Хто з ким воює? Психологічні портрети війни | Збруч\nВійни мають історичні, політичні, економічні та всілякі інші аргументи, але війни також мають психологічне наповнення: сторони, які воюють, наповнюють війну своїми смислами. Я спробую коротко і метафорично окреслити сторони, які беруть участь у цій війні, – і тоді нам, можливо, буде більш зрозуміло, за що ця війна: за що ми воюємо, за що вони воюють і якою є позиція третіх сторін.\nНе думаю, що нашою ціллю є дати остаточну чітку відповідь. Я взагалі так не дивлюся на людську чи суспільну психологію. Ми радше відкриваємо питання для дискусії. У мене є своя точка зору – можливо, в процесі дискусії вона зміниться, і за якийсь час я буду мати доповнене бачення. Чого бажаю усім нам.\nпсихіатр, президент Української конфедерації психоаналітичних психотерапій, завідувач кафедри психології і психотерапії УКУ\nВиступ у межах проєкту "Знаки часу", що його організовує Центр Митрополита Андрея Шептицького\nОтже. Чому Росія на нас напала? Чого вони хочуть? Який психологічний зміст у цьому нападі?\nЯк на мене, то їм ідеться про реванш. Вони мають таке відчуття, таку ідею, що Радянський Союз був їхньою імперією, імперією російського народу, де вони були титульною нацією. А ми входили у цю імперію якоюсь колонією. І вони гордилися своєю силою і зверхністю, яку мали над нами і над цілим світом. Отже, вони мають відчуття, що програли без війни. Радянський Союз розвалився без війни – і для них в тому ніби є обман. Усю концепцію своєї величі вони збудували на «вєлікой отечественной войнє». Тобто вони свою велич здобули через війну, а втратили без війни. Тому вони весь час говорять, що НАТО їх обмануло, що НАТО повинно було їм щось там гарантувати, давати, що їм все обіцяли і нічого не виконали. Отже, Росія хоче реваншу, щоби повернутися назад, бо там, де було «назад», там був рай. В раю були генсеки, всілякі секретарі райкомів і обкомів, були рабочіє і крєстьянє, дешева ковбаса – і все був советскій народ. І от у цьому «совєтскому народі» вони були перші серед рівних.\nТаким чином голова Росії повернута назад. Це означає, що війна проти України – це не тільки війна за повернення імперії, але це війна за зупинку часу. І тому весь прогрес, уся модернізація зведена до «гейропи», до ЛГБТ, до всіляких таких форм, що є неприйнятними для «дуже чутливої тонкої русскої душі». І тому приєднання до цивілізованого світу, пов’язане з модернізацією і прогресом, є неможливим. Проти цього сучасна російська думка і душа протестує. І треба зрозуміти, чому так сталося. Чому сучасна Росія атакує власний прогрес і розвиток.\nЯ спробую зробити короткий історичний екскурс – певний шкіц до історичного екскурсу Росії.\nЯкщо подивитися на її початки, починаючи з 12 століття, то можна сказати, що це був результат колонізації. Київська Русь, тобто наші предки, колонізували на той момент дикий схід. І колонізувавши, змішувалися з тутешніми племенами, будували князівства… За великим рахунком, Росія – колишня наша давня колонія, точніше не наша, а наших пращурів.\nПісля того вона була завойована монголами, які пробули там триста років. За ці триста років "русска ідея" просякла східним духом, тоталітарним і деспотичним східним духом.\nОтже, здійснювана з Києва європейська колонізація була перервана колонізацією монгольською. Після чого вони скинули іго і стали звичайною азіатською країною. Якщо подивитися на Івана Грозного, то це така дуже азіатська, зовсім не європейська стилістика – взяти і вбити за щось там власного сина…\nА потім приходить Петро І і «відкриває вікно в Європу». Це означає, що він намагається цю країну модернізувати – рубає бороди, будує палаци, засновує театри. Він будує сучасну на той час європейську столицю. Переносить столицю з Москви до Петербурга – і на декілька століть у Росії утворюється два, по їхньому кажучи, «сословія». Нагорі – абсолютно по-європейськи орієнтована еліта, яка часто говорила не російською, а німецькою чи французькою (залежно від часу і моди) мовами. А внизу – простий народ, прямі нащадки азійських племен, які колонізували ці землі після Київської Русі. І коли ми говоримо про велику російську культуру, то ми маємо на увазі представників отого тоненького прошарку кори головного мозку.\nЩо ж відбулося далі? У 1917 році відбулася «вєлікая октябрськая соціалістічєская революція», й усю ту кору головного мозку було знищено. Одних було вбито, інші поїхали в еміграцію; ті, що залишилися, перемололися через репресії 20-30-х років… Фактично ми побачили країну, яка повернулася до своїх азійських коренів. Тобто, коли хтось каже про «вєлікую русскую культуру» – він говорить про фантом. Того прошарку людей, які створили цю культуру, давним-давно немає. І сучасна Росія має до цієї культури таке саме відношення, як сучасні єгиптяни до пірамід. Так, вони територіально там знаходяться, заробляють на цій спадщині гроші, продають якійсь сувеніри, але вони ментально, культурально походять із зовсім іншого джерела – це арабський народ, який прийшов зі сходу і завоював ці землі – це зовсім інша релігія, зовсім інша культура, інша генеалогія, інший культурний код.\nОтже, ми маємо таку Росію. Ця Росія з такими інтенціями, з такою своєю природою напала на нас.\nУкраїна. За що ми воюємо?\nЯкщо більшість людей запитати про це, то вони скажуть, що війна йде за свободу. Напевно за свободу. Але якщо війна йде за свободу, то йдеться не про геноцид. Якщо йдеться про свободу, то ми говоримо про альтернативу бути або вільними, або залежними. Але якщо йдеться про геноцид? У Бучі, і не тільки в Бучі, ми бачимо очевидний геноцид. У виступах Мєдвєдєва, колишнього президента, ми чуємо про мету знищити нас як націю – української нації не існує. Іншими словами, що нас треба знищити як групу. Здійснити над нами акт геноциду. Отже, якщо говоримо про геноцид, то тоді війна йде не за свободу, а за екзистенцію. За саме право на існування. І це міняє конфігурацію війни.\nУ Європі є люди, які питають: «Чому ви не здастеся? Ну, був один уряд, а буде якийсь інший. Пройде час, і все вернеться назад». Так вони мислять. І так можна було б мислити, якби не йшлося про геноцид. Нас хочуть знищити як групу. Й у цьому моменті питання також до юристів. Якщо через юридичну процедуру буде визнано, що йдеться про геноцид, то західні країни повинні втрутитися. Якщо йдеться про військові злочини, то йдеться про те, що їх потрібно буде коли-небудь судити, а якщо йдеться про геноцид – вони мусять втрутитися негайно. Не просто через добру волю, а через підписані юридичні зобов’язання. Це дуже важливо.\nЯк на мене, ми воюємо за свою екзистенцію. Можна сказати, що ми воюємо за свою суб’єктність. І ця суб’єктність має різні площини: від екзистенційної площини – просто «ми є», до площини самоусвідомлення, самоартикуляції, тобто до гідності і свободи.\nЄвропа. За що воює Європа? Чи вона взагалі воює, чи має до цього відношення?\nЄвропа спочатку навіть не воювала, а радше боролася, відстоюючи свій комфорт. Нагадувала мені таку стару бабцю, яка сидить, в’яже светерок і каже «не бігайте, не бийтеся, нічого не перевертайте, дайте спокій». Їй неважливо, хто має рацію, а хто винен. Її це все не хвилює – її хвилює лише, щоби не було шуму. Тому українці, які протиставлялися, не підпорядковувалися росіянам, дратували Європу. Бо якби українці підкорилися, то європейці мали би спокій – ще якихось п’ять чи десять років чистого спокою. А там може Путін помре, а може ще щось станеться. А може заспокоїться – з’їсть Україну та й по всьому. На початку так було. І тому «путінферштейнство», «Путіна розуміти треба» і «не все так однозначно».\nБули там і цинічно-прагматичні моменти. Якщо взяти Німеччину, то був там страх перед Путіним, страх, який прикривається почуттям вини. Почуватися винними німці мали би більше перед нами, ніж перед росіянами – вони окупували під час Другої світової війни всю нашу територію, вони вбили декілька мільйонів українців. А росіяни разом із ними почали цю війну. Ми ж були заручниками історичних обставин…\nАле тепер європейці приходять поступово до розуміння двох речей. Перша річ: українці не здадуться. Це означає, що європейцям не вдасться заховатися від цього конфлікту – конфлікт буде, його неможливо відтермінувати надалі. Друга річ: Путін не заспокоїться, Росія не заспокоїться. Імперські амбіції Москви виходять далеко за межі України.\nЄвропа і західний світ повинні ще зрозуміти. І я думаю, що частина вже розуміє, що йдеться власне не про Путіна, а йдеться про Росію. Легко все звести до Путіна: Путін помре або вдавиться якимось «новічком» – і ніби все зупиниться, ніби все можна буде перезавантажити. Але якщо подивитися на цю проблему як на проблему російського народу? У них просто нема іншої візії майбутнього, ніж імперська. Російський народ переживає, що якщо почне будувати національну державу, то доведеться попрощатися з окраїнами. І цей страх повного розпаду просто не залишає їм іншого варіанту. Російська еліта (не знаю, чи можна це так називати), правляча верхівка не сформулювали інакшого погляду на майбутнє Росії, ніж імперське. І тому росіяни приречені воювати.\nОстанній пункт – Америка. За що воює Америка?\nДля американців під питанням їхнє глобальне лідерство. Якщо американці допустять домінування Росії в Україні, у Східній Європі загалом, то це буде означати, що «Акела промахнувся». Це буде означати, що американці не гарантують безпеки жодній країні, що підпис під Будапештським меморандумом нічого не коштує – а це означає, що й американський долар також мало що коштує. Це означає, що американці перестають бути гарантами безпеки, бо американський споживач споживає значно більше, ніж виробляє, – вони виробляють десь чверть світового ВВП, а споживають значно більше. Різниця ж лежить у тому, що вони виступають гарантом, долар є основною платіжною одиницею, бо всі вірять у силу Сполучених Штатів Америки.\nКрім того, йдеться про лідерство і про політичну та військову могутність, йдеться і про те, чи ліберальна доктрина далі є провідною у світі. Чи нові автократії, чи новий тоталітаризм є ефективнішими? От ця вся дискусія, яка йде ще від античного, ще від римського часу.\nЯ впевнений, що у цій картині, яку я вам представив широкими мазками, можна знайти багато недоліків. Але на сьогодні такий мій погляд на психологічний підтекст цього конфлікту.\nКІЛЬКА ПИТАНЬ ВІД АУДИТОРІЇ\nЧи є добрі росіяни?\nСпитайте євреїв, чи були добрі німці під час Другої світової війни. І ви отримаєте відповідь, чи є добрі росіяни. Якійсь німці, які переховували євреїв, або робили щось для них, або активно протистояли Гітлеру, напевно, були добрими німцями. Але загалом уся німецька нація несе відповідальність за ті звірства, які були зроблені в Другій світовій війні проти євреїв. І цю модель можна легко перенести на Росію. Серед росіян є люди, які активно публічно демонструють своє непогодження з політикою сучасної Росії. За це вони можуть бути засуджені до тюремного терміну або вбиті чи інтерновані. І є такі люди. І ці люди, я вважаю, є добрими людьми. Але якщо ми говоримо про народ загалом, то це ж народ обирає владу… І я тут маю ще одну тезу. Я вважаю, що ствердження "Росія – це тоталітарна країна" є не зовсім правдиве. У Росії є вибори. Це не вибори у західному розумінні цього слова, коли є змагання доктрин, змагання особистостей, рівна участь, суспільні дебати і вже потім підрахунок голосів. Тут цього всього нема: ніхто голосів не рахує, ніхто дебатів не влаштовує, немає ніякої суспільної дискусії. Але є щось таке подібне, як "чорна рада": натовп кричить, що цього вождя ми обираємо. Може, це кричить меншість того натовпу – але всі решта погоджуються з тим. Кожні п’ять років чи скільки там це все у них відбувається, тобто кожні п’ять років відбувається підтвердження легітимності. Й уся соціологія показує, що Путіна ці люди підтримують. Вони ж, напевно, і голосують за нього. Отже, я вважаю, що російський народ відповідальний, бо він вибрав цього керівника. Навіть більше – я вважаю, що Владімір Путін є виразником прагнень цього народу до відновлення імперії й до реваншу. Те, що російський народ, як мала дитина, не усвідомлює наслідків своїх прагнень – це вже друге питання. Вони не усвідомлюють, що бомбування Маріуполя чи ґвалтування в Бучі – це ціна питання, і то лише перша частина цієї ціни. Вони цього не усвідомлюють – але вони за це відповідальні.\nЧи ми стаємо цивілізацією правил і про які саме правила йдеться?\nМи вимушені стати цивілізацією правил. І у нас після війни, якщо все буде добре і ми у цій війні переможемо, то у нас будуть серйозні проблеми з правилами. Ми не станемо іншими людьми. Ми лишимося такими людьми, якими ми і були, тільки з іншим досвідом. У нас є серйозні проблеми з правилами тому, що у нас ніколи не було своєї влади. Влада була чужа, з владою треба було не мати ніяких близьких стосунків, владі не можна вірити і влада використовується проти людини, а закон – як дишло. Іншими словами ніхто не вірить у правила, бо ті правила є завжди проти людини. У нашій культурі ще немає такого розуміння, що правила захищають слабких. Що вони є не для того, щоби сильні експлуатували слабких, а для того, щоби обмежувати сильних, захищати меншини, старих, інвалідів, дітей – всіх, хто потребує більшого захисту. І в цьому сенсі у нас будуть ще проблеми. Але у нас є генеральне вирішення – ми належимо до європейської цивілізації. Це, певною мірою, вимушений вибір, бо поза європейською цивілізацією не існує можливості екзистенції української нації. Тому навіть українські націоналісти, якщо брати крайніх правих, є європейсько орієнтованими. І це правильно. І це свідчить про наш розум. Про те, що ми вибираємо європейські правила і цивілізацію правил, бо поза цим опиняємося сам на сам з Росією, яка нас просто знищить.\nЧи можливий помічний психоаналіз російської нації?\nЗиґмунд Фройд колись казав, що психоаналіз можна застосовувати лише до добрих людей. Психоаналіз – це такий спосіб пізнання, коли добра людина хоче зрозуміти, що їй заважає жити. До людей, які хочуть убивати або поневолювати інших людей, психоаналіз не застосовується. Цей метод не відповідає предмету дослідження. Спочатку Збройні Сили мають встановити паритет на кордоні, а пізніше пройде багато років для того, щоби росіяни (можливо, якщо їм вдасться) зрозуміли свою власну тоталітарну суть. А до тих пір ніякий психоаналіз їм не допоможе.\nПро німецьке почуття вини і страх перед Росією.\nМи маємо ситуацію таку, що німці боялися "русскіх" після поразки. Панічно боялися. Гітлер, який був частиною цієї німецької ідеї, був спроєктований на Сталіна, а тепер – на Путіна. Колись німці були всемогутньою нацією, а тепер русскі – і Путін – є всемогутньою нацією. Це означає, що ніхто не може їм опиратися. І це означає, що в цій системі координат українці є нерозумними дітьми – або самогубцями, або провокаторами, – які штовхають світ до ядерної війни. І треба від них бути подалі. І ближче до "русскіх", бо вони сильні.\nЦі два місяці війни показали, що ситуація зовсім не така. Зовсім не гуманістичні ідеали рухають німецькою елітою, на жаль. Очевидною стала істина, що українська армія не слабша за російську і здатна оборонятися. Міф про російську всемогутність просто розлітається. Це лікує страх німців – і тоді вони можуть починати усвідомлювати вину перед нами. Бо "Північний потік-2" – це лише вершина айсберга, як німці домовлялися з росіянами про наступний поділ Європи. Росіяни звільняли Східну Європу від газового постачання так, щоби можна було розгорнути поле бою, а німці – щоби на тому ще й заробити. Вина німців перед Україною існує, але я би не казав педалювати цю вину. Я би скоріше побажав німцям усвідомити власний інтерес, який є більший, ніж заробити якісь гроші з росіянами. Росіяни можуть знищити світ, у якому німці процвітають. І росіяни зараз це роблять. Мені здається, що німці на порозі цього усвідомлення.\nПро роль пропаганди у цій війні і відповідальність пропагандистів\nПропагандисти – найняті люди. Їх найняли, і вони розкажуть, що біле – це чорне чи зелене. Це звичайна пропаганда. Нічого нового вони не придумали, вони просто копіюють нацистські форми: говори на біле чорне і навпаки, будь переконливий і ніколи не говори правди, звинувачуй всіх у брехні. До цього вони додали ще трохи такого дуже примітивного уявлення про постмодерн. «Не всьо так однозначно» – нема правди, нема брехні, нема нічого. І можна кидати нам на голови бомби, бо не все так однозначно…\nЯка відповідальність? Та нема ніякої відповідальності, бо у людей немає совісті. Відповідальність є в тих, у кого совість є, хто здатен переживати вину і розкаяння. Я сумніваюся, що це може бути про цих людей. Їхня відповідальність може бути тільки у фізичному сенсі – їх можна покарати, чи вони можуть загинути у результаті цієї війни. Про моральну відповідальність, я думаю, тут не йдеться – бо не думаю, що тут є мораль.\nПро безпечність українців\nУкраїнці, як кожна нація, не хочуть вірити в погане. Була війна на Донбасі, й українці втомилися – як кожна нормальна людина втомлюється від війни, від біди, від поганого. Й українці вибрали чоловіка, який сказав «я прийду і все виправлю, я все вирішу, подивлюся в очі Путіну, паралельно заведу вас у НАТО, паралельно побудую вам дороги і все буде у вас добре». Ми як малі діти заперечили проблему. І це заперечення проблеми заледве занадто дорого коштувало. Нам просто пощастило, що випадковий перехожий, за якого проголосували українці, виявився чоловіком достойним. Не знаю, чи він буде здатний робити якісь реформи – я в тому мало розуміюся. Але те, що він достойно себе поводить зараз – це честь і хвала. І з цим нам справді просто пощастило, бо це зовсім не є результат відповідального голосування. Вибрали випадкову людину, а вона виявилась порядним і спроможним чоловіком. Інколи карта лягає і в нашу сторону.\nЧи нормально захоплюватися жорстокими відео про знищення росіян?\nКоли я був маленьким хлопчиком, перша прочитана мною книжка називалася «Дідо-всевідо» – гуцульські народні казки. Мене злостило, що дорослі так мало мені її читали, і я заради неї скоро навчився читати. Це були такі чудові казки, я ними шалено захоплювався. А потім, у дорослому віці, я вирішив їх перечитати – а там когось «розірвали на шматки», когось «підсмажили і з’їли», когось «кинули в яму і затоптали». Там стільки агресії! Але там зло знищується абсолютно і безповоротно. Так-от, українці зараз потребують такої казки на ніч, де зло буде знищене абсолютно і безповоротно. Я не думаю, що відео про знищення ворогів – це щось погане. Я не думаю, що це треба якось лікувати. Це ми намагаємося віднайти той внутрішній спокій, коли світ буде хоча б трошки кращий, ніж він є.\nЧи російська еліта реально вірять, що вони напали, щоби захиститися?\nЯ не думаю, що російська еліта в таке вірить. Я думаю, що вони не настільки дурні. Я думаю, що більшість із них дають собі звіт у тому, що вони напали, щоби нас загарбати, для того, щоби відновити Радянський союз чи Російську імперію. Бо поки вони не загарбують, то переживають страх розпаду.\nЄ така концепція «настоящего і ненастоящего царя». «Настоящій» – це той, який взяв країну, яка розпадалася, очолив її, об’єднав і ще захапав якусь кількість сусідніх земель. І ми маємо зараз міф цього «настоящего царя», цього Путіна. Він прийшов у 90-х роках, після розвалу, після занепаду всього російського, після приниження – Росія ж на колінах… І от вони встали з колін, от вони вже захоплюють чужі землі, і тому Путін – «настоящій царь». Якщо Путін програє цю війну, то він стає «ненастоящім» царем, і вони підуть на ще одне коло в пошуках «настоящего». І я не думаю, що російська еліта така дурна, що цього не розуміє. Російський народ має різну ступінь розуму – хтось розуміє, хтось ні. Але більшість говорить «єму там віднєє»: якщо Путін почав війну, значить йому видніше, бо Путін – «настоящій царь».\nЯк пояснити жорстокість росіян щодо населення сходу України, яке ідентичністю якраз найбільше схоже до росіян?\nМені здається, що ця подібність між східними українцями і росіянами є радше умовна. Це скоріше галицькими очима коли ти дивишся на схід України зі Львова, то думаєш про них як про росіян. А це зовсім не так. Між ними прірва. У них інакше організована суспільна матриця, яка кидається в очі навіть від того, як виглядають їхні хати, як виглядають дороги, як виглядають ці люди, як вони одне з одним розмовляють. І це сприймається на дуже інтенсивному рівні, особливо під час війни. Це з одного боку, а з іншого – ми маємо абсолютне згуртування українців і східних, і південних… в них немає навіть колаборантів. Коли приходили німці, то були цілі верстви, які йшли з ними на співпрацю. А тут якогось двірника призначають заступником мера, бо нема кому з ними співпрацювати, їм руки ніхто не подає, з ними розмовляти ніхто не хоче. Одні проти них воюють, інші від них відгороджуються. Від них умовно смердить. А вони ж прийшли з ідеєю, що вони і ми – одне ціле. Вони прийшли з тим, що ми рідні брати, і вони прийшли звільняти братів від націоналістів чи нацистів – а ці рідні брати кажуть «ми вас не знаємо, це божевілля, це галюцинація, ти зійшов з розуму, я тобі не брат і твоє місце он там за кордоном, іди туди і там живи, щоби я тебе більше не бачив». Й у цьому місці є приниження. Вони переживають приниження, що ми їх не признаємо за братів. А їхня пропаганда каже, що ми один народ. І коли вони прийшли й побачили, що їх не кликали на це весілля, що без них вода освятиться, що вони тут нікому не потрібні… Жорстокість – це їхня помста. Вони мстяться за те, що ми не хочемо бути росіянами. Іншими словами, вони мають галюцинацію, що ми один народ, – а коли бачать, що це не так, то впадають у шал і нас нищать. От таке соціальне божевілля.


