Цвіль в холодильнику: як позбутися | Догляд за тваринами\nЦвіль в холодильнику: як позбутися\nЦвіль в холодильнику\nДотримуйтесь правил розміщення і зберігання продуктів харчування і ніколи не будете знати, що таке цвіль в домашньому холодильнику\nЯк правило, цвіль в домашньому холодильнику з’являється тоді, коли агрегат працює не регулярно або коли господиня взагалі не стежить за порядком усередині охолоджуючого приладу. Про ступінь шкідливості цвілі/грибка для людей говорить наступний факт: в старовину будинки, в яких заводилася цвіль, наші предки зраджували вогню.\nУ нашому випадку викидати домашній холодильник на звалище не потрібно, тому що ринок побутової хімії перенасичений продукцією, яка успішно бореться з цвіллю: «Містер Мускул», «Доместос», «Сілліт», «Комет» і багато інших компаній. Вони розміщують на своїх товарах, успішно знищують цвіль, інструкцію, яку необхідно уважно читати і неухильно її дотримуватися, щоб уникнути неприємних наслідків.\nНародні засоби для боротьби з цвіллю в домашньому холодильнику\nПричини, за якими виникає цвіль в «домашньому помічника»\nПрофілактика – основа здоров’я людини\nЗ народних засобів найефективнішим вважається сода й мило господарське\nЯкщо хтось не хоче витрачатися на хімічні засоби, їм можна порадити народний метод: ліквідувати цвіль за допомогою харчової соди і оцту.\nВологу губку прикладаємо в тарілку з харчовою содою і ретельно притираем весь холодильник зсередини, особливо місце зливу води в піддон, а також ущільнювальну гумку на дверцятах агрегату. Після цієї процедури ганчіркою, змоченою в звичайному оцті, скрупульозно протираємо весь холодильник.\nХарчова сода знищує спори грибка, а оцет усуває неприємний запах. Після цієї процедури холодильник треба просушити. Це можна зробити, відкривши дверцята навстіж, так і за допомогою вентилятора/фена. Якщо в будинку є ультрафіолетова лампа, можна її включити і залишити в непрацюючому «домашньому помічника» на деякий час для ще більшої дезінфекції агрегату.\nУспішно бореться з цвіллю і звичайне господарське мило, яке чомусь зникло з прилавків магазинів. Зробите насиченою мильний розчин і два рази ним вимиєте холодильник. Протрете насухо, дасте провітритися– прощай, цвіль.\nЗавантажуючи тому в морозильну агрегат продукти харчування, які зберігалися в цвілому приладі, їх необхідно ретельно протирати, тому що на них можуть «сидіти» спори грибка. Як говорить мудрість нашого народу: «Береженого Бог береже».\nПопередження! Хтось із знайомих може порадити обробити домашній холодильник мідним купоросом. Цього робити категорично не можна!\nБоротися зі спорами грибка за допомогою мідного купоросу ні в домашньому холодильнику, ні в приміщенні не можна, тому що він не менш небезпечний для людського організму, ніж цвіль.\nПриродно, що цвіль в домашній холодильник нам не марсіани привозять, а виникає вона від недотримання нами елементарних правил і вимог, які написані в інструкції користувача:\nПорушення норм і правил зберігання продуктів харчування в домашньому холодильнику;\nУтворення цвілі/грибка через бруд в агрегаті;\nПорушення правил догляду за електроприладом: спроба зберегти несвіжі продукти, довге зберігання (забули) швидкопсувних продуктів,\nНадмірна вологість всередині холодильника;\nНеправильна обробка продуктів перед завантаженням їх на зберігання.\nДотримуйтесь усіх правил і ви не побачите цвіль у своєму холодильнику\nПравила, дотримання яких зробить неможливим утворення спор грибка в «домашньому помічника»:\nМінімум два рази на рік, а краще раз в квартал, мити холодильник розчином харчової соди і протирати оцтом;\nПеред завантаженням продуктів на зберігання ретельно їх оглядати і обробляти пошкоджені/брудні місця;\nНіколи не намагатися класти на зберігання продукти, які почали псуватися (на зразок, як зберегти);\nДля поглинання надлишкової вологості класти в «домашньому помічника» пакетик силікагелю. Він прекрасно прибирає зайву вологу.