В ЄС обіцяють підтримати Україну в реформуванні вугільної галузі – Енергетичний фронт\nЯк повідомила прес-служба Міністерства енергетики та захисту довкілля, про це йшлося під час першої зустрічі в. о. міністра енергетики Ольги Буславець із головою Представництва ЄС в Україні Матті Маасікасом.\nБуславець розповіла, що, крім вирішення поточних проблем вугільної галузі, у міністерстві починають розробляти концепцію її реформування.\n“У нас залишається стратегічне глобальне завдання – трансформувати та реформувати вугільну галузь, визначитись із подальшою долею державних вугледобувних підприємств. Найболючіше питання – реформування шахт у “мономістах”, населення яких повністю залежить від їх роботи. Ми маємо поставити інтереси людей на перше місце та гарантувати енергетичну безпеку країни. Ми хочемо використати досвід європейських та інших країн, яким вдалося успішно вирішити аналогічні проблеми”, – зазначила в. о. міністра, додавши, що наразі тривають переговори про підтримку в цьому питанні з боку Німеччини, Світового банку та інших міжнародних партнерів.\nМаасікас запевнив представників міністерства у тому, що у Представництві ЄС готові зустрічатися, обговорювати проблемні питання та надавати Україні підтримку для успішного проведення реформи.\nБуславець вугільна галузь єс\nЕнергетичний фронт » Вугільна галузь » В ЄС обіцяють підтримати Україну в реформуванні вугільної галузі


Розділ ІV. Слово образне і „необразне“\nРозділ ІV. Слово образне і „необразне“\nСлово і образ. Найспецифічніші поняття, найсуттєвіші категорії художньої творчості. Образ є закономірним не лише для всіх видів мистецтва як форма художнього освоєння світу, а й взагалі для людського мислення. Слово як засіб спілкування людей обіймає все буття людини, робить можливим її самоусвідомлення. А в своїй єдності вони здійснюють художнє пізнання, творять поезію.\nЯк же постає ця художня єдність? Як твориться образна конкретизація за допомогою слова? Чи правомірний розподіл слів на «образні» і «безобразні»? Розв’язання цих питань дає змогу зрозуміти найтонші явища стилю, відчути м’які діалектичні переходи одних явищ змісту і форми в інші.\nСлово і образна будова твору\n«Мова слів» у художньому творі перетворюється на «мову образів». Окремі мовнообразні деталі, сплітаючись, творять мікрообрази 1, переходять у загальні образи-характери, «освоюють», втілюють ідейний висновок. Зображення стає пластичним, ідейний висновок — глибоким і переконливим. Іде процес образної роботи слова.\nРозкриймо новелу М. Коцюбинського «Сміх», цю «сильну і страшну річ» (Горький). Героїв новели не описано, а показано. Подано фактично лише зовнішні риси Варвари: «кремезна», «широке, землистого кольору обличчя», «спокійні рухи», «важка», «з червоними, голими по лікоть руками», «певний важкий хід босих ніг», «поважне обличчя». Варвара говорить мало, зображена вона в рухах, у дії: пере, біжить відчиняти двері, заспокоює дітей. Це «дієслівне» зображення подано без коментарів, як щось саме собою зрозуміле: вона — наймичка, вона має весь час щось робити. Але вже в цій небагатослівності, в цих «спокійних» деталях зовнішності відчувається ще нерозкрита, захована сила, впевненість, якесь своє внутрішнє життя. Вже в незвичайному для такого тривожного моменту, ніби дещо демонстративному спокої, в тому, що Варвара продовжує робити свої звичні справи, в тому, як вона «здивовано підняла» на пані своє широке обличчя, коли та наказала їй не відчиняти віконниць, — помітне якесь іронічне ставлення до жаху, що пойняв наполоханих панів, неприйняття їхньої тривоги. Все не внутрішнє, не усвідомлене ще нею самою, відчувається за скупим «номінативним» словом. І тому ми підготовлені до вибуху її довго тамованих почуттів.\nВарвара сміється, і ця сцена сміху сильна і справді страшна. Вона сміється, вона торжествує, вона ненавидить панів — ось в чому її сила, її спокій, такий, з точки зору панів, недоречний. Всі ті окремі риси зовнішності Варвари, на яких наголосив письменник, включаються в цей образ, всі епітети оживають. Варвара — «кремезна», «важка», «широка», і тому сміх її — такий самий важкий і сильний, як і вона. Це страшний сміх, що потрясає всю її істоту, від якого колихається все її велике, грубе, змучене роботою тіло: «Лице в неї наллялось кров’ю, очі спалахнули, вона підперла боки червоними голими по лікоть руками й хиталась од сміху, як п’яна, аж великі груди її скакали під заяложеним убранням».\nВ такому одвертому, неприкрашеному, навіть дещо «натуралістичному» образі сміху письменник втілює вибух схованої сили і ненависті, а ненависть, поєднана із силою, завжди страшна для тих, на кого вона спрямована. Так створюється кульмінаційний образ новели — сміх — рельєфний, конкретний, відчутний, що природно переростає в узагальнення народного гніву, від якого не сховатися за зачиненими віконницями. Так зводяться докупи в одному ідейно-образному вузлі конкретні «зовнішні» деталі.\nНа протязі всього твору в найтонших мовнообразних виявах складається, реалізується контраст між Варварою і її панами, що лежить в основі ідейного задуму новели.\nЯкщо абстрагуватися на хвилинку від конкретних персонажів новели, то можна сказати, що її головними героями є сміх і страх. У всьому — їх контрастне зіставлення.\nПані Наталя — «бліда, невиспана», очі «короткозорі», що «неспокійно блукали», «вираз наляканого птаха». Вона не пішла, а «посунула» з однієї хати до іншої, вся зігнута, бліда, приречена, «біла, як мара», — з ідейного підтексту всіх цих окремих характеристичних штрихів народжується загальний образ страху, що проймає весь твір. «Наляканої», «притишений голос», «неспокійно», «тихо посунула», «напружено», «невиразні змішані звуки», «незвичні і тривожні», «розпучливо», «роздратовано» (повторюється), «змішане і пом’яте» обличчя і т. д. — так передано поведінку, душевну настроєність, зовнішність Чубинського та його дружини. Якщо в характеристиці Варвари домінантою був «слоікій», «певність», то тут теж є домінанта, але цілком протилежна. І вже саме повторення, нагнітання однорідних ознак створює враження приреченості, страшної непевності, жаху.\nЗ вулиці чути «невиразні, змішані звуки», і обличчя у пана Валеріана «змішане і пом’яте», у шпари віконниць ллється «каламутне» світло (тут знову і знову стикаємося з такою характерною для Коцюбинського глибиною і всеосяжністю психологізації зображення). Чубинський не розуміє подій, не в змозі дати їм оцінку, не вміє відрізнити народу від чорносотенних хуліганів — і все здається йому страшним і хаотичним. Там, за вікном, вирує щось, незрозуміле Чубинському.\n«А-а-а — котилось ближче щось дике і чулись в ньому і брязкіт скла, і окремі крики, повні розпуки та жаху, і тупіт ніг великої юрми». .Письменник змальовує це «щось» таким жахливим, таким неконкретним, яким воно привиджується хворобливій, настрашеній уяві Чубинського. «Скакав по вулиці звощик і гнався за ним гуркіт коліс, як божевільний». Реальна деталь — і породжене уявою відчуття погоні, образне розчленування єдиного цілого: гуркіт коліс як щось відокремлене, осібне, що женеться за кимсь. Відчуття панічної втечі — і далі, в примхливій персоніфікації, пройнятій настроєм героя — «Осінній вітер мчав жовті хмари й сам тікав з міста». Так втекти хотів би сам Чубинський. Таким «хаотичним», жахливим, позначеним печаттю приреченості видається навколишнє панам Чубинським в їх судний день.\nПісля вибуху Варвариного сміху Чубинський, не отямившись ще після несподіваного для себе кошмару, побіг за нею: «Побіг до кухні й одчинив двері. Там було ясно...»\nВарвара не зачинила віконниць, і в кухні було ясно в той час, як у затінених кімнатах панували сутінки. Але ми несамохіть зупиняємося на цьому, ніби відчуваючи якийсь другий додатковий смисл цієї буквальної деталі. І справді, вона теж включається в головний ідейно-образний контраст твору. Характерно, що Коцюбинський виділяє це речення окремим рядком, ніби наголошуючи на ньому. У Варвари ясно в кухні, незважаючи на важкі і темні умови життя, на виснажливу працю, на «тверду лаву, на якій спала... поміж помий, бруду і чаду...» І сама вона після свого сміху «зігнута, зів’яла», але все ж «спокійна». А в хаті в Чубинських — темрява і каламутне світло крізь шпари віконниць. Рухи полохливі, голос надірваний. В серці страх. Всюди він, цей контраст спокійної народної сили і впевненості (хай не- усвідомленої) і полохливості, нестійкості і приреченості панів, для яких нема завтра, яких розчавить те невідоме «щось», якого вони так бояться, — народний сміх, народний гнів.\nНе можна, звичайно, прямо виводити широких ідейних висновків із звичайних зображальних деталей. Але важливо відчувати внутрішні процеси смислового життя твору, розкривати, як вони, ці деталі, позбавляючись своєї буквальності, включаються в загальний образний контекст.\nЛише виховавши в собі тонкий філологічний зір і слух, можна побачити, як із таких майже невидимих неозброєним оком образно-емоційних «молекул» складається художній організм твору.\nКоли ми говоримо про художній образ в широкому розумінні цього слова, то маємо на увазі спосіб художнього освоєння дійсності. В цьому й причина того все- загального значення, якого набуває це поняття для розуміння будови художнього твору.\nЗвичайно, у цій його всезагальності закладена і небезпека абсолютизації. Воно певною мірою «опошлюється» від неправомірного вживання. Не можна в кожному окремому слові бачити образ і тільки образ. При такому розумінні, по-перше, змішуються різні відтінки поняття, а, по-друге, неминучим є вульгарне прямолінійне нав’язування широких образних якостей частковим конкретним елементам зображення.\nВ художньому творі живуть і категорії логічного мислення — без цього неможлива художня мова у всій різноманітності її жанрових і стильових відтінків. Але в мистецтві слова все підкоряється загальній образній тенденції, прагненню дати рельєфне, перевірене чуттям зображення об’єктивної дійсності, матеріальної і духовної, дати думці конкретну художню плоть.\nОсь чому образність стає фокусом, в якому сходяться різні художні проблеми, в тому числі і проблеми художньої мови.\n«Образ», «образність» — ці поняття не лише невичерпно складні, але й багатозначні. Художній твір —: складний організм саме з органічними взаємозв’язками і взаємопроникненням різних образних елементів. Весь твір — це образ у відношенні до буття, до дійсності, ним пізнаної і відображеної.\nУ самому творі формуються, розвиваються загальні широкі образи — персонажів, природи, побуту тощо, а також і окремі образні елементи, тісно пов’язані із стихією слова. Це не обов’язково тропи, такий елементарний мікрообраз може бути створений і за допомогою звичайних необразних (в лінгвістичному розумінні) слів і словосполучень. Елементарні форми образного мислення — це лише окремі штрихи, з яких вимальовується картина, але в них відбиваються в своєрідній найпростішій формі закономірності всієї широкої художньої концепції.\nТак, наприклад, порівняння приводить нас до такого сполучення, злиття вражень, знімків зовнішнього світу, яке в решті решт дозволяє спостерігати всю складну внутрішню будову світу.\n«Діалектика елементарного образу — свого роду стрибок від якості до речі, — пише В. Днєпіров. — Але, здійснивши цей стрибок, ми продовжуємо бачити конкретний предмет у тому розрізі, з тієї точки зору, з тому відношенні, які відзначено і зафіксовано в елементарному образі» 2.\nЗ цих окремих елементів образного мислення виростають загальні образи, перші' підготовляють другі, без перших неможливі другі, уже значно самостійніші у відношенні до слова.\n«Коли починаєш з дрібниць і частковостей, — зазначав О. О. Потебня, — вплив мови нам відчутний... Але в міру наближення до цілої картини ми відчуваємо можливість відокремлення її від слів і окремих образів, якими вона написана» 3.\nЯкщо вже елементарний словесний образ — порівняння — являє собою взаємовідображення, що, оперуючи даними, вже відомими предметами, творить нову якість, то «повноправний», «великий» художній образ — це багатюща система взаємовідображень» 4.\nОбраз із відправного, точно знайденого, нового сполучення ознак переростає в характер. Характер, відображаючись через інші характери і обставини, — у загальну художню концепцію — так здебільшого постає образна структура реалістичного епічного твору. В інших типах літературної творчості — інші взаємозв’язки і взаємопереходи образних чинників.\nБез диференційованого підходу до образу, без врахування різної його якості неможливе розуміння художньої структури літературного твору, справжня ділова розмова про. будову твору з визначенням конкретних одиниць аналізу.\nВнутрішня форма — образ — являє діалектичну єдність змісту і форми, є формою щодо головної ідеї і змістом щодо зовнішньої форми — художньої мови 5. Зовнішня форма — також образна — включає в себе елементарні мовні мікрообрази. Коли маєш на увазі таке розрізнення і зіставлення внутрішньої і зовнішньої форми, легше уникнути змішування багатозначних, близьких або омонімічних понять, легше простежити, як ліпиться твір словесного мистецтва, як досягається його складна ідейно-художня гармонія.\nУ творі мистецтва кожен елемент образної будови змістовний, ідеологічний. Справді глибинний художній зміст переходить у форму і живе в кожному окремому складнику. Його не можна абсолютно «виділити», «вийняти», але можна освоїти, збагнувши взаємозв’язки, внутрішнє зчеплення художніх явищ. Зв’язки авторської свідомості, що освоює реальні зв’язки дійсності, дані нашому сприйняттю вже в мовнообразному «першоелементі».\nВ цьому процесі зрощення слова і образу стираються грані між чисто «мовними» і «не мовними» явищами, слово вростає в образ, образ народжується з так званих «необразних» слів і, народившись, ніби скидає з себе словесну оболонку, постаючи у своїй природній рельєфності і виразності.\nЗагальний широкий образ (персонажа, природи, побуту і т. д.) будується, звичайно, не лише через якісь певні, чітко визначені словесно мікрообрази, він створюється також за допомогою прямих авторських висновків, узагальнень, умовиводів. Якщо в прозі Коцюбинського здебільшого бачимо гостру заточеність кожного образу, тропа, яскраво відчуваємо окремі образні штрихи, то в прозі Франка, наприклад, переважає аналітичний метод опису, логічні умовиводи і узагальнення.\nПри сприйнятті цілісної художньої картини окремі образно-словесні штрихи іноді відчуваються виразно, подекуди лишаються непомітними, проте вони наявні у творі обов’язково. Це закономірно для поезії, що відображає-життя в художніх словесних образах. Дослідити, як слово створює образні мазки — в цьому одне із завдань мистецтвознавчого аналізу мови художнього твору. Адже це дозволить піти далі і простежити, як за їх допомогою виникає загальна образна цілісність, тобто — хоч на хвилину проникнути у велике таїнство народження художнього твору.\n1 Мікрообраз — визначення, яке ми щоразу вживаємо, не претендує на виразне і чітке термінологічне визначення. Це робочий термін, зручний для дослідження шляхів образного оформлення думки в слові. Це — елементарна «модель» образу, елемент художнього мислення. До мікрообразів, звичайно, належать тропи, але не лише тропи, а й певна образна деталь, частина опису, що здійснює почуттєво-достовірну образну конкретність і тісно пов’язана із стихією слова.\n2 В. Днепров, Проблемы реализма, «Советский писатель», М., 1960, стор. 308.\n3 А. А. Потебня, Из записок по теории словесности, стор. 105.\n4 П. В. Палиевский, Внутренняя структура образа, «Теория литературы», Изд-во АН СССР, М., 1962, стор. 80.\n5 Див. И. Виноградов, Проблемы содержания и формы литературного произведения, Изд-во МГУ, М., 1958; П. I. Гаврилюк, Специфічні особливості змісту і форми в мистецтві, Вид-во АН УРСР, К., 1963.


