печей, або лише їхніх колон з одночасним нахилом печей. Загалом на металургійних заводах Української ССР було зруйновано і частково зіпсовано 47 доменних печей. (Стор. 271) Було пошкоджено 54 доменних печі. (Стор. 115)\nПо мірі відвоювання території України, совєцькими керівними органами було прийнято рішення про відбудову перш за все найменш зруйнованих заводів і агрегатів. 3 вересня 1943 року Єнакієве було звільнене від німецьких військ, а через три місяці було відбудовано і введено в дію 23 грудня 1943 року доменну піч № 6 Єнакіївського металургійного заводу. Це була перша відбудована доменна піч на території України. 31 грудня 1943 року на заводі було задуто другу доменну піч і ще через три місяці — третю. (Стор. 272)\nПротягом 1944 року було відновлено роботу ще 10 доменних печей. Відновлювалась робота і інших галузей чорної металургії, що постачали сировину для доменних печей видобуток залізної руди і вугілля. На 1 жовтня 1945 року по УРСР було введено в дію у порівнянні з 1940 роком 23 % потужностей по доменному виробництву, 34 % — по залізорудних шахтах. На кінець 1945 року на металургійних заводах України було відновлено 25 % потужностей доменних цехів. (Стор. 278) З моменту початку відновлення доменного виробництва у 1943 році на кінець 1945 року доменне виробництво України дало 2,2 млн т чавуну, (Стор. 278) при цьому у 1945 року було виплавлено 1,65 млн т чавуну.\nВ перші роки після війни в Україні з 1946 року по 1950 рік по мірі відбудови промисловості виробництво чавуну в УРСР зросло від 1,65 міл. т до 9,17 млн т і досягло довоєнного рівня виробництва.\nВ де-яких випадках при відновленні доменних печей впроваджувався метод максимального збереження пошкоджених конструкцій, ремонту їх на місці без розборки і демонтажу. Прикладом такого вдалого рішення є відновлення доменної печі № 4 заводу «Азовсталь». Корпус цієї печі внаслідок вибуху всіх 8 колон і фурменної зони опустився на 3,8 м і дещо змістився у вертикальній площині. Спочатку було прийнято рішення про демонтаж печі і будівництво на її місці нової, однак потім було вирішено підняти піч і вирівняти її за допомогою домкратів. (Стор. 282) Піч була запущена у роботу 18 вересня 1946 року.\nНа де-яких заводах на місці зруйнованих печей під час відновлення будували печі більшого об'єму. При відновленні доменних печей № 3 і № 4 Макіївського заводу об'єм кожної з них був збільшений з 842 до 1143 м³, доменної печі № 2 Криворізького заводу — з 930 до 1248 м³. (Стор. 285)\nВведення потужностей на металургійних заводах України й виробництво чавуну у 1943—1950 роках.  (Стор. 286—287)\nУ 1946—1950 роках в Україні було введено в дію 22 доменних печі. У зв'язку з цим потужність по виплавці зросла за п'ять років на 8275 тис. т. Станом на 1 січня 1951 року в Україні було введено 36 доменних печей, з яких 11 мали об'єм 1100—1300 м³, питома вага доменних печей об'ємом понад 900 м³ становила 67,7 %. Середній корисний об'єм однієї доменної печі збільшився з 716 м³ у 1940 році до 823 м³ у 1950 році. (Стор. 286)\nВ цей час відновлювався видобуток сировини. за цей період випал коксу збільшився на 10788 тис. т на рік. (Стор. 285)\nВсі 60 шахт Криворізького басейну, які діяли до війни, були повністю відбудовані ще до 1 січня 1948 року.\nМеталургійні підприємства і доменні цехи України відбудовувалися певною мірою на новій технічній основі. На всіх ділянках виробництва рівень механізації у порівнянні з довоєнним підвищився. Зовсім перестали використовувати працю верхових на колошниковій площадці доменних печей, майже зникла професія каталя на рудному дворі. Старі доменні печі з вертикальними підйомниками, на яких працювали каталі, були реконструйовані, багато виробничих ділянок було механізовано.