16 + анотація до книги “Моя дитина Тигра”: Ольга видряпала у життя довгоочікуване жіноче щастя – у неї є дитина. Ну і що, що прийомний, зате довгоочікуваний, улюблений і моторошно рідний. Зрада чоловіка, мало не змусила втратити все, в тому числі сина, не зламало її і зробило сильніше.\nАле є речі, до яких Ольга виявилася не готова. Чорт з ним з відпусткою, відрядженням, влітку! В її житті з’являється він! Страшний, жорстокий, абсолютно чужий і..\n. стверджує, що він батько дитини, її дитини. Йому мама його сказала! А материнське серце, як відомо, брехати не може.\nОсь тільки Ользі все одно. Вона не віддасть йому свого малюка!Автор роману Євгенія Мейзглава 1 – у вас хороша сім’я, – промовила Ганна Володимирівна, посміхнувшись їм світлими очима поверх половинок майже прозорих окулярів, – в повному порядку документи і ви виконали всі вимоги законодавства. Ольга тільки зітхнула у відповідь, а ось Денис взяв і штовхнув її ліктем.\nВона знала, що хотів чоловік – щоб вона витягла гаманець і дала хабар директору будинку «малятка», а Оля не могла. Не тому, що не розуміла, що без хабара їй не дадуть усиновити знайденого (нею ж!) на смітнику малюка, а тому що не вміла робити цього. Ні в Інституті, ні на практиках, ні на наступних стажуваннях, ні на покинутих місцях роботи у неї не виходило зробити це – виходило ніяково і так немов за її плечима, десь в коридорах або за дверима ховався загін СОБРА.\nГрошей у неї не брали, тому Ольга Карпова намагалася бути кращою, не залежачи ні від кого, щоб не доводилося просити, червоніти, бліднути і що ще гірше – дивитися на усмішки і затаєний нахабний блиск в очах. – Тоді чому все так затягнулося? – запитала Оля, а сама зрозуміла, що починає злитися і тихо ненавидіти себе за власну впертість і взагалі, за те, що звернулася до органів опіки та піклування. Їй все те, що вона має далося працею, тоді як люди вважали інакше.\nУ цій країні занадто мало молодих і красивих, які б домоглися всього і самостійно. За кожним кільцем на пальці, шубою на плечах, красивою машиною на парковці стоїть плітка про багатого коханця. – Закон суворий по відношенню до усиновителів.\nЦе вам кажу я, теж саме скажуть органи опіки…\nАнна Володимирівна зітхнула, переклавши листи складених в кутку столу документів в іншу сторону. – Впевнена, що теж саме Ви прочитали на всіляких форумах в Інтернеті. Оля читала і як сказав Денис: “на свою ж біду!”Вона дізналася, як буває інакше, простіше, радісніше, щасливіше.\n– Як і всі, – відповів за неї Денис. Треба було зробити вигляд, що це вона народила Макара і ніхто інший. Тепер затія, підглянута в якомусь ідіотському фільмі на «Першому», не здавалася їй такою вже й божевільною.\nЇй всього-то і знадобилося б купити бандажні штани і кілька різних за розміром подушок. Зате Макар був би з нею, а не в казенному ліжечку в дальньому кутку загальної спальні. Тоді ж вона просто розгубилася, повірила в систему і в розумність людей.\nХіба міг бажати хтось зла кинутому малюкові? Ні. Комусь могло бути просто все одно і тільки. – Це довгий процес, – Ганна Володимирівна поправила окуляри на носі.\n– Ви повинні розуміти, що вирішується життя людини і в таких справах не повинно місця поспіху. Ольга заправила за вухо вибилася пасмо, наважуючись. Вона не робить нічого поганого.\nЦе все потрібно, щоб забрати знайдений скарб додому і вже нікуди, ніколи і не за яких обставин не відпускати. – Звичайно, але..\n. Ольга запнулася, потягнулася до сумки, дістала чекову книжку і сунула її в руки Денису. Він запропонував цей варіант, ось він нехай і діє.\nУ нього повинно вийти. Хоч у чомусь, але має!- Мені потрібно на повітря!Ольга просто злилася на нього, на людей, світ, на всіх! Її хлопчик повинен бути з нею!- Оля!Вона вилетіла з кабінету, пробігла по бордовому ковроліну, зачепила листя підлогових «монстера» і стрімко спустилася сходами, опинившись в до болю знайомому просторі другого поверху. Тихо, щоб не шуміти і не стукати металевою набійкою тонкої шпильки, Ольга пройшла по коридору, відраховуючи двері і величезні вікна, намагаючись не вслухатися в тихий плач, тому що серце розривалося від болю і від бажання забрати кожного малюка, який опинився в цьому місці.\n– Привіт, малеча, – промовила вона, посміхнувшись найсвітлішою зі своїх посмішок, всім серцем вірячи в те, що її увага не обійде стороною нікого, навіть самого дорослого постояльця цього місця. Вона зупинилася, прилипнувши до вікна. Поки не з’явилися зазівалися працівники можна було постояти і поговорити.\nХоча б так! Ольга дивилася на згорток в казенній пелюшці, зрідка крутиться і змахує крихітними ніжками, молячись, щоб у Дені вийшло те, на що виявилася не здатною вона. – Будь ласка-будь ласка-будь ласка! – шепотіла вона, не зводячи очей з ліжечка-візка, більшою схожою на кошик супермаркету. – Боже, будь ласка, допоможи нам!Вона стала вірити відносно не давно.\nЦе було сумно і іншим разом, забавно, але тільки не в їхньому випадку, коли вирішувалася доля людини. Ольга звернулася до Бога тоді, коли стала терпіти невдачі, а не навпаки, коли в її житті йшла низка перемог. Завзятість, знання, ефектна зовнішність, гроші – це все було безсило в боротьбі з безпліддям.\nОльга не розуміла, як і де вона могла оступитися. Все життя вона тільки й робила, що вчилася, працювала, стажувалася, знову працювала, не впускаючи в своє життя чоловіків. Хтось говорив, що треба обов’язково, хоча б для здоров’я, але Ользі було ніколи.\nОсь так просто! Ніколи!Робота забирала всі її сили і час, а потім, коли прийшла пора пожинати плоди своїх праць вона зустріла Дениса, закохалася, вийшла заміж і ось через три роки зважилася на дитину. Ось тільки у долі, Бога, провидіння була інша думка з цього приводу. Нічого не виходило.\nВсе говорило про несумісність на природному рівні. Ось тільки вони з Деном зустрілися, полюбили і бажали бути разом незважаючи ні на що. Їх любов не вбили невдачі, безрезультатні і абсолютно марні ЕКО, незліченні обстеження в клініках і невтішні результати аналізів.\n– Що ви тут робите?Ольга здригнулася. Вона не знала скільки часу простояла тут, гіпнотизуючи поглядом ліжечко Макарки, повернулася до жінки, залишивши випару на склі, і смикнула плечем. – Дивлюся, – її відповідь була до непристойності проста, але їй і не хотілося пояснювати нічого тому як вона була тут не в перші за минулі місяці, напевно, встигнувши мало-мальськи закарбуватися в пам’яті кожного.\nВона бувала тут щодня, випрошуючи (а здається, що видряпуючи) можливість побачитися з малюком. – Не положено! Час для відвідувань..\n. Вона знала, як тут прийнято. – Мілена Георгіївна, я всього лише на пару хвилин, – промовила вона, подарувавши похмурій жінці вибачається посмішку.\n– Вже йду!Ольга, кинувши останній погляд за скло, пішла, лопатками відчуваючи націлені їй в спину погляди. У вже не перший раз вона відчула себе злочинницею, злячись на працівників, які загрузли в роботі казенного установи. Все у них за графіком, правилами, законами, немов і не порушують вони нічого, а вона просила трохи, а зовсім малого – зайві хвилини для таких ось побачень.\n– Ось вона!Ольга, ледь-ледь зупинилася біля основи сходів ведуть до адміністративних кабінетів, здригнулася, підняла голову, зустрівшись поглядом з Денисом і зрозуміла, що і цього разу нічого не вийшло. Ідея з пожертвуванням теж виявилася невдалою. – Їй не потрібна допомога меценатів, – промовив Чоловік хвилинами пізніше, варто було їм опинитися в салоні авто.\n– Їм, бачте, вистачає фінансування держави. Ольга, м’яко кажучи, здивувалася. Вона ще не чула про таке.\nНавпаки, бюджетникам вічно не вистачало грошей. Раз на місяць, як мінімум їй доводиться приймати візитерів-прохачів всіляких бюджетних організацій з вічними і такими схожими промовами про те, що їм доводиться поступатися чимось, вибираючи між важливим і потрібним. – І?.\n. – прошепотіла Ольга, втомившись битися об підголовник крісла. – Вона сказала ще щось?- Ні, – відповів Денис, – але.\n.. – Що?! Ден! Що?! Що ти мимлиш в кінці-то кінців?!Натягнуті нерви не витримали, змахнувши зі своєї «тятиви», що скупчилися сльози.\nОльга заплакала, чим здивувала навіть себе. Їй здавалося, що це здатність в ній атрофувалася, залишивши МАЛЕ – зрідка зволожується погляд. – Оль, ти чого?Вона хитала головою, відвернувшись.\nСльози котилися по щоках, а з грудей рвалася, але ніяк не могла вийти біль, перетворюючи спроби сказати щось в гучні ридання. Вона не питала у Бога за що це все їй, не звинувачувала нікого і не шкодувала себе, а просто втомилася, відчула себе в кінець вимотаної, але здаватися звичайно ж не збиралася. Читайте продовження роману На Літнет за цим посиланням.


Дата: 27.12.2018 11:14\nОголошується збір пропозицій від громадськості щодо проекту містобудівної документації – Детальний план території по вул. Гагаріна, 24 в селищі міського типу Нова Борова Хорошівського району Житомирської області\nВідповідно до Постанови КМУ від 25 травня 2011 р. № 555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні» запрошуємо громадян та представників установ, організацій та підприємств для проведення розгляду та врахування пропозицій громадськості щодо проекту містобудівної документації детального плану території по вул. Гагаріна, 24 в селищі міського типу Нова Борова Хорошівського району Житомирської області.\nМістобудівна документація – детальний план території, розроблена на підставі рішення 33 сесії Новоборівської селищної ради № 792 від 21.12.2018 року.\nПлатник: Зайнчуковський Руслан Валентинович\nМісце розташування: смт. Нова Борова, вул. Гагаріна, 24\nВизначення функціонального призначення території.\nЗ графічною та пояснювальною частинами містобудівної документації можна ознайомитися в Новоборівській селищній раді в відділі земельних ресурсів, понеділок – п’ятниця з 8.00 до 17.00. Відповідальний Начальник відділу земельних ресурсів Новоборівської селищної ради Гаращук Олександр Петрович.\nПропозиції та (зауваження) від фізичних та юридичних осіб приймається до 28 січня 2019 року за адресою смт. Нова Борова, вул. Незалежності, 9а в кабінеті відділу земельних ресурсів.\nВідповідальний за проведення громадського слухання – начальник відділу земельних ресурсів Гаращук Олександр Петрович\nГромадські слухання будуть проходити о 14.00 год. 29 січня 2019 року в залі засідань Новоборівської селищної ради за адресою смт. Нова Борова, вул. Незалежності, 9а (2 поверх).