Вірусний гепатит А - Державна установа «Хмельницький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров’я України»\nДержавна установа «Хмельницький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров’я України» > Актуальна інформація > Профілактика захворювань > Вірусний гепатит А\nЯк відомо, в 2019 році в вересні-жовтні прокотилась хвиля спалахів гепатиту А в трьох областях України Чернігівській, Харківській та Одеській областях.\nВ м.Хмельницькому в 2019 році зареєстровано 4 випадки гепатиту А, що складає 1,5 випадки на 100 тисяч населення, при середньообласному 2,5 на 100 тисяч населення. Серед захворілих всі дорослі. Один випадок реєструвався в березні, інші в липні, серпні та вересні – по одному випадку. Два випадки вірусного гепатиту з однієї сім’ї. В 2018 році зареєстровано 8 випадків гепатиту А, в тому числі 1 дитина віком до 9 років та 7 дорослих.\nВ Хмельницькому районі зареєстровано один випадок гепатиту А , в 2018 році за аналогічний період було 3 випадки гепатиту А. Серед захворілих всі дорослі.\nЯк же проявляється вірусний гепатит А.\nВірусний гепатит А – це гостра інфекційна хвороба з фекально- оральним механізмом передачі інфекції, що вражає переважно печінку та шлунково-кишковий тракт. Збудником є вірус гепатиту А. Інкубаційний період становить від 7 до 50 днів. Джерелом інфекції є хвора людина або вірусоносій. Факторами передачі вірусного гепатиту А можуть бути забруднені руки, немиті овочі, фрукти та інші продути без термічної обробки, а також забруднена вода.\nПоширення вірусу гепатиту А відбувається переважно в теплий період року. Однак через тривалий інкубаційний період та перебіг хвороби в субклінічній формі, що несвоєчасно діагностується,сплески хвороби проявляються навесні та восени. Також характерно періодичність епідпроцесу при вірусному гепатиті А- кожні 3-5 років спостерігається підйом захворюваності. До вірусу гепатиту А сприйнятливі в основному діти, але хворіють і дорослі.\nОсновними симптомами захворювання гепатиту А є: підвищення температури тіла до 38,5 С, слабкість, відсутність апетиту, нудота, блювота, біль та відчуття важкості в правому підребер’ї, ломота в тілі, можливо першіння в горлі. Діагностичною ознакою є пожовтіння шкіри і білків очей, а також поява темного забарвлення сечі на третій день захворювання. Згідно даних статистики у 80% хворих реєструється безжовтянична форма, що зумовлює труднощі діагностики та високу контагіозність гепатиту А.\nПісля перенесеного захворювання в ряді випадків можуть бути ускладнення з ураженням жовчних шляхів, перехід у хронічний гепатит та цироз печінки.\nДля вірусного гепатиту А характерні спалахи, які найчастіше реєструються в організованих колективах, особливо в дитячих дошкільних та шкільних навчальних закладах.\nПрофілактика вірусного гепатиту А зводиться до раннього виявлення та ізоляції хворих, заключної дезінфекції в осередках, так як вірус достатньо стійкий в навколишньому середовищі.\nЩоб уникнути зараження вірусним гепатитом А необхідно:\n– чітко дотримуватись правил особистої гігієни в побуті- обов’язково мити руки з милом перед приготуванням та вживанням їжі, після кожного відвідування туалету;\n– перед вживанням овочів, фруктів та ягід їх необхідно добре промити питною водою, по можливості обдати окропом;\n– використовувати для пиття бажано кип’ячену або бутильовану воду;\n– для приготування їжі та миття посуду не використовувати воду з незнайомих джерел водопостачання;\n– не займатись самолікуванням, при появі перших ознак терміново звернутись до лікаря.\nОсоби, які контактували з хворими, підлягають лабораторному обстеженню на вірусний гепатит А для виявлення ранніх симптомів хвороби.\nЛабораторне дослідження проводиться в вірусологічній лабораторії по вул.Свободи 4А, тел.75-23-86. ДУ «Хмельницький обласний лабораторний центр МОЗ України».\nВ дитячих закладах при виявленні хворого на гепатит А, контактні підлягають медичному обстеженню на протязі карантинного періоду 35 днів.\nВ профілактиці гепатиту А також має велике значення покращення комунального благоустрою міст та сіл, забезпечення населення доброякісною питною водою.\nМоніторингові відвідування на території Улашанівської сільської ради (ОТГ)\nАлгоритм дій на випадки захворювання дифтерією


Твір на тему Обожнення природи — основа язичництва\nОбожнення природи - основа язичництва\nРізні люди вкладають в поняття "язичництво" різний зміст. Мало хто називає себе язичником, а капелан з роману Кіплінга "Кім" називав так дев'ять десятих людства. Частіше за все язичництвом називають таке бачення світу, одним з проявів якого є персоніфікація, тобто наділення рисами особистості, усіх елементів реальності. Для такого світосприйняття характерна наявність системи міфів, що дуже докладно і в поетичній формі пояснюють створення світу і причини усіх природних явищ як історію взаємовідносин надприродних істот і людей.\nЯзичники впевнені, що не лише люди, а й усе: небо, земля, вітер, сонце і навіть річка, ліс і кожна галявинка у тому лісі мають власне Ім'я. Не таке ім'я, яке ми в двадцять першому сторіччі поділяємо з сотнями незнайомих людей, а те, що близьке до понять "душа", "індивідуальність" чи "особистість". То ж варто дивуватись, що народна уява додала до Імені інші риси: зовнішність, характер, родинні чи дружні (або навпаки) стосунки з іншими істотами. Ми називаємо цих істот надприродними - богами чи нежиттю, тому, що не віримо в їхнє існування. А от наші предки вірили. Наприклад, вірили в когось, хто уособлює сутність озера, - і звали його водяником чи Дідом, і наділяли бородою з водоростей, мордою жаби та іншими, відомими нам з фольклору атрибутами. Сучасні дослідники знають багато давніх казок та легенд про таких істот. А ще наші предки були магами. Усі. Найпримітивніша магія, презирливо скривиться хтось з сучасних екстрасенсів, - впливати на частку, а частка впливатиме на ціле. Кожне сільське хлоп'я знало, що частина тотожна цілому, а тому будь-який атрибут істоти - людини, тварини або ще когось - тотожний їй самій. Відірвати голову восковій ляльці, щоб ворог, на якого вона схожа, потерпав від головного болю! Наші предки приносили жертви й проводили ритуали, в яких ми, люди іншої епохи, не можемо дібрати глузду. Вони наносили на всі речі, якими користувались, дивні візерунки, сповнені глибокого змісту. У них не було жодної прикраси. Те, що знаходять археологи на місцях давніх поселень: сережки, намиста, кільця, гривні та інше, - мало відношення до когось із богів або вмерлих родичів.\nВсе, що ми знаємо про давніх слов'ян, свідчить: вони шанували старших. Тих, кого ми називаємо богами, наші пращури-язичники вважали найстаршими зі своїх предків. Бо людей, гадали вони, народила мати-Земля. І людей, і усіх молодших богів, і тварин. Варто лише зрозуміти це - і стане ясно, що "найпримітивніша з релігій" народилася не зі страху перед грізними силами природи, як вважали "усі освічені люди" сто років тому, а з поваги і любові.\nТільки у праці велика людина (Твір-міркування)


Полтавський ДНЗ №81 "Оленка" - Сторінка психолога\nГмиза Інна Ігорівна\nОсвіта – вища фахова\nУ закладі працюю з 2009 року\nКредо: Будь господарем своєї волі і слугою своєї совісті.\nШановні батьки, чекаю Вас на консультації кожного понеділка із 13:00 до 18:00.\n( консультування проводяться тільки за попереднім записом)\nКонтактний телефон: 56-86-19\nКорекційна та розвивальна робота\n- допомогти у важкій життєвій ситуації: втрата роботи, розлучення, смерть близької людини;\n- дати нові знання, які ви зможете використовувати на практиці: як навчитись вирішувати конфлікти, як контролювати свої емоції.\n7 правил щасливої дитини\nКоли дитина з'являється у вашій кімнаті або просто до вас підходить, всім своїм виглядом показуйте, що ви раді його бачити. Намагайтеся посміхатися, причому не тільки губами, але також і очима. Називайте дитину на ім'я, адже всім дітям це дуже подобається. Якщо сумніваєтеся, для чого все це потрібно, уявіть собі, як би вам було приємно, якби важливий для вас людина завжди радів, коли вас побачить.\nНавчіть дитину самостійності. Повірте, це нормально, коли дитина надана сама собі.\nОбмежте дитині доступ до ЗМІ. Дитина знаходиться в тому самому віці, коли формується його світогляд, а в багатьох ЗМІ інформація в основному негативна. Показуйте йому тільки добрі передачі. Звичайно, пріоритетними будуть мультики.\nДайте зрозуміти дитині, що він набагато важливіше, ніж ваша робота. Для цього цілком достатньо при виконанні якої-небудь роботи в будинку посміхатися дитині, погладжувати його, питати про щось і слухати відповіді. Набагато краще, надійніше і корисніше вислухати дитину, ніж говорити йому: «Відстань від мене, я зайнятий!». Ми, дорослі люди, набагато мобильней в плані концентрації та уваги.\nНеобхідно навчити дитину деяким правилам, які допоможуть підтримати здорову атмосферу і порядок в домі. Визначте, коли потрібно спати, гуляти, грати, робити уроки, їсти і багато іншого. Не забороняйте дитині робити того, що для нього цілком природно, а для вас - неприємно.\nНавчайте свою дитину. Не віддавайте всі сто відсотків навчання дитячому садку чи школі, а самі активно беріть участь в ньому\nБудьте прикладом для своїх дітей. Діти завжди стежать за вами і наслідують вас.\nЦікаві сайти для Вас і Ваших малюків:


6.11 Явища переносу в газах. Внутрішнє тертя | Фізика\nHome »» Молекулярна фізика і термодинаміка »» 6.11 Явища переносу в газах. Внутрішнє тертя\nПри хаотичному русі молекул вони переходять із одного шару в інший і переносять імпульс, енергію і власну масу. До явищ переносу відносяться: 1) внутрішнє тертя (виникнення сили в’язкості) – перенос імпульсу направленого руху молекул; 2) теплопровідність – перенос енергії теплового руху; 3) дифузія – перенос маси.\nРозглянемо спочатку явище внутрішнього тертя. Сила внутрішнього тертя виникає тоді, коли швидкість U направленого руху шарів газу різна, тобто існує градієнт швидкості направленого руху. Механізм її виникнення в газах такий. Молекула одночасно приймає участь у хаотичному русі з тепловою швидкістю Vср.ар. і в направленому русі із швидкістю U, характерною для кожного шару (рис.6.14). За рахунок хаотичного теплового руху молекула переходить із одного шару в інший і переносить в новий шар імпульс направленого руху, характерний тому шару, де вона зазнала останнього зіткнення. При переході молекули в повільніший шар вона, за рахунок зіткнення з новими сусідніми молекулами, віддає їм частину свого імпульсу направленого руху, тим самим прискорюючи його. І навпаки, потрапляючи у більш швидкий шар, молекула забирає частину імпульсу направленого руху його молекул, тобто виникає гальмівна сила в’язкості.\nКожна молекула має відповідний імпульс направленого руху m∙U1 і m∙U2. Запишемо другий закон Ньютона в редакції імпульс сили дорівнює зміні імпульсу системи, врахувавши, що час переходу молекул\nвизначається тепловою швидкістю\nТут – градіент швидкості направленого руху,\n– густина, коефіцієнт в’язкості\nТаким чином, сила в’язкості . Одержана формула є не що інше, як формула Ньютона (5.1).\n«« 6.10 Ефективний діаметр молекул. Частота зіткнень та середня довжина вільного пробігу молекул 6.12 Теплопровідність газів »»


ТОВ “МІКРОЛ” – ПЕЕК\n“Ми будуємо Україну, вітчизняний прилад – цеглинка виробничої сфери.”\nДиректор: Демчина Богдан Степанович Рік заснування: 1991\nВиробництво та технічне обслуговування пристроїв автоматизованих систем.\nШирока гамма продуктів, компонентів і послуг підприємства МІКРОЛ забезпечує великий вибір для вирішення завдань в області промислової автоматизації, локальних і розподілених систем збору і обробки даних.\n– Мікропроцесорні контролери;\n– Мікропроцесорні ПІД регулятори;\n– Індикатори технологічні;\n– Прилади технологічної сигналізації;\n– Блоки управління, блоки ручних задавачів;\n– Блоки комутації;\n– Аналітичні пристрої (pH-метр/Eh-метр, перетворювачі кондуктометричні);\n– Блоки перетворення сигналів (теромоопір і термопари з гальванічною разв’язкою, тензодавачі, взаємо індуктивності, напруги і струму, фазового зсуву, положення виконувального механізму, ШІМ (PWM)-сигналу);\n– Блоки перетворення ітерфейсів;\n– Мікропроцесорні лічильники;\n– Модернізовані модулі мікропроцесорних контролерів РЕМІКОНТ Р-110, Р-112, ЛОМІКОНТ Л-110, Л-112\n– Програмне забезпечення (SCADA система Visual Intellect, MODBUS OPC Server, МІК-Конфігуратор, МІК-Регістратор, Редактор FBD-програм АЛЬФА).\nВебсайт: www.microl.ua Соцмережі: www.facebook.com/microl.ua/\n«Лідер промисловості та підприємництва України – 2006»\nКонтролер мікропроцесорний МІК-51 – переможець регіонального етапу всеукраїнського конкурсу якості продукції «100 кращих товарів України» у 2006-2007р. в номінації «Продукція виробничо-технічного призначення»\nМікропроцесорний регулятор МІК-21 – переможець регіонального етапу всеукраїнського конкурсу якості продукції «100 кращих товарів України» у 2008р. в номінації «Продукція виробничо-технічного призначення»\nТріум 2015,2016 – “Краще підприємство з виробництва енергозберагіючих техлогій”\nСпівпрацюємо з понад 3000 компаніями, серед яких ПАТ “АрселорМіттал Кривий ріг”, Металургійний завод “ДНІПРОСТАЛЬ”, Бурштинська ТЕС та ін.\nЯкщо цікавить напишіть нам!


Урок Кемерова: українці інспектують торгово-розважальні центри (огляд соцмерж)\n28 березня 2018, 20:40\nКористувачі соцмереж почали самостійно перевіряти торгово-розважальні центри на відповідність нормам пожежної безпеки. Більшість із них нарікають на зачинені або навіть забарикадовані пожежні виходи. І якщо деякі власники торгових центрів мовчать, то дехто вступає у жваву дискусію з «народними ревізорами».\nТрагічні події в російському місті Кемерові не залишили байдужими українських користувачів соцмереж – як ніколи гостро почала поставати тема ймовірності такої ж трагедії в українських торгово-розважальних комплексах. А оскільки сумні прецеденти з порушеннями правил безпеки вже були, небайдужі закликали самостійно перевірити, чи піклуються власники ТЦ про своїх відвідувачів: «У тих ТЦ і ТРЦ, де ви часто буваєте – самим, просто, без попередження пройти шляхами евакуації! Уявіть: а раптом комусь із нас доведеться своїх малих виводити із задимленого приміщення?!»\nДо інспекцій долучилось багато охочих – особливо вони стосувались розважальних центрів, де часто перебувають діти.\nДекому допомагали журналісти:\nА цю публікацію взагалі видалили з соцмереж – очевидно, через велику кількість скарг.\nТа все ж кореспондент Радіо Свобода Мар'ян Кушнір сьогодні переконався, що ситуацію виправили:\n«Слухайте, навіщо думати про погане?»\nЦе фото, за словами користувача, зроблене в спортивному клубі поблизу станції метро Шулявська. Офіційно прес-служба коментарів щодо інциденту ще не надала.\nНа публікацію дав відповідь рядовий співробітник спортивного клубу:\nЗачинені аварійні виходи були і біля майданчиків для дитячих ігор:\nДехто перевіряв пожежні виходи не лише в торгово-розважальних центрах, а й в офісних.\nБули й ТРЦ з вільним доступом до аварійних виходів:\nПроблема є і в анексованому Криму:\n«Не знаю, яким чином усе це проходило перевірки і в якій голові могла народитись ідея зачинити пожежні виходи, – та я з того часу не ходив туди жодного разу», – пише користувач соцмереж.\nІ трошки закордонного досвіду:\nВласники звітують про перевірку\nКиївський бізнесмен Гарі Корогодський відзвітував перед своїми читачами про перевірку власного торгового розважального центру.\nОднак звітність власників деяких користувачів не вразила:\nВідзвітували також і співробітники великої мережі кінотеатрів:\nЯк держава може контролювати дотримання правил пожежної безпеки у приватному бізнесі? Дописувачка Тетяна Бодня ділиться досвідом:\n25 березня в торгово-розважальному центрі «Зимова вишня» в російському Кемерові відбулася масштабна пожежа. У згорілому приміщенні знайшли останки 64 загиблих. У Слідчому комітеті повідомили про отримання заяв від родичів про зникнення під час пожежі 67 людей. Причини пожежі наразі не встановлені.\nСуд обрав особисте зобов’язання запобіжним заходом для Порошенка\nНа російському фондовому ринку стався найбільший за рік обвал


Новини житлового комплексу "ім. Яна" | Нерухомість від забудовників\nНовини жк ім. Яна\nНа сторінці наведені новини житлового комплексу ім. Яна. Вашій увазі пропонуються важливі події - старт продажів, акційні пропозиції, знижки, умови кредитування, введення будинку в експлуатацію. Особливу увагу приділено етапам будівництва. Для цього існує цілий розділ, фотогалерея, лінія часу.\nДля перегляду змісту новини просто клікніть на її назві. Сподіваємося, що користуватися даним розділом буде просто і зручно, адже всі новини відсортовані в хронологічному порядку на одній сторінці. Новини жк ім. Яна моніторяться і оновлюються щодня. Для того, щоб постійно бути в курсі, Ви можете також підписатися на нашу розсилку по електронній пошті, або читати новини через улюблену соціальну мережу.


Біль при місячних | Пожалуй лучший портал для женщин Multi-lady.ru\nНам, жінкам, щомісяця доводиться нелегко. Біль при місячних, ломота в спині, слабкість і млявість. Напевно, багато пройшли через це. Не дарма цей період називають «критичні дні».\nМенструальний біль не повинна бути настільки сильною, щоб привертати Вас до ліжка.\nЦе не хвороба, а нормальний фізіологічний процес. Тому зорієнтуйтеся якого типу ваша біль. Терпима або нестерпна. При нестерпного болю ОБОВ’ЯЗКОВО ЗВЕРНІТЬСЯ ДО ЛІКАРЯ. Рання діагностика допоможе побороти недугу в зародку, та й заощадить ваші гроші. Повірте, що запущену хворобу лікувати набагато дорожче. Якщо звичайні знеболюючі такі як но-шпа не допомагають, то не поспішайте приймати гормональні препарати. З ними ні в якому разі не слід жартувати. А при терпимою, але настирливої болю при місячних є засоби порятунку крім таблеток.\nЗвичайно, тепло — перш за все. Прийміть теплий душ, він розслабить тіло, зніме спазм. Прикладіть грелочку. Нагрійте в мікрохвильовці варильний пакет з рисом. Дуже добре зігріває і довго зберігає тепло. Або ж термопластирь. Зручно використовувати на роботі, коли особливо не повалятися з грілкою на дивані.\nФізичні вправи і Розтяжка\nЯк показала практика один з найефективніших способів угамувати «жіночу біль» є саме розтяжка.\nКажуть, що існує перевірений засіб, що передається з покоління в покоління: випити 50 гр. червоного вина. Сп’яніння через такої кількості наступити не повинно, а спазм знімає. Але не переборщіть з дозою: 50 гр., Не більше. Крім того, червоне вино сприяє схудненню і збагачує кров гемоглобіном.\nМожете випити гарячого чайку, а ще краще заварені трави. Гінекологи рекомендують заварювати кропиву. Народні засоби можуть допомогти краще ліків, головне приймати їх з правильним настроєм. При вірі, що вам це дуже корисно будь-який засіб допоможе краще. Адже давно відомо, що один і той же засіб може допомогти, нашкодити і ніяк не вплинути. Так, що травички — це просто дари природи!


Інструкція по застосуванню Танаксола » журнал здоров'я iHealth\niHealth » Паразити » Препарати » Інструкція по застосуванню Танаксола\nЛямбліоз – дуже підступне захворювання. Заразитися їм легко через брудні руки, немиті овочі і навіть водопровідну воду. А ось позбутися лямблій і наслідків їх присутності в організмі дуже складно. Особливо якщо у людини алергія на багато синтетичні ліки, або хворіє дитина. Тут на допомогу приходять рослинні препарати. Один з них Танаксол, інструкція по застосуванню, ціна та відгуки про яке є в цій статті.\nКомпоненти і властивості\nЛюди здавна використовують рослини для лікування різних хвороб. Завдяки новим технологіям стало можливим з’єднати кілька трав в один препарат.\nЗавдяки своєму складу Танаксол чинить комплексну дію на організм:\nПідсилює вироблення жовчі і покращує її відтік.\nЗменшує запалення в кишечнику, викликане живуть в ньому паразитами.\nЗахищає печінку від токсинів.\nНадає послаблювальну дію.\nНормалізує вироблення кислоти в шлунку.\nСклад підбирався з урахуванням розробок фармакологів Сибірського медичного інституту. Там проводилося тривале дослідження ефективності рослин, які потім увійшли в ліки:\nПолин гіркий: зменшує запалення, бореться з бактеріями і грибами в кишечнику, покращує апетит і травлення, нормалізує обмін жирів в організмі, ефективна проти паразитів.\nПижмо звичайна: підсилює вироблення жовчі і вбиває мікробів. Ефективна проти паразитів, особливо проти гостриків і аскарид.\nСолянка холмове: захищає клітини печінки від ушкоджень і нормалізує їх роботу, підвищує імунітет.\nДеревій звичайний: прискорює загоєння виразок, зменшує запалення та алергічні прояви, прибирає болю через спазми в кишечнику, підсилює відтік жовчі, вбиває мікробів. У народній медицині використовується для вигнання з організму паразитів.\nКрушина: надає проносне дію, нормалізує моторику кишечнику.\nВраховуючи різнобічну дію препарату на ШЛУНКОВО-кишкового тракту, його використовують не тільки при наявності зараження паразитами.\nЗгідно інструкції, Танаксол призначається лікарями, якщо потрібно:\nПозбавлення від лямблій. Особливо це важливо, якщо синтетичні препарати протипоказані. Так само препарат хороший в доповнення до основної терапії. Він допомагає зменшити шкоду від токсинів, що виділяються мікробами.\nЛікування холециститів та інших запальних процесів (у тому числі викликаних аскаридами).\nЛікування гастриту, який розвивається на тлі зменшення вироблення кислоти.\nПрофілактика зараження паразитами.\nТільки лікар приймає рішення, як приймати препарат у кожному конкретному випадку. Найбільш часто дотримуються наступного плану. Через 20-30 хвилин після їжі, три рази в день людина випиває розчинений у половині склянки води препарат. А ось кількість ліки підбирається з урахуванням віку:\nОдин-два роки – 1/8 ч. л (чайної ложки).\nДва-три роки – ¼ ч. л.\nТри-сім років – 1/3 ч. л.\nСім — дванадцять років – 2/3ч.л.\nЗ дванадцяти років – 1 ч. л.\nДорослі вагою більше 70 кг – 2 ч. л.\nЛікування триває щонайменше один тиждень. Іноді на розсуд лікаря курс збільшується до двох тижнів або повторюється через п’ять днів.\nПісля виведення паразитів з організму для нормальної роботи ШЛУНКОВО-кишкового тракту рекомендується пройти відновлювальну терапію. Препарати на цьому етапі – Гепатосол, Ахиллан, Витамикс та інші.\nТанаксол складається тільки з рослинних компонентів і більш безпечний, чим синтетичні протипаразитарні ліки. Але все ж його можна використовувати при вагітності, годуванні грудьми, непереносимість складових препарату та у хворих на цукровий діабет.\nЯк лікарі, так і пацієнти позитивно відгукуються про Танаксоле. Особливо привабливі рослинний і хороший результат. Препарат може бути призначений і успішно застосовується у дітей різних віків.\nАле в кожній бочці меду мусить бути ложка дьогтю. Завжди є незадоволені. Найчастіше це люди, які призначили собі препарат самостійно. І найбільш ймовірно, що лямбліозу у них просто немає. Адже зараження цими найпростішими не має специфічних симптомів. Підтвердити захворювання може тільки лікар на підставі аналізів. А тому вираженого ефекту від лікування не буде.\nРадує і ціна препарату. В аптеці можна знайти за вартістю 310-330 рублів за упаковку в 42 грами. Замовляти в інтернет-магазині компанії набагато дешевше: 240-260 рублів.\nТанаксол – препарат, який добре працює як у дітей, так і дорослих. Діючи різноспрямовано, він допомагає боротися з лямбліозом і багатьма іншими хворобами. Але, незважаючи на безпеку, ліки повинен призначати лікар. Тоді терапія принесе максимум користі.