\nТехнічне переобладнання забезпечило підвищення всіх якісних і кількісних показників галузі. На де-яких заводах було перевершено довоєнний рівень виробництва чавуну. На Азовсталі — 1948 року, 1949 року — на Запоріжсталі, 1950 року — на Донецькому й Єнакієвському заводах. 287 До 1950 року в Україні було перевершено довоєнний рівень видобутку залізної руди й майже досягнуто довоєнний рівень виробництва чавуну. (Стор. 287)\nПідвищення рівня техніки і механізація виробництва значно полегшували умови праці робітників і підвищували її продуктивність.\n1948 року в Україні на доменній печі об'ємом 427 м³ на заводі ім. Дзержинського вперше у світовій практиці було проведено промислові досліди з вдування у горно доменної печі пилевугільного палива. Досліди було повторено також 1955 року. (Стор. 457) Однак, промислове застосування пилевугільного палива у доменному виробництві України відбулося через кілька десятиліть.\nВ цей період продовжився розвиток доменного виробництва. Виробництво чавуну в 1960 році порівняно з 1950 роком зросло у 2,6 рази і досягло 24173 тис. т чавуну за рік. 1957 року в УРСР майже 60 % доменних печей мало корисний об'єм понад 1 тис. м 3 , а вісім печей мали по 1386 м 3 і виробляли лише майже 2 тис. тон чавуну за добу кожна. (Стор. 162) Протягом 1950-х років на ряді заводів було збудовано нові доменні печі.\nПротягом 1951—1960 років на низці заводів України було збудовано доменні печі нових конструкцій зі збільшенням корисного об'єму. 1950 року було розпочато будівництво і 1951 року введено в дію на Дніпровському металургійному заводі доменну піч № 9 корисним об'ємом 1386 м³. В подальшому з використанням обладнання доменної печі об'ємом 1386 м³ були розроблені проекти доменних печей корисним об'ємом 1513 і 1719 м³. Перші печі об'ємом 1719 м³ були споруджені і введені у експлуатацію у 1958 році на Криворізькому заводі (піч № 4) і заводі ім. Ілліча (піч № 3). У грудні 1960 року на Криворізькому металургійному заводі була введена в дію доменна піч № 5 об'ємом 2000 м³, яка на той час була найбільшою доменною піччю у світі. Як і на доменній печі об'ємом 1719 м³ на доменній печі об'ємом 2000 м³ було використано повітрянне охолодження дна поду для підвищення строку експлуатації. Серед нововведень було те, що сталеві конструкції печі були розраховані на роботу при тиску газу під колошником до 2,5 ат. На печі вперше у сов'єцькій практиці було здійснено відсів дрібноти агломерату перед завантаженням його у скіпи. (Стор. 440—441)\n1956 року в УРСР на восьми заводах виробництво чавуну перевищило 1 млн тон. (Стор. 162)\nДоменні печі, побудовані на заводах України у 1951—1960 роках. (Стор. 299—300)\nВиробництво чавуну, коксу й руди у 1950—1960 роках, тис. т (Стор. 298)\nУ період 1951—1960 років було відновлено 3 старих (1951) і побудовано 23 нових доменних печі, 6 доменних печей було реконструйовано зі збільшенням об'єму і підвищенням рівня механізації і автоматизації. До 1960 року було виведено з експлуатації 8 застарілих доменних печей загальним об'ємом 4813 м. Внаслідок цього за період 1951—1960 років кількість доменних печей в Україні збільшилася з 38 до 56, а їхній сумарний об'єм збільшився з 31295 м до 60682 м, тобто у 1,94 рази. (Стор. 309) Виробництво чавуну за цей період зросло у 2,63 рази і досягло у 1960 році 24173 тис. т. 298 При цьому зростання потужностей доменних печей і виробництва продукції відбулося значно інтенсивніше у період 1955—1960 років.