Гном у буфеті скорочено – Ірина Жиленко ❤ | Шкільні твори\nГоловна ⇒ 📌Скорочені твори ⇒ Гном у буфеті скорочено – Ірина Жиленко\nГном у буфеті скорочено – Ірина Жиленко\nТи знаєш, у нашому домі, В старому буфеті, давно Живе мій добрий знайомий – Старенький буфетний гном. Він знав ще дідуся хлоп’ям, А маму – малим дівчатком, Гукав пустунам: “Ай-яй!”, Слухняним давав шоколадки. Гном у багряному ковпачку золотить на свята сервізи. Він любить какао пить, Смоктати м’ятні гостинці.\nТак довго і солодко спить В старій музикальній скриньці. Гном дружив з однією маркізою, у якої навчився гарних манер. Століття, і друге, і третє, – Прислухайся! – чуєш? – завжди Клопочеться гном у буфеті, Бормоче, зітха, шарудить. І тупа, і плямка в куточку, І дзвонить в буфетні шибки.\nІ в довгі засніжені ночі Нашіптує дітям казки.\n« Скорочено “Місто Эн” Добычина\nРомантизм як художній напрямок »


Любов до книг – любов до мудрості – Багринівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів\n3 Жовтня, 2019 Шкільне Життя by editor_a\nУ Багринівській ЗОШ І-ІІІ ступенів відбулися такі заходи: виховна бесіда “Поважай книгу”, флешмоб “Моя улюблена книга”; бібліографічний огляд літератури. Школярі мали можливість більш детально ознайомитись з літературою, дізнатись багато цікавої інформації.\nКниги – наставники, що навчають нас без різок і палиці, без слів і гніву, без грошей і без форми; коли не підійдеш до них, вони не сплять…, не бурчать, якщо ти помилився, і не сміються, якщо ти щось не знаєш… Любов до книг – любов до мудрості.


Філософія Нового часу - філософія ХVІІ-ХІХ віків - ІСТОРІЯ ФІЛОСОФІЇ\n§1. Філософія Нового часу\nЗ цих характерних рис (нового часу) найважливішими є дві: падіння авторитету церкви та ріст авторитету науки.\nУвага до методу (від гр. «методос» — шлях, дорога) — способу отримання знань — є виявом самосвідомості, тобто достатньо високого рівня розвитку науки та філософії. У працях англійського філософа Френсіса Бекона (1561-1626 рр.) та французького філософа й математика Рене Декарта (1596-1650 рр.) виникають дві концепції наукового методу: емпірично-індуктивна (Ф. Бекон) і раціоналістично-дедуктивна (Р. Декарт). При цьому обидва вони переконані у можливості влади над природою через її пізнання, але тільки при застосуванні відповідних методів.\nФренсіс Бекон вважає, що головний метод, яким користувались античні та середньовічні філософи, — умовиводи (силогізми) — не підходить для наукового дослідження природи. Попередні філософи мислили переважно дедуктивним методом, рухаючись від очевидних положень (аксіом) до окремих висновків. Дедукцією, як вважав Френсіс Бекон, не виявиш нічого нового. Потрібно рухатися у зворотному напрямку (індуктивним шляхом), досліджувати реальні окремі речі, а після цього вже робити висновки. Такий шлях, певною мірою, прийнятний в таких науках, що спираються на спостереження (наприклад, астрономії, ботаніці) . Але якщо використати тільки такий метод, то наука стає описовою, позбувається можливості проникнути вглиб речей.\nМіркуючи про труднощі пізнання, Бекон писав, що правильному пізнанню заважають чотири ідоли (або примари):\n- Ідоли роду. їх основи — в самій природі людини, тому що вона все пізнає через відчуття, які не є мірилом речей. Вони притаманні всім людям однаковою мірою (всі ми бачимо місяць величиною з кавун).\n- Ідоли печери. Це власні помилки кожної людини. Яскравим прикладом є печера, описана Платоном, в якій людина все бачить викривленим (наприклад, у різних людей різні смаки).\n- Ідоли ринку. Це помилки через вплив інших людей: схильність до некритичного ставлення до суспільної думки, неправильне слововживання і суперечки з цього приводу.\n- Ідоли театру. Це помилки через вплив різних догм філософії та інших теорій, які в театрі представляють вигадані, неіснуючі світи.\n- Багато хто, думаючи, що вони зможуть все купити за свої багатства, самі, передусім, продали себе.\n- Будь-який насильницький захід багатий на нове зло.\n- Жалюгідний той, хто нічого не бажає і всього остерігається; проте це звичайна доля монархів.\n- Ніщо не страшне, окрім самого страху.\n- Не може бути двох щасливіших властивостей, аніж бути трошки дурним і не занадто чесним.\n- Керувати природою можна лише підкоряючись їй.\n- Надія — гарний сніданок, але погана вечеря.\nПротилежну, дедуктивну методологію розвиває Рене Декарт. Крайній раціоналіст, він вірить у необмежені можливості людського розуму, в тому числі раціонального мислення щодо власних способів мислення. Основу свого методу мислення Декарт бачить у самому мисленні: «Я мислю, отже, я існую».\n- Філософія схожа на дерево, коріння якого — метафізика, стовбур — фізика, а гілки — всі інші науки, які зводяться до трьох головних: медицини, механіки, етики.\n- Мало мати гарний розум, головне — добре його застосовувати. Усамітнення потрібно шукати у великих містах.\n- Прагни завжди швидше перемагати самого себе, ніж долю, й змінювати свої бажання, ніж порядок у світі.\n- ...Свобода... робить тебе не господарем речей, а господарем тебе самого.\n- Ревнощі є видом страху при бажанні зберегти за собою володіння яким-небудь благом.\nМетод, за Декартом, повинен перетворити пізнання зі стихійного процесу в організований, з інтуїтивного — в розумний, визволити пізнання від випадковостей та залежності від таких якостей суб'єкта, як спостережливість і гострота розуму. При такому підході головним методом пізнання стає математика, і думка рухається дедуктивно-загальні положення встановлюються не дослідним шляхом, а із застосуванням математики. Цей шлях виявився ефективним у створенні аналітичної геометрії, вищої математики, і в XX ст. він став важливим шляхом розвитку науки.\nОднак, в цілому, для розвитку науки необхідні і індукція, і дедукція, що і підкреслював сам Френсис Бекон, коли стверджував, що дослідник не повинен бути схожим на павука (як то схоласт), на мурашку (як емпірик), а повинен бути схожим на бджолу, що збирає лише найцінніше та переробляє його. Саме так здобуваються справжні знання, які філософ вважав могутньою силою.\nНезважаючи на особливу важливість проблеми методу, він все-таки не є самоціллю, а лише шляхом осягнення реальності, того, що існує у світі. Вчення про буття (онтологія) Нового часу фактично представляє всі можливі точки зору на дійсність.\nТак, Готфрід Вільгельм Лейбніц (1646-1716 рр.) розвинув вчення про існування безлічі субстанцій — монад (неподільних, замкнутих, активних і безрозмірних духовних істот). Нематеріальні монади існують об'єктивно, їхнє існування абсолютне — це є система об'єктивного ідеалізму.\nДжордж Берклі (1685-1753 рр.) і Девід Юм (1711-1784 рр.) створили логічно не суперечливу філософію суб'єктивного ідеалізму, згідно з якою у світі існує тільки одна людина, а все інше — лише її відчуття.\nФренсіс Бекон, Томас Гоббс, Пер Гассенді у XVII ст. й французькі матеріалісти XVIII ст. (Жульєн Офре де Ламетрі, Дені Дідро, Поль Анрі Гольбах) розвивають традиційну матеріалістичну онтологію — матеріалізм, згідно з якою, матерія — об'єктивна реальність, первинна по відношенню до духу (свідомості, суб'єктивної реальності).\nРене Декарт — автор дуалістичної онтології (дуалізму), згідно з якою немає нічого первинного або вторинного. Завжди були, є і будуть два незалежних першопочатки: природа та дух, матерія та свідомість.\nВодночас, у всіх цих будовах були і загальні риси. Це, передусім, механіцизм (розуміння світу й людини як механізму) та метафізичність — однобічність, зосередженість на статиці.\nОднак основною дискусійною проблемою філософії Нового часу стає проблема джерела знань, ролі відчуттів та розуму в пізнавальному процесі. У вирішенні цієї проблеми виникають два основних напрями: сенсуалізм та раціоналізм.\nСенсуалістами були Локк, Берклі, Юм, Дідро, Всі вони вважали, що тільки відчуття є джерелом знань. Причому Локк та Дідро вважали, що джерело відчуттів — матерія. Берклі-свідомість суб'єкта, а Юм стверджував, що це питання неможливо вирішити (агностицизм Юма).\nЗ іншого боку, раціоналісти (Декарт, Спіноза та Лейбніц) вважають, що відчуття вводять людину в оману і тільки розум («раціо») може дати істинні знання. Ця дискусія сприяла детальному дослідженню особливостей чуттєвого й раціонального пізнання взагалі та їх ролі у розвитку наукових знань.\nУ XX ст. питання вирішується компромісом — усвідомленням необхідності, специфічності та взаємозв'язку обох видів пізнання як елементів єдиної системи.\n4. Соціальна філософія\nФілософи Нового часу багато уваги надавали філософії історії (соціальній філософії). Вони прагнули подолати рамки релігійного погляду на сутність і походження держави. Гоббс, Гассенді, Локк, Руссо були прибічниками теорії суспільного договору, згідно з якою держава виникає тому, що люди побачили необхідність в ній і домовилися про її існування.\nДжон Локк вважає, що людина повинна мати три обов'язкові права:\nДіячі Просвіти різко критикували існуючі політичні порядки, зокрема необмежену владу короля, а також виступали проти влади католицької церкви, вони «розчиняли» Бога в природі (пантеїзм).\nГельвецій та Гольбах вважають, що люди повинні побудувати справжнє гуманістичне суспільство на основі принципів свободи, рівності й братерства. Саме ці принципи стали головними гаслами Французької революції 1789 р. Вони вирізнили також поняття людської природи, яка по-різному виявляється в природному стані та після виникнення держави.\nВелика увага приділяється різним сторонам життя людини. Так, Бенедикт Спіноза дає визначення свободи як «усвідомленої необхідності» й визначає любов як «задоволення, що супроводжується ідеєю зовнішньої причини».\nУ цілому в цей період виникає різноманітна, принципово нова філософія, пов'язана з новими умовами життя й новою картиною світу людини Нового часу. Ці риси досягли свого найбільшого розвитку в німецькій філософії X XVII-XIX ст. — німецькій класичній філософії.\n1. Який період історії називається Новим часом?\n2. Як розуміє буття Лейбніц?\n3. Яким повинен бути процес пізнання за Ф. Беконом (схожим на павука, мурашку чи бджолу) ?\n4. Як розуміє свободу Б. Спіноза?\n5. Принципи гуманного суспільства у французьких просвітителів.\n6. Суть теорії суспільного договору.


Цинкову пасту використовують для лікування акне, яка швидко розправиться з прищами. Крім того, препарати, які містять цинк, дуже корисні при ураженій шкірі, особливо при екземі. У ньому міститься більше 200 різних ферментів і всі вони не шкодять процесів, які відбуваються в організмі. Цинк – антиоксидант, який уповільнює процеси старіння, регулює кров’яний тиск, загоює рани, нормалізує кількість інсуліну, він зміцнює імунітет, захищає від вірусів і бактерій.\nЦинк добре лікує невеликі незначні пошкодження шкіри, прищі і опіки. Він допомагає в чищенні особи від шкірного сала, відновлює природний рН, стягує пори і зменшує запалення, знижує ризик утворення вугрів.\nЩоб приготувати цинкову маску від прищів будинку, ми змішуємо 2 ч. л. білої глини і 1 ч. л. цинкової пасти. Розмішуємо все, додаємо пару ложок теплої води і наносимо на обличчя на 30 хвилин.\nДля того, щоб вилікувати локальне запалення краще всього використовувати чисту цинкову пасту, але перед цим обробіть прищ перекисом. Таку маску наносите на ніч.\nНайбільше цинку міститься в капусті, огірках, селері, зеленому горошку, зелені. Крім цього його дуже багато в бобових, зернових продуктах, насінні гарбуза, в зародках пшениці.\nЩоб овочі не втрачали своїх корисних речовин намагайтеся їсти їх свіжими, взбризнувши злегка оливковою олією. Чим більше ви їсте продуктів, що містять цинк, тим здоровіше і красивіше, а головне, чистіше буде Ваша шкіра.\nРізні морепродукти, особливо ракоподібні та молюски також багаті на цинк. Він часто важко перетравлюється, його дефіцит відчувають вегетаріанці, але цю проблему можна вирішити, використовуючи різні добавки.\nДенна норма цинку 15-30 мг. На 100 г устриць — 63 мг цинку, а в 100 г печінки — 3 мг цинку.\nТак само варто пам’ятати, що корисні властивості цинку зменшується через:\n— молочних продуктів\nЇжте цинкоутримуючий продукти, користуйтеся спеціалізовані косметичні засоби і тоді Ваша шкіра буде здоровою і доглянутою.