Ганнівська сільська бібліотека - філія: січня 2017\nЩорічно, 22 січня, ми святкуємо День Соборності України. Це свято символізує єдність українського народу, української нації, нероздільність нашої країни. У бібліотеці до знаменної дати - календарна виставка. Читачі бібліотеки мають можливість познайомитися з історичними документами, художніми творами. З учнями проведено патріотичну годину "Соборність рідної землі - основа нації й народу".\nОпубліковано Ганнівська сільська бібліотека ф№1 о 07:59 Немає коментарів:\nСвяткові дзвони січня\nКожна нація, кожен народ має свої звичаї, обряди, що шануються протягом багатьох століть і освячені віками. Звичаї народу - це ті прикмети, за якими вирізняється народ не тільки в сучасному, а і в його історичному минулому. Щедрий вечір (свято Меланки), Новий рік за старим стилем (свято Василя) - бажані свята у кожній родині. З ними пов'язували кращі сподівання, завбачували добробут, родинну злагоду, щедрий врожай зернових та садовини, здоров'я у людей. З читачами бібліотеки різних вікових категорій проведено народознавчі заходи "Святкові дзвони січня - від Різдва до Водохреща". Цікава книжкова виставка ознайомила читачів з народознавчими виданнями, обрядами і стравами святкових вечорів.\nНовий рік крокує...\nНовий рік - одне з найбільш таємничих, урочистих і родинних свят, яке обіцяє здійсненню мрій кожному, хто вірить у чудеса. Щоб краще ознайомитися з обрядами, традиціями святкування новорічних, різдвяних свят, у біблоітеці експонується книжкова виставка "Новий рік крокує - свята нам дарує". Видання, представлені на виставці, відкривають для читачів багато нового і цікавого від найдавніших часів до сучасності, навчають поважати радість та чарівність новорічних свят\nОпубліковано Ганнівська сільська бібліотека ф№1 о 15:25 Немає коментарів:\nТихий Олексій Іванович народився 27 січня 1927 року на хуторі Їжівка Костянтинівського району Донецької області. Завдяки своїм здібностям вступив до Московського університету на філософський факультет. За свої політичні погляди був засуджений, перебував у концтаборах Мордовії. Після звільнення працював у бібліотеках у різних містах, мандрував історичними місцями. Олекса Тихий був проти дискримінації за національною приналежністю, але за захист української мови та культури на Донбасі. Із такими поглядами О. Тихий підтримав українських дисидентів - правозахисників, які у листопаді 1976 року проголосили про створення Української Гельсінської групи сприяння виконанню Гельсінських угод. Він став її співзасновником разом із Миколою Руденко, Оксаною Мешко. Для читачів бібліотеки книжкова виставка "Справжній донецький українець" розповідає про трагічні періоди життя, містить архівні матеріали, цікаві фото.\nОпубліковано Ганнівська сільська бібліотека ф№1 о 11:34 Немає коментарів:


Вечірній Київ :: Завжди з тобою: з київських символів зробили значки\nЗавжди з тобою: з київських символів зробили значки\nМенеджер Києва та автор проекту "Шукай" Юлія Бевзенко презентувала значки серії "Шукай".\n- Проект «Шукай!» – це київські символи у вигляді бронзових міні-скульптур. Вони такі маленькі та гарненькі, що хочеться забрати їх з собою! Тепер це легко зробити – я із задоволенням надішлю вам значки з зображеннями ваших улюблених скульптур, - розповіла вона.\nВартість одного металевого значка становить 200-250 грн. Пектораль - 500 грн.\nПо місту за 2018-й рік вже встановлено 12 скульптурок "Шукай", і наступного року Юлія збирається продовжувати проект - нові об'єкти з'являтимуться вже з березня.


