Захід Ллється піснею мова материнська Мета\nЗахід Ллється піснею мова материнська Мета - polpoz.ru o_O\nВиховний захід підготувала вихователь гпд 1 57.63kb.\nВиховний захід «Захисник вітчизни» Очікувані результати 1 71.01kb.\nІнформаційна картка адміністративної послуги 1 35.46kb.\nЗахід Ллється піснею мова материнська Мета - страница №1/1\nЗахід « Ллється піснею мова материнська\n(звучить спів солов’я , читання уривку з поезії Агатангела Кримського «Соловейко»)\nСлухаю ніжне лящання,\n(показ слайдів про Україну)\n(слайд гімн України)\nдівчина - Україна гладить по голівці доньку-мову,співає їй колискову),\n(Україна-мати бере за руку доньку-мову)\nТи полетиш, де світу далечизна.\nНе згубишся, як на вітрах полова,\nНе підкорюсь і не впаду,\nтому що в серці моїм ти матусю…\nІ вед.- Так дійсно є багато таємниць у світі,і одна з найбільших-це мова. З раннього дитинства і до глибокої старості людина невіддільно пов’язана з мовою, єдиним знаряддям,робить її нездоланою в пошуках істини.\nІІ вед.-Найдорожче добро в кожному народі-це мова,ота жива схованка людського духу,його багата скарбниця,в яку народ складає і своє давнє життя ,і свої сподівання,розум,досвід,почування.\nІ вед.-Шановні,а чи знаєте ви,що згідно з Всеукраїнським переписом в Україні проживає 48,24 млн. громадян,у тому числі українців 37,5,або майже 78% Українську мову рідною назвали 32,6 млн.,а це 68% від загальної кількості громадян\nІІ вед.- У 156 країнах світу живе до 25 млн. українців. Таким чином у світі майже 60 млн. людей володіють українською мовою.\nІ вед.- За останні 300 років українська мова зазнала настільки руйнівного впливу, що навіть після проголошення її державною,постає питання відновлення її функції як рідної мови для значної кількості українців. Фахівцями підраховано,що протягом років імперськими органами державною влади було видано 479 циркулярів,указів,розпоряджень спрямованих проти української мови.\nІІ вед.-У світовій історії жодна мова не зазнала такого страшного нищення від сусідів-ворогів, як українська. Вдалося відшукати низку документів, які у хронологічній послідовності засвідчують нищення української мови поляками, росіянами тощо.\nВІДЕО ПРО ЗАБОРОНУ\nІІ вед.-1720р.-російський цар Петро І заборонив друкувати книжки українською мовою.\nІ вед.- 1796 р.- видано розпорядження про вилучення у населення України українських букварів та українських текстів із церковних книг.\nІІ вед.- 1775 р.- Зруйновано Запорізьку Січ і закрито українські школи при полкових козацьких канцеляріях.\nІ вед.- 1784 р. Наказ Катерини II по всіх церквах імперії правити службу Божу російською мовою. Російську мову запроваджено в усіх школах України.\nІІ вед.- 1817 р. Запровадження польської мови в усіх народних школах Східної Галичини.\nІ вед.- 1862р.-закрито українські недільні школи,які безкоштовно організовували видатні діячи української культури.\nІІ вед.-1863р.-указ російського міністра Валуєва про заборону видання книжок українською мовою.\nІ вед.-1876р.-указ російського царя Олександра ІІ про заборону друкування нот українських пісень.\nІІ вед.-1884р.-закрито всі українські театри.\nІ вед.-1888 р. Указ Олександра III про заборону вживання української мови в офіційних установах і хрещення українськими іменами.\nІІ вед.-1889 р. У Києві на археологічному з'їзді дозволено читати реферати всіма мовами, крім українською.\nІ вед.-1892 р. Заборона перекладати книжки українською мовою з російської.