Статут Української Православної Церкви Київського Патріархату — Вікіпедія\nСтатут Української Православної Церкви Київського Патріархату (скорочено: Статут УПЦ КП) — це внутрішній церковний документ на основі якого (і не тільки) здійснює діяльність Українська Православна Церква Київського Патріархату. Статут має вищу силу для всієї УПЦ КП та її установ – Київської патріархії, Синодальних установ, єпархій (єпархіальних управлінь), монастирів, духовних навчальних закладів, парафій, місій, братств, сестринств та інших установ, які входять до складу Української Православної Церкви Київського Патріархату. Для установ УПЦ КП, які діють за кордонами України (Екзархату), положення статуту УПЦ КП застосовуються з урахуванням законодавства країни їхнього місця знаходження.\nПраво внесення змін та доповнень до даного Статуту має Архиєрейський Собор з наступним затвердженням Помісним Собором.\n2 Вищі церковні органи влади і управління\n2.1 Вища церковна рада\n2.2 Єпархіальні органи вищої церковної влади\n2.3 Парафіяльні органи вищої церковної влади\n2.4 Право церковного суду\n3 Установи УПЦ Київського Патріархату\n3.1 Київська патріархія та синодальні установи\n3.1.1 Список Синодальних установ Української Православної Церкви Київського Патріархату\n4.1 Єпархіальний архієрей\n4.1.1 Обов'язки єпархіального архієрея\n4.2 Єпархіальні збори\n4.3 Єпархіальна рада\n4.4 Єпархіальні управління та інші єпархіальні установи\n4.5 Благочиння (Деканати)\n5.1 Органи парафіяльного управління\n5.2.1 Обов'язки настоятеля\n5.5 Парафіяльні збори\n5.5.1 Обов'язки парафіяльних зборів\n5.6 Парафіяльна рада\n5.6.1 Обов'язки парафіяльної ради\n5.7 Ревізійна комісія\n5.7.1 Обов'язки ревізійної комісії\n7 Духовні навчальні заклади\n8 Фінанси та майно та інші питання\n8.1 Фінансова ревізія\n8.2 Пенсійне забезпечення\n8.3 Ліквідація релігійних громад\n8.5 Інші положення\nПерший статут був прийнятий Помісним Собором УАПЦ 5 червня 1990 року. Потім він зазнав змін та доповнень, ухваленими: Всеукраїнським Православним Собором 26 червня 1992 року, Всеукраїнським Православним Собором Української Православної Церкви Київського Патріархату 22 жовтня 1993 року. Далі змінювався Помісним Собором Української Православної Церкви Київського Патріархату 15 липня 2004 року,і передостання редакція, ухвалена Помісним Собором Української Православної Церкви Київського Патріархату 27 червня 2013 року. Статут УПЦ КП останньої редакції увалений Архієрейським Собором Української Православної Церкви Київського Патріархату 13 травня 2016 року.\nВищі церковні органи влади і управлінняРедагувати\nВищими органами церковної влади і управління є Помісний Собор, Архиєрейський Собор, Священний Синод на чолі з Патріархом Київським і всієї Руси-України (Місцеблюстителем); Також дорадчим органом в управлінні УПЦ КП є Вища Церковна Рада.\nВища церковна радаРедагувати\nВища Церковна Рада є дорадчим органом в управлінні УПЦ КП. Вищу Церковну Раду складають за посадою Святійший Патріарх (Голова), постійні члени Священного Синоду, керівники синодальних установ та за обранням члени з числа духовенства і мирян. Членів Вищої Церковної Ради обирає Архієрейський Собор на пропозицію Святійшого Патріарха. Вища Церковна Рада обирає секретаря Ради, в обов’язки якого входить підготовка матеріалів та постанов засідань Ради.\nНа засідання Вищої Церковної Ради можуть запрошуватися в якості консультантів правознавці, економісти, фахівці з питань освіти, культури та інші.\nВ міру необхідності засідання Вищої Церковної Ради скликає Патріарх Київський і всієї Руси-України і головує на них. Вища Церковна Рада обговорює: питання церковно-державних відносин згідно з українським законодавством; участь мирян у церковному житті; зв’язок Церкви з громадським організаціями; участь Церкви у духовно-патріотичному вихованні в Збройних Силах України та інших силових структурах; будівництво та реставрацію храмів і монастирів; участь Церкви у суспільному житті України; співпрацю Церкви із засобами масової інформації; господарські питання.\nЄпархіальні органи вищої церковної владиРедагувати\nПарафіяльні органи вищої церковної владиРедагувати\nПраво церковного судуРедагувати\nУстанови УПЦ Київського ПатріархатуРедагувати\nКиївська патріархія та синодальні установиРедагувати\nСписок Синодальних установ Української Православної Церкви Київського ПатріархатуРедагувати\nУкраїнська Православна Церква Київського Патріархату ділиться на єпархії – місцеві Церкви, які очолюються єпархіальними архиєреями – керуючими єпархіями і складаються з парафій, об’єднаних у благочиння, а також з монастирів і духовних навчальних закладів, братств, сестрицтв і місій, які знахо¬дяться на території даної єпархії. Єпархія утворюється, реорганізується і ліквідується за рішенням Священного Синоду з наступним затвердженням Архиєрейським Собором. Кордони єпархії визначаються Священним Синодом відповідно до адміністративно-територіального поділу областей і районів України. В кожній єпархії існують органи єпархіального управління, які діють в межах, визначених канонами, статутом УПЦ КП та власним статутом. Для задоволення церковних потреб в єпархіях можуть бути створені необхідні установи, діяльність яких визначається статутами, затвердженими Священним Синодом.\nЄпархіальний архієрей (керуючий єпархією), за наступництвом влади від святих Апосто¬лів, є предстоятелем місцевої Церкви – єпархії, який канонічно і соборноправно керує нею разом з кліром і мирянами. Він обирається і призначається Священним Синодом з урахуванням думки духовенства і мирян єпархії і отримує Указ про це Патріарха Київського і всієї Руси-України. Кандидати на архиєреїв обираються зі священиків-ченців або з білого духовенства (які не перебувають у шлюбі, з обов’язковим постригом в чернецтво), як правило у віці не молодше 30 ро¬ків. Кандидат на єпископа за своїми моральними якостями повинен відповідати високому званню єпископа і мати вищу богословську освіту. Він користується повнотою ієрархіч¬ної влади у справах віровчення, священнодіяння й управління, є повноважним представником Церкви перед державними органами влади з питань у межах своєї єпархії та носить титул, який включає в себе найменування кафедрального міста. Архиєрейські титули визначаються Священним Синодом.\nЄпархіальний архиєрей може мати вікарного єпископа з обов’язками, що визначаються єпархіальним архиєреєм. Вікарний єпископ призначається Священним Синодом на прохання єпархіального архиєрея.\nОбов'язки єпархіального архієреяРедагувати\nВ обов’язки єпархіального архиєрея входить за визначеною формою представляти Патріарху Київському і всієї Руси-України щорічний звіт про свою діяльність та про адміністративно-релігійний та фінансово-господарський стан єпархії. А також відправляти регулярно богослужіння і проповідувати; Піклуватися про призначення священнослужителів на парафії; піклуватися про збереження чистоти православної віри, християнської моралі і побожності; стежити за побожним відправленням богослужіння. відповідати за виконання положень статуту, постанов Соборів і Священного Синоду, указів та розпоряджень Святійшого Патріарха; скликати єпархіальні збори, єпархіальні ради і головувати на них; затверджувати статути парафій та інших церковних підрозділів, які входять до складу його єпархії; згідно з церковними канонами відвідувати парафії своєї єпархії і здійснювати контроль за діяльністю духовенства та парафіяльних рад згідно з їх статутами; дбати про належний духовний і освітній рівень духовенства своєї єпархії; мати архипастирський нагляд за життям і діяльністю монастирів своєї єпархії; представляти для призначення Священним Синодом ректорів духовних навчальних закладів; надавати відпустки духовенству; клопотати перед Патріархом Київським і всієї Руси-України про церковні нагороди духовенства і мирян, а також самому нагороджувати в межах своєї компетенції; надавати благословення на відкриття нових парафій; благословляти будівництво і ремонт храмів, молитовних будинків і каплиць та турбуватися про їх зовнішній та внутрішній вигляд відповідно до православної церковної традиції; освячувати храми, каплиці і молитовні будинки; розпоряджатися фінансами єпархії, укладати від імені єпархії угоди, видавати доручення, відкривати рахунки в банківських установах; здійснювати контроль за релігійною, адміністративною та фінансовою діяльністю парафій, монастирів, навчальних закладів та інших підрозділів єпархії; піклуватися про благодійницьку діяльність і гуманітарну допомогу; піклуватися про забезпечення парафій усім необхідним для звершення богослужінь; здійснювати церковний суд над духовенством і церковнослужителями у першій інстанції; вирішувати відповідно до церковних канонів питання, які виникають при укладенні церковних шлюбів і розлучень; вирішувати питання, пов’язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном єпархії згідно з чинним законодавством України; піклуватися про видання і розповсюдження церковних газет і журналів та іншої духовної літератури; стежити за церковною дисципліною духовенства та його моральним станом.\nЄпархіальним архиєреям надається право відлучатися зі своїх єпархій з поважних причин на термін не більше 14 днів, не отримуючи попереднього дозволу вищої церковної влади; на більший термін відлучення архиєрей повинен брати дозвіл у Святійшого Патріарха в установленому порядку.\nУтримання єпархіальних архиєреїв визначається Священним Синодом. При звільненні на спокій і вихід на пенсію – пенсія визначається відповідно до пенсійного законодавства України.\nЯкщо єпархія овдовіє (залишиться без архиєрея) єпархією тимчасово керує архиєрей, призначений Патріархом Київським і всієї Руси-України. Тимчасово керуючий єпархією архиєрей не приймає рішень, які стосуються реорганізації єпархіального життя, не переміщає духовенства на парафіях і не робить суттєвих змін в єпархіальному житті. Під час удівства єпархії Єпархіальна рада створює комісію для інвентаризації єпархіального майна і складає відповідний акт для передачі єпархії новопризначеному архиєрею. Церковне майно, яким володів спочилий архиєрей за своїм положенням і посадою і яке знаходиться в офіційній архиєрейській резиденції, після його смерті переходить у власність єпархії. Особисте майно спочилого архиєрея успадковується відповідно до чинного законодавства України.\nЄпархіальні збори, які очолює єпархіальний архиєрей, є органом управління єпархією і складаються з кліру, представників чернецтва і мирян, які живуть на території єпархії і входять до канонічних підрозділів єпархії. Єпархіальні збори скликаються єпархіальним архиєреєм за необхідністю і його розсудом. Головою єпархіальних зборів є єпархіальний архиєрей. Єпархіальні збори обирають заступника голови і секретаря. Заступник голови може керувати зборами за дорученням єпархіального архиєрея. Секретар несе відповідальність за підготовку протоколів засідання єпархіальних зборів. Кворум зборів складає проста більшість його членів. Рішення приймаються більшістю голосів. У випадку рівності, голос голови є вирішальним.\nЄпархіальні збори мають право обирають делегатів на Помісний Собор та членів єпархіальної ради; вирішують питання церковного життя в межах єпархії. Протоколи єпархіальних зборів підписують голова, його заступник і секретар.\nЄпархіальна рада, яку очолює єпархіальний архиєрей, є дорадчим органом управління єпархією. Єпархіальна рада утворюється з благословення єпархіального архиєрея і складається з п’яти осіб – чотирьох у священному сані і одного мирянина, три з яких призначаються архиєреєм, а два призначаються єпархіальними зборами на три роки. Єпархіальна рада має право церковного суду в першій інстанції.\nЄпархіальна рада засідає регулярно, але не рідше одного разу на півроку. Кворум єпархіальної ради складає більшість її членів. Єпархіальна рада працює на підставі порядку денного, запропонованого головою. Єпархіальний архиєрей призначає секретаря єпархіальної ради з числа її членів. Секретар відповідає за підготовку необхідних матеріалів і складає протоколи засідань. Єпархіальна рада: допомагає архиєрею в управлінні єпархією; розглядає скарги духовенства і парафіяльних рад; піклується про будівництво і ремонт храмів; контролює діяльність парафіяльних рад; розглядає парафіяльні звіти; здійснює ревізію єпархіальних установ; вирішує справи, які єпархіальний архиєрей направляє в єпархіальну раду для винесення рішень та надання рекомендацій; розглядає питання богослужбової практики і церковної дисципліни; розглядає питання благодійництва та гуманітарної допомоги.\nЄпархіальні управління та інші єпархіальні установиРедагувати\nЄпархіальне управління є виконавчо-розпорядчим органом єпархії, знаходиться під безпосереднім керівництвом єпархіального архиєрея і разом з іншими єпархіальними установами покликане допомагати архиєрею в здійсненні його виконавчої влади. Єпархіальний архиєрей керує діяльністю єпархіального управління і всіх єпархіальних установ, призначає та звільняє посадових осіб згідно зі штатним розкладом.\nДіяльність єпархіальних управлінь, як і інших єпархіальних установ регламентується єпархіальними статутами та архиєрейськими розпорядженнями. Кожне єпархіальне управління повинно мати канцелярію, бухгалтерію, архів та необхідну кількість інших відділів, які забезпечують видавничу, інформаційну, соціально-благодійницьку, просвітницько-виховну, будівельно-реставраційну, господарську та інші види єпархіальної діяльності.\nСекретар єпархіального управління несе відповідальність за діловодство єпархії і в межах, визначених єпархіальних архиєреєм, допомагає йому в управлінні єпархією та в керівництві єпархіальним управлінням.\nДив. також: Благочиння\nЄпархія ділиться на благочиння (деканати) на чолі з благочинними, які обираються духовенством благочиння і призначаються єпархіальним архиєреєм. Межі благочинь (деканатів) визначаються адміністративним поділом області. До обов’язків благочинного (декана) належить: турбота про збереження чистоти православної віри і належне духовно-моральне виховання віруючих; нагляд за відправленням богослужінь, за станом церковної проповіді, за достойним станом вівтаря, престолу, жертовника та всього храму в цілому; турбота про виконання постанов і розпоряджень єпархіальної влади; контроль за своєчасним надходженням парафіяльних внесків на утримання єпархії; надання порад священнослужителям як стосовно виконання ними своїх обов’язків, так і стосовно їх особистого життя; вирішення суперечок між духовенством і парафіяльними радами без формального судочинства і з доповіддю про найбільш значимі та вагомі інциденти єпархіальному архиєрею; розслідування церковних правопорушень за вказівкою єпархіального архиєрея; клопотання перед єпархіальним архиєреєм про церковні нагороди духовенства і мирян; внесення пропозицій єпархіальному архиєрею щодо заміщення вакантних посад у парафіях священиками, дияконами, псаломщиками і регентами; піклування про задоволення релігійних потреб віруючих у парафіях, де тимчасово відсутні священнослужителі; спостереження за будівництвом і ремонтом храмів у межах благочиння; турбота про забезпечення храмів усім необхідним для звершення богослужінь і нормального парафіяльного діловодства; піклування про розповсюдження газет, журналів та іншої духовної літератури і виконання інших обов’язків, покладених на нього єпархіальним архиєреєм.\nЗ благословення єпархіального архиєрея, на прохання настоятеля, парафіяльної ради або парафіяльних зборів благочинний може проводити засідання парафіяльних зборів. З благословення єпархіального архиєрея благочинний може скликати священників для розгляду загальних церковних потреб благочиння. Щорічно благочинний представляє єпархіальному архиєрею звіт про стан благочиння і про свою діяльність. Діяльність благочинного фінансується з коштів його парафії, а за необхідності – із загальноєпархіальних внесків.\nПарафія – це громада православних християн УПЦ КП, яка складається зі священнослужителів і мирян та знаходиться під канонічним управлінням свого єпархіального архиєрея і призначеного ним священика – настоятеля і є неприбутковою релігійною організацією. Парафія утворюється з благословення єпархіального архиєрея на загальних зборах віруючих. Для отримання статусу та прав юридичної особи парафія здійснює реєстрацію власного Статуту та інші реєстраційні процедури у порядку, визначеному законодавством України.\nПарафія у своїй діяльності керується статутом УПЦ КП, постановами Помісних та Архиєрейських Соборів Української Православної Церкви Київського Патріархату, постановами Священного Синоду, указами та розпорядженнями єпархіального архиєрея, парафіяльним Статутом, а також законодавством України. Парафія у своїй релігійній, адміністративно-фінансовій і господарській діяльності підзвітна єпархіальному архиєрею. Парафія виконує рішення єпархіальних зборів, єпархіальної ради і розпорядження єпархіального архиєрея.\nПарафія або релігійна громада УПЦ КП може отримати у власність або в користування церкву, отримати в оренду приміщення, купити будинок або інше приміщення для церковних потреб, а також придбати у власність інше необхідне їй майно.\nОргани парафіяльного управлінняРедагувати\nОрганами парафіяльного управління є парафіяльні збори на чолі з настоятелем та парафіяльна рада.\nПарафія відраховує зі своїх надходжень кошти на утримання єпархіального управління та загальноцерковні потреби.\nВ разі припинення діяльності парафії, розпорядження рухомим і нерухомим майном, фінансами, які є її власністю, здійснюється відповідно до її Статуту і чинного законодавства за участю представника єпархіального управління. Інше майно повертається попереднім власникам.\nРелігійна громада, яка бажає перейти до Київського Патріархату, повідомляє про це Єпархіальне управління, яке може таку громаду прийняти чи не при¬йняти. Релігійна громада, яка вступає в юрисдикцію УПЦ КП, повинна прийняти її статут і відповідно внести зміни і доповнення до свого попереднього статуту.\nПарафіям, які того бажають, дозволяється зберігати в своїх парафіяльних статутах назву «Українська Автокефальна Православна Церква», але з обов’язковим зазначенням про приналежність до Київського Патріархату.\nНа чолі кожної парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату стоїть настоятель, якого призначає та звільняє єпархіальний архиєрей. У своїй діяльності настоятель підзвітний єпархіальному архиєрею. Настоятель несе відповідальність за звершення богослужінь згідно з церковним уставом, виконання треб, церковну проповідь, релігійно-моральне виховання членів парафії. Він повинен сумлінно виконувати всі богослужбові, пастирські й адміністративні обов'язки, які визначаються його посадою відповідно до церковних канонів і даного Статуту. Настоятель може бути головою парафіяльної ради. Виключно з дозволу єпархіального архиєрея настоятель може в установленому порядку отримати відпустку і тимчасово залишити свою парафію.\nДо обов’язків настоятеля, зокрема, входить: керівництво причтом у виконанні ним богослужбових і пастирських обов’язків; нагляд за станом храму, його начинням, наявністю всього необхідного для звершення богослужінь у відповідності до вимог богослужбового уставу; піклування про правильне і побожне читання і спів у храмі; турбота про виконання розпоряджень єпархіального архієрея; організація недільних шкіл, благодійництва, церковно-громадської і просвітницької діяльності парафії; скликання і головування на засіданнях парафіяльних зборів; піклування про виконання рішень парафіяльних зборів і спостереження за діяльністю парафіяльної ради; представлення інтересів парафії в органах державної влади і місцевого самоврядування; надання єпархіальному архієрею безпосередньо або через благочинного щорічних звітів про стан парафії та її діяльність; організація парафіяльної бібліотеки; розповсюдження церковних газет і журналів та духовної літератури; видача свідоцтв про хрещення та шлюби.