Політична еліта сучасної України: генеза й особливості формування - Политология\nЦентральними питаннями державотворчого процесу в Україні, як відомо, є становлення нових політичних структур та нової системи економічних і соціальних відносин. Кінцева мета цих процесів – створити максимально сприятливі умови для самореалізації особистості кожного громадянина, забезпечити йому відповідний цивілізований рівень свободи, реалізацію особистого потенціалу, прискорити формування демократичного, громадянського суспільства.\nПолітичну еліту утворюють політичні лідери – люди, які більше за інших підготовлені до такої діяльності, мають реальну владу, завдяки якій здійснюють легітимний вплив на певну частину або й на все суспільство. При цьому мільйони громадян добровільно, з надією і сподіваннями делегують політичним лідерам певну, а то й досить велику частину своїх політико-владних повноважень і прав. Такими політичними лідерами є державні діячі, керівники політичних партій, об’єднань, громадських організацій, блоків тощо.\nПерші спроби осмислення проблеми політичного лідерства, а відтак і суті політичної еліти знаходимо в античних філософів, істориків – Геродота, Плутарха, Тита Лівія та ін. Вони помітили, що в будь-якій спільноті людей обов’язково з’являються свої лідери досвідчені, активні люди, спроможні вести за собою інших.\nЕліта політична (від франц. – краще, відбірне, вибране) меншість суспільства, що становить собою достатньою мірою самостійну, вищу, відносно привілейовану групу, наділену особливими психологічними, соціальними і політичними якостями, яка бере безпосередню участь у затвердженні і здійсненні рішень, пов’язаних з використанням державної влади або впливом на неї.\nПерший період був найтривалішим – майже триста років (XIII-XVIст.). Саме в цей час формувалася етнічна і конфесійна ідентичність українства, його еліта.\nДругий період також був досить великим – півтора століття з 1648 р. до кінця XVIIIст. Особливість цього періоду зумовлена тим, що еліта вийшла фактично з козацтва, з молодої української демократії часів Хмельниччини. На цьому етапі польська еліта на певний час полишила Україну і вакуум, що виник, заповнила молода українська демократія.\nТретій період формування української еліти, у тому числі й політичної, був коротким – фактично близько вісімдесяти років – і закінчився крахом Гетьманщини (1918 р.) і УНР (1919 р.)\nГлибокий аналіз суті, особливостей кожного із зазначених періодів формування української еліти-то окреме питання, але в контексті цієї книги варто сказати кілька слів, що характеризують особливості формування еліти саме з моменту революції 1917 р.\nЗ 1917 р. у Росії (в Україні) з’явилося багато яскравих і не тільки комуністично заангажованих політиків. Серед них треба виокремити насамперед тих, хто справді був гідний називатися національним політиком не просто від народу, а своєю глибинною сутністю пов’язаний зі своїм народом. Загалом з 1917 р. у Росії зміна еліт відбувалася надто динамічно. У пореволюційні роки політичні еліти були більш романтичні, заполітизовані, ніж еліта сучасної, скажімо, України. Нині еліта стала більш прагматичною, однозначною.\nНа перший погляд прагматизм політичної еліти – то не така вже й погана риса. Однак звернімо увагу на деякі особливості цього прагматизму.\nБагато політичних лідерів, особливо на найвищому рівні, і нині відчувають, що треба робити, однак серед них надто мало тих, хто розуміє, як треба робити і вміє це робити. Нерідко для політичних лідерів досягнення влади – то кінцева мета і про те, як використати владу політичний лідер думає тоді, коли він вже досяг її. А це, у свою чергу, призводить до серйозних невдач, помилок, прорахунків.\nПолітичну еліту в Україні сьогодні можна також поділити на дві головні групи: політики, які працюють у вищих ешелонах влади, починаючи з Президента України і закінчуючи найвпливовішими лідерами партійних організацій; політики – вищі керівники економічного рівня, провідні підприємці країни.\nТривалий час в Україні еліту поділяли також на “східняків” і “за-хідняків” і ретельно зберігали пропорцію між ними. Так, з часів Л. Брежнєва в Києві та й в усій Україні господарював дніпропетровський клан, що здебільшого представляв інтереси воєнно-промислового комплексу. Потім, за часів М. Горбачова, республікою фактично керували вихідці із Слобожанщини, а з обранням Президентом України Л. Кравчука була зроблена спроба встановити правління представників еліти Західної України. Однак до влади на найвищому рівні швидко прийшов Л. Кучма як представник того ж дніпропетровського клану.\nПолітична еліта сучасної України надто строката. Це еліта класів, прошарків, різних соціальних груп населення; еліта політичних партій, громадських організацій, об’єднань; еліта державних інституцій (Верховна Рада України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, судові органи, міністерства і відомства тощо); еліта регіонів та ін.\nЗагалом до політичної еліти в Україні можна зарахувати сьогодні не більше трьох – п’яти тисяч лідерів, активістів, державних і громадських діячів.\nПолітичну еліту в Україні умовно можна поділити на “стару” і “нову”. Домінуючою при цьому за кількістю, обсягом влади, повноважень є саме “стара” еліта – колишні партійні лідери, державні службовці, комсомольські працівники й активісти. Ця частина еліти і дотепер має вагомі переваги перед “молодою” елітою, тією, що лише формується, насамперед завдяки своїй теоретико-практичній підготовці, а понад усе – досвіду організаційно-господарської роботи.\n“Стара” еліта (номенклатура КПРС, КПУ) з самого початку економічних реформ фактично розкололася на дві нерівноцінні частини. Перша швидко зреклася ідей та ідеалів, які сама ж пропагувала, а потім так само швидко прихопила і нову владу, і власність. Друга, що раніше займала пости нижчого рівня – на міському, районному рівнях, виявилася обійденою і сьогодні фактично не просто опонує першій, а й звинувачує її в усіх негараздах.\nВажливо мати на увазі й те, що “стара” еліта України, сформована в умовах тоталітаризму, була спроможна вирішувати здебільшого проблеми регіональні, а не загальнодержавні, загальнонаціональні. Ця влада притаманна багатьом представникам української політичної еліти.\nПринципове значення для соціального статусу, авторитету і дієвості “нової” української еліти мас те, що вона, особливо з часу проголошення незалежності України, формувалася як носій головним чином національно-культурних ідей і цінностей. Однак поступово до ключових постів, починаючи з президентського, прийшли лідери господарського економічного типу. В усіх гілках влади починаючи з Верховної Ради України прихильники національно-культурних ідей (діячі культури, науки, літератури і мистецтва) дедалі більше поступаються підприємцям, банкірам тощо.\nТоді у перших десятках кандидатів у тридцяти партіях з’явилися відомі діячі літератури і мистецтва – Ада Роговцева, Ірина Калинець, Валерія Заклунна, Софія Ротару, Володимир Бистряков, Ніна Матвієнко; вчені – Петро Толочко, Дмитро Мельничук, Микола Михальченко; релігійні діячі – Петро Лебідь та ін.\nДругою помітною особливістю “нової” політичної еліти є те, що на етапі боротьби за незалежність України, її самостійність ця еліта була висунута нагору саме масами, громадянством, а не певними владними структурами, партійно-бюрократичною верхівкою, як то бувало раніше. Вона й нині має великі переваги (це особливо помітно демонстрували рухівські, національно-демократичні лідери ще три – п’ять років тому), головна з яких – уміння швидко і результативно вирішувати існуючі політичні проблеми. Водночас “нова” політична еліта потерпає від браку організаторсько-господарського досвіду, який нині конче необхідний у процесі здійснення ринкових реформ.\n“Нова” еліта поки що не стала правлячою, вона ще не має підтримки більшості українського загалу і тому часто потрапляє до численних пасток, які їй розставляє “стара” еліта. Наприклад, ще не так давно “нова” еліта завойовувала авторитет у пересічного громадянина за рахунок критики бюрократизму, формалізму, роздутих апаратів управління. За вісім останніх років у цьому плані відчутних змін на краще в Україні не спостерігається. Те саме можна сказати про критику корупції, колишніх привілеїв старої номенклатури. Значна частина еліти, що прийшла до влади, нині має привілеї незрівнянно більші, ніж її попередники. І “новій” еліті цим постійно дорікають: мовляв, ви так нічого на краще й не змінили.\nДедалі нагальнішою за такої ситуації стає необхідність поділу влади, запровадження справжнього політичного плюралізму, який сприяв би відкритому змаганню політичних еліт саме на тлі вирішення доленосних для України проблем формування державності, а не заради лише задоволення дріб’язкових політичних амбіцій.\nСеред української еліти найкомфортніше сьогодні почуваються ті її представники, які встигли не лише прихопити власність, а й забезпечити свою сім’ю, влаштувати дітей на навчання чи проживання за кордоном, їхнє майбутнє вирішене і гарантоване на відміну від проблем вкрай потрібної нині інтелектуальної еліти – вчених, діячів культури і мистецтва.\nУкраїнська політична еліта має досить вагому частку так званої політичної контреліти, мета якої – послабити владу панівної еліти і поступово перебрати її функції на себе.\nСучасна “нова” еліта в Україні і, на жаль, навіть її краща частина, яка спробувала започаткувати нове, справді демократичне суспільство і свято вірила в це, стоїть перед загрозою, хоч як це парадоксально, якщо не перетворитися на тоталітарну еліту, то набути рис деспотизму, відірватися від власного народу. І однозначних рецептів для запобігання цій ситуації практично не існує. Цьому може зарадити широка відкритість суспільства, гласність і свобода слова, які б нікому не давали переваг у володінні засобами масової інформації.\nГенеза партійно-парламентської еліти в Україні досить своєрідна. Фактично вже в 1990 р. після виборів до Верховної Ради України XIIскликання така еліта складалася з комуністів (85 %) і безпартійних (15 %). Через п’ять років (1996 р.) у Верховній Раді XIIIскликання з 420 депутатів 259 вже представляли різні політичні партії, а в 1998 р. (Верховна Рада XIVскликання) партійно-парламентська еліта ще більше різнилася за партійною ознакою. Найчисленнішими в парламенті були представники Комуністичної партії України, Руху, Громади, НДП, Соціалістичної партії України.\n– “поступливий” лідер, тобто той, хто під відповідним тиском намагається зберегти раніше існуючу систему в країні, або лідер консервативного типу;\n– “інверсійний” лідер, якого визнають і якому сприяють не так завдяки наявності у нього відповідних особистих заслуг, як внаслідок переслідування його владою чи через критику ним інших лідерів або політичних сил.\nАналізуючи феномен сучасного політичного лідерства в Україні, неможливо щодо багатьох лідерів однозначно відповісти, є вони лідерами загальнонаціональними чи регіональними (інтереси яких соціальних груп вони обстоюють і захищають, яке їх ставлення до існуючого суспільного ладу – функціональне, дисфункціональне чи стабілізуюче). Іншими словами, не бракує так званих розмитих лідерів, які діють адекватно суспільно-політичним змінам і колізіям. А тому ситуація, коли з’являється дедалі більше лідерів популістського характеру, загрозлива для України, Відтак в українському суспільстві сьогодні постала гостра потреба в сильних лідерах, спроможних взяти на себе всю повноту відповідальності за долю нації, а не лише за долю тих, хто віддав за них голос на виборах.\nДосягненням молодої української демократії багато фахівців вважають політичний плюралізм, багатопартійність – утворення понад сто політичних партій різного ідейного спрямування. Втім, кількість партій ще не є запорукою існування сильної, консолідованої політичної еліти, та й сам процес зростання багатопартійності в Україні за своїми наслідками принципово відмінний від того, що спостерігаємо в інших країнах світу. Там провідні політики дедалі меншою мірою ототожнюють себе з відповідними партіями, а виборці роблять вибір саме між особами політичних лідерів, а не між партіями і їх програмами. Громадян цікавить лідер насамперед як особа, кандидат, якому можна довіритися і на якого можна покластися. Десятки ж лідерів в Україні, особливо на останніх березневих виборах 1998 р. до Верховної Ради та місцевих органів влади, образно кажучи, “сховалися” за партії, а не виграли вибори саме як особистості. Фактично за ними стоїть не електорат, а лише прихильники політичних партій. І це погано, оскільки політичний лідер повинен інтерпретувати і представляти загальнолюдські, групові, партійні, корпоративні інтереси, інакше він просто не матиме відповідної підтримки з боку громадян. До того ж багатьом політичним лідерам в Україні бракує вміння взагалі діяти, управляти саме з урахуванням особливостей соціуму своїх прихильників, громадян України.\n– владні функції – боротьба за владу, її розподіл, здійснення, участь у формуванні політичної системи суспільства, всіх ланок державного апарату, вплив на діяльність політичної еліти;\n– представницькі та легітимаційні функції – представництво інтересів і захист прав виборців, легітимація цих інтересів, активізація та об’єднання різних верств населення;\n– ідеологічні функції – формування політичних доктрин та суспільної ідеології, утворення так званої політичної людини.\n– внутрішні функції – всі види внутріпартійної діяльності. Політичні партії суттєво стимулюють активну участь громадян у\nПолітиці, впливають на політичну діяльність парламенту та уряду, сприяють здійсненню політичних прав громадян, забезпечують постійний політичний зв’язок між суспільством і державою.\nВажливо враховувати й те, що успішна демократизація багатьох суспільств пов’язана з ефективною дією партійних систем, які сформувалися і функціонують в цих суспільствах.\nЗалежно від кількості політичних партій, які беруть участь в управлінні державою, партійні системи поділяють на одно – і багатопартійні. Найпростішою є так звана двопартійна система, для якої характерна наявність двох великих політичних партій, що ведуть боротьбу за виборні місця на всіх рівнях влади. Такими є партійні системи Великобританії (консерватори і лейбористи), США (республіканці і демократи) та ін. Наявні в цих та інших країнах інші партії об’єктивно не впливають на розстановку політичних сил і на відносини, рівновагу між двома основними партіями.\nСправжнє “обличчя” багатьох політичних партій в Україні за зазначених обставин впізнати і визначити нині важко. Наприклад, що є соціалістичним у двох соціалістичних партій, республіканським – у трьох республіканських, християнським – у християнських тощо. Тож не дивно, що більшість партій “розмиті”, мають невелику кількість членів, первинних осередків.\nСлабкість політичних партій безпосередньо пов’язана з інтенсивною соціальною стратифікацією (соціальним розшаруванням суспільства). При цьому посилання на необхідність мати вагому частку середнього класу у державі цілком об’єктивні. Середній клас забезпечує існування сильного центру, у тому числі й партій, які його підтримують. Ще Аристотель зазначав, що “ті держави мають хороший устрій, де середні люди представлені у найбільшій кількості… коли ж одні мають надто багато, а інші нічого не мають, виникає або крайня демократія, або олігархія у чистому вигляді, або тиранія саме під впливом протилежних крайнощів”. Поки що, на жаль, така загроза в Україні існує, бо процес соціальної стратифікації суспільства тривалий, складний, болючий.\nПолітична діяльність завжди спрямована на завоювання і утримання контролю над таким специфічним ринком, яким є ринок влади. А тому точиться боротьба загалом за контроль над політикою та іншими сферами суспільної діяльності. Це об’єктивна реальність.\nПолітична боротьба – явище закономірне, оскільки в суспільстві постійно стикаються інтереси різних політичних сил, які є суб’єктами політичних відносин. Це політики, політичні партії, об’єднання, блоки.\nЦентристська сила у вигляді будь-якого структурного об’єднання не з’явиться доти, доки не переможе філософія здорового глузду, політика розумних компромісів. Центризм в Україні може бути сформований і на позапартійній основі. Хоча б тому, що жодна з існуючих партій поки що неспроможна стати ядром партійного центризму.\nОб’єднана центристська сила в нинішній Україні має бути не просто силою намірів, а прогресивною силою творення.\nСеред обставин, які прискорили б формування центристської сили, можна назвати саме бажану і необхідну юридичну перереєстрацію політичних партій. Вона потрібна тому, що більшість з них далекі від тих партій (за характером, суттю, діяльністю), які задекларували себе кілька років тому. Багато політичних партій так і не позбулися дитячої хвороби становлення та й авторитету відповідного не зажили. Фактично серед усіх партій в Україні сьогодні хіба що три – НДП, РУХ, СДПУ(О) – спроможні заявити: “Ми партія особистостей, що відбулися”. Від десятків інших лишилися хіба що назва, лідер, гіпертрофована амбітність, претензії на месіанську роль. І не більше.\nНевизначеність стратегічної лінії багатьох політичних партій, їх організаційна слабкість, брак авторитету цілком зрозумілі: більшість з них виникли не як потреба мас у реалізації власної ідеї, ідеології, а як противага єдиній – комуністичній партії, яка донедавна була для всіх подразником, об’єктом критики. Додамо до цього й те, що більшість політичних партій взагалі не працюють відповідно до своїх організаційно-статутних, програмних засад. Вже це дає підстави порушувати питання про необхідність бодай юридичної їх перереєстрації, в результаті якої багато з них можуть залишитися просто зібранням громадян за інтересами або взагалі, вибачте, фікцією. Таким чином, в Україні є багато політичних партій, але немає багатопартійності в її класичному розумінні.\nПозитивно проте, що окремі політичні партії, об’єднання, сили в Україні поступово усвідомлюють, що є потреба у блокуванні, об’єднанні зусиль заради загальнонаціональних, загальнодержавних інтересів. Симптом закономірний і оптимістичний. Він випливає з вивіреної світової практики. У країнах з так званими розвинутими демократіями переважна більшість політичних партій, громадських об’єднань, рухів об’єднуються на стратегічних засадах розвитку своїх держав, зберігаючи за собою право бути самостійними у тактичних кроках.\nНам, українцям, бракує усвідомлення того, що всі ми, незалежно від національності – український народ. Ми живемо тут – в Україні. Перед нами велика, хоч і драматична історія наших пращурів. Доки ми не усвідомимо, що без національного немає так званого інтернаціонального, космополітичного, загальнопланетарного, доти ми не визначимося як вільна, демократична нація, народ. Маючи хоч і складний, суперечливий історичний шлях розвитку, але прекрасні духовні набутки і традиції, виразну українську ментальність, нам це усвідомити нібито зовсім не складно. То в чому ж тоді проблема? Ризикнемо сказати: в тому, що сьогодні бракує громадянського розуміння необхідності виховання національної самосвідомості, чіткої громадянської позиції, патріотизму пересічного громадянина. Така ситуація загрозлива насамперед з огляду на потребу формування життєвих ідеалів і цінностей молоді – нової генерації українства.\nДотепер, особливо у пресі, науковій літературі точаться хоч і потрібні, але малоефективні для нашого духовного єднання дискусії щодо національної ідеї, ідеології. Проте слід визнати, що за десять років здобути незалежність, затвердити основні атрибути державності – Конституцію, Герб, Прапор, Гімн, прийняти численні закони, що утворюють правове поле нашої державності (нехай і недосконале), утворити основні гілки влади, політичні партії, численні громадські об’єднання – це немало за такий короткий проміжок часу, щоб результативно рухатися вперед.\nПеріод національної, політичної ейфорії в Україні давно минув. На тлі такої ейфорії виникли сотні партій, громадських об’єднань, організацій, фондів, рухів, ініціативних груп, зросла національна політична еліта, яка навряд чи поступиться елітам інших країн. Та лише її сконсолідованість, стратегічна єдність, виважена й активна громадянська позиція можуть активізувати і посилити процеси творення України як суверенної, демократичної, соборної держави.\n2. Актуальні проблеми політики: 36. наук, праць. – Одеса, 2001. – Вип. 10-11.\n3. Білоус А. О. Верховна Рада України: розташування сил і перспективи партій // Нова політика. – 1995. – № 1.\n4. Жулинсъкий М. Україна: формування духовної незалежності // Сучасність. – 1995. – № 5.\n5. Кононенко П. Українці: хто ми і чого варті // Вечірній Київ. – 1994. – 11 січ.\n6. Литвин В. Політична арена України: дійові особи і виконавці. – К., 1994.