1+1 знімає нову мелодраму «Мене звуть Саша»\nКоли життя під своїм іменем стає небезпечним.\nТелеканал 1+1 розпочав зйомки серіалу «Мене звуть Саша». 16-тисерійна мелодрама розповість про дівчину, у якої від батьків залишається лише ім'я, і яке вона, в силу обставин, намагається собі повернути. Над проектом на замовлення 1+1 працює «Українська продакшн студія».\nУ центрі сюжету доля головної героїні Олександри (Анастасія Шульга). Після зради коханого Романа (Олександр Соколов) вагітна Саша кидає все і біжить до столиці. Випадкова зустріч у поїзді з авантюристкою Валерією (Катерина Тишкевич) кардинально змінює її життя. Нова знайома, спровокувавши серйозну аварію на залізничній дорозі, тікає з місця події, забравши велику суму грошей із сусіднього купе. Коли Саша у лікарні приходить до тями, дізнається: її звинувачують у тому, що сталося. А через сплутування документів її помилково вважають Лерою. Тепер дівчина змушена жити під чужим іменем, постійно очікуючи викриття. Адже з однієї сторони її розшукує поліція, з іншої – бандити, а з третьої – у будь-який момент її може викрити хлопець Лери – Михайло (Тимофій Каратаєв), який після аварії опиняється в інвалідному візку.\nЧи зможе Саша протистояти життєвим обставинам, врятувати дитину та знайти своє щастя, опинившись перед складним вибором – глядачі дізнаються в ефірі каналу 1+1.\nСценаристами проекту стали Тетяна Малахова та Ірина Чорна. Генеральний продюсер – Максим Кривицький. Продюсерами фільму від каналу виступили Олена Єремеєва та Дарина Жукова, а генеральним продюсером від «Української продакшн студії» – Ірина Заря. Режисер-постановник серіалу – Павло Тупик. Оператор-постановник – Олександр Клименко.\nЧекай прем’єру серіалу «Мене звуть Саша» незабаром на каналі 1+1.


Вороги оточують Росію навіть зсередини – огляд дезінформації\n22 Вересень 2016, 14:02\nМинулого тижня на російських каналах і телешоу розповіли про теорії змови щодо терористичного акту у США та лабораторії біологічної війни уздовж російського кордону. А представник «ЛНР» заявив про «армію Євросоюзу» під час «Другої світової». Про це йдеться у щотижневому огляді дезінформації від EU East StratCom Task Force Team.\nТеорії змови про терористичний акт у США\nМинулого тижня російські телепередачі були активними у відродженні старої теорії змови, повідомляють автори огляду. Через 15 років після руйнівних терористичних атак 11 вересня, гості, а також ведучі російських шоу «Время покажет» і «Место встречи» заявили, що насправді самі США стоять за цим нападом. При цьому деякі з них стверджують, що Ізраїль і Саудівська Аравія також були залучені. В шоу «Воскресный вечер» стверджувалося, що Усама бін Ладен і «Аль-Каїда» ніколи не брали на себе відповідальність за напади. Звичайно ж, Усама бін Ладен офіційно взяв на себе відповідальність, зробив це у 2004 році.\n«Теракти в Росії також згадували цього тижня, в історіях, що зображують вибухи житлових будинків у Москві у 1999 році, як наслідок війни, яку вели міжнародні – не російські – терористи в Росії в той час. І хто ж підтримував терористів на Північному Кавказі в дев’яностих? Знову ж таки США, згідно з програмою «Время покажет», – пишуть автори огляду.\nВороги оточують Росію навіть зсередини\n«Одній з історій з огляду дезінформації минулого тижня було дано додатковий ефірний час цього тижня, а саме, що США засновують лабораторії біологічної війни уздовж російського кордону», – йдеться у звіті. Історія з’явилась у телешоу «Воскресный вечер», де її представили ще одним витком у добре відомій розповіді Росії «в оточенні агресивних ворогів».\nЗгідно з російським каналом «Рен-ТВ» і Hlavne Spravy, неонацисти, фашисти і ліберали змовилися, щоб здійснити революцію в Росії після виборів до Держдуми у неділю. Чому ці три групи хотіли б провести революцію разом – не пояснили.\nКреативне редагування фактів\nІнформаційний центр Луганська поділився своєрідною інформацією під час святкування «Дня танків». За словами ватажка угруповання «ЛНР», армія ЄС напала на Радянський Союз, але зазнала поразки в 1945 році. Звичайно, що ЄС у той час взагалі не існувало.\nАвтори звіту пишуть, що у Швеції у Facebook-спільноті Exponera russofobin поширили зображення, яке мало б показати, що популярне телешоу-вікторина – русофобське. На цьому зображенні ведучий шоу запитує: «Хто є агресивною загрозою?». А варіантами відповідей є: «росіяни», «Росія», «Путін», «люди з проросійськими поглядами». Насправді, співробітник прес-служби телеканалу підтвердив, що це – підробка. Але ця історія нагадала авторам звіту іншу історію з попередніх оглядів, де у російському опитуванні було дуже мало варіантів відповідей на запитання: «Чи є ЄС поганим для Росії».\nОгляд дезінформації від EU East StratCom Task Force – це, збірка звітів, отриманих від членів мережі mythbusting. До неї входять понад 450 експертів, журналістів, посадовців, громадських організацій та аналітичних центрів у більш ніж 30 країнах.


З України намагалися вивезти скарби Київської Русі. Фото\nЗ України контрабандисти намагалися вивезти артефакти античності і часів Київської Русі. Фото\nУ Київській області Служба безпеки України викрила організовану групу контрабандистів. Вони намагалися переправити до країн ЄС 30 посилок з історичними артефактами, що датуються І тисячоліттям до Р.Х. та періодом Київської Русі.\nПро це повідомили в пресслужбі СБУ. Там зазначили, що група зловмисників викуповувала історичні цінності в місцевих колекціонерів для збуту за кордон (щоб подивитися фото, доскрольте до кінця сторінки).\n"Встановлено, що до складу групи входило декілька мешканців регіону. Ділки викуповували у місцевих колекціонерів культурні цінності для їхнього нелегального збуту за кордон. Своїх іноземних клієнтів вони підшукували через інтернет, зокрема на спеціалізованих сайтах", – розповіли в пресслужбі.\nПереправити історико-культурні цінності ділки планували через міжнародні поштові сервіси.\nПід час слідчих дій за місцями проживання зловмисників силовики виявили партію підготовлених до нелегального вивезення за кордон предметів старовини, а саме:\nвироби й прикраси I тисячоліття до Р.Х. та періоду Київської Русі;\nхолодну зброю, срібні монети та предмети побуту першого тисячоліття по Р.Х.\n"Наразі одному з організаторів групи слідчі органів безпеки повідомили про підозру за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 (контрабанда) Кримінального кодексу України. Тривають слідчі дії для притягнення до відповідальності інших осіб, причетних до протиправної діяльності", – резюмували в пресслужбі СБУ.\nЗаходи із викриття контрабандистів проводили співробітники Головного управління з боротьби з корупцією та організованою злочинністю спільно з Головним слідчим управлінням СБУ та за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, у березні кіберфахівці Служби безпеки України припинили роботу київської "ботоферми", яка розповсюджувала фейки про Україну.\nУкраїнаКиївНовини Києва та Київської областіКриміналКонтрабанда в УкраїніСлужба безпеки УкраїниІсторія Українипам'ятьЄвропейські цінності


Результати 9289-9308 з 9396\nЮрий Александрович Карпенко \nАвтор відсутній (Ономастичні науки, 2009)\nФилология Украины понесла тяжелую утрату. Редколлегия журнала "Логос ономастики" с глубоким прискорбием извещает читателей о том, что 10 декабря 2009 года на 81 году жизни скончался выдающийся ученый, член-корреспондент ...\nЮрій Григорович Костюк (до 100-річчя від дня народження) \nПилипчук, Р. (Студії мистецтвознавчі, 2010)\nУ статті наведено біографічні відомості про театрознавця, письменника, журналіста і літературного критика Юрія Костюка. Розглянуто не лише здобутки, а й суперечливі моменти життєпису діяча.\nЮрій Іллєнко (1936–2010) \nАвтор відсутній (Студії мистецтвознавчі, 2010)\n15 червня помер Юрій Іллєнко – кінематографіст Божою милістю, чия творчість давно стала класикою вітчизняного і світового кіно.\nЮрій Ковалів. “Homo lupus” (К., 2007)


На Хмельниччині вилучили понад 4 тисячі літрів "лівого" алкоголю : 15:06:2019 - vsim.ua\nНа Хмельниччині вилучили понад 4 тисячі літрів "лівого" алкоголю\nМешканець області організував незаконне виробництво алкоголю у власному гаражі.\nСаморобну продукцію збував на ринках по всьому регіону.\nЙого вже затримали, а продукції вилучили на мільйон гривень.\nНа Хмельниччині чоловік організував незаконне виробництво алкоголю у власному гаражі. Виготовляв фальсифікат за допомогою спецобладнання та продавав його під виглядом горілки і коньяку. Все розливав у пластикові пяшки та збував на ринках по всьому регіону. Крім цього чоловік мав домовленість із деякими магазинами та постачав фальсифікат в заклади торгівлі та громадського харчування, так звані «наливайки».\nПравоохоронцям вдалося накрити підпільне виробництво. На місці виявили понад 3700 літрів алкогольної продукції сумнівної якості та 1000 літрів спирту, а також спеціальне обладнання, яке використовувалось для виробництва фальсифікату.\nЗа попередніми даними загальна вартість вилученої продукції та обладнання становить понад 1 мільйон гривень. Про це повідомили на сайті управління захисту економіки у Хмельницькій області.\nНаразі за даним фактом відкрили провадження за частиною 3 статті 204 Кримінального кодексу України (Незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів).\nВиробнику фальсифікату загрожує до 20 тисяч гривень штрафу або позбавлення волі терміном до 3-х років.\nГроші поліція виробник ринок


Україна збільшила експорт кукурудзи до Єгипту та Туреччини\nПротягом жовтня-листопада 2019 р. Україна експортувала 5,5 млн т кукурудзи, що на 24% перевищує показник аналогічного періоду минулого року, - повідомляє АПК-Інформ.\nОсновним покупцем української кукурудзи став Китай, який в порівнянні з відповідним періодом минулого року збільшив її закупівлю на 64% з 560,4 до 918,8 тис т. Друге місце займає Єгипет, який протягом вказаного періоду збільшив закупівлю української кукурудзи в 5,5 раз з 147,8 до 820,5 тис т.\nТуреччина та Ізраїль також суттєво збільшили імпорт кукурудзи з України. Туреччина в поточному сезоні збільшила закупівлю вітчизняної кукурудзи у 2,7 раз до 301,8 тис т, Ізраїль – у 4,4 раза до 282,2 тис т.\nОдночасно країни ЄС за перші два місяці сезону скоротили імпорт української кукурудзи на 20% до 2,5 млн т, зокрема основні покупці – Іспанія – на 27% до 769,1 тис т та Нідерланди – на 9% до 621,5 тис т. Крім того, в порівнянні з минулим роком ще дві країни з ТОП-10 покупців вітчизняної кукурудзи зменшили її імпорт: Німеччина на 50% з 471,6 до 207,6 тис т та Італія – з 358,4 до 171,9 тис т. При цьому Бельгія збільшила імпорт кукурудзи з України в 1,4 раза до 217,2 тис т, а Португалія – в 3,5 раза до 183,9 тис т. Ці країни також входять до десятки основних покупців української кукурудзи.\nЗагалом в жовтні-листопаді 2019 р. до ТОП-10 європейських країн-імпортерів було відвантажено 81% загального експорту української кукурудзи.\nКоментар до новини: Україна збільшила експорт кукурудзи до Єгипту та Туреччини


В Одесі невідомі «замінували» низку будівель - Волинь Online\n18:31, 06 Липня 2019\nВ Одесі невідомі «замінували» низку будівель\nУ суботу, 6 липня, з’явилися повідомленні про замінування низки будівель в Одесі. Наразі поліція перевіряє інформацію.\nДля перевірки цього повідомлення на місця подій направили слідчо-оперативні групи, вибухотехніків, кінологів та рятувальників. Поліція перевіряє інформацію.\nНагадаємо, 28 травня поліція Одещини отримала повідомлення про мінування понад 20 об’єктів в Одесі. Анонім повідомив про можливий вибух у 15 житлових будинках, шести медичних закладах, залізничному вокзалі, міжнародному аеропорті та маршрутному транспорті.