\nЗвичайно, основним профілактичним методом боротьби зі спорами грибка є регулярне прибирання морозильного агрегату. Це не вимагає ніяких додаткових матеріальних витрат (хто буде вважати харчову соду і «крапельку» оцту!), а тільки деяких фізичних/психологічних зусиль. А натомість господиня 100% буде знати, що її домочадці фізично здорові.\nАдже спори грибка не тільки псують вигляд холодильника, виділяють неприємний запах, але й приносять величезну шкоду людському організму. Спори грибка важко виводяться з організму, а шкоду приносять величезний. Навіть не беремо матеріальний аспект– зараз будь-яке лікування варто «деяких» грошей і величезних зусиль.\nГоловне — регулярне прибирання\nВище було написано про прекрасних якості харчової соди в боротьбі зі спорами грибка. Професор медицини В. П. Неумивакин, який займався проблемами здоров’я космонавтів, рекомендує всім людям вранці за півгодини до прийому їжі) в склянку теплої води класти підлогу чайної ложки харчової соди, розмішувати до повного розчинення і випивати рідина.\nТака процедура робить закислення організму (всі шкідливі віруси/бактерії живуть тільки в кислому середовищі) менше, надає іншого позитивний вплив на шлунково–кишковий тракт людини. Згодом дозу харчової соди треба довести до цілої чайної ложки з гіркою три рази на день на голодний шлунок.\nНе лінуйтеся, і чистим буде не тільки холодильник, але і тіло.


Амелія Ергарт — Вікіпедія\nангл. Amelia Mary Earhart Otis\n24 липня 1897(1897-07-24) (124 роки)\nмісто Атчісон, штат Канзас, США\n2 липня 1937(1937-07-02) (39 років)\nжінка-пілот та піонер авіації\nКолумбійський університет, Hyde Park Academy High Schoold (1916) і St. Paul Central High Schoold\nEdwin Stanton Earhartd\nGeorge P. Putnamd\nАме́лія Мері Е́ргарт (англ. Amelia Mary Earhart; 24 липня 1897 — зникла безвісти 2 липня 1937) — американська авіаторка, одна з перших жінок-льотчиць. Перша жінка, що перелетіла Атлантичний океан. Була також відома як ораторка, письменниця, журналістка та популяризаторка авіації. Ергарт стала кумиркою раннього фемінізму. Удостоєна місця на Поверсі спадщини.\n2 Кар'єра в авіації\n3 Зеніт кар'єри\n3.1 Інші поодинокі польоти\n4 Останній політ\n6 Альтернативні версії\n7 Популярність і статус у сучасності\nНародилася 24 липня 1897 року у Атчісоні, штат Канзас, в сім'ї адвоката Едвіна Ергарта та Емілії «Емі» (Отіс, 1869—1962) з сім'ї місцевого судді.\nІз ранніх років мала надзвичайну на той час свободу вибору інтересів, друзів і розваг. З дитинства була чудовою наїзницею, плавала, грала в теніс і стріляла з подарованої батьком гвинтівки 22 калібру. Читати навчилася у чотири роки і з ранніх літ поглинала безліч різноманітної літератури, але вабили — книжки про великі відкриття і пригоди. Серед дітей із сусідніх вулиць була визнаною лідеркою і затійницею, попри належність до «слабкої статі». Оцінки в школі майже завжди були відмінними, особливо з природничих наук, історії та географії. У віці десяти років Амелія бачила літак, але у той час не відчула до нього особливого інтересу.\nЗгодом фінансовий стан сім'ї погіршився; Едвін Ергарт почав пиячити, що поступово згубило його кар'єру. У пошуках роботи сім'я кілька разів переїжджала — спочатку у Де-Мойн (Айова), потім у Сент-Пол (Міннесота). До 1915 року родині довелося пізнати справжню бідність, коли сукні підростаючим дочкам шили із старих віконних фіранок. У результаті Емі, забравши дочок, переїхала до родичів у Чикаго. Проте восени 1916 р., використавши отримані з заповіту гроші, мати відправила Амелію в елітний коледж Ogontz School в Пенсільванії.