Прокат авто Айя-Напа - Оренда авто Айя-Напа\nПрокат авто Айя-Напа\nОренда авто в Кіпр\nПрокат авто у Айя-Напа\nПлоща: 5 895 km²\nДешевий прокат авто у Айя-Напа\nОренда авто Айя-Напа\nЗнижка в прокат автомобілів Айя-Напа можлива, якщо ви забронювали прокат автомобіля якомога швидше. Звичайно, в автомобілі все ще набагато більше вибору, тому ви можете заощадити до 15-40% ціни на прокат авто. Порівняйте оренда авто в Айя-Напа та оберіть правильний транспортний засіб для вас та замовте он-лайн. Зробіть це зручно з дому.\nБільшість компаній, що пропонують оренди автомобілів, пропонують прокат авто в Айя-Напа, щоб місце розташування автомобіля та доставка автомобіля могли бути різними. Очевидно, це слід мати на увазі, і перед бронюванням необхідно вказати, чи хочете ви взяти в оренду авто у іншій країні.\nПропонуємо оренда машин в Айя-Напа в містах, аеропортах, залізнична станція: величезний асортимент, гарантовані найкращі ціни, якісні орендовані автомобілі. За допомогою зручного та безпечного онлайн-прокату автомобіля ви можете вибрати додаткове додаткове обладнання, таке як дитяче сидіння, GPS, стійка для даху та інше. сніжні ланцюги, що підтримують зимовий транспорт.\nПрокат авто в Айя-Напа\nОренда автомобілів Айя-Напа - Оренда авто в аеропорту Кіпр\nУ Кіпр існує багато міст, які можуть орендувати автомобіль в аеропорту або навіть вибрати аеропорт для доставки автомобіля. Звичайно, у Айя-Напа ми також маємо можливість позначити місце відправлення, відмінне від місця, де знаходиться автомобіль. Так що якщо оренда авто у Айя-Напа, то Кіпр не перебуває в аеропорту, але припускаєш, що покинувши країну, ми будемо літати на повітрі, то в будь-якому випадку ви можете вибрати аеропорт призначення на прокат автомобіля в Кіпр.\nЗабронюйте онлайн-автомобіль зараз і вибирайте з кількох сайтів прокат авто в Айя-Напа, або якщо ви прибуваєте на літаку, то оренда авто Кіпр можливий в таких аеропортах, як прокат аеропортів: -.\nДешевий прокат авто в аэропорту Кіпр