Фестиваль малої авіації України | Відрадний\nЗ 26 по 28 вересня 2014 року, в Києві, на території Державного музею авіації та Міжнародного аеропорту «Київ», в рамках Міжнародного аерокосмічного салону «Авіасвіт-XXI» та за підтримки Всеукраїнської громадської організації приватних пілотів і власників повітряних суден АОПА-Україна, відбудеться Другий Міжнародний щорічний фестиваль малої авіації України. Приходьте, буде дуже цікаво!\nОсновна мета заходу – не тільки показати широкій громадськості досягнення сучасного літакобудування України, а й надати допомогу фонду «Крила Фенікса» у зборі коштів для відновлення авіаційної техніки п’ятнадцятої Бориспільської бригади транспортної авіації.\nПротягом трьох днів кияни та гості української столиці зможуть побачити понад тридцять літаків і вертольотів: спортивних, туристичних, легких, БПЛА, знамениті літаки АН і КБ. Головною подією Фестивалю стане відновлений фондом перший народний військово-транспортний літак Ан-26, який носить назву «Везунчик».\nЛьотне життя 35-річного “Везунчика”, що входить до складу Жулянської ескадрильї, завмерла 2005 року. Дев’ять років літак простояв на майданчику. У квітні цього року ентузіасти вирішили реанімувати АН-26. Такі літаки можуть перевозити на борту 40 десантників або 24 поранених на носилках, а в умовах збройного протистояння на Донбасі будь-яка повітряна допомога не завадить. На ремонт “Везунчика” скидалися спільними зусиллями.\nУчасники та гості Фестивалю зможуть ознайомитися з новітніми розробками українського літакобудування, побачити найостанніші зразки авіаційної техніки. У вихідні будуть організовані демонстраційні польоти. Гостями зльоту будуть представники Державіаслужби України, міжнародних аеропортів і хендлінгових компаній.\nПід час проведення Другого Міжнародного щорічного фестивалю малої авіації України, на території Державного музею авіації також буде представлена унікальна експозиція ретро-автомобілей майстерні “Old Car Service” і Виставка-конкурс стендового авіаційного моделізму.\n26 вересня 2014 (п’ятниця): 11:30 – 19:00\n11.30 – збір, музейна площа, центральний вхід до музею;\n12.00 – відкриття фестивалю на майданчику біля літака Ту-142.\nПрес-брифінг для представників ЗМІ.\n27-28 вересня 2014 (субота, неділя): 10.00 – 19.00\nОгляд авіаційної техніки\nВартість вхідних квитків дорослі – 60 грн; діти старше 7 років і студенти -30 грн; діти до 7 років – безкоштовно. Співробітники і студенти НАУ – безкоштовно при пред’явленні відповідних документів. Співробітники аеропорту “Київ” – безкоштовно при пред’явленні відповідних документів. Під час проведення фестивалю доступ в літаки Ту-154, Іл-62 і вертольоти Мі-8, Мі-26 вільний.\nДругий Міжнародний щорічний фестиваль малої авіації відбудеться за адресою: Київ, вул. Медова, Державний музей авіації України.


14 март 2019 273\nПриготування браги для самогону: покрокові рецепти\nБрага – найдавніший з усіх відомих слов'янських хмільних напоїв. Його ставили на бродіння ще до появи самогону і горілки. І якщо на території південних регіонів, де повсюдно вирощували виноград, солодкі сорти фруктів і різних ягід, процвітало виноробство, то слов'ян зі сходу залишалася тільки брага.\nЩе в кам'яному столітті нашими пращурами було помічено, що якщо залишити будь-солодкий сік у посудині на довгий термін, він стане бродити і перетвориться в пінний, мутний, а головне — слабоалкогольний напій.\nНе менше значення має вода. Вона повинна бути чистої, питної води, кип'ятити її ні в якому разі не можна – у воді повинен бути кисень.\nНаступний етап – вибір дріжджів, без них високоякісної браги не вийде. Є кілька варіантів цього продукту, головне пам'ятати, що кожен з них має свої особливості:\nДріжджі пресовані - 400 р (розрахунок їх обсягу виробляють з кількості цукру для сусла: на 1 кг – 100 г дріжджів пресованих або на 6 кг – 100 г сухих дріжджів)\nЦукор для сусла - 4 кг\nЧас приготування: 10080 хвилин Калорійність на 100 грам: 186 Ккал\nПеревіривши готовність дріжджів, з'єднати їх з суслом. Далі залишити все на бродіння в температурному режимі від 20 до 35 градусів. Важливо пам'ятати, що при активному бродінні починає виділятися тепло, а при сильному нагріванні всі потрібні речовини загинуть, тому процес треба контролювати;\nПропонуємо приготувати свіжий квас своїми руками. Як зробити справжній квас в домашніх умовах: перевірені рецепти. Забудьте про спрагу!\nПро те, як робити яблучний сидр, читайте тут. Ароматне вино стане в нагоді для свят!\nРецепти приготування меду з кульбаб описані тут. Наприкінці квітня вони почнуть активно цвісти. Не пропустіть момент!\nВарення (обов'язково забродившее) — 6 л;\nГотування браги із яблук для самогону: вимиті і очищені яблука розрізати на невеликі шматочки, підгнилі частини обов'язково обрізати.\nДалі всі складові рецепту з'єднати. Готується така брага для самогону на сухих дріжджах до 21 дня, але при використанні пекарських дріжджів достатньо буде і 10.\nЗ використанням бетонита — глинистого абсорбенту. Його розводять у пропорції з водою 1:5, відставляють для набухання на 4 години. Далі потрібно воду злити, розбавити невеликою кількістю напою, потім влити у всю брагу. Після очищення, напій злити осад видалити. Важливо пам'ятати – осад не зливають в каналізацію, бетонит має властивість цементироваться і утворювати пробки;


» КАФЕДРА АДМІНІСТРАТИВНОГО, ГОСПОДАРСЬКОГО ПРАВА ТА ФІНАНСОВО-ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ\nСьогодні перед вами постало важливе завдання. Вибір професії досить складне рішення, до якого слід віднестися дуже серйозно. Саме від цього вибору залежить Ваша подальша доля.\nПрофесія юриста вважається однією з найдавніших та найшановніших. На сьогоднішній день ця професія є дуже перспективною. Крім того, саме юристи є обізнаними у всіх правових питаннях, а тому знаходяться на крок попереду інших.\nПроте, для того, щоб стати дійсно досвідченим і кваліфікованим професіоналом, одного бажання замало. Звичайно, необхідно здобути вищу юридичну освіту і отримати відповідний диплом.\nРаніше більшість абітурієнтів прагнули вступити до профільних юридичних ВНЗ, щоб після їх закінчення престижно працевлаштуватись.\nАле на сьогодні, з урахуванням прийняття нових законів «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», «Про національну поліцію» випускники ВНЗ поставлені в однакові умови. Для того щоб стати суддею необхідно попередньо пропрацювати певний час в галузі права, пройти конкурсний відбір і скласти кваліфікаційний іспит. Аналогічна процедура передбачена для влаштування на роботу в органи прокуратури, адвокатуру, нотаріат. Конкурсний відбір передбачений і при прийомі в органи поліції.\nВажливим сьогодні стає не те, який ВНЗ закінчити, найважливіше – отримати якісну освіту, адже знання – це той здобуток, який забезпечить вам перспективне майбутнє.\nНавчально-науковий інститут права Сумського державного університету гарантує набуття вами знань високої якості у галузі права та можливість престижного працевлаштування за фахом.\nВипускова кафедра адміністративного, господарського права та\nКафедра адміністративного, господарського права та фінансово-економічної безпеки (АГПФЕБ) є випусковою кафедрою по підготовці бакалаврів, спеціалістів та магістрів навчально-наукового інституту права СумДУ.\nвідкрито та організаційно і методично забезпечено функціонування спеціальностей «Правознавство», «Управління фінансово-економічною безпекою», «Інтелектуальна власність»;


Перевірка предметних компетентностей. Українська мова. 2 клас | Інші методичні матеріали. Українська мова\nПеревірка предметних компетентностей. Українська мова. 2 клас\nЦьохла Тетяна Олександрівна\nПеревірка предметних компетентностей. Українська мова. 2 клас.\nДіагностична робота для учнів 2 класу за темою: звуки і букви. Робота розроблена З 12 запитань, за малюнком. Робота не лише на знання теми, а й на уважність дітей.\nТема: ЗВУКИ І БУКВИ 1. Знайди на малюнку рослину, яка НЕ росте в лісі. Запиши її назву. 2. Поділи записане в попередньому завданні слово на склади. 3. Продовж речення. У лісі ростуть лісові рослини, а в полі —\nТема: ЗВУКИ І БУКВИ 4. Запиши назви дерев, які бачиш на малюнку. Підкресли слова, які НЕ можна переносити з рядка в рядок. 5. Розташуй в алфавіт-ному порядку слова, записані в поперед-ньому завданні.\nТема: ЗВУКИ І БУКВИ 6. Спиши речення, замінивши вислів, поданий у дужках, відповідним словом. Надув щоки, як (тваринка, яка на малю-нку сидить біля нірки). 7. Запиши назву тваринки, яка причаїлася біля пенька. Побудуй звукову схему цього слова.\nТема: ЗВУКИ І БУКВИ 8. Знайди на малюнку квітку, у назві якої звуків менше, ніж букв. Запиши цю назву. 9. Знайди на малюнку пташку, у назві якої наголошений перший склад. 10. Запиши цю назву і познач наголос.\nТема: ЗВУКИ І БУКВИ 11. Знайди на малюнку тваринку, назва якої має таку звукову схему. Запиши цю назву. 12. Запиши повні відповіді на запитання, користую-чись малюнком. На якому дереві сидить дятел? Що росте під березою? Хто проходить біля сосни?\nРадченко Альона Петрівна\nДідук Людмила Дмитрівна\nКот Марина Олексіївна\nПрезентація "Розвиток мовлення\nОсобливості будови елементарного роздуму"\nПрезентація "Звуки [л], [л'], позначення їх буквою «ел»"\nОнлайн-урок з української мови для 10 класу ( цифрова освітня програма CORE) за темою " Контрольна робота. Фонетика"\nСценарій свята «Віночок вити –життя любити»\nПрезентація "Малюнково-словниковий диктант №3"\nПрезентація "Малюнково-словниковий диктант №2"