\nПричт парафії визначається у такому складі: священик, диякон і псаломщик. Число членів причту може бути збільшено чи скорочено єпархіальною владою на прохання парафії у відповідності до її потреб, але причт повинен складатися не менше, як із двох осіб: священика і псаломщика. Обрання і призначення священно- і церковнослужителів здійснюється єпархіальним архієреєм. Щоб бути рукопокладеним на диякона чи священика, необхідно: бути членом Української Православної Церкви Київського Патріархату; бути повнолітнім, чоловічої статі; мати необхідні моральні якості; мати необхідну богословську підготовку; мати свідчення духівника про відсутність канонічних перешкод для рукопокладення; не знаходитися під церковним чи цивільним судом; прийняти церковну присягу.\nЧлени причту можуть переміщатися і звільнятися зі своїх парафій єпархіальним архиєреєм за особистим проханням, проханням парафії, за церковним судом або за церковною доцільністю. Причт парафії несе відповідальність за духовно-моральний стан парафії і за виконання своїх богослужбових і пастирських обов’язків. Члени причту не можуть залишати парафію без дозволу церковної влади, отриманого в установленому порядку.\nСвященнослужитель може брати участь у звершенні богослужіння в іншій парафії за згодою єпархіального архиєрея тієї єпархії, в якій дана парафія знаходиться, або з дозволу благочинного чи настоятеля за наявності посвідчення, яке підтверджує його канонічну правоздатність. Згідно з 13-м правилом ІV Вселенського Собору і 17-м правилом VІ Вселенського Собору священнослужителі можуть бути прийняті в іншу єпархію тільки за наявності відпускної грамоти єпархіального архиєрея.\nПарафіянами є особи православного віросповідання, які мають живий зв’язок зі своєю парафією. Кожен парафіянин зобов’язаний брати участь у богослужінні, регулярно приступати до сповіді і святого причастя, зберігати канони і церковні постанови, звершувати діла віри, намагатися духовно удосконалювати себе і сприяти добробуту парафії. Обов’язком парафіян є турбота про матеріальне забезпечення причту і храму.\nВищим органом управління парафії є парафіяльні збори, очолювані настоятелем парафії, який за посадою є головою парафіяльних зборів.\nПарафіяльні збори скликаються настоятелем або, за рішенням єпархіального архиєрея, благочинним, або іншим повноважним представником єпархіального архиєрея не рідше одного разу на рік.\nЧленами парафіяльних зборів парафії, статут якої зареєстровано у відповідності до державного законодавства, є настоятель, засновники та парафіяни даної парафії, які виконують статут УПЦ КП і статут парафії, регулярно беруть участь у богослужбовому та парафіяльному житті парафії, відомі своєю ревністю до православної віри, провадять християнський спосіб життя, беруть активну участь у вирішенні парафіяльних справ, досягли 18-літнього віку, не знаходяться під забороною, а також під церковним судом. На парафіяльні збори з правом дорадчого голосу можуть бути запрошені представники органів державної влади та місцевого самоврядування.\nПрийняття до числа засновників парафії, статут якої зареєстровано у відповідності до державного законодавства, та вихід із їх числа здійснюється на підставі прохання (заяви) рішенням парафіяльних зборів. У випадку визнання особи з числа засновників парафії або члена парафіяльних зборів невідповідним займаному положенню, така особа може бути виключеною з числа засновників парафії та з членів парафіяльних зборів рішенням парафіяльних зборів. Члени парафіяльних зборів, які не визнають для себе обов'язковим статут УПЦ КП, відступили від канонів і постанов Української Православної Церкви Київського Патріархату, втрачають право членства у парафіяльних зборах. Парафіяльні збори, присвячені обранню і переобранню членів парафіяльної ради, проводяться за участю благочинного або іншого представника єпархіального архієрея.\nПарафіяльні збори правоздатні приймати рішення за умови участі в них не менше половини членів. Постанови парафіяльних зборів приймаються простою більшістю голосів при рівності голосів, вирішальним голосом є голос голови. Головою парафіяльних зборів є настоятель. Парафіяльні збори обирають секретаря з числа своїх членів, який несе відповідальність за складання протоколу засідання. Протокол парафіяльних зборів підписують голова і секретар зборів. Парафіяльні збори проводяться згідно з прийнятим порядком денним, запропонованим головою зборів.\nОбов'язки парафіяльних зборівРедагувати\nДо обов’язків парафіяльних зборів належать: збереження внутрішньої єдності парафії і сприяння її духовно-моральному зростанню; прийняття статуту парафії, змін і доповнень до нього, які затверджуються єпархіальним архієреєм і набувають чинності після реєстрації відповідно до законодавства України; розгляд питання про членство у парафіяльних зборах; обрання парафіяльної ради і ревізійної комісії; планування фінансово-господарської діяльності парафії; збереження церковного майна і турбота про його примноження; планування витрат, включаючи витрати на благодійницьку і просвітницьку діяльність та єпархіальні внески; розгляд та схвалення проектно-кошторисної документації на будівництво і ремонт церковних приміщень; розгляд фінансових звітів парафіяльної ради і доповідей ревізійної комісії; розгляд штатного розкладу і визначення утримання членам причту і парафіяльної ради, хору та іншим працівникам храму;твизначення порядку розпорядження майном парафії, згідно зі статутом парафії та чинним законодавством України; турбота про придбання церковного начиння, богослужбових книг, ікон і всього необхідного для відправлення богослужінь; турбота про стан церковного співу; розгляд скарг на членів парафіяльної ради і ревізійної комісії;\nПарафіяльна рада є виконавчим розпорядчим органом парафіяльних зборів і підзвітна настоятелю та парафіяльним зборам.\nПарафіяльна рада складається з голови – церковного старости, його заступника і скарбника. Парафіяльна рада обирається з числа членів парафіяльних зборів. Головою парафіяльної ради може бути настоятель парафії. Єпархіальний архієрей має право виключити зі складу парафіяльної ради її члена, якщо він не визнає або порушує церковні канони та статут парафії. У виключних випадках, заради церковного миру, єпархіальний архієрей має право призначати голову парафіяльної ради.\nЧлени парафіяльної ради можуть бути виключені зі складу парафіяльної ради за рішенням парафіяльних зборів або за розпорядженням єпархіального архієрея за наявності обґрунтованих підстав.\nГолова парафіяльної ради – церковний староста – представляє парафіяльну раду в ділових, фінансово-господарських і адміністративних питаннях, а також у суді; у необхідних випадках видає доручення. У разі необхідності парафіяльні збори мають право доручити повноважному представнику ведення справ з громадськими організаціями, а також захист інтересів парафії в суді.\nВсі офіційні документи парафії підписують настоятель і голова парафіяльної ради – церковний староста. У випадку, якщо головою парафіяльної ради є настоятель, другий підпис належить скарбнику. Банківські та інші фінансові документи підписують голова парафіяльної ради і скарбник (або бухгалтер). В цивільних правовідносинах скарбник виконує обов’язки головного бухгалтера. Скарбник веде облік і збереження грошових коштів, пожертв та інших надходжень, складає річний фінансовий звіт. Парафія веде бухгалтерську звітність. У разі переобрання парафіяльними зборами голови парафіяльної ради або зміни складу парафіяльної ради, парафіяльні збори утворюють комісію з трьох членів, які складають акт про наявність майна і грошових коштів. Парафіяльна рада приймає матеріальні цінності на підставі цього акту. Обов’язки заступника голови парафіяльної ради визначаються парафіяльними зборами. До обов’язків скарбника належить облік і збереження грошових коштів та інших пожертв, ведення прибутково-витратних книг, здійснення за вказівкою голови парафіяльної ради фінансових операцій у межах бюджету та складання річного фінансового звіту.\nОбов'язки парафіяльної радиРедагувати\nВ період між засіданнями парафіяльних зборів парафіяльна рада: виконує рішення парафіяльних зборів; представляє на розгляд і затвердження парафіяльних зборів плани господарської діяльності, плани річних витрат та фінансові звіти; несе відповідальність за збереження в належному стані храму, інших церковних приміщень, церковної території і всього майна, яке знаходиться у власності або в користуванні парафії, і веде його облік; піклується про придбання церковного майна, веде інвентарні книги; вирішує поточні господарські питання; розпоряджається коштами парафії з відома настоятеля і під контролем настоятеля та веде їх облік; піклується про житло для духовенства у тих випадках, коли воно має в ньому потребу; за узгодженням з настоятелем, у відповідності до штатного розкладу, приймає на роботу необхідний персонал для обслуговування; піклується про зовнішній і внутрішній вигляд церкви, його охорону, підтримує порядок під час богослужінь; підтримує контакти з органами державної влади, місцевого самоврядування та громадськими організаціями; турбується про забезпечення храму всім необхідним для відправлення богослужінь.\nПарафіяльні збори зі свого складу обирають ревізійну комісію парафії у складі голови і двох членів. Ревізійна комісія підзвітна парафіяльним зборам.\nРевізійна комісія перевіряє фінансово-господарську діяльність парафії, збереження та облік майна, його використання за призначенням, щороку проводить інвентаризацію, контролює грошові надходження і пожертви та витрати грошових коштів. Результати перевірок і відповідні рекомендації ревізійна комісія представляє на розгляд парафіяльних зборів. В разі виявлення зловживань ревізійна комісія інформує парафіяльні збори для прийняття необхідних рішень. Право ревізії фінансової і господарської діяльності парафії належить також єпархіальному архиєрею. Члени парафіяльної ради і ревізійної комісії не можуть бути близькими родичами.\nПри виявленні зловживань, нестачі майна та грошових коштів, а також при виявленні помилок у веденні й оформленні фінансових операцій, парафіяльні збори приймають відповідне рішення. Вони мають право подати позов до суду, попередньо отримавши на те згоду єпархіального архиєрея.\nОбов'язки ревізійної комісіїРедагувати\nДо обов’язків ревізійної комісії належить: регулярна ревізія, включаючи перевірку наявності грошових коштів, законності і правильності витрат і ведення парафією обліку витрат; нагляд за станом майна; щорічна інвентаризація; контроль за церковними пожертвами. Ревізійна комісія складає акти перевірок і представляє їх на чергове або надзвичайне засідання парафіяльних зборів.\nМонастир – це церковна установа, де живе і діє чоловіча або жіноча громада, яка складається з православних християн, що добровільно обрали чернечий спосіб життя для духовного і морального удосконалювання, спільного сповідання православної віри, присвятили себе молитві, праці та побожному життю.\nРішення про заснування, реорганізацію або ліквідацію монастиря належить Патріарху Київському і всієї Руси-України і Священному Синоду за поданням єпархіального архієрея. Для отримання статусу та прав юридичної особи монастир здійснює реєстрацію власного статуту та інші реєстраційні процедури у порядку, визначеному законодавством України. Ставропігійні монастирі проголошуються рішенням Патріарха Київського і всієї Руси-України та Священного Синоду з дотриманням церковних канонів. Ставропігійні монастирі перебувають під загальним керівництвом і канонічним управлінням Патріарха Київського і всієї Руси-України. Єпархіальні монастирі перебувають під керівництвом і канонічним управлінням єпархіальних архиєреїв. Зарахування в монастир і звільнення з нього відбувається через благословення і розпорядження єпархіального архієрея після представлення настоятелем (настоятельницею) або намісником.\nМонастирі живуть і управляються відповідно до положень статуту УПЦ КП та свого власного Статуту, зареєстрованого відповідно до законодавства України, а також загального положення про православні монастирі і чернецтво. Монастирі можуть мати скити і подвір’я. Скитом і подвір’ям називається громада православних християн, яка є у підпорядкуванні монастиря і знаходиться за його межами. Діяльність скита і подвір’я регламентується Статутом того монастиря, до якого вони належать, і своїм власним Статутом. Скит і подвір’я знаходяться в юрисдикції того ж архиєрея, що і монастир. Монастир може купувати, будувати чи орендувати будинки, а також набувати у власність інше рухоме і нерухоме майно.\nДуховні навчальні закладиРедагувати\nДуховними навчальними закладами УПЦ КП є вищі і середні спеціальні навчальні заклади, які готують священно- і церковнослужителів, богословів та інший притч та кліриків (регентів церковного хору).\nДуховні навчальні заклади перебувають під загальною опікою Патріарха Київського і всієї Русі-України, яка здійснюється через Управління у справах духовної освіти (Учбовий комітет). Канонічно духовні навчальні заклади входять в юрисдикцію того єпархіального архиєрея, на території єпархії якого вони знаходяться. Духовні навчальні заклади засновуються, реорганізуються і ліквідуються рішенням Священного Синоду після представлення єпархіального архиєрея, підтриманого Учбовим комітетом. Духовні навчальні заклади керуються і здійснюють свою діяльність на підставі даного Статуту і свого власного Статуту, затвердженого Святійшим Патріархом і Священним Синодом та зареєстрованого відповідно до законодавства України. Духовні навчальні заклади можуть одержувати у власність або в користування храми, будівлі та інше майно, а також можуть будувати або купувати приміщення для своїх потреб і набувати у власність інше рухоме і нерухоме майно.\nФінанси та майно та інші питанняРедагувати\nФінанси УПЦ КП і її установ ( Єпархій і парафій, синодальних установ, монастирів, духовних навчальних закладів) складаються з: пожертв при звершенні богослужінь, таїнств, треб і обрядів; добровільних пожертв фізичних і юридичних осіб, державних, громадських та інших підприємств, установ, організацій і фондів; пожертв від розповсюдження предметів православного релігійного призначення і православної релігійної літератури (книг, журналів, газет, аудіовідеозаписів), а також від реалізації таких предметів; надходжень від підприємницької діяльності установ, підприємств Української Православної Церкви Київського Патріархату, що використовуються на статутні цілі УПЦ КП; відрахувань синодальних установ, єпархій, єпархіальних установ, місій, а також від парафій, монастирів, братств, сестрицтв, їх підприємств, організацій, фондів та ін.; відрахувань від прибутку підприємств, заснованих канонічними підрозділами Української Православної Церкви Київського Патріархату самостійно або разом з іншими юридичними або фізичними особами; інших не заборонених законодавством надходжень, у тому числі прибутків від цінних паперів і вкладів, розміщених на депозитних рахунках, а також від здачі приміщень в оренду.\nЗагальноцерковний план витрат формується за рахунок коштів, відрахованих єпархіями, ставропігійними монастирями та іншими установами, а також благодійних пожертвувань, що надходять цільовим призначенням. Розпорядником загальноцерковних коштів є Патріарх Київський і всієї Руси-України. Розпорядниками коштів синодальних установ у межах запланованих витрат є їхні керівники.\nЄпархія може отримувати для своїх потреб земельні ділянки, будівлі, в тому числі культові, приміщення для виробничої, соціальної, благодійницької, культурно-просвітницької діяльності, а також інше майно, необхідне для забезпечення своєї статутної діяльності, яке надається органами державної влади та місцевого самоврядування, державними, муніципальними, громадським та іншими організаціями, а також громадянами згідно з законодавством України, або мати їх у власності. Розпорядником загальноєпархіальних коштів є єпархіальний архиєрей.\nРозпорядниками коштів парафій, монастирів, духовних навчальних закладів, братств і сестрицтв, на основі підзвітності єпархіальним архиєреям, є відповідно голови парафіяльних рад разом з членами парафіяльних рад на основі підзвітності парафіяльним зборам на чолі з настоятелями парафій, намісниками або настоятелями (настоятельницями) монастирів, ректори духовних навчальних закладів, голови братств або сестрицтв разом з членами рад братств і сестрицтв.\nПарафія, монастир, духовний навчальний заклад, братство і сестрицтво мають право використовувати для своїх потреб земельні ділянки, будівлі, в тому числі культові, приміщення для виробничої, соціальної, благодійної діяльності, пам’ятки історії та культури, а також інше майно, необхідне їм для забезпечення своєї статутної діяльності, надане їм органами державної влади та місцевого самоврядування, державними, муніципальними, громадськими та іншими організаціями і громадянами у відповідності до законодавства України, або мати їх у власності. З благословення єпархіального архиєрея парафія може мати приписні храми і каплиці, в тому числі в лікарнях, у будинках-інтернатах, у будинках для перестарілих, у військових частинах, в місцях позбавлення волі, на кладовищах, а також в інших місцях – при дотриманні законодавства. У встановленому порядку парафія, монастир, духовний навчальний заклад, братство чи сестринство можуть орендувати, а також будувати або купувати у власність будинки і приміщення для своїх потреб, рівно ж як і набувати у власність інше необхідне майно. Церковні кошти вносяться на збереження в банк на ім’я юридичної особи (Київської патріархії, Синодальної установи, єпархіального управління, парафії, монастиря, духовного навчального закладу, братства, сестринства та інших) і отримуються за підписом розпорядників коштів.\nПатріарх Київський і всієї Руси-України і Священний Синод мають право фінансової ревізії загальноцерковних і єпархіальних коштів. Для здійснення такої ревізії створюється спеціальна синодальна комісія. Фінансова ревізія ставропігійних монастирів здійснюється ревізійною комісією, призначеною Патріархом Київським і всієї Руси-України. Фінансова ревізія єпархіальних монастирів, єпархіальних установ і парафій проводиться за вказівкою єпархіального архиєрея ревізійною комісією, призначеною єпархіальною владою. В разі припинення діяльності парафії, монастиря, духовного навчального закладу, братства, сестринства, відповідно до зареєстрованих статутів, їх рухоме і нерухоме майно та фінанси переходять у розпорядження єпархіального управління як юридичної особи і правонаступника.\nЛіквідація релігійних громадРедагувати\nДля ліквідації парафії, монастиря, духовного навчального закладу, братства, сестринства, місії єпархіальним архиєреєм створюється ліквідаційна комісія. Рішення ліквідаційної комісії оформлюється протоколом і затверджується єпархіальним архиєреєм.\nПатріарх Київський і всієї Руси-України та єпархіальні архиєреї мають штамп і круглу печатку з іменем, титулом і символом. Священний Синод, Київська патріархія, Синодальні установи, Єпархіальні управління, монастирі, духовні навчальні заклади, парафії, місії, братства, сестринства та інші установи Української Православної Церкви Київського Патріархату, що мають право юридичної особи, мають штамп і круглу печатку з символом.\nЄпископам і священикам УПЦ КП забороняється вінчати двох осіб однієї статі. У випадку порушення цієї заборони надане благословення є недійсним, а винний у його наданні священнослужитель підлягає церковному суду.\n↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т у ф х ц Українська Православна Церква Київський Патріархат (УПЦ КП). www.cerkva.info. Процитовано 2018-09-22.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Статут_Української_Православної_Церкви_Київського_Патріархату&oldid=24065714\nОстаннє редагування: 29 грудня 2018, 13:31\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 13:31, 29 грудня 2018.