Готується до друку | "Видавництво Старого Лева" :: 27 BookForum\nГотується до друку | "Видавництво Старого Лева"\nЯкі книги готує Старий Лев для читачів у 2018 році? Старий Лев не покладає рук та продовжує працювати, аби усі ми мали нагоду насолоджуватися якісними книгами для дітей та дорослих. Привідкриємо завісу та розкажемо, які ж книжкові новинки читачі зможуть знайти у книгарнях у 2018-му році.\n«Суперїжа на щодень», Джеймі Олівер На справжніх гурманів та тих, хто лише відкриває для себе мистецтво кулінарії, чекає несподіванка – Старий Лев готує нову книгу автора «Готуємо з Джеймі» та «Смачні страви за 30 хвилин від Джеймі», борця за здорове харчування та зірку низки кулінарних шоу, відомого британського кулінара Джеймі Олівера. А саме – «Суперїжа на щодень». Здорове харчування є простим та досяжним для кожного не залежно від того, наскільки ви зайняті, – переконаний Джеймі. І у цій книзі кулінар ділиться різноманітними рецептами сніданків, обідів та вечерь, які не лише будуть корисними, а й простими у приготуванні та подарують справжнє гастрономічне задоволення. Переклад – Марта Сахно. «Це ван Гог», Кетрін Інґрем та Джордж Роддам У 2018 році Старий Лев продовжить серію ілюстрованих життєписів відомих митців, і наступного року вийде книга «Це ван Гог» Кетрін Інґрем та Джорджа Роддама. Вінсент ван Гог використовував мистецтво для вираження власної емоційної реакції на навколишній світ. Захоплений красою природи і розмислюючи про суть людського існування, він створив одні з найвідоміших сьогодні картин. Яким насправді був ван Гог? Про це – у новій книзі. Переклад – Тетяна Савчинська. «Спостерігаючи за англійцями. Особливості англійського характеру», Кейт Фокс Вам цікаво було б дізнатися про особливості життя інших націй, зрозуміти приховані правила, які панують в іншому суспільстві? Матимете таку нагоду. У прийдешньому році книжкові полички Старого Лева поповнить книга британського антрополога Кейт Фокс «Спостерігаючи за англійцями. Особливості англійського характеру». Аналізуючи протягом тривалого часу жителів Англії, їхні розмови, одяг, їжу, звички та манери, авторка наче розглядає типового англійця під антропологічним мікроскопом та розкриває усі негласні постулати й таємні правила, якими керується нація. У 2018 році Кейт Фокс відвідає Україну, адже її чоловік, відомий британський нейрохірург Генрі Марш, давно мріяв познайомити дружину з країною, у яку щиро закоханий. Переклад книги – Марта Госовська.\n«Бог дрібниць», Арундаті Рой «Видавництво Старого Лева» готує дебютний роман лауреатки Букерівської премії, індійської письменниці Арундаті Рой – «Бог дрібниць». Книга, що переносить читача у 1969 та 1993 роки, піднімає чимало тем, притаманних Індії. Зокрема, торкається політичних реалій країни тих періодів та проблему поділу на касти, класових стосунків та культурної напруги, ставлення до жінок, дискримінації тощо. Книга вийде у перекладі Андрія Маслюха. «Похований велетень», Кадзуо Ішіґуро Книга минулорічного Нобелівського лауреата Кадзуо Ішіґуро «Не відпускай мене» уже встигла полюбитися багатьом українським читачам. А незабаром книгарні поповнить ще один роман автора – «Похований велетень». Ця історія – про силу пам'яті. Сюжет книги розгортається у добу після закінчення правління легендарного короля Артура та розповідає про мандрівку літньої пари Акселя та Беатрис, які вирушають на пошуки сина. Цей шлях для них буде нелегким і повним несподіванок та випробувань. Над перекладом книжки працює Тетяна Савчинська. «Незвичайний друк», Том Генкс Нещодавно великий фурор у літературному світі зробив зірка фільмів «Філадельфія», «Форрест Гамп», «Врятувати рядового Раяна» та інших, американський актор Том Генкс, опублікувавши збірку оповідань. Книга «Незвичайний друк» містить чимало захопливих історій, кожна з яких пов’язана з друкарською машинкою. Ці агрегати є для актора надзвичайно важливими: роками він колекціонує друкарські машинки, і сьогодні їхня кількість сягає 100 екземплярів. Серед персонажів книги – східноєвропейський іммігрант, ексцентричний мільярдер, знаменитість місцевого телеканалу… Переклад – Назар Агаджанян. Додатково: продовжаться серії творів Хорхе Луїса Борхеса та Ернеста Гемінґвея, шанувальників фентезі потішать кілька історій від Террі Пратчетта. Читатимемо також книгу Янна Мартеля, автора легендарного «Життя Пі», – «Високі гори Португалії»; а від авторки «Подиву і тремтіння» Амелі Нотомб – роман «Токійська наречена». Зацікавить українських читачів і роман-лауреат Пулітцерівської премії американського автора Джеффрі Євгенідіса «Середня стать».\n«Усміхаки», Лариса Денисенко У новій книзі відомої письменниці, юристки й правозахисниці Лариси Денисенко «Усміхаки» ви знайдете усе, що слід знати про собак: як їх доглядати, годувати, вигулювати і лікувати. А також про те, яке величезне щастя мати чотирилапого друга, та водночас, яка це відповідальність. Адже тваринка — не м’яка іграшка, а повноправний член сім’ї. Вчені стверджують, що дорослий песик має інтелект трирічної дитини. І тільки від господарів залежить, який характер матиме ця дитина, буде вона злюкою чи усміхакою. Чудові ілюстрації створила художниця Марія Фоя. «Happy end, попри все», Ніна Елізабет Ґрьонтведт Чудова новина для шанувальників творчості Ніни Елізабет Ґрьонтведт. Цього року світ побачить ще одна історія про улюблену Уду та її друзів – «Happy end, попри все». У четвертій частині на юну героїню чекає ще більше пригод, драм, кохання і, звісно, щоденників. Переклад книги – Наталя Іваничук. «9 життів Крістофера Чанта», «Будинок безлічі шляхів», Діана Вінн Джонс Ми знаємо, що ви чекали на цю новину, і раді вас потішити: готуємо до друку одразу дві нові книги улюблениці мільйонів читачів у світі, авторки «Мандрівного замку Хаула» Діани Вінн Джонс! А саме – «9 життів Крістофера Чанта» (у перекладі Оксани Самари) та «Будинок безлічі шляхів» (переклад – Андрій Поритко). Перша книга перенесе читача у магічний світ та познайомить з головним героєм – юним Крістофером, який володіє особливим даром. На його шляху – багато випробувань та перешкод, спокус і підводних каменів. Інша книга – третя частина з циклу «Замок» – розповідає про зачарований будинок, який дарує своїм мешканцям чимало пригод. Ми знову зустрінемось з чарівниками Хаулом та Софі, а також товариським демоном Кальцифером. «Ботанікум», Кейті Скотт А для маленьких дослідників Старий Лев продовжує серію книг-музеїв, і вже незабаром українською світ побачить «Ботанікум» Кейті Скотт. У цій незвичайній книжці представлені різні рослини від крихітних водоростей до неймовірних м'ясоїдних рослин. На сторінках видання ви дізнайтеся, як рослини розвивалися та адаптувалися до різних погодних умов, отримаєте наукові пояснення, чому деякі рослини зелені, а інші – ні, як деякі з них живуть у воді, а деякі – лише у повітрі і взагалі не торкаються ґрунту, або чому певні рослини харчуються м'ясом. Переклад – Анастасія Богоніс.


Коли ми взялися за цей проект, там вже був фундамент. Але, через певні обмеження, нам довелося долити ще частину, щоб грамотно розділити функціонал усіх зон, що на першому поверсі. Однак, і цього було недостатньо, тому ми вирішили задачу, зробивши другий поверх більшим. Тому, він, ніби, нависає над першим. Це дозволило його виділити. Вийшло функціонально і нестандартно!\nНа другому поверсі було складніше, бо на певній частині не було вікон. Таким чином, усі спальні я розмістила по один бік, з великими вікнами на південний схід. А спільну відпочинкову зону, санвузол та кабінет — з іншого боку. Також я знайшла місце для загального простору, у який легко потрапити з усіх спальних приміщень. Тому власники без жодних проблем зможуть збиратися там перед сном, для перегляду улюбленого фільму!\nЯ використала для цього об’єкту металеве покриття даху темно-сірого кольору. Воно плавно перетікає на один із фасадів. Відтак, стіни й дах стали одним цілим — одним об’ємом. Щодо решти стін, то вони сіро-білого кольору й оздоблені деревом, що додають будинку затишного вигляду!


Джилі Емгранд ЕС7 захист двигуна металева ≡ ECEC7-Джилі -《Купити в Україні》- Ціна 1303 грн - ID71828\nДжилі Емгранд ЕС7 захист двигуна металева ECEC7-Джилі - ID71828\nЗахист двигуна металева. Артикул: ECEC7-Джилі\n☝ Захист двигуна металева ECEC7 як правильно замінити на Джилі Емгранд ЕС7?\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ ECEC7 на предмет його працездатності;\n☝ Вигідна ціна на ECEC7 і професійна консультація по запчастинах Geely Emgrand EC7\nДля Geely Emgrand EC7 Захист двигуна металева - застосовується для ремонту таких систем як ➜ кузов.\nЦіна на каталожний номер деталі ECEC7 - 1303 грн.\nВідгуки про товар Захист двигуна металева (ECEC7-Джилі) - 1303 гривень


» Новини » Правничі ігри – 2019\nДата: 16.12.2019 14:59\nВ межах проекту «Академія юних поліцейських Миколаївщини» та Всеукраїнського тижня права 13 грудня 2019 року педагогами Вознесенського районного Дитячо-юнацького центру за підтримки працівників підрозділу ювенальної превенції відділу поліції був проведений районний інтелектуальний конкурс «Правничі ігри – 2019».\nУ конкурсі взяли участь 4 команди з Бузької ЗОШ І-ІІІст., Вознесенської ЗОШ І-ІІІст., Таборівської ЗОШ І-ІІІст. та Щербанівської ЗОШ І-ІІІст.\n«Правничі ігри – 2019» включали в себе конкурс-привітання, в якому команди представляли свій освітній заклад та брейн-ринг «Хто найрозумніший!?» Питання стосувалися правової тематики: учасники розв’язували ребуси та вгадували мелодії з детективних серіалів та фільмів.\nЗа загальною кількістю балів перемогу здобула команда Щербанівської ЗОШ І-ІІІст. «Мафія в законі». Команда «Феміда» з Таборівської ЗОШ І-ІІІст. посіла ІІ місце. Команда «Ніка» з Вознесенської ЗОШ І-ІІІст. виборола ІІІ місце. А команда «Я маю право» з Бузької ЗОШ І-ІІІст. здобула ІV місце.\nВсі команди отримали дипломи та солодкі подарунки від голови районної організації профспілки працівників освіти Чепілки О.М.


Риб’ячий жир, зводить до мінімуму шкідливий вплив фастфуду | Новини про здоров'я\nУроки краси > Новини про здоров'я > Риб’ячий жир, зводить до мінімуму шкідливий вплив фастфуду\nРиб’ячий жир, зводить до мінімуму шкідливий вплив фастфуду.\nВчені встановили, що риб’ячий жир може звести до мінімуму шкідливий вплив фастфуду на наш організм, а також на мозок. Вміщені в ньому жирні кислоти омега-3, не тільки сприяють схудненню, але і покращують процеси мислення.\nФанати фаст-фуду швидше повинні викинути фаст фуд зі своєї дієти і замінити його рибою. Вміщені в олії з риби жирні кислоти омега-3, можуть повернути назад негативні наслідки поганого харчування і при цьому відіграють ключову роль у підтримці фізичної і розумової активності. По-перше, омега-3 жирні кислоти мають здатність зв’язувати і розчиняти насичені жирні кислоти, завдяки чому покращують очищення організму від шлаків.\nПо-друге, омега-3 вбудовані в клітини організму, в своїй дії нагадують шар, в якому молекули різних речовин вільно ковзають, що не приклеюючи до клітинам. Це в значній мірі покращує обмін речовин. Омега-3 жирні кислоти, таким чином, є важливим елементом не тільки в лікуванні ожиріння, але і в лікуванні депресії, захворювань мозку і нервової системи. Омега-3 жирні кислоти можуть крім того, позитивно впливати на печінку. Покращують процеси травлення, ефективно запобігають розвитку атеросклерозу, інфаркту. Омега-3 жирні кислоти дуже важливі в раціоні дітей, дорослих і літніх. Людський організм має потребу в них для нормального і здорового функціонування.\n« Маски для змішаної шкіри обличчя\nЯк носити високі кросівки »