Субчак ОлегЗа три дні до народження 1 лютого 2010 р.\nМама сиділа в оточенні своїх улюблених троянд, сумна й стривожена.\n"Доброго ранку, синку!\nУ мене діагностували синдром Гілла, а це означає, що моє довге життя вимагає чимось пожертвувати. Я довго думала, як учинити з цим, лікарі наполягають, але в мене рука не підіймається. Тоді я вирішила, що останнє слово має бути за тобою.\nЯ мушу тобі дещо розповісти. Це стосується твого батька і, певна річ, тебе самого. Ти знаєш його, як самого себе, але про ті три дні перед твоїм народженням…\nСловом, я хочу розповісти про них, викладу це окремим треком, а ти вже сам вирішуй, потрібно це тобі, чи ні."\nДомашній термінал другий день час від часу настирливо нагадував: "Відкрити вкладене повідомлення?", а я все не міг вирішити.\nО, мамо, мамо! Навіщо ти так? Для чого мені це? Я простив би тобі цей гріх, навіть якщо б дізнався, а тепер…\n- Відтворити запис!\n- Доброго ранку, Нолане.\nМ’який напівшепіт безтілесного господаря хоспісу нагадував нудний осінній дощик.\n- Доброго ранку, Роне. Як мої справи?\n- Я посилив больову блокаду. У вас тимчасове покращення, Нолане…\n- Отже, вже скоро?\n- Так, сер. Я обчислив дату. На жаль, пошкодження надто серйозні. Ми могли б замінити вам будь-який орган, проте мозок замінити не в змозі…\n- Неділя, четверта-п’ята по обіді.\nТри дні… Всього лише три дні…\n- Ваш адвокат хоче зустрітись. Коли ви зможете з ним поговорити?\n- Пізніше, Роне, пізніше.\n- Тоді покличте, коли будете готові. Які-небудь особливі побажання?\n- Ні, Роне, дякую.\nЯкийсь час я дивився на рубінові цифри годинника на стіні навпроти, дослухаючись до рівного стукоту серця. Все життя четвер приносив мені самі лише неприємні сюрпризи, і навіть тепер, перед останнім порогом, доля не дала ані найменшої поблажки.\n- Відчиніть вікно.\nСамотність перед смертю страшніша, мабуть, самої смерті. Навіть добрі духи автоматичного боксу, що підтримували життя в моєму розтрощеному радіацією тілі, виконуючи будь-яку забаганку, залишалися делікатно мовчазними. Лише Рон, головний комп’ютер шпиталю, згідно зі своїми обов’язками, повинен був розважати мене, що він і робив, невтомний і безмежно коректний.\nЧастина стіни стала прозорою, відкривши чудовий краєвид за бортом – сліпуче сяйво рожево-кремових, насичених сірчаною кислотою хмарин Венери. Просто над краєм диска в екваторіальній області срібною іскрою сяяло сусіднє орбітальне місто, оточене ореолом сателітів та обслуговуючих суден. Разюче контрастувала з усім цим обсидіанова глибина космосу, в якій тонув і розчинявся погляд. До цієї сцени чудово пасувала б якась повільна урочисто-святкова мелодія, і я мимоволі став щось мугикати собі під ніс, поки наше місто не впливло у тінь Ранкової Зірки.\nГодинник показував десяту ранку за Грінвічем.\n- Так, Нолане? – без затримки озвався мертвий голос.\n- Я готовий до зустрічі з адвокатом. Клич його.\n- Зараз зв’яжуся.\nПоки довго тяглися хвилини очікування, в боксі стало темно й тихо. Зорі, що спалахнули в глибині чорної безодні, стояли на місці, тож на секунду мені здалося, що місто завмерло на орбіті, і зараз, отямившись, почне незворотне падіння в пекло Гарячої Штучки.\nСтеля м’яко засвітилась рівним жовтим світлом, і коли око зачепилося за плавні обриси кімнати, напад паніки змінився невимовним полегшенням.\n- Вам погано, Нолане?\n- Ні, це просто так…\n- Адвокат на зв’язку. З’єдную по готовності.\nОдразу за ліжком частина простору потемніла, з’явилась частина зовсім іншої обстановки. Переді мною за чорним столом сидів чоловік років тридцяти в офіційно-сірому костюмі. За його спиною на білій стіні чорніла ебенова африканська маска.\n- Доброго ранку, містере Осборн.\n- Доброго ранку, Фреде.\n- Рон сповістив мене…\n- Я здогадався.\n- Я хочу поговорити про ваш заповіт.\n- Ви щось чули про програму імплантації пам’яті?\n- Фреде, не ходіть колами. - зітхнув я. – Викладайте.\n- Ви ж знаєте, що народжуваність в поселенні є строго контрольованою. Діють жорсткі євгенічні обмеження, заохочуються генні модифікації, що сприятимуть пристосованості майбутнього покоління до життя в космосі. Тепер наука пішла ще далі – є можливість імплантувати життєвий досвід і довготривалу пам’ять, аби уникнути значних витрат на профорієнтацію дитини. Так от, мені повідомили, що з’явився попит на вас. Хороші фізичні дані, високий рівень інтелекту – влада зацікавлена, щоб зберегти ці властивості й примножити в наступному поколінні громадян.\nВін зробив паузу, очікуючи на мою реакцію.\n- Є самотня жінка, що бажає мати дитину. У неї теж хороші євгенічні дані, є високі шанси отримати дозвіл на материнство. Більше того, вона згідна виносити вашого клона. Такий варіант має кілька вигідних моментів.\nПо-перше, імплантація особистості дасть змогу уникнути багатьох ускладнень при виборі професії майбутньої дитини. За хлопцем буде закріплене реальне робоче місце, маючи ваші знання та набуті навички, він зможе працювати вже безпосередньо після досягнення повноліття, хіба що пройде невеличке стажування для знайомства з новою технікою.\nПо-друге, якщо ви залишите своєму клонові свої заощадження, у нього буде непоганий стартовий капітал на майбутнє. Погодьтеся, це краще, ніж іще довгий час залежати від матері.\nПо-третє, найголовніше, програма імплантації дає вам змогу отримати нове життя. І це не просто слова! Клон, отримавши вашу пам’ять, стане певною мірою продовженням вас самого. Інше відгалуження вашої свідомості прокинеться в іншому здоровому тілі, попереду буде нове дитинство, довге й цікаве життя, нові пригоди й враження, кохання, радість, щастя… Тут мені вже бракує слів…\n- Я згідний.\n- Я вас не підганяю, містере Осборн…\n- Я згідний, чорт забирай!\nНосом несподівано пішла кров, і Рон вигнав адвоката.\n"В якийсь момент життя мені дуже захотілось народити дитину. Дуже швидко це бажання стало нав’язливою ідеєю. Я подавала прохання більше двох десятків разів, проте мені постійно відмовляли. Спершу з огляду на моє самотнє існування, потім – мотивуючи кількома омолодженнями, бо ніхто не знав, чи не зашкодить це мені чи майбутній дитині.\nА потім, коли я вже перестала сподіватись, прийшло повідомлення, що моє прохання буде виконане. Навіть попередню дату назвали – всього лише за три дні.\nЯ не думала довго – одразу дала згоду."\nДо вечора я підписав згоду, і все скінчилось до вечора. Вони зробили це в перервах між моїми пробудженнями. Лише після перегляду вечірніх новин мені спало на думку спитати, коли почнеться процедура, та Рон сповістив, що все вже, власне, зроблено.\nЯ прогнав його, наказав вимкнути світло, й кілька годин провів у повній тиші та темряві.\nПопереду ще є п’ятниця, субота, неділя. Та це вже нічого не значить. Я мертвий. Мені випало прокинутись не на тому відгалуженні колії свідомості. Той, інший "я", що зараз зберігається в містких мізках Рона, отримає нове життя, нову матір, нове тіло. Мене ж чекає ще три дні повільного згасання, поки врешті напіврозкладений організм не спинить безглуздий біг крові дірявими судинами.\nВрешті, промучившись думками до опівночі, я попросив снодійного, і прокинувся лише наступного ранку у жахливій депресії.\n"Коли я дізналася про спеціальні умови, і ледь не відмовилась від материнства. Фактично я мала стати сурогатною матір’ю, дитина не мала успадкувати навіть половини моїх генів. Службовці почали мене вмовляти, тоді розповіли, що чоловік, якого я мала народити заново, помирає. Мені стало не по собі. Вже тоді то була надзвичайна подія, і це справило на мене враження. Я довго міркувала, проте досить мені було уявити немовля на руках, як усі сумніви витіснила якась неймовірна тепла хвиля. Я погодилась остаточно."\nА потім на зміну апатії прийшов нестримний ентузіазм.\n- Роне, знайди мені жінку, що стане матір’ю мого спадкоємця.\n- Це не в моїй компетенції, Нолане. Зв’язатися з вашим адвокатом?\n- То зв’яжися!\nФред завітав лише через годину.\nВін вийшов на зв’язок із вуличного терміналу десь у зовнішньому секторі станції, вбраний у спортивний одяг і спітнілий.\n- Привіт, Фреде! Як звати ту жінку?\n- Яку жінку? – напружився той.\n- Не прикидайтесь, Фреде. Я хочу поговорити з нею.\nВін затряс головою.\n- Це абсолютно виключено!\n- Я хочу знати, кому на виховання дістанеться моя везуча копія! Це цілком природне бажання!\n- Вам потрібно було обговорювати це до того, як погоджуватись на процедуру. Зрозумійте, закон забороняє це!\n- Тоді я хочу переписати заповіт!\n- Ні, це ви послухайте! Я хочу переписати заповіт, і край!\nЯ вимкнувся, і став чекати.\nФред попросив про зустріч через годину. Він встиг дістатись свого кабінету і вдягти костюм. Погляд був холодніший за титанські айсберги.\n- Я даю вам її координати. – проскрипів він крізь зуби. – Крім того, попередив її, що ви схочете порозмовляти. Вона сприйняла це без особливої радості.\n"От же ж мерзотник…"\n- Дякую, Фреде! – вклав я в голос побільше щирості, проте адвокат тільки скривився.\n- Це все, містере Осборн?\nВона мешкала в носовому секторі, там, де розміщені допоміжні служби, отже, належала до обслуговуючого персоналу. Виклик ішов дуже довго. Врешті на тому кінці увімкнули термінал, проте тільки в голосовому режимі.\n- Доброго вечора! – привітався я. – Моє ім’я…\n- Я знаю. – відповів молодий жіночий голос. – Ваш адвокат попередив мене, що ви схочете порозмовляти.\n- Ви проти?\n- А який у цьому сенс?\n- Ви ж народите мене вдруге, мені не байдуже, хто стане головною людиною в моєму житті!\n- Ви, мабуть, не второпали суті процесу. Я народжу не вас, а вашого клона. До вас він не матиме ніякого стосунку.\n- Але ж у ньому житиме моя пам’ять…\n- Лише частково. Нові дитячі спогади витіснять вашу записану особистість. Зостануться лише набуті навички, спогади-картини з минулого, а вдача, темперамент будуть сильно скореговані новими переживаннями, обставинами життя. Нове "я" витіснить записане, так що у вашого нащадка буде ставлення до імплантованої пам’яті, як до сну.\n- Ви біолог?\nЛедве вловима пауза підтвердила мій здогад.\n- Я довго міркувала над цим, готувалась і зважувалась. Я знаю, що він ростиме не так, як усі інші діти, проте я збираюсь виховати його по-своєму. Пробачте, але мені не хочеться обговорювати це з вами. На все добре!\nМені одразу стало зле.\n"Коли він раптово зв’язався зі мною, я пережила напад паніки. Він уявлявся мені мерцем, холодним білим трупом, або напіврозкладеним шматком м’яса – я була нажахана до… до смерті. Лише потім, трохи опанувавши себе, стала міркувати розважливіше. Я спробувала уявити себе на його місці – і збагнула, як йому, мабуть, самотньо й страшно. Мені стало соромно."\nРон вколов мені транквілізатор, тож десь опівночі я отямився вже цілком спокійним. Проте щось змінилось.\n- Роне? – насилу вимовив я.\n- Так, Нолане?\n- Стрес спровокував інсульт. Якщо зараз зняти больову блокаду, ви не відчуватимете лівого боку. Я імплантував вам сенсори вокалізатора. Можете не говорити вголос, просто думайте так, ніби збираєтесь розмовляти.\n- Дякую. – промовив звідкись невидимий динамік якимось майже чужим голосом.\n- Рекомендую вам поспати.\n- Щоб не здохнути завчасно?\n- Моє завдання – продовжити ваше життя якомога довше…\n- Пробач, Роне. Я просто вже не витримую…\n- Ви мужньо тримаєтесь.\n- Ця фраза є стандартною? Щоб мене заспокоїти?\nКіберлікар промовчав. Мабуть, такі питання програмою психологічної підтримки належало ігнорувати.\nПомирати на самоті нестерпно.\nЯ знав, що на мене чекає, коли консиліум кращих лікарів розвів руками місяць тому. Смерть у наш час - це щось непристойне й ганебне, ти повинен приховувати свій стан від усіх, ніби брудну білизну, чи якесь рідкісне збочення, не маєш права наражати на шок оточуючих своїм безнадійним становищем, тим паче, якщо до всього цього ти ще й небезпечне джерело випромінювання. Ніхто не увійде в двері боксу, поки прилади не зафіксують смерть. Ніхто не побачить мого обпеченого радіацією тіла, навіть при розмові із сторонніми Рон замінює моє зображення на віртуальний образ. Вони ні в чому не винні. Вони живуть і радіють життю, а ти мусиш віддавати свій біль і страх цим гладким стінам та незворушному кіберлікареві.\nНе хотілось ні плакати, ні кричати, ні благати. Це вже в минулому. Помирати під больовою блокадою зовсім необтяжливо. Це як акумулятор – ось заряд скінчиться, і зображення перед очима вимкнеться. Вже відомий навіть час, лишається тільки якось розважити себе в очікуванні дисконекту.\nШкода, що евтаназію заборонили ще в минулому столітті…\nВ суботу зранку я попросив апельсинового соку.\nЙого приготували просто у мене на очах із справжнісінького, вирощеного в гідропоніці фрукта, який коштував шалені гроші. Рон, щоправда, спробував відмовити мене, мотивуючи скороченням життя на цілих дванадцять хвилин, та я просто розсміявся у відповідь.\nДванадцять хвилин рослинного існування варті насолоди від справжнього фрешу.\nА потім, коли у мене майже відновився філософсько-відсторонений настрій, раптово надійшов виклик.\n- З вами хоче поговорити громадянка Саманта Вудс.\nПульс умить підскочив – я знав, це вона!\n- Гаразд, вмикай.\nНа вигляд їй було не більше двадцяти п’яти, хоча невідомо, чи проходила вона вже курс омолодження. Холодний погляд сірих очей, виступаюче підборіддя, рішуче стиснуті тонку губи - дівчина вирізнялась сильною вдачею. Вона зберегла волосся – довгі, як на сучасну моду, світло-лляні пасма до половини закривали шию. Вона явно демонструвала виклик своїм зовнішнім виглядом, і готова була терпіти всі незручності, які виникали через це у непростому існуванні на борту космічного поселення.\n- Доброго ранку. – низький голос довершував образ.\n- Мене звати Сем. Я хочу вибачитись.\n- За свою вчорашню грубість. Я була трохи… збентежена.\n- Не вибачайтесь, це моя провина. Я повівся геть нетактовно.\n- Я дізналась про ваше становище, і вирішила задовольнити вашу цікавість. Що у вас із голосом?\nЯкби міг, я б зашарівся.\n- Я не можу говорити. За мене це робить машина.\nВона трохи зблідла, вуста стислись у тонку лінію.\n- Де це вас так?..\n- Біля Меркурія. Я працював на геліоколекторах, коли стався той непрогнозований спалах на Сонці. Мені не вистачило часу, щоб сховатись за диском планети. Поки тікав, наловив цілих вісімсот рентгенів…\nВона ствердно хитнула головою.\n- Я пам’ятаю, тоді ще в усьому місті оголосили тривогу найвищого рівня.. Проте нам ані слова не сказали про те, що хтось постраждав.\n- Населення оберігають від неприємних новин.\n- Даремно, як на мене. Ми перетворюємося на кисіль. До речі, те, що я бачу на екрані...\n- Це маска. Рон, мій лікар, автоматично вмикає її, коли я розмовляю з кимось... стороннім.\n- Ви так колись виглядали?\n- Так, до вильоту.\n- Ви симпатичний.\n- Ваш лікар може ввімкнути панораму в кімнаті?\n- Так, Нолане, звісно.\n- Тоді я запрошую вас до свого саду.\nЗгасло світло, а потім простір навколо мене наповнився теплою зеленню. Вона здіймалася плутаними візерунками тонких стебел, сплітаючись у суцільний купол під стелею. Придивившись, я помітив де-не-де маленькі кульки плодів. Саманта провела рукою по кучерях гострого листя, глибоко вдихнула. Вираз її обличчя в той момент разюче змінився - вона ніби наповнилась спокоєм і щастям, розтанула маска холодної відстороненості.\n- Це томати. Шкода, що у вас немає аромаприставки, такий гострий запах, коли торкаєшся їх...\n- Ви тут працюєте?\n- Так, я таки біолог, ви вгадали тоді... Я стежу за гідропонними садами. Через це друзі часом жартома звуть мене не Сем, а Семірамідою.\nВона повільно йшла садом, торкаючись рослин тонкими білими пальчиками, всміхаючись і щось шепочучи.\n- Мене в дитинстві кликали Но. Я був страшенно впертим хлопчиськом.\n- Тільки не кепкуйте з його великих вух, бо особисто мене це колись до сказу доводило.\nВона хитнула головою на знак згоди.\n- Ви працюєте в саду одна?\n- Так. Все роблять машини, немає потреби в помічниках, не те, що колись. Я тут більше науковець, ніж садівник в класичному розумінні цього слова.\n- Ви любите рослини?\n- Обожнюю. Особливо квіти. Зараз я покажу вам свій розарій.\nВ кутку саду прозорим циліндром було відгороджено невеликий простір, який разюче відрізнявся від решти зеленого лабіринту. Там панували усі відтінки червоного, жовтого й білого. Кілька хвилин я не міг відвести погляду.\n- Вони чудові.\n- Мої улюблені. – вона торкнулась сенсора, і в циліндрі утворився прямокутний отвір. Простягнувши руку, Сем ніжно взяла голівку квітки двома пальцями, нахилилась і вдихнула аромат.\n- Зараз увійшло в моду дарувати молодятам живу квітку. Вони отримують її в день весілля і бережуть, як символ почуття, в якому заприсяглися одне одному. Вони кладуть їх у прозорі консервуючі контейнери, може помічали? У мене багато замовлень.\n- Я б волів вирощувати живу квіточку вдома.\n- Вам не дозволить санітарна служба.\n- О, так, геть забув! Тепер люди живуть, мов мікроби в чашці Петрі…\nВона кинула на мене розуміючий погляд.\n- Я б повернулась на Землю, якби могла. Або хоча б на Місяць.\n- Ви, мабуть, з того першого покоління космічних мешканців…\n- Так, Нолане, я дуже стара.\n- Я не хотів вас образити.\n- Але ж це так, хіба ні?\n- Я теж двічі проходив процедуру, так що ми, в якомусь розумінні, в однаковому з вами становищі.\nВона тільки сумно всміхнулась.\n- Облиште, Нолане, я перестала зважати на вік ще років двадцять тому. Якби ще разом із роками приходила мудрість… Ох, не знаю, мені все частіше здається, що ми, зупинивши смерть, зупинили й саме життя. Ми повинні ставати кращими, а залишаємось такими, якими є. Якби проходила природна зміна поколінь, ми могли б мати хоча б надію, що вони будуть кращими, ніж ми.\n- Тепер у вас з’явиться нагода…\n- Нолане, - обізвався незримий лікар. – у вас погіршується стан. Будь-ласка, закінчуйте розмову.\n- Сем, мені пора.\nВ її очах промайнув страх.\n- Побачимось пізніше?\n- Як тільки Рон дозволить…\n- До зустрічі, Но.\nЗелений рай розтанув.\n- Роне, що там?\n- Я відвернув ще один інсульт, але це ненадовго. Скоро десь виникне новий, і ви вже не зможете розмовляти. Мені шкода.\n- Облиш, краще відкрий вікно.\nЯ застав захід Венери. Станція тікала в тінь планети, скоро мала настати ще одна коротка ніч, за якою неодмінно прийде сонячний безхмарний космічний день. Чорнота стала потроху заповнювати екран, знову повернувся страх, проте чомусь цього разу я зустрів його якось відсторонено, ніби спостерігаючи за собою збоку. Зоряна вічність проникла у бокс, стала потроху огортати мене, а через деякий час здалося, ніби я лечу серед розсипу діамантових зірок, минаючи довгі пасма холодного газу, прошиваючи наскрізь кульові скупчення. Дуже скоро простір став схожий на брудну воду під мікроскопом, в якій плавали інфузорії-галактики. А потім, наприкінці, все – світло, матерія, час - раптом випросталось в одну лінію, яка зійшлась в сліпучо-білу цятку.\nСтало неймовірно легко й спокійно. Я висів у цій лункій порожнечі, стиснувшись у пульсуючий атом, а потім враз усе вибухнуло несамовитим переможним криком, що за мить перетворився у світло…\n"Він помер наступного дня, по обіді. Я це знаю точно. Клонування людей заборонене, і твій ембріон мав право на життя тільки тоді, коли помер би він. Отож, коли мені здійснили імплантацію, я вже знала. Одне життя закінчилось, почалось нове.\nЯ ні на хвилину не жалкувала, що погодилась. Ти чудовий син, а він був чудовим батьком. Ви дуже схожі, але, водночас, ви різні. Я, хоч і не змогла подарувати тобі свою хромосому, зате передала тобі все те хороше, що відчувала в собі, все, що любила, все, що цінувала.\nВ тому числі й цей запис.\nСиндром Гілла, цей побічний ефект вічного життя, переповнення мозку пам’яттю, карає нас за прагнення перетворитися на новітніх богів. Не буду лицемірити, мені хочеться жити, завжди радіти чомусь новому, тому я позбуваюсь частини спогадів, приношу їх у жертву слабкості плоті. Коли ми зустрінемось знову, я буду трохи іншою людиною, от тільки навряд чи кращою. А у тебе все ще попереду.\nЩе я маю сказати тобі щось від імені нас обох. Так, я його майже не знала, а через кілька хвилин він взагалі щезне з мого життя навіки, зате, мені здається, на одному ми б зійшлися точно.\nНамагайся стати кращим, ніж ми.\nЯкщо це тобі вдасться, це буде для нас найкращою нагородою.\nБувай, Нолане-молодший! Ми тебе любимо!"\n5Sergiy Torenko02-02-2010 20:23\n7Sergiy Torenko02-02-2010 22:50\n14Автор quot;Життя на Марсіquot;22-02-2010 12:18\n21John Smith03-03-2010 10:53\nЯ б не сказав, що це чисто НФ. Автор (а скоріш авторка) все-таки акцентує на моральних аспектах, а НФ-антураж у нашому випадку... справді лише антураж. Але на цілковитому безриб'ї хай краще так, аніж ніяк.\nЛяпи - згідний (треба згоден) везуча, виглядали.\n"Обслуговуючий" краще замінити на якийсь іменник, абощо.