У Франківську невідомий хотів залізти у квартиру та порізав власника - "Репортер"\nУ Франківську невідомий хотів залізти у квартиру та порізав власника\nBy Reporter 07/04/2021 17:17\nУ середу, 7 квітня, близько 11 години до поліції надійшло звернення від мешканки обласного центру. Жінка повідомила, що її сину за місцем проживання невідомий чоловік наніс ножові поранення та втік.\nНа місце події негайно виїхали поліцейські та медики. Про це повідомила пресслужба обласного управління Нацполіції, передає Репортер.\n“Попередньо правоохоронці встановили, що 37-річний франківець перебував вдома та почув, що хтось намагається проникнути до помешкання. За словами потерпілого, він відчинив двері та побачив незнайомого чоловік, який тікав. Власник квартири вирішив спіймати його та незнайомець наніс декілька ударів ножем”, – йдеться у повідомленні.\nЗараз потерпілий з тілесними ушкодження у вигляді струсу головного мозку, непроникаючих різаних ран голови та поперекового відділу хребта знаходиться у лікарні.


На Рівненщині відкрили 100-метровий міст через Горинь | ВСЕ - сайт чесних новин\nНа Рівненщині відкрили 100-метровий міст через Горинь\nОпубліковано vse.rv.ua Втр, 16/09/2014 - 11:56 У селі Кричильськ, що у Сарненському районі, відбулося відкриття мосту через річку Горинь.\nКлючові слова: міст Додати новий коментар\n10 років тому у Гощанському\nОпубліковано Валентина Втр, 16/09/2014 - 11:49 IP 37.55.40.187\n10 років тому у Гощанському районі теж звели міцний міст. Люди все дивувалися щедрості невідомих благодійників. Та зрештою через той міст стали вивозити пісок і камінь з кар'єру, що входить у паї тамтешніх мешканців. А тепер на околицю села звозять самоскидами сміття, не зважаючи на те, що за 1 км розташований дитячий оздоровлювальний табір. І це ще не все... Тому дяка військовослужбовцям за добросовісну роботу та не керівництву району. Воно і той, хто проспонсорував будівництво забере сторицею.