Аеродром на… столі. Фото – Наше слово\nв Головні новини / Наші фото — Автор: Анатолій Фурман —\t18.01.2013\nУ читальних залах районної бібліотеки з 10 січня і до 1 лютого можна не лише нову книжку чи журнал переглянути. На столах та стелажах, стінах і навіть підвіконні розмістилися талановиті витвори дитячих рук. Вперше проходить об’єднаний показ двох щорічних виставок-конкурсів: «Зимовий вернісаж» та «Технічна творчість руками дітей».\nПодивитися справді є на що. І не лише дітлахам, а й дорослим. Випалювання по дереву і витвори лозоплетіння, чудові аплікації соломкою і паперові іграшки-орігамі. Кумедні глиняні фігурки і керамічні електричні світильники немов зберігають тепло дитячих рук. Живопис представлено такими професійними роботами, що аж не віриться, що автори картин – школярі.\n– У процесі творчості дитина розвивається інтелектуально й емоційно, визначає своє ставлення до життя і своє місце в ньому, – каже організатор виставки директор районної станції юних техніків Володимир Чорний. – Наші вихованці, відвідуючи гуртки, набувають досвіду колективної взаємодії, удосконалюють навики роботи з різними інструментами і матеріалами, своє уміння володіти тілом, голосом, мовою…\nПрекрасне – добрий помічник у вихованні дитини. Твори мистецтва допомагають дітлахам пізнавати життя людини і природу, розвивають не тільки зорове сприйняття, але і фантазію. Це довели учасники гуртків моделювання: десятки моделей автівок та літаків різних форм і видів, вертольотів і планерів, повітряних зміїв заполонили кілька здоровезних столів.\nУсього на виставці представлено понад 150 різноманітних робіт. Аж очі розбігаються!\nПо закінченню виставки, враховуючи думку та симпатії відвідувачів (отже, обов’язково побудьте), журі конкурсу визначить переможців. Хоча сама участь в таких конкурсах – вже перемога. Перемога над лінощами, безбарвною буденністю та байдужістю.\nМітки: виставка, СЮТ, Творчість


Хустський митрополит Марк — Вікторіанське братство святого апостола Андрія Первозваного\n24 января 2022 пока нет комментариев\nСвященик Української православної церкви Московського патріархату (по факту РПЦ), керуючий Хустською і Виноградівською єпархією.\nМає статус постійного члена Межсоборного присутствия Русской православной церкви.\nЗа заслуги перед Російською Федерацією та церквою Московського патріархату нагороджений високими державними нагородами РФ.\nЗабезпечує посилення впливу РПЦ на території Закарпаття. Своїми діями завдає шкоди Православній Церкві України, формує несприятливу думку про неї та перешкоджає її становленню та визнанню іншими православними церквами.\nПредыдущая анкета:Димитрій Дмитрович Сидор\nСледующая анкета:Хустський вікарій Симеон


Богдан Логвиненко: «Українці мало подорожують через страх» – ЛітАкцент – світ сучасної літератури\nБогдан Логвиненко: «Українці мало подорожують через страх»\n16.06.2015 25.05.2018 Роман Кабачій\tLeave a comment 2 861\nОдин із найвідоміших сучасних українських мандрівників і блогерів про способи донесення інформації про людей і культуру інших країн, як змінити пасивність українців і про наміри написати книжку у час поміж подорожами.\n– Чи готовий ти перейти від коротких замальовок у соцмережах зі своїх мандрів до глибшої репортажистики? Пости в мережі осідають донизу й губляться…\nНасправді мені досить серйозними видаються саме ці пости. Те, що вони в соцмережах – це лиш спосіб донесення, інструмент. А інструментом може бути соцмережі зараз можуть бути і кращими за класичні ЗМІ. Було кілька пропозицій від видавців написати книгу, а для цього також потрібен час. Я більше пишу для себе. Постійно знаходжуся в русі, і виходить, що в Києві лише п’ять днів: постійно з кимось зустрічаюся, мало сплю і працюю. За останній рік першим вільним місяцем буде червень, маю надію, що зможу над чимось попрацювати.\n– Є задумка?\n– Давно хочу написати книгу про Індонезію. Це буде книга історій, які трапилися зі мною в цій країні. Частково ці новели вже написані. Гадаю, українцям ці екзотичні історії будуть цікавими, але теж хочу згодом трохи її переписати для Індонезії. Є книги іноземців про Індонезію англійською, індонезійською поки що не бачив. Мені цікаво зробити такий експеримент і донести до них погляд “білого” на їх культуру. Правда, там буде кілька історій, за які мені, можливо, більше ніколи не видадуть індонезійську візу. В Індонезії 400 мов, але основна одна – в регіонах всі говорять своєю локальною мовою, а поміж собою цією спільною, якою мовить телебачення, виходить преса і друкуються книги. Більшість населення її добре знає, лише деякі старші люди говорять виключно “старими” мовами, як, наприклад, яванською. А цією мовою користується 130-140 млн. осіб, хоч друкованих медіа всього кілька, телебачення яванською не існує, книг вже практично не видають. Тоді як індонезійською володіє біля 250 мільйонів.\n– У твоїх подорожах є якась місія, чи вони випливають із власної потреби?\n– Є багато причин, які спонукають подорожувати. Почав я робити це для себе. Місця де я жив, від Василькова через Познань до Куала-Лумпура і Джог’якарти. У Познані жив два роки. Київ у середньовіччі був зручним містом для літописців. Зараз — це окраїна, погано пристосована для бази. Живучи в Києві, вибиратися час від часу кудись і відразу повертатися сюди катастрофічно важко. Тут важко з візами, дорогі авіаквитки, важке наземне сполучення. Тож на якомусь із етапів я вибрав Познань, яка є одним із західних міст Польщі, близькою за мовою і ментальністю країни. Об’їздив усю Європу, паралельно робив концертну агенцію і тури музичних гуртів по всій Східній Європі. І вже звідти вирушив у Південно-Східну Азію. Але, повертаючись до питання, чому я взагалі почав жити подорожжю, – мені хотілося відкриттів. Мені дуже цікавий сам процес. Я займався кількома різними бізнесами і найцікавішим був саме момент відкриття. Від відкриття до відкриття. Важко займатись булочною, якщо хочеш щоденних відкриттів. Значно простіше займатись концертами. Відкриття будуть музичними. Ну а подорожами ще цікавіше. Розробляю нові маршрути в різних країнах. Відкриваю щось і йду далі.\nПодорожі – це джерело, у якому ти можеш щось постійно відкривати: нових людей, нові дороги, краєвиди тощо. Для мене найважливіше в подорожі – це люди. Живі носії сучасної культури того чи іншого міста, району, країни. Переповідачі легенд, забобонів і вирізок з газет. Я страшенно кайфую зустрічати цілком різних людей, потрапляти в найбільш несподівані історії. Я був на десятках вулканів і на всіх океанах, крім Льодовитого, на деяких індонезійських островах де говорили «ти тут перший білий», але саме спілкування з людьми в усіх точках Євразії було тим, від чого найбільше отримував насолоду.\nПлюс з’явилася додаткова суспільна місія в цьому. Почалося усе з того, що я кілька разів читав курс з автостопу. Мені ця ідея видавалася безглуздою. Тоді я думав, що це безсенсовно, ці «курси автостопу», в якому насправді є удача і нема ніяких чітких правил, або ті, що є, можна розповісти за дві секунди на пальцях. Крім того, я не вважаю себе вдалим оратором, але я все ж погодився на це як на цікавий експеримент. Я розповідав досить хаотично і без будь-якого плану. Здебільшого переповідав власні історії. І за кілька місяців після лекції я почав отримувати десятки листів з подяками і власними “звітами” з подорожей. Це було неймовірне натхнення. Я почав писати про власні подорожі детальніше і цікавіше саме з того моменту. Бо з’явилось відчуття, що це комусь може бути потрібне. Власну лінь вдавалось переборювати натхненням від того, що я теж когось надихаю. Коло замкнулось. Так я почав писати звіти з подорожей у «Живому журналі». До цього я просто їздив і нічого не занотовував. Нікуди, крім пам’яті. Пізніше довелось боротися із фотофобією. Мені постійно писали: купи собі нарешті якусь камеру, бо ж я писав довгі історії, ніяк не ілюстровані. Мене завжди напружував процес фотографування. Я значно більше люблю витрачати час на пошук вдалої метафори для опису ситуації і місця, у якому опинився, аніж використання того самого часу для пошуку вдалої позиції для кадру. Знайшов компроміс у тому, щоб робити живі фотографії, іноді навіть не заглядаючи в камеру. Тому я і далі бачу очима, а не знімками.\n– Твої знімки живі, з життя, то правда. Коли постиш знімки із собою, просиш когось аби фотографували, чи селфуєш?\n– В Індонезії в провінції майже кожен хоче з тобою мати знимку. Просто коли вони роблять це на свою камеру, я простягаю свою, і вже є фото. Одну історію пам’ятаю, коли до мене підійшло четверо хлопців досить бомжуватого вигляду, брудні й потріпані. Телефон у них був якийсь побитий і старенький, вони зробили на нього кадр зі мною. А потім даю свою камеру і говорю, – зроби теж на мій. Зробили. А згодом я замислився, що в Україні я би такого ніколи не зробив. Ось тиждень тому в Чернівцях до мене підійшов хлопчик незрозумілого вигляду з «можно позвонить»? Я йому дав подзвонити, але стояв над ним коршуном і в разі чого своїми довгими руками я б його зловив. У Індонезії не виникло навіть думки подібної, там просто зовсім інакше відчуття безпеки.\n– Але чи не є це синдромом незнаного місця, коли не знаючи про кримінальні райони, чи настрої в суспільстві попервах здається, що все навколо прекрасно?\n– Я це усвідомлюю. Це, швидше за все, такий внутрішній процес. Коли йдеш увечері околицею Києва, у напівпітьмі, навколо тебе не надто приємні, не надто освічені і не зовсім тверезі люди, то це працює внутрішнє, не до кінця усвідомлене відчуття. Йдеш у веселому кольоровому Берліні, але ж злочинці можуть бути й там. У Індонезії ж натомість кредит довіри розкривається сповна: я залишав мопед на центральній вулиці, на перехресті, у ньому стирчали ключі по кілька годин, їх було видно з усіх боків, або біля дому залишав з ключами на кілька днів – нікому нічого від тебе не треба. До цього швидко звикаєш і відключаєш деякі внутрішні паски безпеки. Хоча, звісно, і там може трапитись все, що завгодно. У Європі інша атмосфера, сприймаєш усе з острахом і пересторогою. Але в будь-якій країні світу — коли приїздиш у нове місце, сприймаєш спершу поведінку людей за своїми законами, тож певен час потрібен на адаптацію і зрозуміння того, чим тут люди живуть. Сприймати місцевих за їх каноном, або хоча би фіфті-фіфті, тому що від своїх принципів відмовлятися важко – це нелегке випробовування. Коли в кафе всі одночасно чавкають і відригують одночасно, до цього звикнути неможливо – а в Китаї саме так і відбувається, причому всі сидять ну дуже поруч і біля тебе цілий хор чавкальників, у кафе музики нема. Певні внутрішні застереження обійти важко.\n– Українці мало подорожують, інколи життя проходить у межах області чи навіть району, і це велика проблема для комунікації. Чи ти як уродженець столиці це усвідомлюєш? Як можна це змінювати?\n– Для початку купити рідній бабці путівку в Карпати. Є нації більш туристичні, як поляки і чехи, яких я зустрічаю скрізь, а є такі які треба виховувати. Чехів зустрічав в 20 разів частіше, ніж українців, а їх учетверо менше, ніж нас. Хто такі українці, узагалі мало хто знає. Я люблю відчувати себе амбасадором власної країни, намагаюсь показувати, якими ми є з кращої сторони. Мені здається, в цьому є навіть якась суспільна користь.\nЧому не подорожують? Основна проблема – це страх, що поширюється на все: страх відкривати новий бізнес, страх, що ти не володієш мовами і що буде важко порозумітися символами чи знаками, страх інших кухонь, страх інших людей. Я десятки разів зупинявся вдома у людей, з якими не мав жодної спільної мови. Це безглуздо — боятися їхати кудись, переїздити, що тебе десь вкрадуть, що у тебе вкрадуть документи. Але більшість проблем у країні пов’язані саме з цим безглуздим страхом нового. Я думаю, що корінь цього — питання безпеки: люди не почуваються в безпеці, звикли до воїн, змін влад, падіння курсу, безкарності і безвідповідальності.\n– Коли відкриється наш кордон із Євросоюзом, ситуація покращиться?\n– Не дуже. Тому що кордон давно відкритий. Безвізовий режим — це лише один із десятків і сотень страхів. Покращиться для тих, хто боїться ходити у консульство чи перетинати кордон, але це ж ще не факт, що по дорозі у них не виникнуть всілякі інші страхи – відриватися від своєї зони комфорту у будь-якому її прояві. Для когось вона закінчується 20 мІ, і вони вийшовши в кафе вже відчувають себе не в своїй тарілці, при тому що купа народів у ресторанах чи кафе просто харчуються. Чому так мало хороших закладів в українських містах? Бо їм треба завойовувати довіру “з самого початку”. Довіру до закладів громадського харчування. Це базові штуки. А в нас досві ходять легенди про те, що всі суші — з глистами, а палочки для суші вигадали сатаністи.\n– Один із моїх страхів, котрий і далі сидить, це автостоп, який я сприймаю як напрошування в приватній чужої людини, що ти їй таки мусиш щось заплатити… Як розповісти українцям, що культура автостопу це власне культура і тренд?\n– У нас може автівок на душу населення менше, ніж в інших країнах, але це вже давно тренд, ще з семидесятих і Адамса Дугласа. Я колись у Швеції зустрів жіночку — вона мені сказала “О, я п’ятдесят років тому теж їздила автостопом”. Я собі подумав — напевно, це було значно складніше, враховуючи який трафік був п’ятдесят років тому і який зараз.\nОдин із моїх попутників по Азії, що пробув зі мною три тижні, якому я показував купу людей, які готові тобі допомагати всім чим можна, все одно пише мені у коментарях: «Я все одно не вірю, що вони можуть брати без грошей». Але люди взагалі раді допомагати один одному. Скрізь.\n– Чому їздиш у Азію? Багато хто пізнає її лише з твоїх постів у ФБ і книжок Ірени Карпи…\n– Карпа теж з індонезійських полів. Нещодавно привіталися з нею індонезійською, вона давно там була, але пам’ятає ще ази мови.\nЯ колись у дитинстві малював географічні мапи, великі такі, перемальовував їх, і Азія постійно вабила найбільше, часто її малював. Плюс мене страшенно захоплював фільм «Шокуюча Азія», у трьох частинах, і мені видавалося, що це цілком інший світ, який можна зрозуміти лише там побувавши. Себто, передусім – зрозуміти. Тому, можна сказати, що це дитяча мрія або незавершений гештальт.\n– І що спільного в українцях та індонезійцях?\n– Я нещодавно переглядав статистику, у нас десь близько 70% християн, з них 39% «просто християни», безвідносно до патріархату, 10% греко-католиків, по відсотку римо-католиків і протестантів, а до 10% – «просто віруючі». Тобто люди здебільшого навіть чітко не можуть відповісти, якої вони віри. В індонезійців схожа ситуація, вони дуже мало знають про свою релігію, іслам, а їх там 96%. Релігія ослабла через режими диктатур, зрештою, як і у нас. Також грає фактор мови, якщо у нас молитви і “святе письмо” – це або українська, або принаймні більш-менш зрозуміла старослов’янська, то у них мова релігії — арабська, цілком для них незрозуміла, з чужим алфавітом. Це все веде до нерозуміння мусульманства у мусульманській країні. Набирає обертів відродження місцевих культів, містицизму, буддизму та індуїзму, які також деякий час панували на тих землях. В той самий час у сусідній Малайзії, і це відрізняє її від Індонезії, дуже часто вивчають арабську, тому вони більш мусульманські, проте там значно менший відсоток мусульман у країні. Це колишня британська колонія. Британія давала колоніям освіту, науку, медицину. Тому Малайзія, Сінгапур чи Гонконг значно відрізняються від України. Натомість у Індонезії з освітою і медициною проблеми. Це колишня голландська колонія, а голландці чинили зі своїми територіями не набагато краще ніж московити – витягували ресурси, не даючи нічого взамін. У України і Індонезії багато спільних проблем, які нам “подарувало” наше невдале колоніальне минуле.\nСпілкувався Роман Кабачій\nФрагмент Біблії Гутенберга продають за 500 000 доларів\nУкраїнське кіно фінансуватимуть з акцизів і лотерей?\nІншим тут місце: історії українського різноманіття від Олесі Яремчук