\nНа Різдво 1917, приїхавши у Торонто, щоб відвідати молодшу сестру, Амелія побачила надворі важко поранених солдатів, прибулих із фронтів Першої Світової. Враження було таким сильним, що замість повернення до школи Амелія записалася на прискорені курси медсестер і пішла у військовий шпиталь. До кінця війни здобутий досвід схиляв її до думки присвятити своє життя медицині. Проте неподалік госпіталю перебував військовий аеродром і, відвідавши кілька авіашоу, Амелія зацікавилася авіацією — що пізніше змінило її долю.\nКар'єра в авіації[ред. | ред. код]\nПевний час Ергарт вивчала в Колумбійському університеті фізику, хімію і медицину, і навіть французьку класичну літературу (знала чотири іноземні мови). У 1920, об'єднавшись знову, сім'я переїхала в Лос-Анджелес. На Різдво 1920 року Ергарт потрапила на виставку літальних апаратів в Лонг-Біч, штат Каліфорнія, і через кілька днів — на аеродромі Роджерс Філд вперше була в десятихвилинному польоті як пасажирка. Зачарована відчуттям польоту, вирішила навчитися літати сама, й у січні 1921 почала відвідувати уроки пілотажу.\nЇї першим інструктором була Аніта (Нета) Снук — одна з небагатьох у ті роки жінок-льотчиць, яка придбала неновий навчальний літак «Кертис-Гок» і заробляла ним на життя, навчаючи охочих азів льотної справи. Нета відзначила природність нової учениці, що спокійно і впевнено почувала себе у кабіні; втім, вона побачила в ній певну схильність до авантюризму — кілька разів їй доводилося втручатися у керування, перешкоджаючи спробам Амелії пролетіти під дротами лінії електропередач поблизу аеродрому при заході на посадку.\nУроки коштували недешево, і щоб оплатити навчання, Ергарт прагнула отримати добру роботу. Вона грала на банджо в мюзик-холі, працювала фотографкою, кінооператоркою, вчителькою, секретаркою, телефоністкою, автомеханіком і водійкою вантажівки — і водночас намагалася дізнатися усе можливе про авіацію, від теорії польоту до будови авіадвигуна. Влітку 1921 Ергарт придбала невеличкий яскраво-жовтий біплан «Кіннер Ейрстер» — перший власний літак. Нета Снук не схвалила придбання.\n«Ейрстер» був єдиним примірником експериментального літака, оснащеним 3-циліндровим двигуном повітряного охолодження, — одним із перших такої конструкції у США. Один з циліндрів цього двигуна мав схильність до заклинювання; загалом же вважалося, що це суворий, небезпечний літак, нетолерантний до помилок пілотування. Проте Амелія високо оцінила придбання і проводила чимало часу у повітрі, освоюючи мистецтво повітряної акробатики під керівництвом одного з досвідчених відставних армійських пілотів.\n22 жовтня 1922 р. Амелія Ергарт встановила свій перший світовий рекорд, піднявшись на висоту 14000 футів (близько 4300 м) — вище, ніж вдавалося досі жінці-пілоту. Поступово вона заробляла професійну репутацію. Інтерес публіки до авіації був величезний, і на аеродромах Каліфорнії часто проводили авіашоу з імітацією повітряних боїв, різноманітними ризикованими трюками і змаганнями у мистецтві вищого пілотажу. Вже до кінця року Ергарт стала визнаною зіркою подібних повітряних родео, її ім'я стало дедалі частіше з'являтися в авіаційній пресі. Тоді у США для пілотування особистого літака ще не вимагалося обов'язкової формальної ліцензії. Проте 16 травня 1923 року Амелія Ергарт отримала ліцензію Національної Асоціації Аеронавтики США.