Стартова › Спеціальності › Інформаційна, бібліотечна та архівна справа (Зв’язки з громадськістю та реклама)\nСПЕЦІАЛЬНІСТЬ 029 "ІНФОРМАЦІЙНА, БІБЛІОТЕЧНА ТА АРХІВНА СПРАВА"\nВИПУСКОВА КАФЕДРА ДОКУМЕНТОЗНАВСТВА ТА ІНФОРМАЦІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ\nМагістр з реклами та зв’язків із громадськістю\nМагістр (90 кредитів / 1 рік 5 місяців)\nАкредитаційна комісія України / НАЗЯВО\nОсоба має право здобувати ступінь магістра за умови наявності ступеня бакалавра (освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста).\nДозволяє продуктивно використовувати сучасні гуманітарні та соціальні знання в області теорії і практики комунікації.\nНадання студентам інформації, що формує бачення, визначає пріоритети, завдання та основні дії для досягнення якісних змін, які сприяють розбудові читаючої, мислячої та освіченої нації, спроможної практично втілювати набуті знання і досвід у розбудову незалежної України\nОб'єктом є комплексне вивчення документа як системного об’єкта. Зберігання і поширення (передача) інформації у часі і просторі. Зв’язки із громадськістю та робота із засобами масової інформації.\nПредметом є формування наукового знання про документ у єдності його інформаційної і матеріальної складових, про закономірності створення і функціонування документів у суспільстві; методи аналізу телекомунікацій та електронної комерції і вміння орієнтуватися в них; економіку інформаційної діяльності; технологію і методику інформаційного дизайну в документознавстві; пошук необхідної інформації; аналіз і узагальнення отриманого матеріалу; методи створення і використання інформаційних ресурсів; оцінку актуальності наукових напрямків та прогнозування шляхів їх подальшого розвитку; вивчення основ корпоративної культури; дослідження інформаційних війн та державної інформаційної політики; дослідження зв’язків із громадськістю і роботу зі ЗМІ; медіа рилейшнз, рекламні комунікації; аналіз психології лідерства.\nПолягає у структуризації, створенні і використанні інформаційних ресурсів, формуванні та управлінні інформацією й інформаційними потоками, а також інформаційними системами.\nФахова професійна підготовка документознавців-менеджерів інформаційних систем, інформаційних аналітиків, PR-спеціалістів відбувається за такими напрямками, як: професійне опанування двох іноземних мов, документно-інформаційний менеджмент і піар-маркетинг, комп’ютерна справа, економічна та правознавча підготовка.\nІнклюзивна методика навчання студентів\n1234 Керівники підрозділів з реклами та зв'язків із громадськістю;\n1234 Начальник відділу (з реклами, зв'язків із громадськістю);\n1476 Менеджер (управитель) з реклами;\n1475.4 Менеджер (управитель) зі зв'язків із громадськістю;\n2419.2 Фахівець зі зв'язків із громадськістю та пресою; Рекламіст;\n243 Професіонали в сфері архівної справи, музеєзнавства, бібліотечної справи та інформації;\n2433 Професіонали в галузі інформації та інформаційного аналізу.\nМожливість навчання на магістерському рівні\nСтуденто-центроване навчання, електронне навчання в системі Moodle, самонавчання, навчання на основі досліджень.\nВикладання проводиться у вигляді: лекції, мультимедійні лекції, семінари, практичні заняття, самостійне навчання, індивідуальні заняття тощо.\nУсні та письмові екзамени, екзаменаційний перегляд, заліки, захист звіту з практики, захист курсових робіт (проектів), захист кваліфікаційної роботи, комплексний державний екзамен тощо.\nБазові знання в галузі інформатики й сучасних інформаційних технологій, навички використання програмних засобів і навички роботи в комп'ютерних мережах, уміння створювати бази даних і використовувати інтернет-ресурси.\nЗасвоєння нових знань, володіння сучасними інформаційними технологіями.\nЗдатність використовувати навички роботи з комп'ютером та знання й уміння в галузі сучасних інформаційних технологій для вирішення експериментальних і практичних завдань.\nЗдатність застосовувати знання законодавства та державних стандартів України.\nЗдатність застосовувати знання про сучасні досягнення у предметній області.\nДля всіх ліній\nЗдатність виконувати комп’ютерні обчислення, електронний пошук, аналізувати та відображати результати.\nОволодіння робочими навичками працювати самостійно (дипломна робота), або в групі (лабораторні роботи, включаючи навички лідерства при їх виконанні), уміння отримати результат у рамках обмеженого часу з наголосом на професійну сумлінність та унеможливлення плагіату.\nДодатково для комунікаційної лінії\nВипускники будуть володіти достатніми знаннями різних теорій в області комунікацій, інформаційних війн, державної інформаційної політики, що надають можливість їм критично аналізувати літературу в цій області.\nВипускники будуть володіти навичками в області наукової журналістики й соціальної комунікації та знаннями щодо найновіших досягнень у цих областях.\nДодатково для викладацької лінії\nВипускники будуть мати достатні знання різних педагогічних теорій, що надають можливість їм критично аналізувати літературу в області викладання.\nВипускники здобудуть глибоке уявлення про те, як науковий аналіз та рішення задач можуть бути використані для конкретних навчальних програм та поза їх межами.\nДодатково для менеджерської лінії\nВипускники здобудуть загальне уявлення та розуміння різних теорій в області соціального менеджменту та ділового адміністрування на рівні, який дозволить їм критично реагувати на поради в літературних джерелах цієї області.\nВипускники здобудуть розуміння різних інструментів та стратегій, що мають відношення до діагностування та аналізу різних типів складних управлінських проблем на рівні, що дасть можливість їх працевлаштування в установах, здатність ефективно використовувати на практиці теоретичні концепції соціального менеджменту та ділового адміністрування.\nВипускники здобудуть загальні знання з електронної комерції та телекомунікацій.\nВипускники будуть здатні використовувати на практиці ці інструменти та стратегії, а також робити звіти/доповіді про них усно та письмово.\n1.1.1. Дидактика вищої школи 3 120 з\n1.1.2. Інформаційні війни 5 150 і\n1.1.3. Філософія державного управління 4 120 3\nВсього за п.1.1. 12 390\nВсього за п. 1.2. 13 390\n1.2.1. Основи корпоративної культури 4 120 дз\n1.2.2. Психологія лідерства 4 120 з\n1.2.3. Інтернет-комунікації 5 150 і\n2.1.1. Організація зв’язків із громадськістю 5 150 і\n2.1.2. Теорія та методологія соціальних комунікацій 6 180 і\n2.1.3. Інформаційно-аналітична діяльність 6 180 і\n2.1.4. Державна інформаційна політика 5 150 з\n2.1.5. Основи телекомунікацій та електронної комерції 4 120 і\nПР1 Виробнича (переддипломна) практика 12 360 дз\nПР2 Педагогічна практика 6 180 дз\nКомплексний державний іспит 2 60\nВсього п. 2.1. 55 1650\nВсього за п.2.2. 10 90\n2.2.1. РR-технології 3 90 з\n2.2.2. Медіа-рилейшнз 4 120 і\n2.2.3. Інформаційний дизайн у документознавстві 3 90 з\nВсього за ІІ циклом 65 1950