\nУ цей період відбувся процес покращення технології доменного виробництва. У жовтні 1957 року на заводі ім. Петровського в Україні вперше у світовій практиці почали використовувати у доменному виробництві природний газ. Спроби використання газу, але не вдалі, робилися і в інших країнах ще у 19 столітті. Використання природного газу дозволяє знизити витрату коксу. На кінець 1958 року з використанням газу працювало вже 11 доменних печей (4 на заводі ім. Петровського, 3 на заводі ім. Ф. Е. Дзержинського і 4 на заводі «Запоріжсталь»). У 1960 році з використанням природного газу працювали 42 доменних печі, на яких було виплавлено 79,5 % всього переробного і ливарного чавуну. (Стор. 310)\n1958 року вперше в Україні на заводі ім. Дзержинського на доменній печі об'ємом 1386 м³ (Стор. 451) у промислових масштабах було здійснено використання кисню у доменному виробництві (спільно з природним газом). Піч протягом шести місяці працювала на дутті, що містило 24—25 % кисню. При цьому добова продуктивність чавуну зросла майже на 10 %, а витрата коксу знизилася на 20 %. (Стор. 451) У 1960 році з використанням дуття, збагаченого киснем працювало вже 8 доменних печей — на заводах ім. Петровського, ім. Дзержинського, «Запорожсталь» і «Азовсталь».\nНа початку 1950-х років розпочався процес переведення доменних печей на підвищений тиск газу під колошником. Першою в Україні доменною піччю, на якій була передбачена робота з підвищеним тиском газу на колошнику до 0,7 ат була доменна піч № 9 об'ємом 1386 м³Дніпровського металургійного заводу, будівництво якої було розпочато 1950 року і яка була введена в дію 1951 року. (Стор. 441) У 1960 році по цій технології в Україні працювала 41 доменна піч, а середній тиск по всім печам становив 0,7 ат при максимальному 1,46 ат на печі № 6 заводу «Азовсталь». (Стор. 311)\nВідбулося підвищення середньої температури. Якщо у 1950 році середня температура дуття по всіх доменних печах становила 766 °C, то у 1960 році вона становила 810 °C при максимальній температурі 970 °C на доменній печі № 1 заводу «Запоріжсталь».\nЗавдяки впровадженню у доменне виробництво нових технологій і перш за все — впровадженню природного газу і покращенню підготовки шихтових матеріалів витрата сухого скипового коксу на 1 т переробного чавуну у 1960 році становила 737 кг, в той час як у 1950 році вона становила 1062 кг, тобто знизилася на 325 кг (30,6 %). Найбільшого зниження витрати коксу за цей період досягли заводи «Запоріжсталь» (з 1019 до 613 кг), ім. Дзержинського (з 996 до 684 кг) й «Азовсталь» (з 1117 до 1117 кг). (Стор. 311)\nЗа цей період коефіцієнт використання корисного об'єму доменних печей покращився з 1,06 у 1950 році до 0,80 у 1960, або на 32,5 %. Найкращий КВКО у 1960 році мав завод «Запоріжсталь» — 0,732, при тому, що у 1950 році він мав КВКО 1,220. (Стор. 311)\nВідбувався розвиток і у сировинній базі. У 1952 був введений у дію Баглійський коксохімічний завод, а 1953 року — Ясинівський, які у 1960 році стали найбільшими коксохімічними заводами України і дали понад половину всього приросту виробництва коксу за 1950—1960 роки. (Стор. 296) Майже на всіх коксохімічних заводах УРСР виробництво коксу збільшилося у 2 рази.