Канцлер Німеччини Анґела Меркель цього тижня збирається до Росії, де проведе переговори з російським президентом Володимиром Путіним і візьме участь у форумі громадянського суспільства «Петербурзький діалог». Її візит затьмарений напруженням у відносинах Берліна і Москви, яку дехто називає кризою.\nПід час візиту до Росії у п’ятницю, 16 листопада, Анґела Меркель має порушити питання про дотримання прав людини в цій країні. Так вважають німецькі законодавці, які затвердили необов’язкову резолюцію минулого тижня. Доповідь, яку схвалив Бундестаг, готував Андреас Шокенгофф, радник канцлера, уповноважений уряду з питань відносин із Росією. Він звернув увагу на згортання демократичних процесів у Росії після того, як у президентське крісло в травні повернувся Володимир Путін.\nКоли Німеччиною керував канцлер Ґерхард Шредер, то Берлін був одним із найкращих друзів у Росії в Європі. Відносини будували, в першу чергу, на прагматичних міркуваннях, таких як енергетика, і на тісних особистих стосунках. Шредер якось назвав Путіна «бездоганним демократом».\nЦінності – різні\nАле з приходом Меркель двосторонній клімат почав змінюватися.\nРосіяни не відповідають терміну союзник, або друг\n«Стосовно відносин із Росією, то я думаю, що це відносини, які німецькі дипломати люблять називати «стратегічними», бо ми не поділяємо багато цінностей, але ця країна нам потрібна для стратегічних речей», – говорить Констанце Штельценмюллер, провідний науковий співробітник німецького фонду Маршалла у США. – Я дуже відверта тут, але це вуличне визначення стратегічних відносин. Союзники, друзі – це ті, з ким ви дійсно поділяєте спільні цінності. Росіяни не відповідають терміну союзник, або друг».\nНімеччина імпортує з Росії приблизно третину газу, який споживає. Усвідомлюючи це, Меркель намагається зменшити залежність від Росії, розбудовуючи теплові електростанції, що працюють на вугіллі, і розвиваючи проекти з видобутку польського сланцевого газу.\nМеркель також гостро критикувала близького союзника Москви – президента Білорусі Олександра Лукашенка. Крім цього, вона підтримала європейську програму «Східне партнерство», розраховану на таких сусідів Євросоюзу як Україна, попри незгоду Москви.\nІ тепер доповідь Шокенгоффа, так само як і його зауваження у справі засуджених членів панк-гурту Pussy Riot, все це затьмарює візит Меркель до Росії.\nНімеччина: ми самі вирішуємо, хто представляє наш уряд\nКремлю не сподобався ще проект критичної доповіді Шокенгоффа, який з’явився у жовтні. Росія заявила, що більше не визнаватиме його як представника німецького уряду. У відповідь прес-секретар німецького канцлера Штеффен Зайберт назвав реакцію Росії «дивовижною» і наголосив, що Берлін сам буде вирішувати, хто представляє уряд ФРН. Урядовець підтвердив, що Шокенгофф приїде до Росії на засідання «Петербурзького діалогу».\nЕдвард Лукас, редактор журналу Economist і автор книги «Обман: шпигуни, брехня і як Росія дурить Захід», вважає, що готовність до конфронтації з Росією є новою ситуацією для партії Християнсько-демократичний союз, яку очолює Меркель.\nБачимо публічне невдоволення Росією і готовність брати участь у публічній сварці\n«Тепер ми бачимо в серці ХДС публічне невдоволення Росією і готовність від імені Німеччини брати участь у публічній сварці», – вважає британський оглядач.\nЗа повідомленнями, Меркель ніколи не мала тісних стосунків із Путіним. Досі ходять розмови про її візит до Путіна, коли той був прем’єром. Російський лідер нібито змусив її довго чекати, а потім посадив поруч із чорним лабрадором, хоча вона боїться собак.\nЕдвард Лукас вважає, що останні події надають візиту Меркель до Москви особливої ваги.\n«Це дійсно гострі речі, які всі раніше були би дуже незвичними. Додайте до цього дебати у Бундестазі в п’ятницю (9 листопада – ред.), і це створює умови для дуже цікавого, можливо, найцікавішого тижня за десятиліття німецько-російських відносин – із «Петербурзьким діалогом» і самітом Путін-Меркель. Я хотів би підслухати, що там відбувається», – говорить експерт.\nВтім, деякі спостерігачі, такі як Джуді Демпсі з Європейського центру Карнегі вважають, що наразі це нова риторика Берліна, а нову стратегію ще доведеться затверджувати. І тут буде потрібна підтримка німецької промисловості, яка дотепер неохоче сприймала критику Росії.\nМатеріал підготували: Мар’яна Драч, Robert Coalson\nМеркель вважає, що в Україні встановились диктатура та репресії\nПутін продовжив термін служби вищих чиновників\nПутін усунув з посади міністра оборони серед звинувачень у корупції\nПартія Анґели Меркель зазнала поразки на місцевих виборах в Німеччині\nПентагон надсилає Україні нову партію гаубиць М777 (10399)