\nОстаточне розлучення батьків у 1924 принесло нове погіршення фінансового стану і змусило Амелію продати літак, і вона з матір'ю поїхала у Бостон. Тут отримала роботу викладачки англійської для дітей імігрантів у дитячому будинку. Увесь час і гроші використовувала для льотної практики. Швидко стала відомою та здобула повагу в авіаційних колах, оскільки не лише добре літала, але не гидувала технічною роботою, допомагаючи механікам обслуговувати і ремонтувати літаки й авіадвигуни на аеродромі.\nПісля перельоту Чарльза Ліндберга через Атлантичний океан у 1927 багата американка Емі Гест, що жила в Англії, висловила інтерес до того, щоб стати першою жінкою, яка перетнула Атлантику повітрям. На її думку, переліт мав символізувати дружбу між Великою Британією і США. Переліт організували з відомим нью-йоркським видавцем Джорджем Палмером Путнамом. Для перельоту закупили 3-моторний «Фокер» F-VII, під назвою «Friendship» («Дружба»), і найняли пілота Вілмера Стульца і бортмеханіка Лу Гордона.\nАмелія Ергарт біля моделі літака в Каліфорнійському технологічному інституті. Лос-Анжелес 1928 р.\nПроте, дізнавшись про приготування, родичі змусили Емі Гест відмовитись від польоту. Тоді вона вирішила підшукати «підходящу» дівчину: «американку, яка вміє пілотувати літак, має привабливу зовнішність і приємні манери». Нею виявилася Ергарт, рекомендована адміралом Р. Белкнапом, який цікавився авіацією і знав Ергарт з її авіаційної автивності в Бостоні.\nУ глибокому секреті, щоб не привертати уваги конкурентів, тримоторний Фокер переобладнали у майстерні біля Бостона, обладнавши всім необхідними для транс-океанського перельоту і — про всяк випадок — переоснащеним із коліс на поплавки.\nВилетівши із Ньюфаундленду 17 червня 1928, літак перетнув океан за 20 годин 40 хвилин і приводнився поблизу узбережжя Англії — в Беррі-Порте (Уельс). Через поєднання рідкісно поганої погоди й відсутності досвіду управління важкими багатомоторними літаками, Ергарт, на превеликий жаль, виконала цей шлях фактично у ролі пасажира. Після посадки розчаровано сказала репортерам: «Мене просто везли, як мішок із картоплею!». Ергарт прагнула перемкнути увагу преси на пілотів «Фокера», проте публіку цікавила лише «перша жінка в трансатлантичному перельоті». Проте це було реальним початком блискучої кар'єри Ергарт в авіації. Після перельоту Амелія написала про нього книгу «Двадцять годин 40 хвилин», присвятивши її дружині спонсора — Джорда Палмера Путнама.\nЗдобуту популярність Ергарт використовувала для активної пропаганди своїх ідей, зокрема, боротьби за рівноправність жінок і їх активне залучення до традиційно «чоловічих» професій, особливо в авіацію. За короткий час опублікувала у пресі багато статей про розвиток і перспективи авіації, читала публічні лекції на цю тему в багатьох містах. Ергарт не мала сумнівів щодо великого майбутнього комерційних авіаперевезень; вона стояла біля джерел організації кількох великих регулярних авіаліній США. Ергарт любила закінчувати свої привселюдні виступи фразою, зверненою до аудиторії: «До швидкої зустрічі на трансатлантичній авіалінії!»\nУ 1929 Ергарт допомогла сформувати міжнародну організацію жінок-льотчиць, названу «Дев'яносто дев'ять» за кількістю перших її учасниць, й у 1930 її було обрано першою президенткою нової асоціації (її членкинями є тисячі жінок-льотчиць із багатьох країн світу). У тому ж році придбала новий літак «Локгід-Вега», нову швидкісну машину — така, якої потребувалось, щоб ставити рекорди і залишатися «на передній лінії» розвитку авіації. З погляду багатьох колег, вибір Ергарт, як і раніше з «Кіннером», не був безсумнівний. Одна із її головних суперниць — Елінор Сміт — вважала цей літак занадто складним у пілотуванні, а