\nІІ вед.-1895 р. Заборона головного управління в справах друку видавати українські книжки для дітей\nІ вед.-1914р.-російський цар Микола ІІ ліквідує українську пресу.\nТи мене виплекала, виростила у любові, пошані до тебе-земле вкраїнська, до народу твого. Та зараз лихо страшне коїться у краях твоїх: мене, доньку твою єдину, мову вкраїнську, душать, гублять кривдники злії. Знехтувана, сплюндрована кровинка твоя! Людей знищують за мову рідну, читати, писати забороняють, роти затуляють, ховають слово українське від народу твого.\nЄдиного у тебе прошу – дай сили витримати такі знущання, дай сили вистояти. Мамо,захисти!\nВитри сльози, ластівочко моя! Все тобі віддам, нічого не пожалію – візьми сили від хвиль великого Дунаю, вдихни на повні груди повітря лісів Карпатських, втамуй спрагу цілющою водою з джерел прозорих, нехай відродять в тобі життя лани золотії. Пам’ятай мої слова материнські – ще будеш ти буяти цвітом на землях українських, прославлятимуть тебе великі сини й доньки України, мови світу поступатимуться тобі, співаночки твої лунатимуть по зелених ярах.\n( зітхає) Посилає Господь народу моєму багато випробувань, тому що знає – сильний він, дужий, стерпить, витримає все, настане і твій час. Молись, доню і я буду молитися.\nВірш « Слово» ( Іван Гнатюк)\nУста отверзлися – і слово,\nХоч злі манкрути й словоблуди\nІ хоч ще нині лжепророки\nЖиття – змітають їх з путі.\nІ циркуяри їх були,\nЗвести в могилу не змогли.\nВязнили ,кидали за грати ,\nА мова не корилася царю\nАні царю,ані його сатрапам\n1 Як довго ждали ми своєї волі слова,\nІ ось воно співа ,бринить,\nБринить,співає рідна мова,\nЧарує,тішить і п’янить.\nЯк довго ждали ми…….Уклін чолом народу,\nІІ вед.-У творах давнього українського письменства українську мову називали «руською», « малоросійською» або «козацьким язиком» і тільки з середини ХІХ ст.,коли у художній літературі,як і в свідомості українського народу,головним чином завдяки Т.Шевченку,поступово утверджується етнічне й політичне поняття «Україна», «Український народ»,нашу мову визнають як українську.\nІ вед. - Цей великий син України звів величезну будівлю української мови ,своїм талантом розкрив невичерпні багатства народної мови,осягнув її,і як ніхто,розкрив чудову,чарівну музику українського слова.\nІІ вед .- Вперше українську народну мову було піднесено до рівня літературної наприкінці ХУІІІ ст. з виходом у 1798 році першого видання «Енеїди» Івана Котляревського,який вважається зачинателем нової української мови.\nІ огник ним засвічений,не згас,\nА розгорівсь,щоб всіх нас огрівати.\nІ вед. - Саме Котляревському вдалося добитися визнання української мови як літературної,утвердити її у правах громадянства.\n2 О мова рідна,солов’ їна,калинова!\nТи мова козаків,гетьманів,кріпаків.\nТи наша,наша рідна мова.\nТи з нами вже віки-віків.\nТи бачила усі поразки,перемоги,\nТи бачила роки неволі,роки гніту,\nЯк українці ворогам кланялися в ноги,\nЯк в муках й голоді раділи літу….\nТи пережила біди,лихоліття,\nТи не зважаєш ні на що-живеш!!!\nЖивеш вже довго,не одне століття.\nЯ вірю: ти і це переживеш!\nТи будеш довго, довго іще жити,\nІ будуть ще усі тебе любити!!!