\nВиробництво чавуну, коксу й руди у 1961—1970 роках, тис. т (Стор. 331)\nЗа період 1961—1970 років в Україні було введено 6 доменних печей загальною потужністю 7,6 млн т чавуну на рік, з них 3 об'ємом 2000 м³, 1 об'ємом 2300 м³, 1 об'ємом 2300 м³ і 1 об'ємом 2700 м³ на заводах ім. Ілліча і Криворізькому, а на Єнакієвському заводі побудована доменна піч № 1-біс об'ємом 1386 м³. Крім того, було реконструйовано 8 доменних печей і 4 застарілих доменних печі було виведено з експлуатації з загальним виробництвом близько 2,1 млн т чавуну на рік. Внаслідок всього цього середній об'єм однієї доменної печі зріс з 1084 м³ у 1960 році до 1209 м³ у 1965 році і 1281 м³ у 1970 році. (Стор. 333—335)\nДоменна піч об'ємом 2300 м³ була розроблена Укргіпромезом і у грудні 1965 року була введена в дію на заводі ім. Ілліча. Піч була споруджена з двома окремими ливарними дворами і мала дві чавунні льотки і дві шлакові льотки, 20 повітряних фурм. Головні жолоби обох чавунних льоток виконані з'ємними і складалися з двох частин. Підготовка їх до роботи відбувалася на ливарному дворі. В цьому ж десятиріччі було побудовано доменну піч об'ємом 2700 м³ на заводі «Криворізьсталь». Вона також мала два ливарних двора і 20 повітряних фурм (згодом після реконструкції число фурм на ній було збільшено до 24). (Стор. 442)\nВнаслідок розвитку потужностей доменного виробництва, а також запровадження нових технологій виробництво чавуну в УРСР за період 1961—1970 роки зросло у 1,57 рази.\nМайже чверть приросту виробництва чавуну була зумовлена покращенням підготовки шихтових матеріалів. Значно збільшилося використання агломерату і обкотишів, питома вага яких у шихті доменних печей зросла з 75,7 % у 1960 році до 97,3 % у 1970 році. Це було досягнуто збільшенням об'ємів виробництва агломерату й обкотишів разом у 2,15 рази, причому в цей час найбільш інтенсивно розвивалося виробництво агломерату, що було досягнуто введенням в дію 32 нових агломашин. Основність агломерату підвищилася з 0,91 до 1,26, що дозволило вивести сирий вапняк з шихти доменних печей, поліпшилася його якість. Всі великі доменні печі в цей час працювали повністю на підготовленій шихті, завдяки чому вихід шлаку на 1 т чавуну знизився з 856 кг у 1960 році до 527 кг у 1970 році, а витрата сирого вапняку знизилася відповідно з 381 до 67 кг.\nУ 1961—1970 роках у доменних цехах продовжувалася робота з подальшого впровадження природного газу і вдосконалення режимів його використання. У 1970 році з вдуванням природного газу у горно працювали 54 доменних печі, на яких було виплавлено 96,8 % всього чавуну. Завдяки використанню природного газу була знижена витрата коксу в середньому на 12 %, а продуктивність печей підвищена на 1,5 %.\nЗа період з 1961 року по 1970 рік було широко впроваджено у доменне виробництво УРСР використання кисню при виплавці феромарганцю й переробного чавуну. У 1960 році в Україні було лише 8 печей, на яких використовувався кисень. На цих печах було виплавлено 1019 тис. т чавуну, або 4,2 %. У 1965 році таких печей вже було 34, а 1970 року — 43, на яких було виплавлено 28552 тис. т чавуну, або 68,9 %.\nРозвивалися й інші методи інтенсифікації доменного процесу. У 1960 році з підвищеним тиском газу під колошником працювала 41 доменна піч при середньому тиску 0,7 ат і максимальному — 1,06, то 1965 року відповідно 52 печі (з 57) при 1,16 і 1,62, а 1970 року — 54 печі (з 58) при середньому тиску 1,27 ат і максимальному — 1,82 (на заводі «Запоріжсталь»), з них 26 працювали з тиском 1,5 ат і вище. Температура дуття підвищилася до 974 °C у 1965 році і 1029 °C у 1970 році завдяки будівництву додаткових (четвертих) і реконструкції діючих повітронагрівачів, посиленню паливень, використанню нових вогнетривів. У 1970 році на 9 доменних печах температура дуття досягла 1150—1220 °C.