Кримчанин Сизиков скаржиться на санітарні умови в психлікарні – адвокат\n16 Жовтень 2020, 21:04\nКримчанин, фігурант бахчисарайської «справи Хізб ут-Тахрір» Олександр Сизиков, якого помістили в Севастопольську міську психіатричну лікарню для проходження судово-психіатричної експертизи, відвідав адвокат Едем Семедляєв, інформує громадське об'єднання «Кримська солідарність».\n«Олександра до мене вивів медбрат. Оскільки Олександр є інвалідом першої групи, він нічого не бачить, без допомоги сторонніх осіб він не може пересуватися, не може сам себе обслуговувати, не може робити елементарні речі. Перебувати на такий стаціонарно-психіатричній експертизі дуже складно здоровій людині, а людина з першою групою інвалідності, яка нічого вже не бачить, це дуже складне випробування», – розповів захисник.\nЗа словами Семедляєва, Сизиков поскаржився на санітарні умови, оскільки він є мусульманином і робить п'ятикратні намази, йому необхідно робити обмивання, а це складно виконувати в умовах психіатричної лікарні.\nТакож захисник турбується за життя і здоров'я Сизикова, оскільки можливість контролю дій персоналу лікарні в адвокатів і правозахисників відсутня.\n«Навіть коли беруть аналіз, він не розуміє – це беруть аналіз або роблять якісь уколи. Що дають з їжі, те він і їсть. І він не розуміє – чи є там якісь лікарські препарати чи ні. Тому при бажанні йому можна зробити і уколи, дати якісь препарати, підмісивши це в їжу. Все дуже складно, ми дуже схвильовані», – висловив свої побоювання адвокат Семедляєв.


Як бандерівці більшовиків тролили - 11 Квітня 2014 - НСКУ: Івано-Франківська обласна організація\nГоловна » 2014 » Квітень » 11 » Як бандерівці більшовиків тролили\nЯк бандерівці більшовиків тролили\nТе, що навіть у найважчі часи українці знайдуть і привід, і спосіб посміятися з ворога, давно відомо. Останні події в Україні – чи не найкраще тому підтвердження. Варто згадати хоча б ті всі фотожаби, анекдоти, карикатури, які народ придумував навіть у найкривавіші майданівські дні. А як цю зброю використовували повстанці більш ніж півстоліття тому?\nТематичну виставку повстанських карикатур і гумористичних журналів минулого тижня відкрили в обласному Музеї визвольної боротьби. Сама експозиція невелика – вистачило і двох стендів, але насміятися можна доволі. Чого варта хоча б листівка з дотепним віршем «Їде Сталін на свині, Гітлер на собаці. А Бандера на коні – всіх їх має в с..ці». Або ж звернення більшовиків – точніше рекомендація повстанців, що треба з ним зробити. Оскільки туалетним папером народ не розбалуваний, тож місце, де воно принесе найбільше користі, – віходок. А в журналі «Український перець» за 1943 рік надруковане ціле «Повстанське яблучко», де поміж іншим доступно пояснюється, за що борються підпільники:\nНе за Сталіна.\nНе за Суворова.\nНе за Гітлера,\nНа розум хворого.\nНі від Йоська, ні від Фріца\nДо речі, по листівках видно, що повстанці добре знали біографію Сталіна, що він свого часу навчався у духовній семінарії, і часто зображували його у рясі.\nЯк розказує директор музею Ярослав Коретчук, умовно виставка складається із двох частин – це листівки й гумористичні журнали. Найвідоміші видання тих часів – «Український перець», «Хрін», «Оса», «Лісовик»… Збирали виставку з різних джерел: дещо мали в себе, дещо нині є у вільному доступі в інтернеті, тож просто роздрукували. А от, для прикладу, теє «більшовистське звернення» їм передали з Львівщини – знайшли серед лісу. Найімовірніше воно зберігалось у бідоні у повстанському сховку, але першими на нього натрапили чорні археологи. А тих цікавлять далеко не листівки, тож просто викинули.\n«Більшість журналів і листівок вийшли у 1943-1946 роках, – каже Коретчук. – Хоча знаємо, що той же «Український перець» випускався до 1949 року. Основним завданням для повстанців було максимально поширити їх серед населення. У 1944-му, коли відбувся перехід фронту, поширювалися і серед червоноармійців. Тоді там служило багато українців, мобілізованих у східних і центральних областях. І це знаходило свої відголоски, маємо зафіксовані випадки, коли у 1944 році деякі червоноармійці втікали до повстанців. Або ж випадок у Букачівцях – тоді ціла рота категорично відмовилася виступати проти повстанців».\nПо селах листівки розкидали у людних місцях – біля сільради, церкви, криниці. І, звісно, якби у твоїй хаті знайшли таку листівку, ціла сім’я могла поїхати, як тоді казали, «годувати білих ведмедів».\nЯк каже Коретчук, за друк і поширення листівок в ОУН відповідала так звана технічна ланка. Така була у кожному районі. Більшість листівок писали окремі люди, переважно з реферантури пропаганди, а далі вони розсилалися у дрібніші підрозділи, які й поширювали ті листівки серед людей.\nСкільки саме повстанці мали друкарень, нині сказати важко. Але те, що справа ця була дуже небезпечна, сумніву не підлягає. Підпільники вигадували найрізноманітніші способи, аби убезпечити ті друкарні. Для прикладу, кожна з них, каже Коретчук, носила певну назву – такий собі обман з місцем розташування. Наприклад, на прикарпатських листівках писали, що вони видрукувані в Києві.\nДе брали папір і шрифти? Та викручувалися як могли. У 1943-1944 роках багато технічних матеріалів потрапили у руки підпільників при захоплені районних друкарень. Після 1946-го повстанці вже відчули істотний брак. А тут вже помагали хитрощі. Для прикладу, каже Коретчук, відомий факт, коли на Рогатинщині вдалося домовитися з працівниками спиртзаводу, ті їм таємно передавали спирт. Підпілля той спирт продавало, а за вилучені гроші купували папір і фарби. Чорний ринок і тоді процвітав.\nВели вони переговори і з працівниками друкарень. Когось заохочували грошима, хтось просто поділяв їхні погляди і помагав «за так». От, у Станіславі був випадок, коли з обласної друкарні у 1950 році викрали 26 кг шрифту. Потім його знайшли у самих працівників, які хотіли передати це все підпільникам. Звісно, люди отримали чималі терміни – за таке «світило» років зо 25.\nЩодо журналів, то більшість із них – «Український перець», «Лісовик», «Оса» – видавалися на Тернопільщині. Найбільше примірників вийшло саме «Українського перцю». Виходило по два-три примірники на рік. А от журнал «Повстанське кропило» вийшов лише двома номерами. Можливо, загинули самі видавці, а може, розгромили друкарню.\nГумор і сатира у повстанських зверненнях відходить на другий план після 1947 року. Як каже Ярослав Коретчук, кількість учасників підпілля тоді вже зменшилася, стало набагато важче працювати і в технічному плані. Тож у своїх зверненнях стали робити акцент на серйозніші речі – що несе людям СРСР, як реагувати на чинну владу, закликали до пасивного спротиву – не надто старатися на своїй роботі і т. д.\nЦі листівки й журнали нині уже історія. Наша, чорно-біла, із трохи потріпаними краями. І розглядаючи їх, мимоволі задаєшся питанням – а як через півстоліття сприйматимуть майданівські жарти наші онуки?\nПереглядів: 370 | Додав: Dnister


Печінка — зліва, серце — справа: в Україні врятували чоловіка із дзеркальними органами | GreenPost\nУ світі в медичній літературі описаний лише один такий випадок — у Японії. Тепер другий випадок буде в Україні, у Львові.\nОльга Шевченко2 хв на прочитання28 Вересня 2021, 13:13\nздоров'яаномаліяфізичне здоров'яхірургіяЛьвівська область\nУ 74-річного чоловіка стався розрив аневризми черевної аорти, його терміново доставили до Львівської обласної клінічної лікарні. Оперувати хворого треба було терміново, але судинним хірургам треба було знати, в якому саме місці стався розрив, тож пацієнта терміново повезли на комп’ютерну томографію (КТ), пише zaxid.net.\nДіагности проводили дослідження і спершу очам не вірили: у чоловіка всі органи були розміщені дзеркально: печінка — зліва, серце — справа. Нетипово був розміщений і кишківник, апендикс та судини черевної порожнини. Діагности повідомили судинних хірургів, щоб ті були готові до нетипового розташування органів. Часу на роздуми не було, бо розірвана аневризма кровоточила і життя чоловіка залежало від хвилин. Його терміново взяли в операційну.\n«Те, що всі органи у чоловіка були розташовані нетипово дзеркально на початку суттєво ускладнювало операцію. Зупинити кровотечу черевної аорти треба було якомога швидше, а нам треба було спершу зорієнтуватися, де який орган лежить. Ми знаємо, що аорта має бути в цьому місці, кишківник — у цьому, а у пацієнта все не так, все було навпаки», — каже хірург Андрій Кіхтяк.\nАле судинні хірурги швидко зорієнтувалися в непростій ситуації і далі операція протягом 2,5 год пройшла без сюрпризів. На щастя, операційній бригаді вдалося зупинити кровотечу. У місці розриву аневризми черевної аорти хірурги поставили протез.\nНині третій день після операції. У пацієнта позитивна динаміка: він самостійно ходить палатою, в нього нормалізувався тиск, нирки відновлюють роботу, інші життєві показники також приходять до норми.\nВиявилось, що пенсіонер не знав, що в нього всі органи розташовані дзеркально, хоча і знав, що серце в нього розташоване справа — це йому ніяк не заважало і він не звертав на це уваги. Про дзеркальне розташування інших органів, нетипово розвернуті судини чоловік дізнався лише тепер.\nЗа словами Андрія Кіхтяка, патологія, за якої всі органи розташовані дзеркально, трапляється не дуже рідко, один випадок на 10 тисяч. А от розрив аневризми в людей із дзеркальним розташування органів трапляється набагато рідше — один випадок на 100 мільйонів. Випадок, який був у 74-річного Ярослава Б., у світі в медичній літературі описаний лише один — у Японії. Тепер другий випадок буде в Україні, у Львові.\nДо слова, офісна робота підвищує ризик захворіти астмою — названо основні фактори.


Декларації Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович — YouControl\nДекларації Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович — каталог електронних декларацій\n Алексєєнко - Лемовська Людмила Владиславівна Алексєєнко Оксана Ариф Гизи \nСуб'єкти декларування — Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович\nПов'язані компанії з Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович\nПеревірка МВС Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович\nДекларація Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович є урядовим документом, який щорічно подається посадовою особою про майно, що перебуває у власності та зароблені протягом року кошти, а також про аналогічну інформацію про членів родини. Метою щорічного подання е-декларацій є контроль прибутків чиновників, боротьба з корупцією, викриття факту незаконного збагачення посадовців та їх зловживання посадою.\nОзнайомитися з декларацією Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович ви можете на цій сторінці.\nЯку інформацію ви отримаєте, вивчаючи декларацію про доходи Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович?\nДекларація складається з кількох тематичних розділів, в яких заповнено дані про доходи та майно Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович:\nІнформація про посаду, що обіймає Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович, а також дані про діяльність за сумісництвом, якщо така є.\nЗагальний дохід, що отримав/отримала Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович протягом минулого року, як за обійманою посадою, так і з інших джерел, за сумісництвом\nЦінне майно, що зареєстроване за родичами Алексєєнко-Лемовський Максим Ігорович.