\nІІ вед. Українська мова має свою особливу музикальність. Ця незбагненна душа нашої мови, як золотоносна ріка, виблискує хвилями народної пісні, переливається в душу нації, творить почуттєву нерозривність українського серця й української землі. Геніальні композитори Моцарт і Бетховен, Глінка й Чайковський, Барток і Стравінський користалися українськими мелодіями у своїй творчості, а це значить, що вони чули вібрацію найвищих небес нашої мови.\nЗвучить пісня « Веселкова пісня» ( вірші О.Кононенко, музика О.Жилінського)\nІ вед.-У жодній країні дерево народної поезії не видало таких великих плодів, ніде дух народу не виявися в піснях так живо і правдиво, як серед українців. Народ дає мові силу і красу. Він саме у піснях творить зразки неперевершеної поезії, а його генії й таланти високо підносять авторитет рідного слова, вплітають у вінок своєї і світової культури найпишніші троянди\nЛегенда про цілющу силу української пісні\nЖила в містечку Чигирині дівчина-красуня. Струнка, чорноброва, з тугою косою за плечима, знала безліч старовинних пісень і співала їх так, що навіть людина, яка й мови української не знала,- танула серцем, ронила щиру сльозу, бо вчувала в тих мелодіях, звичайнісіньких буденних словах – красу душі народної. Звали ту дівчину Оленою, і мала вона от-от повінчатися зі своїм нареченим. Палко й вірно вони кохали одне одного. Та заступили світ чорні хмари орди татарської… Топтали й ганьбили землю нашу злі вороженьки. Провела Олена свого любого на війноньку, провела та й стала чекати…\nТа замість миленького, діждалась вісточки від його товаришів. Бідкалися вони, що мовляв, лежить її суджений у далеких південних степах, смертельно поранений і марить її ім’ям… Кличе Олену, просить привезти води з джерела, що на Замковій горі, благає долю, аби Оленчин голос почути, народною піснею з уст її душу втолити… Хутко зібралася дівчина і подалася до щастя свого.\nВідшукала, до спопелілих вуст припала, джерельною водою напувала і тихо заспівала улюблену Тихонову пісню, яку він найбільше поривався слухати у весняні вечори під вербами біля Тасмина:\nІ побачила Олена, як з тим її співом, її тихим сердечним голосом все ясніше розплющувалися карі очі коханого, а на його блідому, вкрай змарнілому обличчі – тепло світилася усмішка.\nБачили козаки , як дівочий спів з того світу товариша їхнього витягав, дивувалися,яку велику силу мало справжнє кохання та пісня народна.\nІІ вед. - Ніжні й душевні,сповнені глибокого жалю,сердечності й людяності,пісні про кохання відомі своєї красою. Саме завдяки пісням Україна вийшла на одне з перших місць серед тисячоголосся народів.\nТАНОК З ХУСТКАМИ\nІ вед.- Запашна, співуча, гнучка, милозвучна, сповнена музики і квіткових пахощів – скількома епітетами супроводяться визнання української мови. І , зрештою, всі ці епітети слушні.\nІІ вед.- Надзвичайна мова наша є ще й таємницею. В ній усі тони й відтінки, всі переходи звуків від твердих до найніжніших! Дивуєшся дорогоцінності мови нашої, в ній що не звук, то подарунок, все крупно, зернисто, як самі перла.\nІ вед.-Сила українського слова безмежна,зверніть увагу на багатющі можливості нашої мови!«Багато бачив бандурист бід батьків,братів босих,багато брехні безчестя, без культур’я. Боротися!Безстрашно,безперервно боротися. Благати благословення Божого.\nХто сказав, що наша мова груба ?\nТи почуєш «спатоньки-спатусі»?\nЗменшувальні форми дієслова ?\nХоч у нас і кажуть, що невістка,\nБуцімто, чужа у хаті кістка,\nХто ж сказав, що наша мова груба ?\nГруба лиш тому, кому нелюба.\nНу, скоріше, — незбагненна мова,\nЯк терпляча Україна - ненька.