у разі вимушеної посадки — просто небезпечним. На думку Сміт, при відмові двигуна льотні якості у нього були «як у сокири, що летить згори». Проте у 1931 році Сміт купила «Вегу», щоб спробувати здійснити на ньому перший «сольний» жіночий переліт через Атлантику, але незабаром розбила його під час посадки на аеродромі Ґарден-Сіті, Нью-Джерсі. У результаті, перший «сольний» жіночий переліт було здійснено наступного року Амелією Ергарт; пізніше вона за нагоди викупила розбиту «Вегу» Сміт, і після відновлення встановила на ній 3 світові рекорди. Поки ж Ергарт дісталася десята «Вега», випущена заводом «Локгід» у Каліфорнії. Машина довго не літала і перебувала у кепському технічному стані, але на новий літак у льотчиці не було коштів. Поєднуючи освоєння нової для себе машини з діловою поїздкою, Амелія перегнала літак на Західне узбережжя, «борючись» у дорозі із численними несправностями і важким розрегульованим керуванням. У Каліфорнії літак було оглянуто на заводі Локгід, де Вайлі Пост — льотчик-рекордсмен і «фірмовий» пілот-випробовувач Локгіда, підняв його у повітря. Після посадки він заявив, що літак за технічним станом є «мотлохом», непридатним до польоту і майже некерованим. Те, що Амелія Ергарт зуміла на ньому перетнути країну і залишитися живою, він відніс до щасливого поєднання удачі і видатних здібностей льотчиці. Як наслідок, керівництво Локгіда безкоштовно замінило літак новішим.\nУ серпні 1929 року Ергарт брала участь у перших жіночих повітряних перегонах Каліфорнія — Огайо. Перед останнім етапом вона мала найкращий час і всі шанси на приз, проте стався нещасний випадок. При вирулюванні на старт Ергарт побачила, що у літака її головної суперниці Рут Ніколс загорівся двигун. Заглушивши мотор, Ергарт кинулася до літака Ніколс; витягла її з кабіни палаючого літака і надала першу допомогу. Коли прибули медики, вона нарешті змогла злетіти і продовжила гонку, але прийшла третьою. Незабаром Ергарт винагородила себе за втрату «золота», встановивши у листопаді 1929 р. у Каліфорнії світовий рекорд швидкості на демонстраційному примірнику «Веги» з двигуном потужністю 425 к.с., спеціально наданому керівництвом «Локгіда». Амелії вдалося розігнати літак до 197 миль на годину (попередній рекорд становив 156 миль на годину). Одночасно льотчиця далі освоювала важкі багатомоторні машини; в 1929 році отримує найбільш престижну і «професійну» Транспортну ліцензію Національної Асоціації Аеронавтики США, склавши іспити на пасажирському «Форд-Тримотор».\nНа початку 1931 р. Амелія Ергарт прийняла пропозицію одруження свого «прес-агента» і ділового партнера Джорджа Путнама, який на той час розлучився із першою дружиною. Винятково тиха шлюбна церемонія пройшла 7 лютого 1931 р. у невеликому домі матері Путнама у штаті Коннектикут; ніхто з преси не були допущені, і вже за 2 дні молодята повернулися до роботи. На думку більшості друзів і родичів, їх шлюб був організований за принципами рівноправного партнерства і співробітництва, які сповідувала Амелія. Проте журналісти, не знайомі з сім'єю, були схильні описувати його як «шлюб із розрахунку». Ця версія була спростована у 2002 р., коли у розпорядження музею Університету Пардью (Індіана) була передана особиста кореспонденція Ергарт і Путнама, зокрема їхні любовні листи — які зберігалися до того часу у приватному сімейному архіві.