Житомир.info | На вихідні синоптики прогнозують мінливу погоду в Житомирській області: з дощем, мокрим снігом та морозом\n13 квітня 2021, 13:41\n20 березня 2020, 14:10\nНа вихідних, що наближаються, весна продемонструє примхливий характер: очікується мокрий сніг та до 5 градусів морозу.\nПрогноз на 21 березня\nУ Житомирі буде хмарно. Вночі без істотних опадів. Вдень невеликий дощ. Вітер північно-східний 5-10м/с. Температура вночі 2-4°C тепла, вдень 5-7°C тепла.\nВ цілому по області також утримається хмарна погода. Вночі без істотних опадів. Вдень невеликий дощ, місцями з мокрим снігом. Вітер північно-східний 5-10м/с. Температура вночі 0-5°C тепла, вдень 3-8°C тепла.\nПрогноз на 22 березня\nЗміна характеру погоди. Хмарно. Місцями невеликий мокрий сніг, вночі на дорогах місцями ожеледиця. Вітер північно-східний 7-12 м/с. Температура вночі 0-5° морозу, вдень від 2° морозу до 3° тепла.\nПодібною буде погода і на початку наступного робочого тижня, 23 березня, – з мокрим снігом і морозом.\nСиноптики інформують, що минулої доби (день 19 та ніч 20 березня) температура повітря у Житомирській області вдень підвищувалася до 18-20°C тепла, що в крайніх західних районах області перекрила абсолютні значення, а місцями в північній половині області наблизилась до абсолютного максимуму для цієї дати за всі роки спостережень (з 1945 року). Середня температура за добу 19 березня становила 10-11°C тепла, що на 10-11°C вище норми.\nЯк повідомляв Житомир.info, робочий тиждень, що минає, 16-20 березня, у Житомирі та області, як і прогнозували синоптики, був теплим і без опадів опадів.\nТеги: погода березень весна дощ мокрий сніг мороз\nУ Житомирській області на коронавірус хворіють 279 працівників шкіл та 125 учнів


Українці можуть отримати виплати від Європейського суду: як подати ... - УНІАН\n13:57 , 23 червня 2022\nУкраїнці можуть отримати виплати від Європейського суду: як подати заявку.\nЄвропейський суд з прав людини може виплатити компенсації українцям, які постраждали від російської агресії. Як залишити заявку на виплати - читайте на УНІАН.\nDer Spiegel: Врожай пшениці в Україні цього року буде менший і проблема не лише у війні.\nЕксперти кажуть, що наслідки війни і сильна посуха серйозно скоротять цьогорічний український врожай.\nФронтмен Imagine Dragons емоційно звернувся до українців на концерті у Польщі.\nДен Рейнольдс із американського гурту Imagine Dragons, який раніше підняв прапор України на концерті у Празі, цього разу знову підтримав українців. Музикант виступив на фестивалі Opener у Польщі, де виголосив емоційну промову. Артист розповів, що ...


Серпень, 2019 | ДП Летичівське лісове господарство\nНовини за: Серпень 2019\nПРАЦЕЛЮБСТВО НА ПЕРШОМУ МІСЦІ\nСпогади дитинства додають йому, статечному чоловіку, батькові двох дітей і дідусеві трьох онуків, тепер уже Миколі Йосиповичу, наснаги. Бо, здається ще малим він зрозумів, що життя розмаїте і неповторне. У ньому є все: і радощі, і печалі, і саме від тебе залежить яким ти створиш його для себе й оточуючих тебе.\nМиколка народився 10серпня 1959року у с.Розсохувата. Батьки – колгоспники. Усе своє уміння і здоров’я віддавали роботі. У шість років залишився без батька. А їх у сім’ї четверо. Непросто було матері. Тяжко працювала, проте і в хаті лад давала, і домашнє господарство вела, і їх чотирьох доглядала. Намагалася встигати і за себе, і за батька.\nПочаткову освіту Дмухівський Микола засвоїв у рідному селі. До восьмого класу ходив у Лісоберезівку. А щоб мати повну середню – у Вербку. Не ближній то світ, а все пішком. Навчання давалося легко, а весь вільний час допомагав дома по господарству.\nПравда, хто б що не казав за ті часи, у Миколи Йосиповича своя думка. На рахунок того, що тоді можна було чогось досягти у житті своєю працею, без грошей. Він, сільський хлопчина, навчався у Вінниці, працював на заводі. За гарну працю отримував і грамоти, і добру зарплатню. Зараз дітям без грошей дуже важко розпочинати самостійне життя.\nЦікаві сторінки його біографії: розмаїті, непередбачувані. Але, якщо узагальнювати: щоб не робив – працелюбство на першому місці. Коли не стало колгоспів, «розтягнули» підприємства, не встояв і його ремонтний завод. І йому, відмінному токарю довелося різко змінити професію. У 2005році Микола Дмухівський стає лісником у Головчинецькому лісництві. Але щоб бути з лісом «на ти», потрібні знання. Чоловік це відчув, без належної освіти ніяк, тому без вагань вступив спочатку до Кременецького лісотехнічного коледжу, по його закінченні навчався у Київському національному університеті природокористування і біоресурсів. Факультет садово-паркове і лісове господарство. Знання з агрономії, ґрунтознавства, дендрології виявилися необхідними у професії. Уміло поєднував їх лісник, потім майстер лісу, тепер в.о.лісничого у своїй роботі.\nЙого господарство чимале і дуже розкидане географічно – 5 134га. Відвід ділянок, посадка лісу, догляд за культурами… Лісничий несе відповідальність за всю організацію роботи. Обхід з самого початку його роботи був відсталим, робота була запущена. За останні роки у Головчинецькому лісництві багато чого змінилося. В кращу сторону. І завдяки наполегливості Миколи Йосиповича.\nДе були чагарники – обгороджений лісорозсадник. Знайшов своє місце у господарстві малинник, добре почуваються молоденькі яблуньки. У короби з ранньої весни засіваються сосна, ялина, модрина і дугласія…\nРозкішним став вигляд і самого приміщення лісництва. Сучасна євро покрівля, якісна штукатурка, як знадвору, так і з середини. Добротна підлога, теплі кахельні (аж 4) грубки… При вході – квіти. З жалем розповідає лісничий, що багато корчів троянд недобросовісні злодюжки пересадили, мабуть, у свої двори. І троянд шкода, і новорічних ялинок…(минулоріч 150 штук за ніч «позичили»). Це не просто квіти чи новорічні прикраси. Це труд лісівників, які вклали свою душу у прекрасне. Скільки років потрібно було дбати, щоб з сіянців виростити ошатне деревце…А за одну ніч пішло під сокиру.\nВирвати з коренем оте ненаситне, споживацьке українське ой як важко. (Не як з коренем кущ троянд). Відучити робити звалище біля лісу не просто було чоловікові, але таки вдалося. Коли на зачищеному місці знову з’явився непотріб, відслідкував, довів, присоромив. Відтоді – чисто. Такий настирливий, принциповий, проте й делікатний у всьому. Завдяки життєвому досвіду, працелюбності, порядності здобув авторитет і в колективі, і в селі. Кожен, вважає, повинен робити свою справу і до роботи ставитися добросовісно. Щоб не було соромно перед дітьми, онуками. І щоб їм не було соромно за батька та діда. Гарний слід, добре слово повинен кожен прагнути залишити по собі.\nЯк колись йому ніхто не обирав професії, так і він залишив свободу вибору для майбутнього і своїм дітям. Коли перед його сином став вибір, бути пожежником, будівельником чи лісівником, він не втручався. Проте батькові надзвичайно було приємно, що син віддав перевагу лісівничій справі. (Наразі працює майстром лісу).\nТішиться Микола Йосипович і тим, що середульший онук, школярик Владик по-своєму, нехай по дитячому любить ліс і ніщо його так не вабить, як товариство дідуся і саме в лісі. (Старша онучка – Настя, найменшенький трьохрічний Діма)Хто зна, ким він виросте, але що добрим до живої природи, то це зрозуміло. Бо справжні лісівники не добрими не бувають. Вони розтлумачать, що крім дуба, сосни у лісі має рости і яблуня, і черешня, щоб мали що їсти і пташки. Що в лісництві потрібні трактор, автомобіль, але наряду з технікою мають бути і коні.(Їх у лісництві 12. Кожен має свій характер, норов, але коні – то надзвичайно розумні істоти. А за словами лісничого, коли був майстром, то 80% робіт на дільниці виконувалося за допомогою коней). Усіляких лісових премудростей понарозповідає, розкривши рота не лише б онук слухав. А як радіє, коли бачить, як коні обступають діда, коли той йде до них з відром зерна. «В лісі – класно», – потім розповідає усім домашнім.\nМало часу залишається на дітей, онуків. Справи лісничі забирають часто-густо і вихідні. От зараз пора заготівлі сіна і погода ні буднів, ні свят не чекає. На зиму має бути вдосталь сіна. І хоч залишилося торішнє, але зайвим не буде. Взимку і коней годувати треба, і диких тварин у лісі. Микола Йосипович – на сінокосі, разом з усіма.\nВболіває бо, як за кожну погожу днину, так і за долю лісу, зокрема. Його, як кожного небайдужого лісівника не обходить те, що впродовж кілька останніх років всіма улюблені ліси й праліси хочуть роздерти лакомі до наживи, ненаситні «ділки». Шукають різні приводи, шляхи-лазійки, щоб знищити Держлісгоспи. Так: вони хочуть привласнити, щоб зрізати… Але садити такі не будуть. Їм результат потрібен вже і зараз…\nМи маємо ліс садити для онуків, як колись посадили для нас діди й прадіди. Їм теж було не легко, але вони змогли. У кожного часу свої переваги, свої труднощі.\nЗ ЇХ РУК ВИРОСТАЮТЬ МАЙБУТНІ ЛІСИ\nНе всі знають, що майбутні ліси починаються з теплиць чи лісорозсадників. Ніжні паростки, кілька сантиметрові деревця, (а їх мільйони) потребують не менш старанного догляду, ніж приміром, помідори, урожай яких нас зараз цікавить. А перед цим потрібно було зібрати насіння – не будь-яке, а з найкращих дерев, щоб саджанці були здоровими та міцними. А в лісорозсадниках жіночкам доводиться махати сапками не менше, ніж на власних городах, вірніше – як колись на бурякових плантаціях. Щомісяця, щоб бур’яни не забирали поживу в молоденьких деревець…\nА оцінити сьогоднішні старання лісівників зможуть лише онуки. Хтось скаже, що невдячна це справа. Але не ті, хто щодень трудиться в лісі.\nЛісокультурниць у Головчинецькому лісництві троє. Антончик Тамара Володимирівна та Оріщина Юлія Олександрівна вважають за старшу у їх бригаді Данчук Людмилу Степанівну. Не лише через вік дослухаються до її порад, а через досвід. Людмила Степанівна працює у лісництві «без малого» 20років. Її приязнь до лісу, до того, що робить, особлива, а для простого обивателя – незбагненна. Жінці, щоб дістатися до місця її роботи, потрібно цілу годину йти пішки. (Тамара і Юля дістаються з Горбасова велосипедами). А їй з Івонинець велосипедом ніяк, бо її дорога пролягає через ліс. Отак, щоранку, обійшовши домашнє господарство, весело прошкує до своїх розсадників, не беручи до уваги ні вік, бо й не молоденька, ні щоденну втому. Навпаки, додаючи настрою молодшим дівчатам, бо дорогою ще й грибів назбирає. І аж до вечора згиньки на лісокультурах, або на сіні, або…Де у яку пору потрібно. Навіть її високий тиск призвичаївся до сонця й умов праці. Могла б і залишити цю роботу, поміняти, як це часто роблять її напарниці, а ні. Любить те, що робить. Любить ліс. І молоденькі дубочки за їх невибагливість і стійкість до кліматичних змін, а пагінці модрини, навпаки, за ніжність. І пішу ходу по лісу, бо додає наснаги і сил.\nЖіночки обробляють 40 соток висіяного дуба у лісорозсаднику. Окрім дуба звичайного – каштан, черешні, яблуні. В 11коробах, що у лісництві, з весни висіяли ялину, сосну, модрину, дугласію. І цим сіянцям дають раду. На зрубах садять, за висадженим доглядають.\nУ Головчинецькому лісництві 18 лісівників. Колектив дружній, злагоджений. У кожного свої обов’язки, як і об’єм роботи. Кожна посада по-своєму важлива. У лісокультурниць – особлива.\nЇх робота необхідна й неоціненна.\nВ переддень 60-річного ювілею Миколи Йосиповича, лісокультурниці, скориставшись часом, заховавшись від сонця, сфотографувалися з ним на добру згадку. З найкращими побажаннями і вітанням, розповідали про свого лісничого. Людину добру, чуйну. Господаря, який працює і для лісництва, і для людей.\nСміючись, але впевнено говорили, що на пенсію не відпустять.\nЗа рівнем небезпеки та травм лісозаготівельні роботи поряд із видобутком вугілля. За кількістю нещасних випадків (хоча, там де працюють лісоруби людей мало) лісоруби на одному щаблі з шахтарями. Платиться скорботна данина: одне людське життя за 1млн.куб. заготовленої деревини. Такою є вперта статистика. Тому у ДП «Летичівський лісгосп» лісозаготівельним роботам – максимум уваги. А де ще можна прослідкувати за майстерністю лісорубів, їх вправністю, технікою безпеки, як не на змаганнях.\nТому, згідно спільної постанови Ради обласного Товариства лісівників України та Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства з метою вдосконалення майстерності, підвищення професійного рівня, престижу професії звалювальника лісу та безпеки праці на лісозаготівлях у лісгоспі були проведені змагання. Учасники всіх підрозділів (з чотирьох лісництв та лісопункту), всього 47 звалювальників зібралися у Бохнянському лісництві, аби ще і ще раз показати і довести свою майстерність.\nДля проведення конкурсу-змагання була затверджена комісія-журі. До неї увійшли: Сивун В.М. – директор підприємства – голова комісії, Костюк О.С. – головний інженер, Штойко О.В. – головний лісничий, Войтина В.В. – інженер з охорони праці – члени комісії. Вони були прискіпливими до оцінок. Оцінювалося і підрізування кута підпилювання, і висота пенька,і вчасне подання сигналу, і наскільки точне звалювання дерева. Від пильного ока голови комісії не можна було приховати жодного невдалого руху. Василь Михайлович бере до уваги швидкість, але перевагу віддає таки якості зрізаного.\nКожна вправа потребувала відшліфованих навичок. Усі звалювальники – лісоруби шостого розряду, усі – вправні. Виконувалися щоденні виробничі операції, тому весела міць рук наповнювала всіх учасників змагань.\nБензопила. На подібних заходах можна пересвідчитися на що спроможний цей інструмент у руках професіоналів! Навіть попри несприятливі погодні умови. (У день змагань дощ то втихав, то лляло). Холоду не відчувалося, красне ж літо надворі, а ще –захоплююча атмосфера змагань. Кожен прагнув вибороти першість, стати учасником обласних перегонів. А дощ ще раз доводив, що погана погода не може бути перепоною для лісорубів, але й показав в яких умовах часто-густо доводиться працювати лісівникам.\nЖурі було непросто із 47 учасників виокремити кращих. І все ж: виділилися трьох. Мачковський Олег Валерійович (Летичівський лісопункт); Васильківський Юрій Петрович (Вовковинецьке лісництво); Леськов Володимир Іванович (Бохнянське лісництво).\nНелегка то праця лісоруба. Перемогти у змаганнях можна лише вправними, часто зашкарублими до праці руками.