\nЗа цей період в доменних цехах проведено низку важливих заходів з вдосконалення обладнання, механізації і автоматизації виробничих процесів. У 1970 році на 8 доменних печах були змонтовані дослідно-промислові системи керування технологічним процесом з використанням ЕОМ, що працювали у режимі «Порадник майстра».\nЗавдяки технічному прогресу у 1961—1970 роках значно покращилися техніко-економічні показники доменного виробництва України. Коефіцієнт використання корисного об'єму поліпшився з 0,8 у 1960 році до 0,698 у 1965 році і 0,611 у 1970 році. Найкращого значення к.в.к.о. було досягнуто на заводі ім. Ілліча — 0,565 проти 0,888 у 1960 році. Витрата сухого скипового коксу на 1 т переробного чавуну знизилася в середньому по УРСР на 201 кг, найнижча витрата досягнута у 1970 році на заводах Криворізькому — 500 кг і «Запоріжсталь» — 509 кг. (Стор. 341—343)\nВиробництво чавуну, коксу й руди у 1971—1980 роках, тис. т (Стор. 365,)\nСередньорічне зростання за період 1971—1976 років було нижчим, ніж за період 1966—1970 років, що пояснюється прискореним розвитком металургійного виробництва у Центральній Європейській частині СССР, на Уралі і в Сибіру. Внаслідок цього питома вага чорної металургії України у загальносоюзному виробництві чорних металів у період 1971—1976 роки продовжувала знижуватися. Однак у в цей час спостерігався приріст виробництва чавуну на 6996 тис. т, що було зумовлене будівництвом нових потужностей (дало приріст 4000 тис. т), реконструкцією наявних доменних печей (дало приріст 1720 тис. т), поліпшенням організаційних і технічних факторів виробництва (дали приріст 1276 тис. т). (Стор. 337)\nВведення потужностей з виробництва чавуну за 1971—1976 роки на 40 % перебільшив введення потужностей за другу половину 1960-х років. У 1974 році на «Криворіжсталі» була введена в дію на той час найбільша у світі доменна піч № 9 корисним об'ємом 5000 м³ і проектною потужністю 4 млн т чавуну на рік. Було реконструйовано 4 доменних печі: № 3 заводу «Запоріжсталь», № 2 ММЗ, № 8 заводу ім. Дзержинського і № 4 заводу «Азовсталь». (Стор. 369) Середній об'єм однієї доменної печі зріс і на початок 1976 року становив 1393 м³. (Стор. 373)\nСередній тиск газу під колошником доменних печей у 1975 році становив 1,36 ат, а максимальний був 1,98 ат (на доменній печі № 9 заводу «Кріворіжсталь». (Стор. 376)\nУ 1975 році середня температура дуття становила 1057 °C, на 11 доменних печах температура дуття досягла 1150 °C і вище, а максимальна становила 1299 °C — на доменній печі № 5 заводу «Азовсталь». (Стор. 377)\n1972 року на Єнакієвському металургійному заводі вперше була використана технологія з використання мазути на доменних печах, а 1975 року з використанням мазути працювало вже 11 доменних печей, де було виплавлено 4758 тис. т чавуну за середньої витрати мазути 4кг/т. (Стор. 377)\nУ першій половині 1970-х років на ДМЗ було впроваджено вдування пилевугільного палива на двох доменних печах. В цей час на кількох заводах було впроваджено позадоменне знесірчення чавуну. У 1975 році за цією технологією було знесірчено понад 6,4 млн т чавуну на заводах «Криворіжсталь», Макіївському, «Азовсталь», «Запоріжсталь», Донецькому і Маріупольському. (Стор. 377)\nВиробництво чавуну в Україні і світі у 1991—2000 роках, тис. т\n1999 року Алмазнянський металургійний завод було оголошено банкрутом і припинено його роботу, на чому була припинена сторічна історія заводу. Доменна піч й інші споруди були порізані на металобрухт та розібрані.