\nЩоб і тих, хто їй завдав руїни\nЗвали незлобливо — воріженьки?\nІІ вед.- Так, українською мовою можна передати будь-які події, слів вистачить, щоб описати сміх і смуток, найтонші й найскладніші почуття та думки. Все у ній є , тільки треба наполегливо вивчати, безмежно любити її і пишатися нею.\nІІ вед.-Людству весь час треба дбати про те,щоб їхнє мовне багатство збільшувалось,щоб мова ставала влучною,дотепною,приваблювала своєю виразністю,багатющим українським гумором.\nІ вед. - Вроджена здатність українців іскрометно жартувати, з гумором ставитися до всіх неприємностей відома в усьому світі. Оптимістичне світосприймання, вміння філігранно володіти всіма засобами сміху в побуті, на іронію відповідати іронією, на щедро приперчений жарт – дотепною фразою передавалися з покоління в покоління і вже стали провідною рисою української ментальності, тобто збірного характеру всієї нації.\nВчитель пита Вову:\n— А скажи тепер мені\nЯк же буде в множині\n—А це слово буде\nУ множині «люди».\n— Бачу, знаєш мову —\nХвалить вчитель Вову. —\nА як же буде в множині\n- Як таке не знати?\nЦе ж буде «близнята».\nВін в село вертається, з матір'ю вітається:\n— Здрастє, мама родная! Как здєсь поживається? —\nНаче й не по-нашому, зовсім не сільському,\nБільш на те скидається, що по-городському,. —\nА синок відказує: — Ти, маманя, тьомная.\n-Ой, матусенько, голубко моя! Недарма в народі говорять: « Найсильніші слова – материнські». Почув Господь молитви твої, побачив страждання мої – відродилася я , дихнула на повні груди. Сильний народ український, стійкий. Скільки ж він витерпів, через що тільки пройшов! Та впали кайдани з рук , з душ народних. Вільна країна твоя, незалежна! Скільки багатств зберегла вона незлічених і одне з них – мова українська. Прославляють тебе діти по всій землі, всюди чутно вільну мову українську.\nСлужила я народу твоєму вірно в усі віки, не покину, не скорюся й надалі. Спасибі тобі, ненечко моя! Твоя віра в люд свій, твої слова допомогли мені в тяжкі хвилини, відродили в мені сили життєдайні. Люблю тебе, рідненька понад усе!\n-Доню моя люба, яка ж я щаслива за тебе! Пам’ятай – віра найсильніше почуття людське, яке Бог нам дарував, головне не втрачати її ніколи.\nДовго народ мій йшов тернистою дорогою до своєї незалежності, багато крові й болю лишилося на тих шляхах. Та бачиш – настала правдоньки година. Легко тепер моїй душі материнській, не намилуюся своїм гордим, вільним українським народом. Не одна країна не витерпіла стільки поневірянь, як наша Україна. Тобі, доню, було найважче, та все скінчилося. Слава Господу Богу! Слава українському народу! Слава незалежній Україні!\nІ вед- І вед- 24 серпня 1991 р. Верховна Рада України прийняла Історичний документ виняткового значення для долі українського народу — Акт проголошення незалежності України..\nНа карті світу постала нова самостійна держава — Україна. Державною мовою в Україні є українська мова.\nІІ вед. Що може бути кращим, ніж народитися у вільній державі і ще зовсім маленьким відчувати себе повноцінним громадянином своєї Батьківщини. Свою відданість Україні, свою любов та патріотизм дитячого серця учні молодшої ланки вдало відтворили у своїх роботах, які представлені у рамках шкільного проекту « Моя країна – Україна»\nПРЕЗЕНТАЦІЯ МАЛЮНКІВ (малюки)\nВиходять учні молодшої ланки\nЯк без мови в світи жити?\nОбіцяєм : рідну мову –\nТи – як зірка світанкова,\nЩоб зростали ми на світі мудрі і веселі.