Завжди попереду, але ніколи не перемагає… – СЕКУНДА\n23.10.2020 ug ug Головне, Кропивницький, Культура, Політика, Суспільство 0\nНа місцевих виборах у нашому місті значно більшою популярністю користуються не крупні парламентські партії. В Кропивницькому лідерами симпатій є муніципальна партія Артема Стрижакова “Перспектива міста” і нова партія, ініційована дніпровським мером Філатовим, “Пропозиція”, куди нещодавно вступив Андрій Райкович.\nПро це свідчать результати дослідження Центральноукраїнської соціологічної лабораторії.\n«Це і є тією новою особливістю теперішніх виборів. Вперше за 30 років незалежності місцева партія “Перспектива міста” користується чи не найбільшою підтримкою кропивничан і змагається за те, щоб стати лідером у міській раді», – говорить відомий у області соціолог Едуард Клюєнко.\nРаніше експерти повідомляли про феномен Артема Стрижакова – коли місцевий лідер створив успішну партію, яка більше 5 років працює для обласного центру. Як зазначають експерти, основна боротьба за посаду мера розгорнеться у другому турі між Стрижаковим і Райковичем.\nНа думку політолога, кандидата політологічних наук Руслана Стадніченка, високий рівень підтримки місцевої партії Стрижакова «Перспектива міста» може бути також обумовлений побоюванням жителів, що відбуватиметься ще більший відтік місцевих коштів у Дніпровський регіон. Адже, як відомо, значна частина бізнесу, що у Кропивницькому, зареєстрована в Дніпрі, відтак існують чималі ризики як для місцевого бізнесу, так і для міського бюджету.\nЗа інформацією, опитування проведене Центральноукраїнською соціологічною лабораторією в період з 13 по 18 жовтня у Кропивницькому. Опитано 600 респондентів. Метод – стандартизоване інтерв’ю за місцем проживання. Вибірка репрезентативна за статтю, віком та виборчим округом. Похибка репрезентативності 4.2%.\nВ ході дослідження 50,7% опитаних повідомили, що точно братимуть участь у виборах.\nЦентральноукраїнська соціологічна лабораторія завжди пророкує першість у симпатіях Артему Стрижакову… вже не перший рік, але він ніколи не перемагає згідно цим прогнозам. Без натяків це починає бути схожим не на соцдослідження, а на замовну PR-акцію. В народі бубнять під ніс – “замовили… купили…” Не за гречку звичайно, але сайт “Гречка” раз за разом про це пише. Мабуть теж не просто так…\nПро “якість” робрти лабораторії варто замислитись.\nХто керуватиме Кропивницьким у найближчі роки, – рейтинги від соціологів


Як показує інструкція, «Алкостоп» є біологічно активною добавкою, дія якої спрямована на усунення алкоголізму, а також позбавлення від похмільного синдрому. При використанні курсом прийом добавки стає витратним, однак виробник обіцяє, що отриманий результат вартий того. «Алкостоп» інструкція представляє як засіб, який швидко засвоюється організмом, позитивно впливає на стан нервової системи, роботу печінки і нирок, істотно знижує тягу до спиртних напоїв. «Алкостоп» дозволяє відновити звичний ритм життя. Препарат налагоджує обмінні процеси, порушення в яких були викликані негативним впливом етилового альдегіду. З його допомогою організму виявляється комплексна допомога, оскільки виробляється стимуляція роботи печінки, яка є головним органом, який забезпечує захист від токсичних речовин.\nЗасіб, призначений для боротьби з алкоголізмом, випускається у формі концентрату сухого безалкогольного напою. В упаковці знаходиться 5 пакетиків, в кожному з яких присутній по 10 г препарату «Алкостоп». Краплі, які виготовляються з тією ж метою: позбавити людину від постійного бажання вживати алкоголь і від його негативного впливу на здоров'я - справляються з поставленим завданням менш ефективно. Порошок - це продукт американського виробника, краплі - препарат, який ізотавлівается в Росії.\nУ складі препарату присутні фруктоза, бурштинова кислота. «Алкостоп» містить екстракти таких рослин, як солодка, зелений чай, елеутерокок колючий, родіола рожева, сафлоровидная левзея. Останні три екстракту активізують процес вироблення ендорфінів, зменшують рівень фізичної залежності від алкогольних напоїв, роблять легшим відмова від їх вживання. Посилене вироблення ендорфінів сприяє меншого прояву похмільного синдрому. Завдяки наявності цих екстрактів нормалізується робота всіх систем і органів, які функціонували зі збоєм внаслідок алкогольного отруєння. Залишені після використання засобу «Алкостоп» відгуки показують, що в результаті його прийому поліпшується дихальний процес, налагоджується робота головного мозку, нормалізується стан судин, серця. Решта речовини, присутні у складі препарату, в основному впливають на механізми, що сприяють появі похмільного синдрому.\nКукольник, копитняк, любисток - це речовини, які містять краплі «Алкостоп». Інструкція до даного препарату обіцяє людині повне позбавлення від алкогольної залежності. Однак з даними компонентами такий результат є сумнівним.\nПрийом янтарної кислоти позитивно відбивається на енергетичному обміні, кислотно-лужний баланс, діяльності головного мозку. Ця речовина дозволяє організму швидше переробити етиловий спирт, сприяючи його кращому розщепленню.\nЗелений чай відомий всім як потужний антиоксидант. Він покращує функціонування серцево-судинної і центральної нервової систем, прибирає порушення, що виникли внаслідок забруднення організму алкоголем. Зелений чай сприяє кращій роботі серця і здорового стану судин, надає відновлює дію на частоту скорочень серця і тонус стінок судин. Компоненти, які знаходяться в екстракті чаю, з'єднуючись з кислотою бурштинової, дозволяють ниркам ефективніше виконувати своє завдання, а саме видільну функцію. Зелений чай позбавляє організм від токсинів, дозволяє досягти водного балансу в крові. Солодка заспокійливо діє на ШКТ, роздратований складовими алкогольних напоїв, призводить до балансу гормонів, знімає запалення.\nВсі компоненти препарату «Алкостоп» інструкція із застосування представляє як суміш речовин, яка робить розпад етилового альдегіду безпечним, сприяючи його поділу на компоненти, практично не роблять шкідливого впливу на організм. Разом з тим складові кошти оберігають печінку від токсичної дії алкогольних напоїв і продуктів розпаду, що утворюються в процесі їх переробки.\nУ готовому продукті присутня вода, вона необхідна для видалення речовин, що отруюють організм, з органів і тканин, їх переміщення до місць, призначеним для переробки.\n«Алкостоп» (краплі) відгуки покупців має в основному з негативним відтінком. Про препарат у формі порошку залишають значно більше позитивних відгуків, що пов'язано з благотворним впливом його компонентів на організм. Засіб усуває збої в роботі організму, особливо ті, які мають відношення до складу крові. Препарат ефективно прибирає похмільний синдром, виключаючи необхідність вживання спиртних напоїв. «Алкостоп» забезпечують захист від негативних факторів, що виникають після передозування напоїв, які містять алкоголь. Таким чином, людина стає працездатним, легше відмовляється від спиртного. Зменшується вираженість алкогольного потягу, фізична вираженість залежності від алкоголю.\n«Алкостоп» (краплі) спосіб застосування дозволяє призначати при таких станах:\nПри схильності до змін артеріального тиску, коли показники можуть істотно підвищитися, від використання препарату краще відмовитися. Однак «Алкостоп» -каплі інструкція із застосування все ж дозволяє застосовувати і в таких випадках, але з особливою обережністю. Те ж саме стосується кошти в порошку.\nВміст пакету розчиняють у гарячій воді. Необхідно підготувати 200 мл рідини, але не окропу і ретельно розмішати ліки. Пити засіб можна з інтервалом в 4:00, незалежно від вживання їжі. Максимальна норма в день - 6 пакетиків «Алкостоп».\nПрепарат зручно вживати, т. К. Він не містить речовин, які надавали б йому виражені запах і смак. При використанні кошти не виникає відторгнення, воно добре приймається організмом. Звикання після прийому засобу «Алкостоп» відгуки також виключають.\nПрепарат можна приймати по одному разу в день, а якщо необхідно - частіше, але обов'язково не раніше ніж через 4:00 після першого прийому.\nЧасті й тривалі запої\nЗасіб рекомендується вживатися щодня, достатньо двох прийомів, проте 20 г препарату - це мінімальна доза. Використання «Алкостоп» повинно проводитися до повного усунення всіх порушень в організмі, викликаних алкоголем.\nЩодня допускається триразовий прийом 10 крапель «Алкостоп». Як показує інструкція, фітопрепарат, використовуваний в обсязі 10 крапель тричі на день, повинен позбавити людину від алкозалежності за три місяці.\nВплив засобу «Алкостоп» (краплі) відгуки деяких покупців оцінюють як позитивне, пов'язуючи це з натуральністю його складу. Інструкція показує, що дія препарату у формі крапель спрямоване на усунення як фізичної залежності, так і психологічної. Головна перевага кошти - видалення небезпечних для здоров'я речовин і насичення його корисними елементами. Можна виділити наступні переваги:\nвиняток ймовірності розвитку негативної реакції організму;\nПрепарат «Алкостоп» відгуки отримує переважно хороші унаслідок своєї високої ефективності і натуральності. Це добавка, що очищає і тонізуюча організм. Однак для повного позбавлення від алкозалежності необхідний комплексний підхід. Одного БАДа недостатньо. Засіб в основному допомагає прибрати симптоми, якими супроводжується похмілля.\nЛіки «Алкостоп» відгуки відображають як вигідне засіб для усунення похмільного синдрому зазвичай тільки в тих випадках, коли препарат набувається у формі порошку. Ціна кошти в порошку становить приблизно 329-448 руб., Ціна крапель вище - 900-1000 руб.\nВ якості аналогів можуть бути використані екстракти рослин, які входять до складу «Алкостоп». Також підходять таблетки, що містять янтарну кислоту.\nЩо стосується засобу «Алкостоп», відгуки покупців показують, що позбутися від похмільного синдрому з його допомогою реально. Однак перестати вживати алкоголь, усунувши повністю залежність, вдається не всім, т. К. Головне - мати бажання перестати пити і прагнути до цього.\nАлкоголізм є важким захворюванням, ніякі краплі і порошки його не усунуть, якщо у людини відсутній таке бажання. Люди, які використовують «Алкостоп», відгуки складають, включаючи в них інформацію про досягнутий результат. Не варто розраховувати на чудодійний ефект від прийому «Алкостоп», він може допомогти в реалізації поставленого завдання, але не підходить в якості єдиного засобу лікування. Важливо, щоб підхід був комплексним.\nУ складі крапель присутні речовини, які при збільшенні рекомендованої дози можуть бути для організму отруйними, незважаючи на їх натуральність. У результаті можлива інтоксикація, коли виникає необхідність екстреної допомоги. Покупці воліють засіб в порошку через його безпеки.\nЧасто «Алкостоп» застосовується при відсутності алкогольної залежності, коли потрібно запобігти або прибрати похмілля. У таких ситуаціях він завжди відмінно справляється зі своїм завданням, дозволяє відновити працездатність. Багато покупців вважають прекрасним властивістю препарату його здатність робити вплив компонентів алкоголю на організм менш згубним. Як засіб від похмілля «Алкостоп» - чудовий варіант.\nFAQukrn.ru » Здоров'я » Препарати » Краплі "Алкостоп": відгуки, інструкція із застосування і аналоги