Ліхтар Nitecore TM36 | Інтернет магазин nitecore.ua | Купити, ціна, відгуки, фото, відео - Nitecore Україна\nКод товару: 6-1124\n1800 люмен пригнічуючий потужний світловий потік за рахунок використання американського світлодіода Luminus SBT-70\n1100 метрів максимальна дальність світлового променя\nЗаряджаємий сумісний з акумуляторним блоком NBP52\nКомпанія Nitecore Україна презентувала нову модель в серії потужних ліхтарів-прожекторів - Nitecore TM36. Відомо, що новинка успадкувала від попереднього "монстра" TM26 інформаційний багатофункціональний дисплей, запатентовану двоступеневу кнопку управління і найкращу "просунуту" схему електроніки.\nТакож новинка працює на світлодіоді Luminus SBT-70 і видає світловий потік в 1800 люмен! Новий надпотужний ліхтар є самої далекобійної моделлю зі здатністю висвітлювати предмети на відстань 1100 м! У комплекті, Nitecore TM36 має посилений акумуляторний блок NBP52, який забезпечує безперервну роботу ліхтаря до 67 годин.\nОсновні особливості та інновації ліхтаря Nitecore TM36:\n1. Використовує потужний світлодіод LUMINUS SBT-70.\n2. Дальність світіння досягає 1100 м!\n3. Інтегрований багатофункціональний OLED-дисплей, який вказує:\nсвітловий потік в люменах.\nчас роботи, для кожного режиму.\n4. Вбудований температурний датчик і якісний радіатор охолодження захищає від перегріву.\n5.Розширений комплект акумуляторних батарей NBP52:\nмає ємність 65Wh, що дорівнює 8 х 18650.\nмає новітню електроніку управління живленням.\nдозволяє працювати ліхтаря в 2 рази довше.\nзабезпечує зручний хват.\n6. Впроваджено інтелектуальна схема зарядки з визначенням вхідного напруга. Це забезпечує безпечну і швидку зарядку.\n7. У пошуковому ліхтарі присутні 8 бистропереключаемих режимів роботи для всіх необхідних випадків.\n8. Запатентована двоступенева кнопка для швидкого доступу до всіх режимів ліхтаря.\n9. Завдяки інтегрованої світлової індикації, ліхтар легко виявити в темний час доби.\n10. Ремінь для носіння ліхтаря через плече поставляється в комплекті і забезпечує зручність при транспортуванні і звільняє руки при тривалому використанні ліхтаря.\n11. Загартоване ультрачистому мінеральне скло з покриттям антивідблиску.\n12. Інтегрована Технологія Точної Цифровий Оптики (PDOT), забезпечує екстремальну продуктивність рефлектора.\n13. Корпус виконаний з аерокосмічного алюмінієвого сплаву.\n14. Анодування військового типу HAIII.\n15. Вологозахищеність відповідає стандарту IPX8 (до 2-х метрів під водою).\nРежими роботи Nitecore NBP52\nТурбо 1 година 45 хвилин\nВисокий 5 годин 30 хвилин\nСредній 11 годин\nНизький 21 годину\nМінімальний 67 годин\nНадпотужні, Туристичні, Пошукові, Перезаряджаються\nТурбо - 1800 люмен - 1 година 45 хвилин, Високий - 800 люмен - 5 годин 30 хвилин, Середній - 400 люмен - 11 годин, Низький - 200 люмен - 21 годині, Мінімальний - 50 люмен - 67 годин\nЦифрова стабілізація струму, Захист від зворотної полярності, Захист від перезаряду, Захист від перерозряду, Захист від короткого замикання, Вбудований порт для зарядки, Вбудований OLED дисплей, Гніздо для встановлення на штатив\nЛіхтар Nitecore TM36, акумуляторний блок Nitecore NBP52, адаптер для зарядки, 220V (12V, 2А), якісний ремінь, кільце ущільнювача, інструкція користувача, фірмова подарункова упаковка Nitecore з унікальним серійним номером (продубльований на корпусі ліхтаря) для захисту від підробок. Оригінальність продукції можна перевірити на сайті виробника.\nВідгуки на Потужний пошуковий ліхтар Nitecore TM36


20 Жовтень 2017, 12:07\nКПВВ «Золоте», 20 жовтня 2017 року\nУгруповання «ЛНР» на даний час не пропустило через КПВВ «Золоте» двох громадян, які вийшли з підконтрольної Україні території після відкриття контрольного пункту в’їзду-виїзду з українського боку. Про це повідомляє кореспондент проекту Радіо Свобода, Радіо Донбас.Реалії, що перебуває на пункті пропуску.\nБлизько 9:15 20 жовтня КПВВ «Золоте» відкрилося з українського боку, і прикордонники оформили на вихід двох пенсіонерів, що прямували у селище Первомайське (окупована територія). Вони підійшли до КПВВ підтримуваних Росією бойовиків приблизно через годину, однак їх зупинили біля одного з бетонних блоків на підході до пункту контролю, повідомив патруль ОБСЄ, що перебував на боці «ЛНР». Чи збирається незаконне збройне формування пропускати громадян на контрольовану йому територію, точно незрозуміло, пенсіонери на українську сторону не поверталися.\nПісля цього, близько 11:30, через КПВВ з українського боку пропустили ще одну жінку, що прямувала на неконтрольовану територію. Як повідомляє кореспондент, прикордонники попередили її, що немає достовірних відомостей, чи відкриється пункт пропуску з боку угруповання «ЛНР», однак жінка вирішила все одно перетинати лінію розмежування в цьому пункті.\n18 жовтня за підсумками переговорів у Мінську представниця України в тристоронній контактній групі Ірина Геращенко заявила, що найближчими днями буде відкритий контрольний пункт в’їзду-виїзду «Золоте» у Луганській області. Угруповання «ЛНР» закликало Київ утриматися від відкриття цього КПВВ. Представниця угруповання «ЛНР» у Мінську Ольга Кобцева заявила, що відкриття КПВВ 20 жовтня неможливе через неузгодження технічних моментів.\nПротягом минулого року на Луганщині кілька разів намагалися відкрити КПВВ «Золоте». Але пункт так і не розпочав свою роботу – через, як каже українська сторона, недотримання бойовиками зобов’язань щодо гарантування безпеки у цьому районі. Наразі у Луганській області діє лише один КПВВ через лінію розмежування – «Станиця Луганська». Ще 4 – «Майорське», «Мар’їнка», «Новотроїцьке» та «Гнутове» – діють у Донецькій області.