\nЗбережу я мову рідну\n. ПІСНЯ «Моя молода Україна»\nІІ вед.-Як ми бачимо з цього сюжету ,світ визнав нашу українську мову й сприймає її на належному рівні.\nІ вед.-А зараз ми пропонуємо вам дізнатися,що думають наші учні про рідну мову.\nВІДЕО УЧНІВ СЕРЕДНЬОЇ ТА СТАРШОЇ ЛАНКИ(слайди)\nІІ вед. – Коли зникає народна мова – народу нема більше!.. Відберіть у народу все – і він усе може повернути, але відберіть мову, і він ніколи більше не створить її ; нову батьківщину навіть може створити народ, але мови ніколи: вмерла мова в устах народу – вмер і народ.\nМово рідна! Ти ж - як море – безконечна, могутня, глибинна. Котиш і котиш хвилі своїх лексиконів, а їм немає кінця – краю.\nКрасо моя! В тобі мудрість віків, і пам'ять тисячоліть, і зойк матерів у годину лиху, і переможний гук лицарів у днину побідну, і пісня серця дівочого в коханні своїм, і крик новонародженого; в тобі, мово, неосяжна душа народу – його щирість і щедрість, радощі і печалі, його труд, і піт, і кров, і сміх, і безсмертя його. Арфо серця мого! Люблю зажуру пісень твоїх, і невмирущий оптимізм гумору твого, і музику слів твоїх. Скарбе мій єдиний, з тобою я найбагатший і найдужчий в світі, без тебе – перекотиполе, що його вітер несе у сіру безвість, у млу небуття. Твердине моя, і захисток, і гордість, і розрада в годину смутку. Люблю тебе і в гніві, коли ти клекочеш, як вулкан, і гримиш громами на ворогів, і вбити можеш словом єдиним, як блискавкою. Люблю і твою ніжність, ласкавість, лагідність, коли ти одним-однісіньким словом зігріваєш, мов сонце, і підносиш під хмари та між зорі, і повертаєш до діяння, до життя, наснаго моя і мудрий вічний вчителю мій.\nСвітлоносна! Ти завжди вабиш, чаруєш, кличеш на теплі й могутні хвилі свої. І я, вірний і вічний юнга твій… Єдина печаль проймає, що не вистачить життя, аби переплисти твій мовний океан. Бо ти є Вічність. Ти є Правда, Добро і Краса народу нашого.\n(виходять всі учасники заходу на сцену)\nПІСНЯ ………….(показ слайдів про Україну)-ФІНАЛ\n«Ллється піснею мова материнська»\nПідготували і провели вчителі


Правила стилю Олени Зеленської\nЯку довжину, фасони, кольори і аксесуари носить Олена Зеленська? Вивчаємо правила стилю і кращі образи першої леді України на честь її дня народження\n6 лютого 2020, 12:50\nПершу леді України Олену Зеленську не можна назвати публічною персоною. Про неї відомо не багато, і навіть в новому статусі їй вдається зберігати в секреті деталі свого особистого життя.\nВона завжди була в тіні свого чоловіка Володимира Зеленського. Як неодноразово визнавала Олена, така роль була для неї комфортна. Але, з новим статусом приходять нові обов'язки - проводити публічні зустрічі, конференції, здійснювати соціальні програми. Це підштовхує до нового, більш офіційного стилю в одязі.\nНад образами першої леді України щодня працюють стилісти, візажисти і перукарі. Їх завдання - зробити так, щоб її зовнішній вигляд відповідав статусу, був не надто відвертим, але і не закритим, підходив для офіційних заходів та ділових зустрічей, але не був офісним.\nСьогодні, 6 лютого, їй виповнюється 42 роки. На честь дня народження Олени Зеленської ми вирішили проаналізувати її гардероб і вивели кілька правил стилю першої леді України.