БДЖОЛЯРАМ ТА СІЛЬГОСПВИРОБНИКАМ !!! | Коблівська сільська територіальна громада Миколаївська область\n» ОГОЛОШЕННЯ » БДЖОЛЯРАМ ТА СІЛЬГОСПВИРОБНИКАМ !!!\nДата: 11.02.2022 13:51\nШановні бджолярі та працівники сільського господарства! Зверніть, будь ласка, увагу на анонс заходу, що надається нижче.\nМАЙДАНЧИК ДЛЯ ПЕРЕГЛЯДУ І МОЖЛИВІСТЮ ЗАДАТИ ПИТАННЯ СПІКЕРАМ ЗАХОДУ У СЕЛІ КОБЛЕВЕ В ПРИМІЩЕННІ КОБЛІВСЬКОЇ ПУБЛІЧНОЇ БІБЛІОТЕКИ ( вулиця Степова , буд. 7, ).\nМАЄТЕ ЗАПИТАННЯ ДО ВЛАДИ - У ВАС Є МОЖЛИВІСТЬ ЇХ ПОСТАВИТИ !!!!\nАНОНС онлайн-наради щодо заходів профілактики отруєння бджіл для бджолярів та працівників сільського господарства.\nВітальне слово Тарас ВИСОЦЬКИЙ – перший заступник Міністра аграрної політики та продовольства України\n15:50–16:20 Обговорення з учасниками наради 16:20–16:30


Секс: чого хочуть жінки? Чи потрібен жінкам сеkс? Вся правда про те, коли, навіщо і скільки | ОТОЖ\nСекс: чого хочуть жінки? Чи потрібен жінкам сеkс? Вся правда про те, коли, навіщо і скільки\nЗ уявленнями про інтимні потреби представниць слабкої статі пов’язано чимало міфів і стереотипів. Які з них є правдою?\nРозібратися в цьому нам допомогла сексолог, психолог, психоаналітик, фахівець з НЛП, доктор психології, член правління асоціації сексологів Яна Єнікеєва.\nМіф 1. Чоловікам сеkс необхідний фізіологічно, жінки цілком можуть обійтися без нього\nПравда, але частково\nДійсно, чоловіки частіше потребують сеkсу. Є зокрема, симптом Тарханова, він підвищує статеву збудливість при накопиченні сперми. Це спонукає чоловіка активно шукати інтимної близькості, використовуючи для цього весь арсенал, – підтверджує сексолог. – У жінок сексуальне бажання залежить, по-перше, від коливань гормонального фону – наприклад, посилюється в період місячних, – а по-друге, залежить від віку. В цілому ж сексуальне бажання багато в чому визначається емоційним станом жінки.\nМіф 2. Жінкам не потрібен сеkс, найчастіше вони погоджуються на інтимну близькість «в подяку» за чоловічу увагу\nПсихічно і сексологічно здорові люди обох статей добровільно, без будь-якої на те причини, від сеkсу не відмовляються. Сексуальність – невід’ємна складова людської психіки, а сеkс – важлива частина взаємостосунків чоловіка і жінки.\nМіф 3. Жінка спокійно може жити в стосунках з чоловіком без будь-якої інтимної близькості\nВідсутність сеkсу – це серйозна проблема. І важливо розібратися в причинах цієї проблеми. Адже сеkс має багато функцій: це і задоволення, і спілкування, і самоствердження, і дітородіння, і романтика, нарешті! А найголовніше, сеkс – це вираження любові. Бути бажаною дуже важливо для жінки, для її емоційного стану, для її самооцінки, для відчуття себе повноцінною у всіх стосунках. Якщо жінка позбавлена сеkсу, то як би вона не була успішна в соціальній сфері, підсвідомо вона буде відчувати себе неповноцінною. Це негативно впливає на її самооцінку, може викликати пригніченість, депресію, почуття самотності й багато інших негативних емоцій.\nМіф 4. Регулярний сеkс важливий тільки для чоловічого здоров’я, але не для жіночого\nПовноцінний сеkс дуже важливий для збереження жіночого здоров’я. Сеkс з його закономірною кульмінацією – орг@змом – є профілактикою гінекологічних та онкологічних захворювань. Недарма гінекологи і онкологи насамперед запитують жінку, чи живе вона регулярним статевим життям. Крім того, відсутність сеkсу негативно відбивається і на соматичному (тілесному) здоров’ї жінки, і на її емоційному стані.\nМіф 5. Чим жінка старша, тим палкіша вона в ліжку\nСексуальне бажання у жінок дійсно залежить віку. Найбільш високо воно у 30-35 літніх, а в період клімаксу знову може активізуватися. Недарма кажуть: «45 – баба ягодка опять».\nМіф 6. Чим пізніше дівчина почне статеве життя – тим краще. Ранній початок загрожує захворюваннями статевої сфери\nДеякі дослідження показали, що, якщо дівчина вступала в перший статевий контакт у віці 13-14 років, ризик ускладнень при вагітності та захворювання на рак шийки матки був злегка вище. Однак починати занадто пізно – також не менш небезпечне, каже Я. Єнікеєва.\nРаніше сексуальна стадія лібідо визначалася з віку 17-18 років. Це оптимальний за всіма параметрами (фізіологічна і психологічна зрілість) вік початку статевого життя. Однак у зв’язку з акцелерацією вік початку статевого життя знизився. І зараз сексологи вважають нормальним, якщо статеве життя починається з 16-и років. Якщо втрата цноти як дівчиною, так і хлопцем, відбувається на кілька років пізніше сексологічних норм, то в цьому випадку сексологи говорять про затримку психосексуального розвитку. Це означає, що лібідо відстає у своєму розвитку від вікових норм. У таких людей в майбутньому виникають найрізноманітніші сексуальні дисфункції.\nЗвичайно, жінки та чоловіки відрізняються один від одного, але відмінності ці не такі великі. Можливо, ми трохи по-різному сприймаємо секс, але разом прагнемо до емоційної та сексуальної близькості. Вона і є ключ до пристрасних стосунків.\nРозпізнайте хворобу, поки не пізно: 11 маловідомих ознак проблем зі щитовидкою. Не ігноруйте ці симптоми!


Купити італійські класичні фасади з масиву | Primo Фасад\nІталійські класичні фасади з масиву - постійна популярність\nІталійські фасади в Україні завжди будуть користуватися високою популярністю, адже саме вони є втіленням вишуканості та передових європейських технологій. Покупців всього світу приваблює гармонійне поєднання декоративних елементів та м’яких відтінків, продумане розміщення модулів і беззаперечна якість кожного виробу. Італійські фасади виготовлені з масиву ясеня, вільхи та берези. Ззовні поверхня покрита потрійним шаром лаку (що надає їй елегантний блиск та підвищує експлуатаційні характеристики). Такі фасади стійкі до впливу сонячного проміння, не бояться вологи і перепадів температур, відрізняються довговічністю. Всі вироби відповідають європейським стандартам якості та екологічної безпечності. Вони можуть встановлюватися у кухні, дитячий кімнаті, закладах харчування та в інших приміщеннях, до екологічної безпечності яких пред’являються підвищені вимоги.\nФасади з Італії зачаровують теплотою та природністю відтінків, бездоганно поєднуючись з бронзовим оздобленням. Нанесення легкої патіни підкреслює оригінальну структуру деревини, перетворюючи корпусні меблі на витвір мистецтва. В нашій компанії можна купити італійські фасади для кухні, вітальні, спальні, передпокою, офісу, ресторану та інших приміщень. Можливе виготовлення виробів як світлого, так і темного відтінку (від ніжно-бежевого до насиченого шоколадного). В залежності від бажання клієнта добирається відповідна фурнітура, замовляється скло (вітраж, дизаг). Ми надаємо повний спектр послуг, від безкоштовної консультації спеціаліста та замірів до виготовлення 3 D-проекту, замовлення комплектуючих на кращих італійських заводах та фабриках. Наші спеціалісти підберуть необхідну вам модель фасаду та нададуть поради по догляду за італійським класичним фасадом.\nКомпанія РRIMO ФАСАД формує дилерську мережу та готова до співпраці з салонами італійських меблів і салонами меблів інших виробників, дизайнерськими студіями та архітектурними бюро, будівельними компаніями, дизайнерами та архітекторами, а також – з усіма ініціативними та креативними виробниками меблів.\nЗапрошуємо до взаємовигідної співпраці та обміну професійним досвідом!


Міністр Азарова не хоче худнути на пару з Бродським | Новини на Gazeta.ua\nМіністр Азарова не хоче худнути на пару з Бродським\nСереда, 10 листопада 2010 11:38\nМіністр охорони навколишнього природного середовища України Микола Злочевський заперечив інформацію про те, що він худне за гроші.\nПро це він повідомив Gazeta.ua, коментуючи заяву голови Держкомпідприємництва Михайла Бродського про парі з урядовцем на $100 тисяч.\n"Я не худну, тому не знаю про що говорить Бродський. Я ні з ким ні про що не укладав парі. Не збираюся худнути", - наголосив Злочевський.\nМіністр зазначив, що прекрасно почувається у нинішній формі.\n"Я абсолютно нормально і комфортно себе почуваю у тих параметрах, які в мене сьогодні є. Я прекрасно виглядаю і мені не треба худнути. Я думаю, що Бродський мене явно з кимось сплутав", - сказав міністр.\nЯк писав ТаблоID, за умовою суперечки, до 25-го грудня Бродський має схуднути на 15 кілограмів, тоді як Злочевський - на 17 кілограмів. Якщо хтось з учасників парі не виконає умову, то буде змушений віддати переможцеві майже мільйон гривень.\nЗараз ви читаєте новину «Міністр Азарова не хоче худнути на пару з Бродським». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nЖити залишилось кілька днів - став відомий стан Заворотнюк Переглядів: 7380


З'ясували, чому Янукович не захотів підписувати угоду про асоціацію з ЄС | ВолиньPost\nЕкс-президент України Віктор Янукович передумав підписувати Угоду про асоціацію з ЄС у 2013 році після розмови з російським президентом Володимиром Путіним.\nПро це йдеться у статті німецького видання Der Spiegel, який опублікував деталі подій, що передували виходу українців на Майдан, повідомляє Gazeta.ua.\n«Путін не відчував до Януковича нічого, окрім презирства, дратуючись від постійної нерішучості українського лідера. Бувало, він часто залишав Януковича годинами чекати під дверима, як прохача. Кремль був упевнений в ненадійності Януковича. Хоча ця людина зі східної України була набагато менш проєвропейською, ніж його попередник, але і він продовжував наполегливо чинити опір запитам з Москви», - пише Der Spiegel.\nПри зустрічі з Януковичем Путін обіцяв йому безліч економічних вигод, у тому числі знижку на газ, якщо він відмовиться від підписання угоди з ЄС. В іншому випадку російський президент погрожував розв'язати торговельну війну, яка знищить українську економіку.\n«Після цієї зустрічі настрій Януковича помітно змінився. Він притих і припинив свої горезвісні монологи. «Віктор, що відбувається?» - запитували його брюссельські партнери. Однак Янукович ухилявся від прямої відповіді і все говорив натяками», - пише автор статті.\nКоли єврокомісар з політики сусідства Штефан Фюле приїхав до Києва, Янукович заявив, що президент РФ пояснив йому, як тісно пов'язані російська та українська економіки. За словами Януковича, він був «украй здивований, дізнавшись про це».\n«Але пане президенте, ви були губернатором, ви були прем'єр-міністром, ви вже кілька років є президентом. І вам треба розповідати про рівень взаємозалежності української та російської економік?», - вигукував Фюле. «Але наші експерти підрахували...», - продовжував український президент. «Які експерти?», - дивувався єврокомісар.\nТрохи пізніше на футбольному стадіоні в Парижі в українського олігарха Віктора Пінчука задзвонив телефон, стверджує автор статті. Екс-президент Польщі Олександр Кваснєвський кричав у трубку: «Він водив нас за ніс! Янукович не збирається нічого підписувати. Він шахрай і брехун!».\nПо дорозі в Бориспіль для вильоту на зустріч до Відня Янукович нарешті знайшов час, щоб попрацювати з постановою №905-р, продовжує видання. Документ містив інструкції українському уряду припинити підготовку до підписання Угоди про асоціацію з ЄС «з причини національної безпеки країни». Там же говорилося про необхідність проведення тристоронніх переговорів у форматі Україна-ЄС-Росія. Незважаючи на це, нагадує Der Spiegel, у Вільнюс привезли дві копії Угоди про асоціацію Україна-ЄС, готових до підписання.\n«На цей раз хотів чогось Євросоюз, а саме - підписи Януковича. Баррозу помітно нервував. Проте змінити щось вже не представлялося можливим. Через дві години переконань Баррозу сказав, що йому час», - завершує історію автор статті.\nТеги: угода з ЄС, Янукович, Путін\nОстап Бендер 26 листопад, 2014, 16:12