спектр купівля варіант житель міф константа проект пропозиція ви підприємець офіс криза Новини в сфері ріелторської діяльності Запоріжжя мир переговор менеджер оренда представництво сотка висновок холдинг ціна обєкт Компанія \_"Мастерская бизнеса\_" час професія будівля документ житло трикутник\nЯ звернувся в АН «Партнер плюс» з проханням допомогти мені придбати 2-комн.кв. на Бородінськом. Мені дуже сподобалося, що на мою заявку швидко відповіли і запропонували мені на вибір 4 варіанти. Я був здивований на скільки точно фахівець вибрав варіанти, що був готовий купити …\nАН Партнер плюс →\nНас в місті знають, як стабільне агентство нерухомості - і це важливо.\nЯкщо Ви - покупець , то отримуєте вичерпну консультацію по покупці нерухомості в м. Запоріжжя по об’єкту, що цікавить Вас. У …\nА всі компанії ті, що промишляють «легкою наживою» припинили своє існування через відсутність постійних клієнтів.\nЦН Професіонал →\nДля агентства нерухомості це - вік зрілості.\nОфісне приміщення АН “Співдружність” знаходиться в п’яти …\nАН Співдружність →\nКлієнтами і партнерами АН «Інтер» були: державні установи, комерційні банки, підприємства малого і середнього бізнесу, юридичні і фізичні особи. Пропонуємо свій досвід і професіоналізм і сподіваємося на взаємовигідну співпрацю! Джерело: darinfo.com.ua\nАгентство Нерухомості Інтер →\nЗ середини 2005 року активно працює Міжнародний напрям агентства нерухомості “атланта” і сьогодні успішно представляє нашому споживачеві для придбання нерухомість Іспанії, Кіпру, Туреччини, Болгарії і Німеччини.\nНайбільш успішним нашим бізнесом, що діє, є агентство нерухомості “АТЛАНТА”.\nАГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ “АТЛАНТА” СЬОГОДНІ\nСьогодні агентство нерухомості “АТЛАНТА” - це 21 Представництв в м. Одесі, з них 15 …\nАгенство нерухомості атланта →\nCopyright © 2009 Ріелтори Запоріжжя і області » Агенства нерухомості , 0.518 seconds, 1.708 Mb2399


Українців зобов'яжуть платити податок на квартиру: скільки візьмуть за метр і як покарають за несплату\nУкраїнців зобов’яжуть платити податок на квартиру: скільки візьмуть за метр і як покарають за несплату\nДУМКА 17, Січень 2020, 06:49 1150\nУкраїнцям у 2020-му доведеться заплатити податок за свою нерухомість, площа якої перевищує “норму”, за порушення або не сплату штрафуватимуть.\nПро це пише економіст Олександр Литвин.\nТаким чином українцям доведеться заплатити 41,7 грн – за кожен “зайвий” квадрат.\nУ 2020-му платити потрібно податок за 2019-й. Тому при розрахунку використовується торішній розмір зарплати – 4173 грн. Для прикладу розглянемо, скільки потрібно заплатити за квартиру площею 150 квадратів. При ставці в 1% і “нормі” в 60 квадратів доведеться сплатити “зайві” 90 метрів. Це 3755 грн (по 41,7 грн за кожен квадрат).\nБільшість українців заявили про погіршення свого матеріального становища\nПри цьому податком обкладається не тільки житлова, але і будь-яка інша нерухомість, в тому числі прибудови до будинку (сараї).\nПодаток потрібно заплатити протягом двох місяців з моменту, як прийшла квитанція. Якщо запізнитися, то доведеться заплатити штраф. “Згідно зі ст.266 Податкового кодексу, податкове зобов’язання може бути нараховане за звітні роки в межах 1095 днів.\nТобто трьох років”, – пояснили фіскали. Якщо затримати платіж до 30 днів – штраф 10%, від 30 днів – штраф 20%. Якщо ж українець ігнорує повідомлення і відмовляється платити, майно, на яке нараховують податок, можуть заарештувати.\nApple підвищує на 20% ціни в App Store для...\nПодаткова вимагає від тютюнових компаній заплатити 2 млрд гривень...\nЗСУ звільнили ще один населений пункт... 30 Червня, 2022, 13:55 343\nМіноборони опублікувало унікальні кадри, як снайпер... 30 Червня, 2022, 11:01 408


Інформація щодо безпечності питної води в Запорізькій області за період 09.11. -15.11.2018 року\nІнформація щодо безпечності питної води в Запорізькій області за період 09.11. -15.11.2018 року (19/11/2018 14:56)\nСтруктурними підрозділами Державної установи «Запорізький обласний лабораторний центр МОЗ України» проводяться постійні моніторингові дослідження якості питної води у місцях водозаборів, на водопровідних спорудах та мережах централізованого господарсько-питного водопостачання. За указаний період питна вода залишається безпечною в епідемічному відношенні: за мікробіологічними показниками на водопровідних спорудах області досліджено 62 проби, відхилень 1,6%, попередній тиждень –2,5%; за 2017 - 2,6% відхилень, Україна - 2,9%. Відхилення встановлено у 1 пробі Мелітопольського району, смт. Мирне, за показниками ентерококи, (перший відбір 31.10.2018р., результат від 03.11.2018р., проводились профілактичні роботи; повторний відбір виконано 08.11.2018р., результат 12.11.2018 – ентерококи).\nЗа санітарно-хімічними показниками на водопровідних спорудах області досліджено 65 проб, з відхиленням - 18 (27,6%), попередній тиждень - 51,4%; за 2017г. - 29,5% відхилень, по Україні - 3,65%. Відхилення встановлено:\n- У 6 пробах Куйбишевського району з сільського водопроводу (2 з артсвердловини, 4 з водозабірної мережі) водогону смт.Більмак за показниками сухий залишок, сульфати.\n- У 4 пробах Василівського району з комунального водопроводу м.Василівка за показниками кольоровість, каламутність, аміак, сухий залишок, хлориди, залізо, марганець.\n- У 8 пробах Мелітопольського району, 4 з артсвердловини Мелітопольський р-н с.Костянтинівка за показниками кольоровість; 2 з резервуара: Мелітопольський р-н с.Костянтинівка за показниками кольоровість; 2 з водозабірної мережі: Веселівський р-н с.Новоуспенівка за показниками кольоровість, Веселівський р-н с.Матвіївка за показниками кольоровість, мутність.