\n"Моє щастя - це ти": Володимир Зеленський зворушливо привітав дружину з днем народження\nУ гардеробі Олени Зеленської немає місця яскравим принтам і узорам. Вона підбирає лаконічні вбрання світлих відтінків, найчастіше простого класичного крою без вигадливих прикрас, страз або блискіток. Секрет її стилю - в жіночних і витончених силуетах.\nМінімалізм в одязі Олени Зеленської доповнюється досить консервативною довжиною міді. І якщо Кейт Міддлтон може дозволити собі надіти спідницю або сукню вище коліна, то в питанні довжини перша леді України наслідує приклад Меланії Трамп. Найчастіше її спідниці і сукні досягають довжини трохи вище щиколотки.\nАксесуари - це той предмет гардеробу, який може зробити образ цікавіше і додати в нього яскравих фарб. Олена Зеленська вміло використовує цей прийом і доповнює свої прості і лаконічні луки яскравими шовковими хустками, брошками, сережками і кулонами.\nНезважаючи на свій консервативний стиль в одязі, перша леді України не боїться експериментувати і слідувати модним тенденціям. Так, на ній часто можна побачити штани-кюлоти, акуратні кросівки або жакети оверсайз.\nОлена Зеленська нерідко носить штани, але варто відзначити, що вона ніколи не з'являється на публіці в обтягуючих моделях або джинсах скіні. Найчастіше її можна побачити в широких штанях або брюках прямого крою. Вона поєднує їх з легкими шовковими блузами або лаконічними топами.\nЯк ми згадували вище, в гардеробі Олени Зеленської практично відсутні яскраві вбрання. Вона дотримується пастельної колірної гами білого, бежевого, кремового, чорного, ніжно-блакитного, світло-жовтого і бузкового відтінків.\nУ гардеробі першої леді України є вбрання, які вона носить найчастіше, і це брючні костюми. Їх вона вдягає як на офіційні заходи, так і на неформальні зустрічі. Залежно від події, Олена Зеленська поєднує їх з човниками на підборах, чобітьми або кедами.\nПерша леді України всіляко підтримує українських дизайнерів і часто носить одяг вітчизняного виробництва. Наприклад, для інавгурації президента вона вибрала біле вбрання від ARTEMKLIMCHUK, розшите білою вишивкою, на зустрічі з Сарою Нетаньяху з'явилася в світлій сукні Dafna May, а для свого першого публічного виходу в якості першої леді - брючний костюм Six brand, в якому вирушила до Брюсселя.\nРаніше ми писали про кращі образи Олени Зеленської в 2019 році.\nХто кого: вбрання Олени Зеленської проти вбрання Меланії Трамп (голосування)\nТобі подобається стиль Олени Зеленської?\n24 вересня 2019, 19:50\nОлена Зеленська прибула до Америки. Розбираємо образ першої леді України


13 лютого запрошуємо на презентацію нової книги Сергія Жадана «Месопотамія». Книга побачила світ 21 січня цього року у Клубі Сімейного Дозвілля.\nу філологічному читальному залі Кіровоградської обласної універсальної бібліотеки імені Д.Чижевського.\n12 лютого запрошуємо на презентацію нової книги Сергія Жадана «Месопотамія» за участі автора. Книга побачила світ 21 січня цього року у Клубі Сімейного Дозвілля. Презентація відбудеться у рамках всеукраїнського презентаційного туру\nАвтограф- та фото-сесія Сергія Жадана з нагоди виходу книжки «Месопотамія»\nкнигарня «Є» (вул. Сумська, 3, м. «Історичний музей»)\nКнигарня «Є» та видавництво «Клуб Сімейного Дозвілля» запрошують на автограф- та фото-сесію Сергія Жадана з нагоди виходу книжки «Месопотамія». Початок о — 18:00 «Книга складається\nЗустріч з Сергієм Жаданом: нова проза та вірші\nвул. Скрипника 7 (Мала зала ЦК Київського району)\nБлагодійний внесок – 20 грн. Всі зібрані кошти будуть передані на потреби людей із вадами зору