Поліпропіленові басейни «під ключ» | АБК Галичина\nУ будівництві поліпропілен використовується не так давно, але в європейських країнах вже встигли оцінити всі плюси виробництва поліпропіленових басейнів. Доведено, що цей матеріал перевершує інші по ряду показників. Цим і пояснюється все зростаючий попит на пластикові басейни у всіх країнах світу.\nЗа хімічним складом поліпропілен є з'єднанням полімерів на синтетичній основі. Ця речовина має такі властивості, які за якістю дозволяють йому випереджати багато інших матеріалів, в тому числі і метали.\nПереваги поліпропіленових басейнів:\nДля нашого клімату особливо важливим є те, що такі басейни стійкі до впливу високої або низької температури. Тому установка пластикових басейнів можлива в будь-якому регіоні України.\nПідвищено міцність матеріалу\nБасейни з поліпропілену володіють великою міцністю, не схильні до корозії, агресивні сполуки і речовини також не завдадуть конструкції ніякої шкоди. Поліпропілен дозволяє створити ідеальну герметичність і гідроізоляцію чаші.\nПрямі сонячні промені з пластиковими басейнами не здатні нічого зробити. Поліпропілен не схильний до впливу ультрафіолету, не вигоряє на сонці.\nЗавдяки міцності матеріалу покупка поліпропіленового басейну сьогодні дозволить Вам користуватися спорудою десятиліття.\nКупити поліпропіленовий басейн - значить позбавити себе від важкої роботи з його очищення. Адже такі басейни чистяться набагато легше, ніж конструкції з іншого матеріалу.\nМожливість створити будь-яку форму і глибину чаші\nЦе великий плюс для тих, хто хоче красиво оформити інтер'єр, гармонійно вписати конструкцію басейну в ландшафт.\nЩе один плюс в виробництві поліпропіленових басейнів - їх низька ціна в порівнянні з спорудами з інших матеріалів. Для багатьох це відіграє вирішальну роль. Тому попит на такі басейни постійно зростає.\nПоліпропілен - матеріал нешкідливий. Тому установка таких басейнів можлива в дитячих садах, спортивних та загальноосвітніх школах, лікарнях.\nГерметичність басейну забезпечується за рахунок унікальної німецькою технологією виготовлення і унікальних властивостей матеріалу.


Українську гривню – до валютного кошика - портал новин LB.ua\nГоловна — Блоги — Блог Миколи Голомші — 11 лютого 2019, 14:49\nУкраїна набула нових ознак цивілізаційності – 7 лютого запрацював Закон «Про валюту і валютні операції», який відкриває еру валютної лібералізації. Геостратегічна відкритість фінансової складової загальнодержавної політики виведення країни із пострадянського закритого простору на міжнародний рівень партнерських відносин вселяє надію і сподівання на перспективу.\nОднак цей важливий крок є лише початком довгого шляху до світового авторитету України як фінансово відкритої і відповідальної держави. Управлінська стилістика нинішніх можновладців і ще головніше – суспільне сприйняття вітчизняної валюти як другорядної є досить значною вадою для успішного руху по цьому шляху. Неповага до власної грошової одиниці є неповагою до держави як такої.\nЦю невідповідність маємо усувати всі разом і невідкладно. Причому як на рівні державно-фінансової політики, так і у суспільно-громадському сприйнятті національної валюти.\nПерспективи цієї діяльності мають відштовхуватися від традиційного процесу конвертаційності валюти і переходити до формування криптокультури цифрових горизонтів. Ці теми чомусь не звучать в повний голос на офіційному небосхилі сучасного урядування, хоча б через фахівців та візіонерів України у світі.\nНедостатньо закріпити євроінтеграційні наміри в Основному законі України. Необхідно запропонувати суспільству конкретні кроки-механізми, які вже найближчим часом дозволять пересічному українцю відчути реальність цих прагнень. Тим паче, що для громадянина України відкриваються можливості оперування інструментарієм фінансового ринку, зокрема цінними паперами, наприклад, облігаціями внутрішньої державної позики.\nОднією із цілей очільників країни на цьому етапі європейської інтеграції має бути формування культу, стилю і перспектив національної валюти. Українська гривня в реальній перспективі повинна поповнити світовий валютний кошик та стати реальним криптокультурним феноменом капіталізації нових номенклатурних форматів економіки епохи глобалізації 4.0.\nТемы: гривня, євроінтеграція


24-06-2019 16:09 | Мода та краса\n«Сивина = старість». Колись ця рівність була незаперечною. Зараз ми все частіше можемо спостерігати зовсім молодими дівчатами з креативним фарбуванням до «срібла». Однак сивина при юному обличчі і сивина у зрілої жінки — не одне і те ж. Так можуть собі дозволити виглядати природно ті, кому вже далеко не 20 років.\nЧому з'являється сивина\nУ багатьох жінок з'являються перші сиві пасма вже у 15-20 років. В середньому цей процес позначений красивою цифрою 50-50-50: 50% людей у віці 50 років мають 50% сивого волосся. Але це дуже усереднені показники, які більше мають відношення до легенд, ніж до реальності. Чому ж волосся втрачають свій колір?\nНасправді це явище пов'язане не стільки з похилим віком, скільки з генетикою і деякими захворюваннями (наприклад, вітіліго). Це доведені причини сивини. Сивіти людина починає тоді, коли стає менше меланіну — як наслідок хвороби або з віком.\nСтереотипний зв'язок між сивиною і стресом насправді точно не доведений.\nЧому сивина увійшла в моду і чи варто її зафарбовувати\nРаніше це питання зовсім не стояло серед жінок. Цінувалися молодість і доглянутість, а сивина вважалася ознакою занедбаності: жінка махнула на себе рукою, навіть не фарбується. Цікаво, що серед чоловіків справи йдуть зовсім інакше: сивина ніколи не була чимось непристойним. У стандартних контрактах Річарда Гіра з кінокомпаніями є вказівка, що фарбувати волосся йому категорично заборонено, адже сивина — це його фірмовий знак, інформує Ukr.Media.\nМодні тенденції такі, що молоді дівчата стали фарбувати волосся в срібний колір. «Пограти в бабусю» — це кумедно, коли вам 20, ви при повному макіяжі і в прекрасній фізичній формі.\nДля жінок, які стали сивими не навмисно, цей крок не був таким вже простим. Однак він приніс з собою багато переваг.\nДозволити собі перестати фарбувати волосся — це не протест, це прийняття себе такою, якою ви є, зі своїми особливостями. Адже, як вже було сказано раніше, сивина — не завжди супутник зрілості.\nДемонстрація натурального кольору волосся пов'язана і з феміністським рухом. Жінка не іграшка і не насолода для чоловічих очей. «Полюбіть нас без прикрас!»\nЦя ж ідея переплітається з бодіпозитивом. Наші тіла не модельні, а волосся такого кольору, яким наділила його природа. Чому ми повинні перекроювати себе під чиїсь забобони?\nЖінки, які відмовилися від маскування сивини, зізнаються, що якість волосся змінилася в кращу сторону, вони стали більш здоровими.\nОднією з перших, хто проголосив право не зафарбовувати сиве волосся, стала модель Крістен Макменамі. Бездоганно гарна жінка 1966 року народження не маскує свою шикарну шевелюру і гордо продовжує крокувати по подіуму. Цей тренд підтримав дизайнер Жан-Поль Готьє, запустивши вірусний хештег #GrannyHair для всіх, хто хоче публічно розповісти і показати свої срібні пасма.\nЩе один перехідний варіант — це мелірування, зроблене професійним колористом.\nБудь-яка сивина виглядає розкішно і ідейно, коли її власниця впевнена в собі і підтягнута.\nВ нашій країні цей тренд тільки почав зароджуватися, і принципово не фарбувати волосся — це вчинок, що вимагає сміливості. Ми так багато замислюємося про власну зовнішність і про те, що про нас подумають, що не зафарбовувати сивину може бути важче, ніж плисти за течією. Тому, перш ніж звично зафарбувати свій природний колір, добре б запитати себе: «А навіщо? Для кого я це роблю?» І приймати рішення згідно з відповіддю.\nПричини Волосся Сивина Фарбування волосся\nФарбування волосся, яке сьогодні вже не в моді\nЯкщо ви слідкуєте за модою, то вам просто необхідно про це знати!\n19 Грудня 2019 09:26\nСивина - не вирок! 5 жінок приєдналися до флешмобу і перестали зафарбовувати сивину\nІ вони прекрасні!\n17 Лютого 2019 08:51\nУ цій статті ми розповімо вам про деякі методи, які допоможуть вам приховати сиве волосся, тому відвідувати перукарню можна буде не так часто.\n4 Січня 2019 11:48


В українській вишиванці: Джамала одягнула національний одяг на Маврикії - Showbiz\n10 січня 2019, 10:09 Читать новость на русском\nСпівачка відправилася відпочивати зі своїм чоловіком Бекіром Сулеймановим у державу Маврикій, яка знаходиться на островах Індійського океану. Нові фото з подорожі Джамала опублікувала на своїй сторінці в Instagram.\nЧитайте також: Тіна Кароль знялася для обкладинки глянцю у звабливому образі: фото\nТак, навіть у поїздку у теплі краї зірка взяла з собою українську вишиванку. На новому знімку Джамала позує у червоному платті з білою вишивкою на пляжі.\nУкраїнська вишиванка виглядає по-особливому на мавриканському узбережжі,\n– написала зірка у підписі.\nШанувальники зірки у захваті від нового фото. "Яка ж крута вишиванка! Джа, ти – красуня", "Українська мавка", "Богиня", – пишуть користувачі у мережі.\nКрім того, Джамала вперше після народження дитини показала фото у купальнику, продемонструвавши чудову фігуру.


Золота каблучка з фіанітами. Артикул 13118/02/1/132 (13118/б ч) : купити в інтернет-магазині Золотой Вік\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 13118/02/1/132 (13118/б ч)\nАртикул 13118/02/1/132 (13118/б ч) Краща ціна Скасувати\nг. Каблучка з білого золота 585 проби з чорними і білими фіанітами Дізнатися більше\nЗолота каблучка, декорована вставками чорних і білих фіанітів, - розкішний вибір для елегантних жінок. Декоративна частина виробу привертає увагу поєднанням простих геометричних форм з мерехтінням каменів двох кольорів. Каблучка з білого золота 585 проби зі вставками кубічного цирконію (фіанітів) - прекрасне доповнення до одягу класичного стилю і вишуканого вечірнього вбрання. Вид металу:\nВага, грам: 4.62Розмір: 17Проба: 585Вставка 1: ФіанітКількість каменів: 9Вставка 2: ФіанітКількість каменів: 42 Переконайтесь у винятковій якості виробів ювелірного заводу «Золотий Вік» разом з програмою «3 роки гарантії»!\nЗолота каблучка, декорована вставками чорних і білих фіанітів, - розкішний вибір для елегантних жінок. Декоративна частина виробу привертає увагу поєднанням простих геометричних форм з мерехтінням каменів двох кольорів. Каблучка з білого золота 585 проби зі вставками кубічного цирконію (фіанітів) - прекрасне доповнення до одягу класичного стилю і вишуканого вечірнього вбрання.\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12926\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12550\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12886/eu\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 11921 с\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12886\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12940\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12103 с\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12068 с\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12045 сп\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12943/цв сп\nЗолота каблучка з фіанітами. Артикул 12943/кор