Подорожуємо з МОПАСом! | Рідне Прибужжя\nПодорожуємо з МОПАСом!\n26.10.2017 - Коментувати | Прочитали: 7580\nОстанньої неділі жовтня в Україні традиційно відзначають своє професійне свято трударі автомобільного транспорту та дорожньої галузі. Серед них – і працівники ПрАТ «Миколаївське об’єднання пасажирських автостанцій» (скорочено – ПрАТ «МОПАС»). Щодня послугами автовокзалів та автостанцій, що входять до мережі МОПАСу, користуються сотні мешканців області та гостей південного регіону, а річний пасажиропотік становить понад півмільйона пасажирів.\nГенеральний директор товариства Олександр Поганюк обіймає посаду лише з травня цього року, проте Олександр Валерійович, маючи «за плечима» достатній організаторський досвід, уже добре обізнаний у специфіці ввіреного підрозділу та ставить чіткі завдання щодо розвитку найбільшого в регіоні оператора автостанційних послуг.\n– Наразі до сфери впливу Миколаївського об’єднання пасажирських автостанцій, – розповідає О. Поганюк, – входять чотири великі автовокзали – у Миколаєві, Первомайську, Южноукраїнську та Вознесенську, а також десять автостанцій – у Новому Бузі, Єланці, Казанці, Арбузинці, Доманівці, Веселиновому, Кривому Озері, Березанці, Коблевому, а також АВ‑2 біля Центрального ринку в Миколаєві. У штаті підприємства налічується понад сто штатних працівників. Звичайно, є певні труднощі у роботі, але в цілому намагаємось створити максимально комфортні умови для наших клієнтів.\nЛише в цьому році було встановлено нові металопластикові вікна на Миколаївському міжміському автовокзалі, а на заміну асфальтового покриття на Первомайському автовокзалі підприємство витратило до півмільйона гривень. «Це, звичайно, чималі для нас витрати, але, знову ж таки, вони сповна окупуються тими зручностями, які мають як пасажири, так і власники автобусів, – зауважує Олександр Поганюк. – Тож продовжуємо ремонтні роботи на всіх наших об’єктах, а у планах – модернізація автовокзалів Миколаївщини, насамперед центрального автовокзалу обласного центру. Адже нинішній вигляд багатьох будівель – це минуле століття, що нас аж ніяк не задовольняє. Сподіваюсь, що в цих починаннях нас підтримають, у тому числі матеріально, й місцеві органи влади».\nВодночас МОПАС запроваджує нові, сучасні послуги та сервіси для своїх клієнтів, йдучи назустріч їхнім побажанням. Так, нещодавно у пасажирів з’явилася можливість придбати квитки на зворотні рейси, причому це стосується як внутрішньоукраїнських, так і міжнародних рейсів. До речі, натепер здійснюється продаж проїзних документів у триста міст Європи! Серед новацій і збільшення терміну купівлі квитків заздалегідь – з 14 днів до 30-ти. А для зручності пасажирів розроблено сайти mopas.com.ua та реалізована можливість придбати квитки, не виходячи з дому, через мережу Інтернет на сайті inBus.ua, на цих ресурсах можна ознайомитися з розкладом руху автобусів та придбати квиток у потрібному напрямку.\n– Принагідно, – наголосив О. Поганюк, – дехто із наших клієнтів не розуміє, що МОПАС не володіє автобусами та не завжди може вплинути на перевізника стосовно пільгового перевезення пасажирів автомобільним транспортом. Тож хочу наголосити, що автобуси не належать автовокзалу, а відшкодування витрат перевізникам за пільгові категорії населення здійснюються з бюджету. Ми ж надаємо лише сервісні послуги з продажу квитків, прийому транспортних засобів та перебування пасажирів на об’єктах нашого підприємства.\nВарто також зазначити, що, на відміну від деяких недобросовісних конкурентів, ПрАТ «Миколаївське об’єднання пасажирських автостанцій» здійснює свою виробничу діяльність виключно у правовому полі. Усі працівники МОПАСу офіційно працевлаштовані, а придбання квитків проводиться через касові апарати. Відтак підприємством сплачуються необхідні податки та збори до бюджету.\nСповідуючи соціальну відповідальність перед суспільством, керівництво МОПАСу знайшло можливість для відкриття на міжміському автовокзалі Миколаєва та на аналогічному об’єкті в Первомайську волонтерських пунктів. У затишних кімнатах створено комфортні умови для тимчасового перебування та відпочинку учасників АТО.\n– Напередодні професійного свята, – каже Олександр Поганюк, – хочу щиро подякувати всім нашим працівникам за сумлінну наполегливу працю та побажати їм миру, здоров’я та сімейного затишку. А всіх пасажирів запрошую скористатися послугами Миколаївського об’єднання пасажирських автостанцій, а ми – не підведемо!\nPrevious Article Чорно-біла історія\nNext Article Будівництво триває…


України від 22 січня 2000 р. № 89 "Про запровадження єдиної державної регуляторної політики у сфері підприємництва"; Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 767 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо підготовки обґрунтування проектів регуляторних актів"; Постанови Кабінету Міністрів України від 31 липня 2000 р. № 1182 "Про затвердження Положення про порядок підготовки проектів регуляторних актів". Невдовзі державна регуляторна політика пройшла такі два етапи: 1) дерегулювання — здійснення заходів щодо усунення обмежень у чинних нормативно- правових актах, які стримують розвиток підприємництва, що давало змогу мобільно реагувати на потреби ринкових вимог; 2) впровадження єдиного підходу до унеможливлення появи неефективних, економічно недоцільних регуляторних актів із застосуванням методів економічного аналізу для пошуку найоптимальнішого варіанта формування правової бази з використанням форм діалогу державних органів з громадськістю.\nДля забезпечення реалізації Закону України від 11 вересня 2003 р. "Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності" Кабінетом Міністрів України прийнято низку нормативно- правових актів:\n• Постанову Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2004 р. № 150 "Про офіційне оприлюднення регуляторних актів, прийнятих місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади та їх посадовими особами, і внесення змін до Порядку оприлюднення у мережі Інтер- нет інформації про діяльність органів виконавчої влади";\n• Постанову Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 р. № 226 "Про затвердження Положення про апеляційну регуляторну комісію";\n• Постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2004 р. № 308 "Про затвердження методик проведення аналізу впливу та відсте- ження результативності регуляторного акта";\n• Постанову Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 14 квітня 2004 р. № 471 "Про затвердження методик проведення аналізу впливу та відстеження результативності регуляторного акта Національного банку України";\n• Розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 березня 2004 р. № 152-р "Про підготовку та оприлюднення щорічної інформації\nКабінету Міністрів України про здійснення державної регуляторної політики органами виконавчої влади" та ін. Засобами здійснення регуляторної політики, державного регулювання господарської діяльності, реалізації цільових економічних, інших програм, а також програм економічного і соціального розвитку є, згідно зі ст. 12 ГКУ, державне замовлення, державне завдання; ліцензування, патентування і квотування; сертифікація та стандартизація; застосування нормативів і лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.\nОсобливості регуляторної політики, правового регулювання господарських відносин визначаються залежно від сфери суспільного виробництва, в якій складаються ці відносини, особливостей галузі господарювання, виду господарської діяльності, економічної форми її результату, простору, на якому складаються господарські відносини (внутрішньому чи зовнішньому ринку), особливостей суб'єктів, між якими виникають господарські відносини. Правове регулювання господарських відносин здійснюється з урахуванням суспільного розподілу праці, що склався, та об'єктивно існуючих галузей народного господарства (ст. 258 ГКУ).\nОдним з напрямів регуляторної політики, оптимізації правового регулювання економічних відносин є визначення меж державного втручання в економічну діяльність. (Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, — зазначено у ч. 3 ст. 8 ГКУ "Участь держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в господарській діяльності".) Зокрема, межі державного втручання в економічну діяльність визначені такими двома параметрами: 1) контроль над господарською діяльністю шляхом державної реєстрації її суб'єктів; 2) визначення сфер державного контролю і нагляду за господарською діяльністю.\nЗгідно із ст. 19 ГКУ суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Контроль над нею з боку держави виконується шляхом державної реєстрації суб'єктів господарювання відповідно до законодавства України.\nЗа ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб — підприємців" (ВВР. — 2003. — № 31-32, ст. 263) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб — підприємців — це засвідчення факту створення або припинення діяльності юридичної особи; набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Порядок здійснення державної реєстрації цих осіб передбачає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, вказаних у реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу — підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу свідоцтва про державну реєстрацію та виписки з Єдиного державного реєстру (ч. 2 ст. 4). Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб — підприємців. Єдиний державний реєстр ведеться на електронних носіях відповідно до державних стандартів, що забезпечують його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, які становлять інформаційний ресурс держави (ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб — підприємців").\nМежі державного втручання в економічну діяльність окреслюються також шляхом визначення сфер державного контролю і нагляду за господарською діяльністю. Ст. 19 ГКУ встановлює, що держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання у таких сферах:\n• збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб'єктами господарських відносин — за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності;\n• фінансових, кредитних відносин, валютного регулювання та податкових відносин — за додержанням суб'єктами господарювання


Можна протирати обличчя спиртом? Однозначне немає\nЯк ви думаєте, чи можна протирати обличчя спиртом? Раніше на це запитання основна маса опитаних людей відповіла ствердно. Що змінилося? Чому сьогодні стільки сумнівів щодо користі цього сильного антисептика? Відповідь проста: довгі спостереження дозволили зробити висновок, що спирт далеко не завжди благотворно діє на оброблювану їм шкіру. Якийсь час позитивний ефект дає про себе знати: знижується кількість прищів, зменшується жирність, епідерміс виглядає більш здоровою. Але з часом така позитивна динаміка раптом повертається на 180 градусів, немов у російських казках, “до лісу передом”. Чому ж спирт на якомусь етапі перестає допомагати і невже всі рекламовані коли препарати на його основі – обман величезної кількості покупців? Що відбувається зі шкірою після тривалого впливу на неї етилу? Давайте разом розставимо вже крапки над “і”, вирішивши це питання раз і назавжди.\nМожна протирати обличчя спиртом? Ні! Принаймні, не можна це робити регулярно. По-перше, вже під час обробки руйнується гидролипидная плівка, що захищає нашу шкіру від шкідливих впливів середовища, в якій ми знаходимося. Це і бруд, мікроби, і перепади температури, і дія вітру, і ще безліч факторів.\nОтже, спирт розчиняє тоненьку захисну плівку, розчиняючи жир і одночасно видаляючи мікроби. Що відбувається з дермою? Вона кидає всі сили на відновлення балансу, тобто посилено виробляє стерту захист. Здогадуєтеся, про що мова? Правильно – про жирі! Після протирання спиртом шкіра жирніє все більше і більше.\nКрім того, посилюється кератинізація – це ще одна реакція шкіри на антиприродное втручання. За цей процес відповідає епідермальний шар, – саме в ньому відмирають клітини і відбувається їх ороговіння. Природа придумала такий процес для захисту від руйнівних дій навколишнього середовища. По суті, для незахищеної шкіри навіть кисень дуже шкідливий, оскільки він – найсильніший окислювач. Народжуються клітини в базальному, найбільш наближеному до дермі, шарі. Вони старіють і, руйнуючись, поступово переходять у більш високий шар – шипуватий. Кератиноцити, що заповнюють місця умираючих клітин, починають зв’язуватися, утворюючи своєрідний скріплює їх “цемент”. Далі ороговевающие клітини спрямовуються вище, до зернистому шарі.\nМембрана потовщується. Одночасно за участю филаггрина (це специфічний білок) кератин перестає розчинятися і ущільнюється. Роговий шар є останнім на стадії формування шкіри. Тут клітини стають плоскими і щільно притискаються (саме тому поверхня шкіри така щільна). Филагрин, що впорався з призначеними функціями, починає розпадатися на інші складові (амінокислоти), які і відповідають за природний захист і зволоження. Так от, посилена кератинізація призводить до ще більшого ущільнення, сухості, а в подальшому – подразнення і запалення.\nПомилка перша. Той, що знищує бактерії, тобто дезинфікує, відомо всім. Давайте, до речі, зробимо акцент на слові дезінфікує, оскільки тут і криється основний підступ. По-перше, неможливо прибрати 100% бактерій зі всього тіла, тому навіть на так звані “чисті” місця вони перемістяться з необроблених ділянок. По-друге, до шкірі тут же прилипнуть нові бактерії з навколишнього середовища. А оскільки захисний шар вже змитий, то вони почнуть розмножуватися з великим ентузіазмом.\nПомилка друга: спирт підсушує. Це вірно. Але, сушить він не тільки прищі, але і всю шкіру, на яку потрапляє. А суха шкіра – це підвищена кератинізація, про яку ми розповідали вище. Наслідок – закупорювання пір, появу комедонов і інших неприємностей.\nПомилка третя: це – найкращий варіант очищення шкіри. Практично всі говорять про те, що, якщо помитися з милом, а після цього протерти вимиті ділянки ватою зі спиртом, то можна побачити сліди бруду. Але хіба може це служити показником? Шкіра не може бути завжди ідеально чистою, тому що вона від природи захищена жиром, який, за своєю природою, має липкість! Не забувайте, що світ не стерильний і навколо вас мільярди бактерій, якихось частинок, не видимих вашому оці, пил в кінці кінців. Навіть у воді при детальному розгляді можна знайти безліч домішок. Між іншим, дерматологи радять навіть мило застосовувати не особливо часто, оскільки воно змінює PH. Жінки знають, як сохне шкіра на руках, якщо щодня прати білизну або мити посуд без машинки.\nЧастина косметологів все ще призначає препарати, що містять високий відсоток спирту, для боротьби з вуграми, або гиперсебореи, марно сподіваючись на позитивні клінічні результати. В результаті пацієнти доходять до критичного зневоднення шкіри і порушення її цілісності, не покращуючи, а погіршуючи стан (йдеться, зокрема, про гіперпродукції сала). У літа давно вже канули спиртові тоніки, які випускалися для жирної шкіри. Їх місце зайняли ізотонічні лосьйони.\nПитання, яке хвилює людство з часів його появи на земній кулі. Невже потрібно відмовитися від очищення шкіри спиртом? І так, і ні. По-перше, кращого антисептика все одно ще не придумано. Багато склади, що володіють дезинфікуючими властивостями, робляться на його основі. Потрібно просто чітко з’ясувати, де знаходиться ворог, а де друг. Не можна “бомбардувати” всю шкіру, якщо на ній розташувалися кілька ворогів. Якщо ви налаштувалися на видалення прищів, прижигайте тільки їх, точково.\n1. Якщо мова йде тільки про очищення, то чому б не зупинитися на тому, що здатне розчиняти жир і бруд, не висушуючи шкіру? Як думаєте – про що мова? Про жирі! Зараз можна знайти безліч засобів з різними маслами. Для зняття макіяжу може підійти, наприклад, молочко. Воно і чудово очищає шкіру, і спирту в ньому немає. Після його застосування досить просто вмитися. Головна проблема – підбір хорошого, якісно препарату. На жаль, більшість виробників, м’яко кажучи, лукавлять, коли називають свої продукти ідеальними. Тому підбір потрібно починати не з огляду полиць магазинів, а з пошуку достовірної інформації, що відображає результати тестування.\n2. Окремі косметичні продукти все ж не можуть взагалі не містити спирт. Деякі відмінні антисептики, знежирюють і підсушують, маю своє право на життя. Приміром, частина гелів або желе, може містити до 8% етанолу. Але слід враховувати, що ці сполуки, які розподіляються добре і досить в’язкі, дають шкірі додаткове зволоження. Іншими словами, негативний вплив тут же нейтралізується. Подібні засоби не дають абразивну пінку, швидко сохнуть, не залишають відчуття липкості. Крім того, для деяких активних добавок типу “Октопирокса” розчинника краще, ніж спирт, ще не придумали.\n1. Я постійно використовувала склади з високим вмістом спирту. Як бути тепер?\nЗмінити засіб можна завжди. Якщо ви не довіряєте препаратів, що продаються в магазинах, зверніть увагу на аптечні полиці. В лікувальній косметиці сучасного плану зазвичай немає етанолу взагалі, або він міститься, але в мінімальних кількостях, безпечних для шкіри. Такі засоби і захищають шкіру, і доглядають за нею.\n2. Наскільки я знаю, глина і скарби теж розчиняють жир. Виходить, що вони так само шкідливі і застосування їх небажано?\nЦе помилкова думка. Глина і скарби дійсно знімають жир і навіть частково розчиняють шкіру, точніше, ороговілий її шар, що дозволяє в результаті прискорити регенерацію. Та застосовувати їх рекомендовано до 5-6 разів на місяць, у той час, як склади на основі етилу використовуються щодня. Ви вже знаєте, можна протирати обличчя спиртом і чому. Тут не може бути порівнянь, вже хоча б тому, що етил просто сушить шкіру, залишаючи ороговілий шар на місці і навіть сприяючи його накопиченню. Пілінг ж видаляє відмерлі клітини. Глина, як губка, вбирає в себе все непотрібне. Хоча бездумне щоденне їх застосування, без сумніву, може нашкодити.\nМожна протирати обличчя саліцилової кислотою? І так, і ні. Читай чому\nЦей препарат часто використовують для усунення проблем шкіри. Слово «кислота» ...\nМожна протирати обличчя перекисом водню? Так, але не часто\nДля багатьох дівчат актуальне питання: «чи Можна протирати обличчя перекисом ...\nМожна протирати обличчя лимоном? Робимо це правильно\nВсе ще не знаєте, чи можна протирати обличчя лимоном? Тоді ознайомтеся з цією ...\nМожна протирати обличчя хлоргексидином? Однозначне немає\nБагатьом дуже цікаво, чи можна протирати обличчя хлоргексидином. Адже засіб є ...\nМожна одягати на весілля чорне плаття? Думка зі сторони\nУлюблений наряд Коко Шанель, а можна одягати на весілля чорне плаття? Підбирати ...\nМожна наносити топ на звичайний лак? Манікюрні поради\nМіцний манікюр з нових видів покриття тримається довго, але чи можна наносити ...