\nВиробництво чавуну в Україні і світі у 2000—2013 роках, тис. т\nУ 2001—2007 роках в Україні спостерігалося підвищення об'ємів виробництва чавуну. Однак, у 2008—2009 роках у зв'язку з світовою кризою об'єми виробництва чавуну впали приблизно на 28 %. Зростання металургійного виробництва у 2010—2011 роках не досягло докризового рівня.\nНа початок 21 століття Україна була єдиною країною у світі, що використовувала для вдування у доменні печі імпортний природний газ. У першому десятилітті 21 століття на багатьох металургійних заводах України було здійснено виключення природного газу з доменного процесу. Основним замінником газу стало пиловугільне паливо (ПВП). Одним з перших використання ПВП розпочав ДМЗ, де його використання відновилося після багаторічної перерви 2002 року. 2010 року на Алчевському металургійному заводі після модернізації завдяки введенню у експлуатацію установок з вдування ПВП стало можливим повністю відмовитися від використання природного газу при виробці чавуну.\nКраматорський металургійний завод. Одну з двох доменних печей, зображених на фото, демонтовано у 2012 році.\nДеякі заводи в цей час припинили свою роботу або на них було закрите доменне виробництво. Так, на початку 21 століття припинилося доменне виробництво на Костянтинівському металургійному заводі, який згодом був демонтований, у 2010 році було закрито Макіївський металургійний комбінат, на якому було демонтовано всі п'ять доменних печей (експлуатувалося три з них) і залишено лише прокатні цехи. У 2012 році на колишньому Краматорському металургійному заводі (теперішній Краматорський феросплавний завод) було демотновано одну з двох доменних печей — доменну піч № 3, відтак на заводі залишилася лише одна доменна піч № 4.\nДоменне виробництво в ОРДЛО у 2014—2017 рокахРедагувати\nЗ 2014 року у зв'язку з початком війни на сході України на території ОРДЛО залишилося 3 металургійних заводи, на яких перебуває загалом 9 доменних печі загальною проектною продуктивністю біля 9,7 млн т чавуну на рік: 4 доменних печі на АМК, 3 печі на ЄМЗ та 2 печі на ДМЗ. [джерело?]\nСереденко М. М. Чорна металургія України. 1917—1957. — Київ, 1957. 166 с.\nМільчевич Сергій. Становлення та розвиток дизайну побутових ливарних виробів в закарпатті періоду 40-х рр. XIX — 20-х рр. XX століття: культурологічний аспект.\nГарилюк Л. О. Пам'ятки історії Української металургії. // Питання історії науки і техніки. — № 2, 2008. С. 58—64.\n↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т М. М. Середенко. Чорна металургія України. 1917—1957. — К., 1957. Стор. 36.\n↑ а б Monthly iron production archive Архівовано 17 травень 2014 у Wayback Machine. на сайті http://www.worldsteel.org World Steel Association.\n↑ а б Украинская металлургия: современные вызовы и перспективы развития Архівовано 17 травень 2014 у Wayback Machine.. — НАН Украины, Ин-т экономики пром-сти. — Донецк, 2013. — 114 с. С. 20.\n↑ Ярошевский С. Л. Пылеугольное топливо — реальная и эффективная альтернатива природному газу в металлургии // Металл и литьё Украины. — 2006. — № 3. — С. 15-20.\n↑ Черная металлургия Украины в XXI веке. // Современные огнеупоры: ресурсосбережение и применение в металлургических технологиях: Сб. научн. тр. / под ред. проф., д.т. н. А. Н. Смирнова. — Донецк: ДонНТУ. — 2013. — 200 с.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Історія_доменного_виробництва_в_Україні&oldid=26122245\nОстаннє редагування: 18 вересня 2019, 13:24