Канадський сфінкс – неземну втілення витонченості і своєрідної краси. Тим, кому до душі безшерсті вихованці, будуть в захваті від його інтелекту, ласкавого характеру і щирої відданості. Справжній генератор енергії та позитивних емоцій. Приємний на дотик, з неповторною зовнішністю. Турбота про нього не складе великих труднощів, якщо робити все вчасно.\nРозбиратися в цьому питанні вам належить, щоб ваш чотириногий друг відчував себе прекрасно, не маючи проблем з імунітетом. Якщо у вашій оселі з’явився голий мешканець, доведеться забезпечити йому комфорт.\nЧого вимагає шкіра?\nВона чутлива, на ній погано позначається нестача уваги. Канадці рясно потіють. Від цього вони виглядають неохайно, тому що їх сальні залози працюють занадто активно. Обтирайте тварина оксамитової ганчірочкою або губкою.\nЯкщо ви провели рукою по його спині, і вона липка, це означає, що пора влаштувати банний день. Мийте в теплій водичці з дитячим шампунем. Загорніть в рушник, відправляйте досихать під ковдру. Феном не сушіть, інакше заробите опіки. З тієї ж причини не дозволяйте довго ніжитися на сонці.\nВеличезні вуха з фантастичною швидкістю накопичують темні виділення. На це впливає прискорений обмін речовин, підвищена температура. Видаляйте утворився наліт вушними паличками, змоченими олією. Чи не залазьте глибоко, щоб не пошкодити перетинки.\nЧерез відсутність вій на очках збираються частинки пилу. В куточках бувають коричневі або прозорі згустки. Це захисна реакція. Якщо вони жовтого або зеленого кольору, це вже ознака патології. Тут стануть в нагоді чай або настій ромашки. Просочіть ними шматочок марлі для примочки.\nРаз на місяць замикайте кігтики на кілька мм, намагаючись не зачепити кровоносні судини. Далі підпиляєте кінчики пилкою, щоб згладити гостроту.\nПовністю ампутувати нігтики не варто, інакше ви завдасте непоправної психічну травму, порушите координацію рухів. Після миття обробляйте їх перекисом водню, тому що на них теж нашаровується бруд, ороговілі клітини.\nЧим годувати представників цієї породи?\nОсновне – це пісне м’ясо. Його подають сирим, злегка відварюють або просто обдають окропом, щоб не було зараження. Свинину можна категорично – вона надто жирна для шлунка. Яловичі або курячі субпродукти вирішуються раз в 7 днів.\nДля зміцнення кісткових тканин корисні пташині шийки. Кістки забороняються, ними легко поранити стравохід або спровокувати запор. У список рекомендованих інгредієнтів в меню входять:\nвідвареної жовток – щотижня;\nсметана і сир – для дорослих тільки знежирений;\nкефір – сприяє поліпшенню травлення;\nтушковані овочі – кабачки, моркву, гарбуз;\nрисова, геркулесова і гречана каші;\nзелень, свіжі огірки, яблука.\nНе придатні в якості харчування картопля, борошняні вироби, бобові – вони викликають бродіння в кишечнику. Ще протипоказані солодощі, копчені страви і спеції.\nЯкщо ви захочете віддати перевагу сухого корму, переходите на нього плавно. Вибирайте якісну їжу, уважно вивчайте склад на упаковці. Співвідношення м’ясних компонентів – від 35-40%. Поруч поставте миску з водою.\nБажано, щоб в раціоні були присутні пророщені злаки – овес або пшениця. Купуйте їх в зоомагазині або виростите самостійно. Це чудове джерело вітамінів.\nСпершу запасіться терпінням. Сфінкси навчаються цьому в рекордно короткі терміни, але є і виключення з правил. Тут вся відповідальність лежить на господаря. Ваше завдання полягає в тому, щоб допомогти своєму улюбленцеві зорієнтуватися в ситуації.\nЯкщо ви забираєте кошеня у віці 3-4 місяці, він найчастіше вже володіє навичками, які дає йому мама. У зворотному випадку, коли малюкові ще 8-9 тижнів, вчити його будете ви. Для цього дотримуйтеся наступного алгоритм:\nПеред тим, як переїжджати з крихіткою, попросіть у заводчика пару пеленочек з котячого туалету.\nБудинки постеліть їх в ємність для випорожнень.\nПокажіть нетями, куди йому слід ходити.\nОбмежте простір – в межах однієї кімнати простіше виявити за ароматом, куди йти.\nЛоток посуньте ближче до спальні, щоб відстань між ними було невеликим, інакше дитинча заплутається.\nЯк тільки він залишить там калюжку або купку, відразу хваліть. Винагороджуйте ласощами.\nЯкщо трапляються промахи, промокніть серветкою «місце злочину», покладіть її в горщик. Чи не тикайте мордочкою, цим ви нічого не доб’єтеся, а вмивати її вам же. Спочатку будьте готові до того, що ваш голяк може бути неакуратним, тому що звик, що раніше за ним стежили, облизували його. У міру необхідності витирайте забруднений хвостик. Пізніше він впорається і без вашої підтримки.\nЩо важливо знати про щеплення?\nДбайливий господар завжди спробує захистити свого підопічного від випадкових хвороб. Для цього мало підтримувати нормальний температурний режим в квартирі і дивитися, щоб ваше чадо не з’їло щось шкідливе для себе. Багато покладаються ще на вакцинацію. У цій справі потрібен грамотний підхід:\nПопередній огляд у ветеринара. Якщо стан ослаблене, виникнуть ускладнення.\nЗа два тижні до цього – профілактика від паразитів.\nОптимальний час для стартових уколів – проміжок від півтора до чотирьох місяців.\nВизначитися з класом вакцини – однотипної, від одного захворювання, або комплексної – різнобічного дії.\nПісля процедури не турбуйте, дозвольте відпочити і прийти в себе.\nПротягом місяця не гуляйте на вулиці і уникайте контакту з іншими особинами.\nКотів прищеплюють від сказу, респіраторних вірусів. В цілому вони переносять все спокійно, поступово відновлюючи сили.\nЯкщо ви прийшли до висновку, що хочете обзавестися потомством, настала пора ознайомитися з нюансами цього нехитрого справи. Правильна організація процесу позбавить вас від зайвого клопоту.\nСамки стають статевозрілими на півроку. Деякі – на 1-2 місяці пізніше, але при цьому фізично організм ще не готовий до продовження роду, ще не закінчено його формування. На цей період припадає перша тічка, яка супроводжується гучними криками, валяння по підлозі, прогинами. Різко виникає агресія.\nУ самців статева зрілість припадає на 7-8 місяць життя. Вони мітять територію, роблять спроби задовольнити свої сексуальні потреби, використовуючи м’які речі, Парування можливо після трьох течок. Також на цей момент обом партнерам має бути не менше 1,5-2 років.\nПеред в’язкої подстригайте кігті, щоб не було травматизму. Чи не купайте кішку, а то злягання не відбудуться, тому що ви знищите природний запах, що привертає її обранця. Краще, якщо обидва раніше не брали участь в розведенні. Тоді психіка братів наших менших не постраждає.\nПри належному догляді ваш хвостатий домочадець порадує вас хорошим настроєм і міцним здоров’ям.\nканадський сфінкс чим годувати, канадський сфінкс догляд та утримання, канадський сфінкс догляд та утримання чим годувати Ссылка на основную публикацию


Причини паломництва благодать - Курс історії - 2021\nПричини паломництва благодать залишаються важкими для усунення протягом багатьох років. Паломництво Благодаті по суті було специфічним для Йоркширу. Що могло б змусити багато тисяч людей в Йоркширі викликати заколот, який явно стримував уряд Генріха VIII?\nХоча багато було написано про паломництво благодаті, але конкретно з'ясувати, чому стільки людей з'їхалися на справу, виявилося складно. Документ, представлений герцогу Норфольському на Донкастері - статті 24, повинен дати багато підказків, оскільки вимоги повинні були бути безпосередньо пов'язані з скаргами повстанців. Однак документ був підготовлений добірною групою вельмож. Жодного «простолюдина» не було, ані запрошеного до нього, а оскільки вони складали величезну частину повстанців, їхні переконання, здавалося б, виключені з цих статей. Деякі статті є специфічними для релігії, інші - для політичних питань. Хоча ці статті чітко вказують на те, чого хотіла вибрана група, їх не можна вважати таким, як хотів «простолюдина».\nЯк відомо, деякі чутки були дуже поширеними в Йоркширі безпосередньо перед початком заколоту. Одна з них полягала в тому, що Генріх збирався наказати всім парафіяльним церквам здати срібло уряду і щоб їх замінили оловами. Немає жодних доказів того, що уряд Генрі роздумував над цим, але слух поширювався з належною швидкістю. Ще одна чутка, яка поширилася, полягала в тому, що податок буде поданий на «обряди проходження» - хрещення, шлюб та поховання. Це призвело б до того, що сім'ї, які зазнали фінансових труднощів, почувались ще більш вразливими у фінансовому плані, якби їх принесли. Останній слух, який був популярним у цей час, полягав у тому, що біднішим класам забороняється їсти певні види їжі.\nХоча ці чутки зараз здаються нісенітницею, у них вірили в середині 1530-х років і з поважною причиною. Багато хто вважав, що Генрі хотів утримати «простолюдинів» на їх місці; багато хто вважав, що у Генрі так не вистачає грошей, що він вдасться до всього, щоб отримати нове джерело грошей. Хоча в цих чутках є релігійні аспекти, вони також перетинаються з соціальними та економічними питаннями, що панують у житті «простолюдинів». Сумнівно, якби ви могли розділити всі три одночасно.\nНе можна сумніватися, що релігійні зміни були головною причиною паломництва Милості. Роберт Аске не вибрав би титул для своїх послідовників, якби протест не мав релігійного внеску. Реформація торкнулася понад 100 малих монастирів у Лінкольнширі та Йоркширі. Багато з цих монастирів працювали зі своїми місцевими громадами як в освітніх, так і в медичних аспектах повсякденного життя, і прогнозована їх втрата на місцевому рівні може бути дуже негативною. Не можна сумніватися, що деякі паломники також були розлючені думкою про те, що позиція Папи Римського порушена введенням нових реформ. Основні релігійні вірування існували з дитинства, і будь-яка спроба змінити їх, мабуть, здавалася дуже загрозливою.\nМало сумнівів, що деякі з повстанців також мали економічні негаразди і використовували паломництво Милості, щоб стримувати свій гнів. Зростання орендної плати, здається, було основною причиною гніву деяких «простолюдинів». Однак історики, які досліджували заколот, як правило, зменшують те, наскільки поширений цей гнів, і вказують на те, що збільшення орендної плати було б поширеним у всій країні, але що паломництво обмежувалося північчю.\nТі дворяни, які приєдналися до заколоту (на відміну від того, щоб його змусити), схоже, зробили це тому, що вважали, що їхні традиційні «феодальні» права підірвані та замінені більш сучасними методами, які, на їхню думку, підірвали силу, яку вони вважали, що це їх по праву. Вину за це стирання місцевої влади було покладено на Томаса Кромвеля, який хотів бачити розширення влади центральної влади в межах місцевості. Саме ця сприйнята політика центрального втручання розлютила шляхту на півночі.\nІз такою кількістю людей, які беруть участь у паломництві, майже впевнено, що люди або малі групи мали свої причини приєднатися. Однак будь-які записи про їх скарги були втрачені в історії. Переконання, що паломництво Милості - це передусім заколот, який провадили розлючені дворяни, підтримувані «простолюдинами», які, в основному, мали серйозні занепокоєння щодо напряму релігійних реформ, є найкращою причиною. Це було показано у 24 статтях, представлених Норфолку донакастеру. Якби бунт ґрунтувався виключно на релігійних скаргах, то статті були б виключно про релігію - подібно до 95 тез Лютера. Однак, оскільки статті містили політичні / соціальні твердження, можна зробити висновок, що причини паломництва Милості були їх поєднанням.\nCopyright 2021 \_ Причини паломництва благодать...


Репетитори у Семенівці | Викладачі Семенівки\nПотрібен репетитор у Семенівці? Всі викладачі вдома і на виїзді, які працюють у місті, репетитори Семенівки в усіх напрямках в одному розділі\nОсвіта в Україні » Репетитори » Репетитори Семенівки: уроки репетитора\nРепетитор Семенівка (Полтавська обл.)\nРепетитори у Семенівці працюють з багатьох напрямків. Найбільша кількість представників цієї професії займаються мовами, адже саме репетитор англійської у Семенівці або німецької затребувані найбільше. Також у місті викладають репетитори для школярів. Ви репетитор з Семенівки, а інформації про вас немає? Вам сюди →\nНа даний час в базі порталу Parta.com.ua немає інформації про репетиторів у Семенівці.\nЯк знайти репетитора у Семенівці?\n1. Перегляньте перелік навчальних центрів Семенівки. У багатьох навчальних закладах є послуга індивідуального навчання (особливо якщо мова йде про репетитора англійської або іншої іноземної мови)\n3. Запитайте у знайомих. Майже завжди знайдеться хтось, хто вже займався таким питанням, як пошук репетитора у Семенівці.Заодно і отримаєте зворотний зв'язок про якість роботи того репетитора, якого вам порадять.\nЯ - репетитор у Семенівці. Як мені додати інформацію?\nЯкщо ви пропонуєте індивідуальне навчання вдома або в учня і працюєте по місту Семенівка (Полтавська обл.), додайте свою анкету репетитора в базу порталу. Базове розміщення безкоштовне!\nРепетиторы в Семёновке


П'ятниця, 27 березня 2020, 08:12\nОдне з найбільших польських агентств праці – EWL Group – пропонує своїм працівникам з України, які вже перебувають у Польщі на підставі віз чи безвізу, безкоштовне оформлення «карти побиту» – дозволу на тимчасове перебування в Польщі строком до трьох років.\nПро це інформує monitor-press.info.\nУ межах акції «Work – not Travel» фірма зобов'язується виконати за працівника з України всі формальні процедури, пов’язані з внесенням документів на «карту побиту», а також оплатити всі витрати на отримання цього документа. Головною умовою одержання «карти побиту» в Польщі буде працевлаштування іноземця в Польщі завдяки EWL Group протягом щонайменше трьох місяців.\n«Акція з'явилася в моменті, коли українські громадяни, які працюють у Польщі на короткостроковій основі (віза або біометричний паспорт), особливо стурбовані своєю долею і перспективою заробітку в Польщі. Саме тому ми пропонуємо їм більший комфорт, гарантію довшого працевлаштування і надійного заробітку, а також можливість вибору своєї професійної стежки в цій країні, – пояснює керівничка відділу легалізації EWL Group Марія Кузенко. – До того ж, ми неодноразово чули нарікання українських громадян на те, як важко отримати в Польщі «карту побиту». Тепер за них це зроблять найкращі спеціалісти».\nУ межах акції «Work – not Travel» EWL Group за символічний 1 злотий підготує за своїх майбутніх працівників заяву на отримання дозволу на тимчасове перебування і роботу в Польщі, збере всі необхідні документи, а також представлятиме інтереси іноземців в органах польської влади до отримання «карти побиту». Громадяни України муситимуть лише сплатити гербовий збір за подачу заяви та довіреності (507 злотих), проте фірма поверне їм цю суму за умови, що вони протягом щонайменше трьох місяців будуть працевлаштовані з EWL.\nукраїнці карантин робота Польща коронавірус\nНа Молоді "фольксваген" збив стовп та втаранив припаркований легковик (фото)