Матеріали за 09.03.2019 » Домашня Церква - сайт для християнських родин\nДомашня Церква » Матеріали за 09.03.2019\nАвтор: Мирон Шкробут від 9-03-2019, 21:10, переглянуло: 290\nЩодня, коли я переглядаю свою френд-стрічку у Фейсбуці, бачу десятки селфі. Деякі селфі викликають посмішку, деяким навіть ставлю «Подобається», так звані лайки. Селфі — мода останніх років. Кожний, хто має смартфон із хорошою камерою, обов’язково хоча б один раз у житті робив селфі. Якщо селфі — це всього лише просто фото на пам’ять, вас не цікавитиме кількість лайків. Але якщо ви рахуєте лайки, для вас селфі — це більше ніж просто фото. І ось тут настає найскладніше...\nАвтор: Мирон Шкробут від 9-03-2019, 08:50, переглянуло: 180\nАвтор: Мирон Шкробут від 9-03-2019, 08:32, переглянуло: 269


Твір по поемі “Мертві душі” | Шкільні твори\nHome ⇒ 📁Шкільні твори ⇒ Твір по поемі “Мертві душі”\nМикола Васильович Гоголь не раз звертався до теми чиновницької Росії. Сатира цього письменника торкнулася сучасних йому чиновників у таких добутках, як “Ревізор”, “Шинель”, “Записки божевільного”. Ця тема знайшла своє відбиття й у поемі М. В. Гоголя “Мертві душі”, де, починаючи із сьомої глави, чиновництво перебуває в центрі уваги. На відміну від детально змальованих у цьому добутку портретів поміщиків образи чиновників дані тільки декількома штрихами. Але вони настільки майстерні, що створюють у читача повне подання\nпро те, яким був російський чиновник 40-х років XІX століття. Це й губернатор, що вишиває по тюлі, і прокурор із чорними густими бровами, і поштмейстер, гостряк і філософ, і багато хто інші. Створені Гоголем портрети-мініатюри добре запам’ятовуються по характерних деталях, які дають повне подання про того або іншого персонажО. От, наприклад, чому начальник губернії, людина, що займає дуже відповідальна державна посада, описаний Гоголем як добряга, що вишиває по тюлі? У читача напрошується думка, що більше він ні на що не здатно, раз його характеризують тільки із цієї сторони.\nТа й у зайнятої людини чи навряд найдеться час для\nтакого заняття. Те ж можна сказати й про його підлеглих. А що ми знаємо з поеми про прокурора? Те, що він, як людина дозвільний, вірно, сидить будинку. Так про нього озивається Собакевич. Один із самих значних чинів міста, покликаний стежити за законністю, прокурор не утруждал себе державною службою. Він займався тільки підписуванням паперів. А всі рішення приймав за нього стряпчий, “перший хапуга у світі”. Тому коли прокурор умер, мало хто міг сказати, що було видатного в цій людині. Чичиков, наприклад, подумав на похоронах, що єдине, чим може запам’ятатися прокурор, – це чорними бровами. “…Навіщо він умер або навіщо жил, один Бог відає” – цими словами Гоголь говорить про повну безглуздість життя прокурора. А яким змістом наповнене життя чиновника Івана Антоновича Кувшинное рило? Набрати побільше хабарів.\nЦей чиновник вимагає їх, користуючись своїм службовим становищем. Гоголь описує, як Чичиков поклав перед Іваном Антоновичем “папірець”, “яку той зовсім не помітив і накрив негайно книгою”. М. В. Гоголь у поемі “Мертві душі” не” Тільки знайомить читача з окремими представниками чиновництва, але й дає їхню своєрідну класифікацію. Він ділить їх на три групи – нижчі, тонкі й товсті. Нижчі представлені дрібними чиновниками (писарі, секретарі). Більшість із них п’яниці. Тонкі – це середній прошарок чиновництва, а товсті – губернська знать, що вміє витягати чималу користь зі свого високого положення. Автор дає нам також подання про спосіб життя російських чиновників 30- 40-х років дев’ятнадцятого століття. Гоголь порівнює чиновників з ескадроном мух, що налітають на ласі шматочки рафінаду.\nЇх займають гра в карти, пиятики, обіди, вечері, плітки. У суспільстві цих людей процвітає “підлість, зовсім безкорислива, чиста підлість”. Гоголь зображує цей стан як злодіїв, хабарників і ледарів. От чому вони не можуть викрити Чичикова в його махінаціях – вони зв’язані круговою порукою, у кожного, що називається, “рильце в гармату”. А якщо вони спробують затримати Чичикова. за шахрайство, всі їхні гріхи вилізуть назовні. В “Повісті про капітана Копейкине” Гоголь завершує даний їм у поемі колективний портрет чиновника.\nБайдужість, з яким зіштовхується герой війни інвалід Копейкин, жахає. І тут уже мова йде не про яких-небудь дрібних повітових чиновників. Гоголь показує, як зневірений герой, що намагається одержати покладену йому пенсію, доходить до найвищих інстанцій. Але й там він не знаходить правди, зіштовхуючись із повною байдужістю високопоставленого петербурзького сановника. Тим самим Микола Васильович Гоголь дає зрозуміти, що пороки вразили всю чиновницьку Росію – від маленького повітового містечка до столиці. Ці пороки й роблять людей “мертвими душами”. Гостра сатира автора не тільки виставляє напоказ чиновницькі гріхи, але й показує страшні соціальні наслідки бездіяльності, байдужості й спраги наживи.\nПопередній Попередній запис: Народе мій, до тебе я ще верну… (Василь Стус)\nНаступний Наступний запис: Лірика Б. Олійника


У мережі з'явився уривок Бетмена з Робертом Паттінсоном: дивіться онлайн - Радіо Максимум\nУ мережі з'явився уривок Бетмена з Робертом Паттінсоном: дивіться онлайн\n31 cічня, 15:46\nРаніше це відео уже зливали в мережу, але в поганій якості\nКінокомпанія Warner Bros. офіційно опублікувала уривок нового "Бетмена" режисера Метта Рівза. Прем'єра стрічки запланована на 3 березня 2022 року.\nУ відео Брюс Вейн (справжнє ім'я супергероя) приходить на похорон мера Ґотема Дона Мітчелла-молодшого. Там він стає свідком розмови двох поліцейських, які обговорюють зникнення окружного прокурора Джила Колсона. Потім Вейн чує крики на вулиці та бачить силует Загадника.\nЦе цікаво: Що таке драмеді, кліфгенгер, філер: 10 термінів про серіали, які варто знати\nРаніше цей ролик уже був злитий у мережу у поганій якості. Через це Метт Рівз вирішив опублікувати його офіційно.\nКартина розповість про ранній етап розвитку Бетмена й інших знакових персонажів – Жінки-кішки, Загадника та Пінгвіна. Подивитися трейлер можна за цим посиланням.\nРаніше режисер нового "Бетмена" із Робертом Паттінсоном Метт Рівз розкрив нові подробиці роботи над фільмом. Зокрема він зізнався, що на новий образ героя його надихнув музикант Курт Кобейн. Голос виконавця вже звучав у першому трейлері картини, який було представлено ще у серпні 2020 року. Також на задньому плані грала пісня гурту Nirvana "Something's in The Way".\nЧитайте також: Незвідане: вийшов фінальний трейлер фільму з Томом Голландом


"Сатурн" подав скаргу на суддівство московського арбітра Захарова | Новини на Gazeta.ua\n"Сатурн" подав скаргу на суддівство московського арбітра Захарова\nСубота, 14 липня 2007 16:58\nПісля закінчення матчу "Луч-Енергія" - "Сатурн" представниками гостей до підсумкового протоколу була внесена скарга на суддівство московського рефері Ігоря Захарова.\nОпротестовано два епізоди. Це непризначений 11-метровий у ворота "Луч-Енергії" на 33-й хвилині за фол проти Лебеденка, а також несправедливе призначення пенальті у ворота "Сатурну" на 71-й хвилині, повідомляє "Спорт-Експрес".\nЗараз ви читаєте новину «"Сатурн" подав скаргу на суддівство московського арбітра Захарова». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nРаптом війна: ТОП-5 месенджерів, що працюють без інтернету Переглядів: 13537\nЗ дніпровського стрільця знущалися у військовій частині - депутатка 2 Переглядів: 10026