Приватизация в Білозерка - электронные аукционы/торги онлайн на ПроЗорро Продажи и СЕТАМ\nПропонуються до оренди нежитлові приміщення 3-го поверху площею 112,0 кв.м під розміщення спортивної зали, офісних приміщень (open-office), виробничого цеху, інші за домовленістю Сторін. Об`єкт розташовано у центральній частині населеного пункту, розвинена інфраструктура, високий пішохідний потік.Характеристики: кількість поверхів – 3; загальна площа – 1488,31 кв.м; водопостачання, водовідведення – централізоване; теплопостачання - газове від власної газової котельні; дозволена потужність – від 5 кВт.\n1 210 грн с НДС\nПропонуються до оренди приміщення 3-го поверху площею 147,9 кв.м під розміщення спортивної зали, офісних приміщень (open-office), виробничого цеху, інші за домовленістю Сторін. Об`єкт розташовано у центральній частині населеного пункту, розвинена інфраструктура, високий пішохідний потік. Характеристики: кількість поверхів – 3; загальна площа – 1488,31 кв.м; площа запропонована до оренди – 147,9 кв.м; водопостачання, водовідведення – централізоване; теплопостачання - газове від власної газової котельні; дозволена потужність – від 5 кВт.\n617 грн с НДС\nПропонується до оренди приміщення 2-го поверху площею 15,2 кв.м в адміністративно-виробничий будівлі. Об`єкт розташовано у діловому центрі населенного пункту, розвинена інфраструктура, високі автомобільний та пішохідний потоки. Характеристики: кількість поверхів – 3; загальна площа будівлі – 1488,31 кв.м; водопостачання, електроживлення – наявне, опалення, – наявне (від власної газової котельні)\nХерсонська обл., смт. Білозерка, вул. Свободи (Карла Маркса),79. Оренда – нежитлові приміщення площею 111,9 кв.м (В)\nПропонуються до оренди нежитлові приміщення площею 111,9 кв.м, розташоване у адміністративному центрі населеного пункту біля торгового центру з активним пішохідним та транспортним трафіком.Характеристики: кількість поверхів – 1; загальна площа будівлі – 147,5 кв.м; електроживлення, водопостачання, опалення – відсутнє.


2.03.2021 - 11:28 - давність новини: 204 дн.\nЦьогорічна весна наступила за календарем, а це означає, що лісокультурна кампанія стартує! Лісівники «Довжанського ЛМГ» активно розпочали підготовку до весняної посадки лісу. Цьогоріч планується провести лісовідновлення на площі 58,2 га, з них: посадка лісових культур на площі 19,2 га, та природне поновлення – 39,0 га. У відсотковому співвідношенні це становить 67% до 33%, тобто майже 70% площі зрубів буде заліснено шляхом природного поновлення, а це в свою чергу означає, що лісове господарство ДП «Довжанське ЛМГ» ведеться на високому рівні та відповідає сучасним міжнародним вимогам , принципам та критеріям системи FSC (Лісової Опікунської Ради). Для виконання поставлених завдань технікою, інвентарем, садивним та посівним матеріалом лісгосп забезпечений у повному об’ємі. Запроектовано висадити майже 200 тис.штук саджанців, серед них такі як: дуб скельний та дуб звичайний, бук лісовий, клен-явір, ясен звичайний, ялина європейська, каштан їстивний та горіхи. Для лісівників посадка лісу – справа водночас звична, буденна і найголовніша. Не важливо як – у рамках акцій, проектів чи просто щоденної роботи – лісівники завжди стовідсотково відновлюють ліси!\nТрадиційно роботи зі створення лісових культур проводяться навесні, тож і «Довжанське лісомисливське господарство» проводитиме Акцію «Створюємо ліси разом», яка відбудеться у квітні. Однозначно радо підтримуємо ініціативи з проведення акцій – вони привертають увагу громадськості до важливості буденної роботи лісівників. Насправді – хто би що не говорив – найбільше дерев завжди висаджують саме лісівники.