\nЗеніт кар'єри[ред. | ред. код]\nНавесні 1931 Ергарт однією з перших жінок-льотчиць освоїла автожир; у квітні поставила на ньому новий рекорд висоти — 18451 фут. На межі 20—30-х років автожири активно рекламувалися як недорога, більш безпечна і у перспективі масова альтернатива літакам. Реально, проте, перші зразки автожирів славилися високою аварійністю, особливо при злеті та посадці. Демонстраційний зразок автожира Піткерна — що багаторазово пошкоджувався, розбивався і відновлювався — пілоти на фірмі охрестили «Чорною Мері» («Black Marie»), оскільки нікому з них не вдавалося налітати у цьому апараті достатньо годин без аварій та інцидентів. Одностайна думка пілотів, які ознайомились із машиною, склалася швидко і наголошувала, що «мабуть, максимальний час, який можна безаварійно налітати на такому апараті, не перевищує 10 годин».\nПроте навесні 1931 р. Ергарт стала першою жінкою-льотчицею, що перетнула на автожирі «Піткерн PS-A2» усю територію США; чистий час у польоті становив 150 годин, із 76 посадками для дозаправлення (що були необхідні приблизно кожні 2 години). При цьому весь шлях із сходу на захід не відзначений жодною аварією. Проблеми, проте, «наздогнали» на зворотному шляху. Під час злету на курсі автожира виявився «курний диявол» — раптовий невеликий пиловий вихор — специфічне природне явище, притаманне місцевості. Через несподіване розрідження повітря апарат, ледве набравши швидкість і відірвавшись від Землі, упав із висоти кількох метрів і цілком зруйнувався. Проте Ергарт не була навіть поранена. Наступного дня заводський пілот пригнав із заводу Піткерна новий автожир і льотчиця продовжила свій шлях на Схід.\nА. Ергарт прогулюється з Президентом Гербертом Гувером неподалік Білого Дому 2 січня 1932 р.\nУ травні 1932 року Ергарт зробила вирішальний крок до всесвітньої популярності. Вилетівши з Ньюфаундленду на своєму «Локгід-Вега» ввечері 20 травня, за 15 з половиною годин перетнула Атлантику — цього разу самотужки. Це був лише другий в історії успішний одиночний політ через Атлантику після успіху Чарльза Ліндберга в 1927 і після більш як десятка невдалих спроб повторити подвиг Ліндберга, які забрали життя багатьох досвідчених пілотів. Політ був надзвичайно ризикованим. Перевантажений паливом «Локгід-Вега» виявився досить нестійкою й жорсткою в пілотуванні машиною. Літак не мав радіозв'язку, отже у Амелії не було жодної страховки у разі непередбачених обставин. Метеопрогноз, що обіцяв прийнятну погоду над Атлантикою, виявився неправдивим, і невдовзі після настання темряви «Вега» увійшла у зону сильного шторму з грозою і потужними поривами вітру. Перевантаження були такі, що після посадки техніки, при огляді літака, виявилось, що чотири додаткові посилення, встановлені перед польотом у крилі для збільшення міцності, тріснули, і при ще одному подібному перевантаженні крило, безумовно, зруйнувалося б. За словами Ергарт, «відчуття були такі, ніби перебуваю у величезному барабані, заповненому водою, і б'юся там зі слонами». Проблеми погіршила відмова кількох приладів, зокрема альтиметра й тахометра. Також порушилася герметичність паливопроводів, і, нарешті, тріснув вихлопний колектор. Коли шторм закінчився, почалося обмерзання. Унаслідок цього обважніла «Вега» зірвалася в штопор, з якого Ергарт вдалося вивести літак над самим океаном: встановлений у літаку барограф-самописець зафіксував різку втрату висоти у кілька тисяч футів — практично вертикальну лінію, що обривалась над самим рівнем океану. Ергарт знайшла висоту, де обмерзання було помірним і літаком можна було керувати. Після світанку, глянувши на крило, вона побачила тонкий струмінь палива, що витікав із тріщини трубопроводу від додаткового бака. Розуміючи, що за такого стану літака політ до Франції виключається, Ергарт вирішила сідати на першу придатну ділянку суші. Вона сіла на узбережжі Північної Ірландії на пасовищі неподалік Лондондері. Тепер Ергарт була найпершою жінкою-льотчицею, що подолала Атлантику без другого пілота і єдиною на той час у світі людиною, яка перетнула океан повітрям двічі.