Секс після пологів - статеве життя після пологів, коли можна?\nНародження дитини – це відповідальний період в житті всіх батьків: зміна розпорядку дня, нові пріоритети, безсонні ночі. Життя повністю перевернуте з ніг на голову. Для відносин зростання кількості членів сім’ї також означає великі зміни.\nОсобливо перші дні і тижні з малюком являють собою єдиний емоційний хаос. Думки про секс після пологів часом зовсім недоречні в цей період. Часто секс може бути стресом для партнера, але це природньо.\nПроте, на щастя, настає момент для першого сексу після пологів. І з ним виникає багато питань: через який час можна займатися сексом після пологів? Чи потрібно використовувати контрацептиви? Чи буде мені боляче? І що саме змінилося в організмі за час вагітності і пологів?\nБільшість гінекологів радять новоспеченій мамі почекати 4-6 тижнів після пологів. Це пояснюється простою причиною того, що при відшаруванні плаценти в матці жінки залишається рана, яка тепер повинна зажити. Під час загоєння, ризик зараження дуже високий, тому не можна допускати попадання інфекції.\nЧотири-шість тижнів – обов’язкова рекомендація лікарів. Якщо пари не можуть стримуватися після пологів, тоді обов’язково потрібно використовувати презерватив для запобігання зараження. Жінка також може відчувати біль на початку, особливо якщо під час пологів була зроблена епізіотомія.\nДо тих пір, поки через кілька тижнів матка не зменшиться, може трапитися так, що статевий член зіткнеться з нею під час статевого акту, що також неприємно для жінки. Тому особливо важливо одне: з сексом після пологів слід чекати до тих пір, поки обидва партнери дійсно не відчують задоволення.\nЖінці особливо складно в перший час. Занадто свіжі спогади про пологи, занадто багато фізичних змін, а так само той факт, що вона раптово перестає бути просто жінкою, а стає матір’ю. Це може трохи стримувати бажання.\nЧитайте также: Вумбілдінг (імбілдінг) - ефективні вправи інтимної гімнастики\nЩо змінюється в організмі жінки?\nПри природному народженні жінка проштовхує дитину через піхву – так що після пологів вона буде розтягнута. Але не хвилюйтеся, приблизно на шостому тижні вона звужується, так що секс після пологів не сильно відрізняється від того що був раніше. Допомагає спеціальна відновлювальна гімнастика, в якій тренуються м’язи тазового дна.\nУ жінок, які годують дитину груддю, рівень естрогену трохи нижче. В результаті піхва може бути сухою, і секс після пологів може бути болючим. В цьому випадку потрібно користуватися змазкою.\nНайбільша проблема у жінок виникає з їх власним тілом. Після вагітності живіт обвисає, кілограми не зникають так швидко, як хотілося б, і жінки бояться, що вони погано виглядають.\nПриблизно у 10% жінок виникає післяродова депресія. Вона може привести до значного зниження статевого потягу.\nІснують чутки, що не можна завагітніти протягом одного року після пологів і під час годування грудьми. Але це не правда. Жінка може відразу ж завагітніти, тому контрацепція абсолютно необхідна.\nКалендарний метод не рекомендується використовувати, оскільки менструальний цикл після пологів дуже нерегулярний.\nЛікарі по різному ставляться до гормональної контрацепції. Одні вважають, що гормональні препарати не шкодять дитині, потрапляючи в її організм через молоко. Інші вважають, що вони можуть негативно впливати на організм дитини. Ні в якому разі не можна самостійно приймати гормональні препарати без консультації лікаря.\nВнутрішньоматкова спіраль є ефективним методом контрацепції. Її можна встановлювати через 6 тижнів після пологів, якщо відсутні протипоказання.\nБар’єрні методи контрацепції можна використовувати відразу ж після пологів.


Хочу придбати приватний будинок, але дружина не дає згоди. Чи маю я право без згоди дружини придбати будинок? » Медиагруппа Адвокат-Консалтинг - официальный сайт\nХочу придбати приватний будинок, але дружина не дає згоди. Чи маю я право без згоди дружини придбати будинок?\nВідповідно цивільного законодавства договори щодо нерухомого майне мають бути нотаріально посвідчені І підлягають державній реєстрації. Договір купівлі-продажу житлового буднику потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації. При укладенні такого договору згода вашої дружний на його укладання має бути нотаріально засвідчена.\nЗгідно зі ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним Із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення І (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово І нотаріально засвідчена.\nУ разі укладення вами договору купівлі будинку без згоди дружини вона мав право звернутися до суду в позовом про визнання такого договору недійсним.


Коли, розпакувавши велику сумку, Остап роздав усім подарунки, Євина радість враз пригасла: «Нащо те шмаття, від якого руки обвисали, було привозити аж з-за океану? Чи не ліпше кожного доларами наділити?» – подумала – Особлива\nПані Єва і досі не може забути той далекий день свого дитинства, коли їх розлучили з рідним братом Остапом. Мешкали тоді вони у польському селі Свібодіци. Батьки утримували велике господарство, з яким не в силі були самотужки впоратись. Тому наймали людей, до яких дуже приязно ставилися. Ніколи не принижували, щедро їм платили. І, взагалі, вважали за своїх.\nОчевидно, якась зла, підcтупна дyша позаздрила їх теплому родинному щастю і однієї осінньої ночі підпалила маєток. «Рятуй дітей, Оксано! А я побіг випускати худобу!» – істepично кpичав батько, тopмосив розгублену матір, яка щойно заснула після виснажливої праці.\nТак за одну ніч вони зубoжіли. За одну ніч поcивіла матір і не стало батька, який пoмер від тяжких опiків. Запах того згарища, крики людей і невтішне ридaання матері Єва не забула і досі.\nКоли Остапчик, схопившись руками подолка Євиної сукенки, не хотів їх покидати, матір зoмліла. Його надpивистий плач чувся на всю околицю.\nКоли відійшов у засвіти Євин чоловік Іван, невимовна туга стискала її осиротілу дyшу. Тепер, як ніколи, усвідомлювала: час – невблаганний, а вона так нічого і не знає про брата. Якось розглядала альбом зі світлинами. Ось на оцій, єдиній, вони разом з Остапом гойдаються на гойдалці, яку змайстрував їм батько. «Бабусю, невже це ти? Де поділися твої кучері? А хлопчик – хто він?» – спитала Христинка, заставши зненацька Єву у сльозах.\nЧи не вперше Єва зізналася онуці, як усе життя їй бракувало брата, як і досі за ним сумує, і сльозами ніби змивала з душі важкий тягар. Не відала, що її історія зачепила серце Христинки, котра поставила собі за межу – віднайти Остапа.\n«Євуню, сестро моя дорогенька, я уже й не сподівався побачити тебе. Дивна річ ця соцмережа, чи не так?» – в очах сивочолого чоловіка заблистіли сльози. – Я такий щасливий, сестричко! І Христинка, онука твоя, молодчина що розшукала мене».\nВишукані наїдки і напитки розклали на столі для шанованого гостя. Та Остап, на диво, трішки перекусивши, встав з-за стола. І попросив піти на материну могuлу. А заодно – поглянути на поле, де вона працювала ланковою, на школу, де навчалася сестра, її діти й онуки, на широкий луг, де випасали худобу.\n«Ти чомусь посмутніла, сестро. Мабуть, втомили тебе мої гостини. Не слід стільки страв готувати, я залюбки поласував би варениками із сиром. Домашніх, давно не їв. Чи дерунами такими, як мама нам готувала. Не перевтомлюйся, хороша моя», – лагідно засяяли Остапові очі. Проте Єву мов нечuстий спокyсив, і коли до від’їзду брата залишилося кілька днів, у її голові визріла хитра ідея: вони знову наготують усілякої смакоти.\nТепер ніби-то ще й в честь дня народження Христинки. Була упевнена: Остап розщедриться і подарує дівчинці долари. Звичайно, усіх домашніх вона попередить. Остап тепло привітав Христинку, поцілував кучеряву голівку і знову зібрався на клaдoвище. Щоб посадити калину на маминій могuлі.\nНе відала, що Остап ненароком почув її. І про дату іменин Христинки із соцмережі пам’ятав. Щось гірке і болюче застрягло йому усередині. Прийняв пігулку валідолу, та заспокоїтись не зміг. У голові важким молотом вистукувало одне слово: «Скупий!» З важкою душею прощався Остап з ріднею.\nЄва взялася прибирати у вітальні. Скинула зі стола святкову скатертину, під якою лежав конверт. У ньому – щедра купка доларових купюр і записка: «Подаруєш, сестро, мій презент Христинці у грудні на її день народження. Заодно вділи щось і для себе. А рушників вишиваних нам не бракує. Пoкiйна тітка Ганна багато їх вишила. І цього рукотворного дива навчила мою доньку. Прощавайте. І будьте усі здорові».\nЧитайте також: – Я тобі вже все сказала! Забирай валізу і до побачення! Це ж треба! Ми тут і стіл накрили і прочекали весь вечір, а він навіть на п’ять хвилин не зволив прийти! Так він же тебе ні в гріш не ставить. Ось згадаєте мої слова, та пізно буде. Принесеш в пoдолі, а нам виховувати. Не для того ми тебе з батьком народили і виховували, щоб об тебе мужики ноги витирали!\nУ Єви запамopочилося у голові. Чорні цятки забігали перед очима. Тремтячимим пальцями стала рахувати долари. О, Боже, який сором! Вона ладна крізь землю провалитися! А гріх який неспасенний вона вчинила! Ось чому брат такий понурий був останнім часом. І так холодно попрощався з нею…\nНа зв’язок Остап більше не виходив. І хоча відтоді минуло п’ять років, стару Єву і досі гризе сум’яття: чи живий він? Чи здоровий? Чи зумів простити сестру?\nІ все частіше у Євиних снах з’являється давній епізод: зaxлинаючись слізьми, малий Остапко тримається подолка її сукеночки, і благає матір їх – не розлучати…\nАвтор – Марія Маліцька, м. Теребовля. За матеріалами видання “Наш День”\n– Я тобі вже все сказала! Забирай валізу і до побачення! Це ж треба! Ми тут і стіл накрили і прочекали весь вечір, а він навіть на п’ять хвилин не зволив прийти! Так він же тебе ні в гріш не ставить. Ось згадаєте мої слова, та пізно буде. Принесеш в пoдолі, а нам виховувати. Не для того ми тебе з батьком народили і виховували, щоб об тебе мужики ноги витирали!\nНоворічний стіл 2020 року: що смачненьке приготувати і як його прикрасити


Заворотнюк захворіла на рак через ЕКЗ: медики розповіли невідомі подробиці — КОД - компромат ОРД досьє, новости и форум Винницы, форум о PR\nЛікарі клініки репродуктивного здоров’я разом з онкологом розібралися, чи могло екстракорпоральне запліднення стати причиною раку. Про це повідомляє Eva.ru.\nЕкстракорпоральне запліднення — високотехнологічний метод лікування безпліддя, до якого вдаються, якщо інші способи зачати дитину не допомогли. ЕКЗ допомагає стати батьками безлічі безплідних пар.\nХоча народилися в результаті ЕКЗ дітей часто називають "немовлятами з пробірки", насправді поза тілом майбутньої мами відбувається тільки запліднення. Потім ембріон переносять в матку. Майбутній малюк росте, розвивається і з’являється на світ точно так же, як і всі інші немовлята, зачаті природним шляхом.\nЧи може ЕКЗ викликати рак?\nЗа словами лікарів, щоб аргументовано відповісти на це питання, необхідно спиратися на багатоцентрові дослідження. За масштабним закордонним даними можна зробити висновок: ризик захворіти на рак в результаті ЕКЗ дуже невеликий.\nУ Швеції, де охорони здоров’я приділяється дуже велика увага, з 1932 року всі громадяни внесені в особливий реєстр, завдяки якому вчені отримали доступ до даних про стан здоров’я всіх громадян. У тому числі — 1 800 000 жінок, які для досягнення вагітності використовували або стимуляцію овуляції, або програму ЕКЗ.\nДані про здоров’я цієї групи жінок порівняли з даними про здоров’я 2 000 000 матерів, які завагітніли без використання допоміжних репродуктивних технологій. Виявилося, що жінки, які використовували програму ЕКЗ, хворіють всіма видами раку нітрохи не частіше тих, кому вдалося завагітніти звичайним способом. Більшість відхилень було пов’язано з тим, що у жінок, які вдавалися до ЕКЗ, ще до вагітності були проблеми зі здоров’ям.\nЗаворотнюк після звістки про параліч оновила Інстаграм\nЗвідки ж тоді взявся слух про зв’язок ЕКЗ і раку?\nПро зв’язок ЕКЗ і раку виходить багато наукових публікацій\nЛікарі та вчені намагаються зробити ЕКЗ максимально безпечним, щоб уникнути найменшого ризику для майбутніх мам. Всі потенційні небезпеки, пов’язані з екстракорпоральним заплідненням, вивчають буквально "під мікроскопом" — навіть якщо ризики невеликі, їх намагаються ретельно перевіряти. В результаті перевірки з’являються наукові статті, на появу яких реагують ЗМІ, але сама проблема обговорюється однобоко.\nЛюдям цікаве життя знаменитостей\nЛюдей цікавлять всі подробиці життя кумирів, в тому числі стан їх здоров’я. Тому, якщо захворює молода і красива актриса чи співачка, журналісти починають шукати причини її хвороби. А оскільки ЕКЗ — досить відомий метод, то він часто незаслужено потрапляє в центр уваги.\nВагітність і рак дійсно можуть бути пов’язані\nОднак зовсім неважливо, яким чином завагітніла жінка: природним шляхом або за допомогою ЕКЗ.\n"Вагітність — процес довгий. Всі дев’ять місяців жінка живе з абсолютно іншим гормональним фоном, ніж був у неї до вагітності. За цей термін дійсно можуть відбутися перебудови в організмі, які здатні запустити розвиток онкологічних захворювань, — пояснює глава клініки репродуктивного здоров’я Олена Калініна. — При цьому сама по собі вагітність не викликає рак і не підвищує ризики його виникнення. Як правило, проблеми виникають у жінок, які страждали від хвороби ще до зачаття. Наприклад, вагітність може спровокувати погіршення все тієї ж гліобластоми. Але це не означає, що ЕКЗ або вагітність призводять до цієї хвороби! "\nРаніше OBOZREVATEL писав, що російську актрису Анастасію Заворотнюк, яка бореться з онкологічним захворюванням, лікують масажем через загрозу тромбозу. Вона спостерігається в Європейському медичному центрі.\nДжерело статті: “https://www.obozrevatel.com/ukr/show/people/zavorotnyuk-zahvorila-na-rak-cherez-ekz-mediki-rozpovili-nevidomi-podrobitsi.htm”


Тріска: користь і шкода для організму ~ Жіночий сайт "Вона"\nТріска: користь і шкода для організму\nТріска – справді «народний» продукт. За даними всеросійського опитування, її споживають 55% наших співвітчизників, зокрема ті, кому по волі випадку довелося дотримуватися дієти.\nСприймаючи рибу як гарнір, багато хто навіть не замислюються, корисний чи ні цей продукт. Адже не все так просто, тому давайте поговоримо на тему — «Тріска: користь і шкода».\nВсі переваги приховані у складі\nТак склалося історично, що при згадці про тріск багато хто з нас уявляють тільки печінка рибки, укладену в жерстяну банку з маслом або у власному соку. І дійсно, ця страва була дуже затребуване в недалекому радянському минулому.\nАле варто знати, що філе або не менш популярні мови тріски мають також свою користь і шкоду. Корисних властивостей, звичайно, набагато більше, за що цю морську рибку цілком заслужено люблять і цінують у багатьох країнах, зокрема, жителі приморських районів.\nВся справа в тому, що шарувате біле м’ясо практично не містить жиру, а замість нього до складу включені білкові сполуки, а також цінні амінокислоти, за рахунок чого рибка займає лідируючі позиції в дієтичному харчуванні:\nлюдей, що бажають скинути зайві кілограми;\nмайбутніх мам, схильних до скупчення рідини в організмі;\nхворих, які проходять реабілітаційний період після проведення операцій;\nпацієнтів з шкірними недугами.\nАле навіть якщо ви абсолютно здорові, бадьорі, повні сил і енергії, включити цю рибку в свій раціон все ж варто. Хоча б для того, щоб регулярно поповнювати запас необхідних для організму макроелементів, вітамінів.\nНайбагатший склад тріски допоможе:\nЗаповнити нестачу білка тим, хто за медичними показниками або етнічних міркувань відмовився від вживання м’яса.\nДостатній вміст цинку, фосфору та селену зіграє на руку жінкам, які страждають від ламкості нігтів, волосся і хворобливого кольору шкіри. До того ж, ці елементи допоможуть зміцнити кісткову систему, а цинк буде перешкоджати появі сивого волосся.\nВагітним жінкам тріска допоможе заповнити недолік в організмі вітаміну Д і кальцію, а вони особливо необхідні для правильного розвитку плоду.\nПоліненасичені жирні кислоти Омега-3, які у складі тріски не менше, ніж у пачці вітамінів, знизять рівень шкідливого холестерину в крові, зміцнять серцево-судинну систему і нормалізують обмін речовин.\nМаленьким розумникам і розумниця тріска може в навчанні. Йод у складі рибки заповнить денні потреби зростаючого організму.\nА нещодавні дослідження, проведені Інститутом правильного харчування у США, встановили, що регулярне вживання 100 грамів філе тріски допомагає боротися з депресією, стресами і меланхолією.\nГоворячи про користь і шкоду тріски, не можна не згадати про дивовижні властивості її ікри, адже саме з цього делікатесу фармацевтичні компанії готують риб’ячий жир. Він дуже корисний при гострих течіях інфекційних захворювань, зниження імунітету, реабілітаційному періоді після важких травм і операцій.\nКупуючи в магазині тушку тріски, не викидайте хребці. Вони є лідерами за змістом фосфору і кальцію. Приготуйте з рибних кісточок овочевий супчик або просто відваріть бульйон — так ви збережете мікроелементи, необхідні для зміцнення зубів та кісток.\nНеприємні особливості смачної рибки\nНа жаль, незважаючи на всю користь тріски, шкоду для організму від вживання цього виду рибки також має місце. Одним з головних негативних чинників, якими вона наділена, є її здатність вбирати в себе важкі метали та відходи промислового виробництва.\nСаме тому при виборі філе варто запитати у продавця сертифікат якості, а краще купувати рибку одного і того ж перевіреного бренду. До того ж дуже часто тріска є рознощиком паразитів, і в зв’язку з цим вона повинна піддаватися правильної термічній обробці.\nЩо ж стосується медичних протипоказань, їх список не менш значний:\nКатегорично не можна вживати в їжу філе, печінка і ікру тріски людям з індивідуальною непереносимістю продукту або наявністю алергії на білок тваринного походження. Звичайно, подібне в природі зустрічається вкрай рідко, але все-таки ймовірність є. А це означає, що при появі набряклості, свербежу, кропив’янки на шкірі необхідно звернутися до лікаря.\nДіагностування порушень в роботі нирок і жовчних проток — вагомий аргумент на користь того, щоб зовсім відмовитися від такого рибного делікатесу.\nПротипоказано лікарями вживати страви з тріски при наявності гіперкальціємії, зниженому артеріальному тиску і гіпертиреозі.\nЛюди з різним ступенем ожиріння і надмірною вагою повинні вибирати продукт більш ретельно, хоч тріску і не відноситься до розряду жирних риб. Перевагу варто віддати низькокалорійного філе, а не разделанным мов рибки.\nПри приготуванні рибних страв варто врахувати і той факт, що тріска погано поєднується з усіма видами твердих і кисломолочних сирів. Така їжа може стати причиною сильного нетравлення шлунка і викликати певні проблеми з травленням надалі. І звичайно ж, пам’ятаєте про те, що найбільш корисними вважаються страви з тріски, приготованої на пару або запеченої в духовці.\nЩоб отримати максимум користі від вживання тріски, потрібно звернути увагу на правильне зберігання і заморожування продукту. Риба, заморожена кілька разів, вважається непридатною для вживання в їжу і підійде тільки для корму тваринам. І пам’ятайте, що всього доброго, смачного і корисного теж має бути в міру. Не забувайте включати в свій раціон і інші продукти харчування!\nБолить спина в області хребта між лопатками: причини\nЧому на статевий губі з’явився білий жировик? Як позбутися жировика?\nЛікування і профілактика ламкості судин


Випускник може подавати документи до п’яти вузів\n15 Червня 2010 15:40\nДокументи для вступу до вишів цьогорічний випускник може подавати не більше, ніж до п’яти вузів України, притім, не більше, ніж на три спеціальності у кожному з них.\nЗа словами чиновників від освіти, прийом заяв і документів на денну форму навчання розпочинається 15 липня, вступні екзамени та творчі конкурси пройдуть з 23 по 31 липня.\nЯкщо вступник під час ЗНО з непрофільних предметів набрав менше 124 балів, то його допускають до здачі вступних іспитів лише у тому разі, якщо він з кожного профільного предмета набрав не менше 170 балів.\nОкрім цього, розроблено низку заходів щодо забезпечення контролю за ходом вступної кампанії у 2010 році.\nРобиться це з метою недопущення посадових зловживань, правопорушень і хабарництва, забезпечення принципів пріоритетності знань, прозорості і гласності під час вступних іспитів, забезпечення соціальних гарантій пільговим вступникам.


Україна відзначає Всесвітній день здоров'я подальшим скороченням поширеності тютюнокуріння | Громадська організація ЖИТТЯ"\n07/04/2015 22/12/2018 Новини\tКількість переглядів:\nКуріння щорічно призводить майже до 6 мільйонів випадків смертей, із яких понад 5 мільйонів трапляється серед споживачів і колишніх споживачів тютюну, і більше 600 000 – серед некурців (170 000 – діти), котрі піддаються впливу вторинного тютюнового диму. Кожні 6 секунд через тютюн помирає приблизно одна людина, тобто відбувається кожен десятий випадок смерті серед дорослих людей. Майже половина нинішніх споживачів тютюну зрештою помре від будь-якої пов’язаної з тютюном хвороби. Про ці сумні факти свідчить ВООЗ.\n«Наразі ми працюємо над затвердженням Українського національного плану дій щодо боротьби з хворобами неінфекційного походження. До Плану включені заходи щодо зменшення поширеності куріння, адже саме це положення є одним із 9-ти глобальних цілей, зазначених у Доповіді ВООЗ щодо ситуації в сфері неінфекційних захворювань у світі 2014 р.», – зазначила Наталія Король, керівник відділу боротьби з неінфекційними захворюваннями Бюро ВООЗ в Україні.\nКуріння підвищує ризик серйозних захворювань, таких як: рак, хвороби серця, інсульт, хвороби легенів, атеросклероз, бронхіт, емфізема – а також викликає косметичні проблеми: зморшки, пошкодження зубів.\n«Куріння сигарет є причиною розвитку раку легенів у 85 – 90% випадків. Курці хворіють на цю патологію у 30 разів частіше ніж ті люди, що не курять. Куріння сигар або люльки подвоює ризик розвитку раку легенів. Також при пасивному тютюнокурінні, ризик захворіти на рак легенів зростає у 1,5 рази. Активні курці хворіють на рак легенів у 20 разів частіше, ніж пасивні. Серед осіб, які курять більше 2 пачок сигарет на день, від раку легенів вмирає кожний сьомий. Після стажу курця у 10 пачко-років смертність помітно зростає. Проте після відмови від куріння ризик раку легенів постійно зменшується, і через 15 років він наближується до ризику для некурців, якщо людина курила менше 20 років. Крім того, жінки, які курять у період 15 – 35 років, ризикують захворіти раком молочної залози на 34% більше, ніж жінки, які не вживають тютюн», – зауважує Дмитро Осинський, головний онколог м. Києва.\n«Завдяки скоординованим діям громадськості, зокрема Коаліції за вільну від тютюнового диму Україну, було внесено прогресивні зміни до українського законодавства у контролі над тютюном, котрі були спрямовані на скорочення споживання тютюну. Нам вдалося звільнити громадські й робочі місця від диму; заборонити рекламу й спонсорство тютюнових виробів; започаткувати нове маркування упаковок сигарет, на яких з’явились графічні попереджень про шкоду куріння; у 12 разів підвищити акцизи на тютюнові вироби з 2007 р., при чому доходи у бюджет зросли у 7 разів», – зазначив Андрій Скіпальський, керівник Центру контролю над тютюном, ГО «Життя».\n«Зменшення поширеності тютюнокуріння також призводить і до скорочення захворюваності: наприклад, кількість осіб, які в згаданому опитуванні домогосподарств повідомили, що хворіють на хронічний бронхіт або емфізему легенів, скоротилася за останній рік на 12%. За даними Держстату, у 2008-2013 роках суттєво скоротилася і смертність від пов’язаних з тютюнокурінням хвороб, наприклад, на 29% зменшилася кількість смертей від атеросклерозу, на 42% – від туберкульозу органів дихання», – стверджує Костянтин Красовський, завідувач сектором контролю над тютюном Українського інституту стратегічних досліджень МОЗ України.


Кокцидіоз у кроликів: симптоми і лікування хвороби | Догляд за тваринами\nЭймерии та інші кокцидиальные організми можуть заразити кроликів хворобою під назвою кокцидіоз, особливо молодих і не зміцнілих. Ці організми живуть в кишечнику кролів, але також можуть інфікувати їх печінку.\nТяжкість кокцидіозу залежить від виду еймерій (кокцидій), імунної системи, віку, а також навколишнього екології кролика.\nЯк кролик заражається кокцидіозом?\nЯкі симптоми кокцидіозу у кроликів?\nЯк ветеринар зможе діагностувати кокцидіоз?\nЯк лікувати кокцидіоз?\nКролики можуть заражатися кокцидіозом через їжу або контакт з фекаліями іншого кролика, в яких могли знаходитися цисти кокцидій. У кокцидій немає проміжного господаря або носія, це означає, що кролик може заразитися безпосередньо через прямий контакт з фекаліями.\nУ багатьох кроликів, які заражені кокцидіями, не виявляються жодні симптоми та клінічні ознаки. Однак, якщо в них з’являться симптоми, то ви можете побачити водянистий або слизовий стілець, в якому, можливо, буде кров. Діарея може бути рідкою або періодичної (з’являтися і проходити знову і знову).\nВи також можете помітити інші симптоми, а саме:\nВаш ветеринар, швидше за все, візьме фекалії або фекальний мазок на тест, за допомогою якого він зможе визначити наявність в організмі кокцидій.\nЯкщо діарея у кролика прогресує у важку форму, то ветеринар, можливо, захоче госпіталізувати кролика, щоб забезпечити йому необхідну підтримуючу терапію доти, поки йому не стане краще. Або ветеринар може порекомендувати вам лікування кролика на дому за допомогою пероральних препаратів. Протягом усього періоду лікування важливо забезпечити кролика найбільш здоровою і відповідною дієтою.\nТак як кролики копрофаги (вони їдять власні фекалії або цекотрофы і можуть буквально захопити самі себе), тому вам слід ретельно очищати їх клітку і прибирати за ними, щоб запобігти повторному зараженню. Для успішного лікування кокцидій, будь ласка, дотримуйтесь інструкцій ветеринара і не нехтуйте його порадами.


Клацальні койсанські мови – відгомін мовлення прадавніх людей | «Чудова Мова»\nЧи в якихось мовах сьогодення ще можна почути шепіт старовинної батьківської мови, якою розмовляли перші сучасні люди? Багато лінгвістів говорять, що це неможливо через те, що мова змінюється занадто швидко. Проте нові генетичні дослідження підкреслюють надзвичайну стародавність особливої групи мов, збільшуючи ймовірність того, що їх відмінна ознака була частиною прадавньої мови. Це клацальні койсанські мови, приблизно 30 з яких дожили до нашого часу в південній Африці.\nКожна клацаюча мова має набір з чотирьох або п’яти клацальних звуків (так звані «клікси»), які по суті є подвоєними приголосними, утворюваними відведенням язика вниз від піднебіння. За межами Африки єдиною мовою, в якій відоме використання кліксів, є мова дамін – зникла мова аборигенів Австралії, якій навчали лише чоловіків для ритуалів ініціації. Також деякі народи, що розмовляють мовами банту, які прийшли в південну Африку із своєї батьківщини в західній Африці приблизно 2000 років тому, позичили певні клікси з мови кхве, і одне використання полягає в заміні приголосних звуків у табуйованих словах.\nІснують причини вважати, що клацальні мови можуть бути дуже давніми. Одна полягає в тому, що самі носії клацальних мов, зокрема група мисливців-збирачів з Калахарі, згідно з аналізом їхньої ДНК, належать до надзвичайно давнього генетичного родоводу. Їх називають «жуц|оансі» (ju|'hoansi), де вартикальна паличка означає клікс (тут «ц|» вимовляється приблизно як цокання при незгоді чи розчаруванні).\nВсі групи людей є однаково давніми, адже походять від однієї й тієї ж початкової популяції. Але зараз генетики можуть розмістити етнічні групи на родовому дереві людства. Групи на кінцях коротких гілочок, які лише нещодавно відділилися від більш ранніх популяцій, є молодшими в генеалогічному розумінні, ніж ті, які перебувають на кінцях довгих гілок. Якщо судити за мітохондріальною ДНК, генетичним елементом, який передається за жіночою лінією, то гілка жуц|оансі має настільки давнє походження, що уходить вниз майже до самого коріння дерева людського родоводу.\nБільшість носіїв клацальних мов, що збереглися, живуть в південній Африці. Але дві маленькі популяції, хадза і сандаве, живуть біля озера Еясі в Танзанії, в східній Африці. Два генетика зі Стендфорду, доктор Алек Найт (Alec Knight) і доктор Джоанна Маунтейн (Joanna Mountain), зробили генетичний аналіз хадза, щоб з’ясувати їхній взаємозв’язок з їхніми товаришами за клацальним мовленням, жуц|оансі.\nЗгідно з дослідженнями вчених Стенфорду, хадза також мають надзвичайно давнє походження, яке теж сягає самого коріння родового дерева людей. Але родоводи хадза і жуц|оансі виходять з протилежних сторін його кореня. Іншими словами, хадза і жуц|оансі були окремими народами чи не із ранкової зорі існування сучасного людства.\n«В 1999 році мірандська стала другою офіційною мовою Португалії завдяки регіональному лобіюванню і одному юристу, який був зацікавлений у справі... це ознака, яка практично відкинула всі зневажливі закиди про те, що мірандська є діалектом португальської».\nСтендфордська команда порівняла їх з іншими дуже давніми групами, такими як мбуті із Конго і пігмеї байака із Центрально-Африканської республіки, і з’ясувала, що розбіжність між хадза і жуц|оансі може бути найдавнішим відомим розщепленням на дереві людського родоводу. Якщо тільки кожен народ незалежно не вигадав клацальні мови в якийсь пізніший час, то це відкриття означає, що клацальними мовами розмовляли дуже давні люди, від яких походять як хадза, так і жуц|оансі.\n«Дивергенція цих генетичних ліній є однією із найдавніших в світі», – говорить доктор Найт. – «Отже безумовно можна зробити висновок, що клікси існували і в батьківській мові».\nЯкщо це так, то сучасні люди, які залишили Африку приблизно 40000 років тому і заселили решту світу, могли бути носіями клацальних мов, які потім втратили свої клікси. Австралія, де розмовляли клацальною мовою дамін, є одним з перших місць за межами Африки, про яке відомо, що її досягли сучасні люди.\nАле стародавність кліксів, якщо вони насправді є надзвичайно давніми, призводить до серйозної загадки. Джозеф Грінберг (Joseph Greenberg) зі Стендфордського університету, великий класифікатор мов світу, розмістив всі клацальні мови в групу, яку назвав койсанською. Але сандаве і хадза є мовами, які лінгвісти називають ізолятами. Вони відмінні одна від одної і від всіх інших відомих мов. Окрім своїх кліксів у них є мало спільного навіть з іншими койсанськими мовами.\nТе, що хадза і жуц|оансі настільки ж відрізняються за своєю мовою, як і за своєю генетикою, є відображенням одного й того самого факту. Вони є надзвичано давніми, і пройшло дуже багато часу, щоб розійшлись як їхні мови, так і їхні гени. Загадка полягає в тому, чому вони зберегли свої клікси, якщо все інше в їхніх мовах змінилось.\nДоктор Найт припустив, що клікси могли вижити через те, що в савані, де проживає більшість носіїв клацальних мов, ці звуки дозволяють мисливцям координувати дії, не лякаючи при цьому здобич. Шепіт, у якому використовуються лише клацальні звуки, більше схожий на скрипіння гілок, аніж на людське мовлення. Доктор Найт зауважує, що клікси становлять понад 40 відсотків мови і цього достаньо, щоб мисливці могли передавати свої думки.\nДоктор Антоні Трейл (Anthony Traill), експерт із клацальних мов в університеті Вітватерсранду в Південній Африці, говорить, що не вважає ідею про мисливців дуже правдоподібною.\n«Клікси є акустично дуже різкими для вух ссавців», – зауважує він. – «Ймовірно, це найгірші звуки, які можна використовувати, якщо ви намагаєтесь приховати свою присутність».\nАле він погоджується, що важко зрозуміти, чому клікси зберігаються так довго. Він виявив, що у звичайному процесі розвитку мови певні типи клацання можуть бути замінені неклацальнимии приголосними, проте йому ніколи не доводилось бачити, щоб відбувалось протилежне.\n«Вкрай малоймовірно, щоб повністю розвинута система клацання могла б вирости з неклацальних попередників», – говорить доктор Трейл.\n«Із понад 2 тисячами різними мовами Африка має третину всіх мов світу, при цьому там живе менш ніж сьома частина населення Землі. Для порівняння, Європа, де проживає приблизно одна восьма населення світу, має лише приблизно 300 мов».\n«Чому в Африці так багато мов?»\nЧерез те, що мови настільки швидко розвиваються, лінгвістам важко визначити їх вік. І дійсно, більшість вважає, що для мов, яким понад декілька тисяч років, визначити вік майже неможливо. Але якщо доктор Трейл має рацію в тому, що клікси можна втратити, але не віднайти заново, то це означає, що вони можуть бути дуже давніми компонентами мови.\nДоктор Бонні Сендс (Bonnie Sands), лінгвіст з Університету Північної Аризони, говорить, що створювати клацальні звуки не дуже і важко. Всі діти можуть робити їх. Доктор Сендс не бачить причини, чому клікси не можна було б винайти незалежно багато разів і, ймовірно, втратити у всіх регіонах світу, окрім Африки.\n«Ми нічого не отримуємо, коли припускаємо, що клікси могли бути винайдені лише один раз», – розповідає вона, – «або коли допускаємо, що певні типи фонологічних систем є більш первісними, ніж інші».\nДоктор Трейл говорить, що хоча один клацальний звук виговорити неважко, швидко торохтіти послідовностями клацальних звуків – зовсім інша справа, оскільки вони схожі на подвійні приголосні.\n«Вільне і швидке вимовляння кліксів у плинній розмові є важким за будь-якою мірою», – пояснює він. – «Воно вимагає більшої артикуляційної роботи, це наче проходити два східця одним кроком».\nЗважаючи на лінощі людської мови, чому ж клікси збереглися у носіїв клацальнийх мов, в той час як все інше змінилось?\n«Це головна проблема», – говорить доктор Трейл. – «За всіма очікуваннями вони мали б відступити під тиском змін, які впливають на мови. Я не знаю відповіді».\nПровідна теорія, яка пояснює виникнення поведінково сучасної людини 50000 років тому, полягає в тому, що якась генетична зміна в одній групі людей уможливила удосконалення сучасного мовлення. На думку археолога доктора Річарда Кляйна (Richard Klein) нова здатність до комунікації зробила можливими нові варіанти поведінки, які починають відображатись в археологічних свідченнях того часу.\nСтендфордська команда розрахувала дату 112000 тисяч років, плюс або мінус 42000 років, для розділення популяцій хадза і жуц|оансі. Якщо це означає, що сучасне мовлення існувало в ті давні часи, то це не співпадає з гіпотезою доктора Кляйна.\nАле доктор Найт говорить, що ця оцінка є дуже приблизною, і додає, що вважає, що нові відкриття щодо клацальних мов повністю сумісні з теоріює доктора Кляйна. Клікси могли бути частиною першої повністю артикульованої людської мови, яка з’явилась в певній групі ранніх людей 50000 тисяч років тому. Ці люди з мовним геном мали б повністю перевершити всі інші групи, так що мова виявилась універсальною у популяції людей, яка вижила.\nЦе б могло пояснити, чому метафоричний Адам знайшов спільну мову із Євою. Вони просто клацали.