\nВ Європі Ергарт очікував фантастичний прийом, а у США її тріумфальне повернення додому затьмарило урочистості 1928 року. Після цього польоту її статус і заслуги були беззастережно визнані, і вона була представлена до багатьох державних нагород — як у США, так і в інших країнах. Стала першою жінкою й першим цивільним пілотом, які отримали Почесний Льотний Хрест Конгресу США, отримала навіть Золоту медаль Національного географічного товариства — за внесок в авіаційну науку й історію авіації. Цю медаль Ергарт вручив особисто президент США Герберт Гувер у присутності посланців більш як 20 держав. Також Ергарт стала кавалером Ордена Почесного Легіону Франції, Хреста короля Бельгії Леопольда і багатьох інших нагород.\nКрім шанувальників, у Ергарт також були й критики, що брали під сумнів її кваліфікацію, льотні навички та досягнення. Особливу активність у цьому напрямі виявила її основна суперниця — згадувана льотчиця Елінор Сміт. Особливого визнання, проте, позиція критиків не отримала, оскільки чимало фактів «льотної біографії» Ергарт — включаючи численні рекордні перельоти, зокрема за непростих метеоумов — свідчить про її високу льотну кваліфікацію. Найкращі професійні пілоти-рекордсмени і авіаційні фахівці 20-30-х років, які зустрічалися з Ергарт на професійному ґрунті, відзначали її високий професіоналізм і «природний талант» пілотування. До їх числа належали: Вайлі Пост, Жаклін Кокрен, Келлі Джонсон, генерал Лі Вейд та інші. Генерал Вейд писав про спільний політ з Ергарт на одному з нових експериментальних літаків фірми «Консолідейтед» (спеціально сконструйованому з «нейтральною стійкістю» і тому особливо «суворому» і такому, що не пробачав помилок у пілотуванні): «Вона була пілотом від народження — з природним і безпомилковим відчуттям літака». Хоча для Ергарт це був перший політ на цьому літаку. Також характерний епізод трапився коли в 1929. Ергарт, відвідуючи одне з авіашоу як гостя, протягом декількох годин облітала кілька літаків різних типів, з якими їй також ніколи раніше не доводилося мати справи.\nПісля трансатлантичного перельоту 1932 р. Ергарт стала найвідомішою жінкою-льотчицею у світі та однією з найпопулярніших осіб у США. Вона багато разів перетнула країну з кінця в кінець — на літаку і в автомобілі — виступаючи з публічними лекціями і активно пропагуючи авіацію і повітряні перевезення. Вона тестувала новий тип парашута, здійснювала занурення в Атлантиці у водолазному костюмі і випробувала вихід з підводного човна під водою через шлюзову камеру, виступала як «хрещена мати» при введенні в дію нового патрульного дирижабля для флоту США. У той же час продовжувала готувати і здійснювати нові рекордні перельоти.\n10 липня 1932 — незабаром після повернення з Європи — Ергарт на своїй відремонтованій «Везі» спробувала побити встановлений її подругою і суперницею Рут Ніколс жіночий рекорд швидкості на трансконтинентальному маршруті. Вона стартувала в Лос-Анджелесі, але проблеми в паливній системі змусили її зробити незаплановану посадку в Колумбусі (Огайо), що збільшило час на маршруті до 19 год 14 хв; «чистий» польотний час склав 17 годин 59 хвилин. Тим не менш рекорд був побитий.\n24 серпня 1932 Ергарт встановила новий рекорд, знову подолавши трансконтинентальний маршрут — з Лос-Анджелеса в Ньюарк. Тепер вона стала першою жінкою-льотчицею, що перетнула Американський континент від узбережжя до узбережжя без проміжної посадки, час у польоті — 19 год., 7 хв., 56 секунд. Одночасно, як виявилося, був побитий і світовий жіночий рекорд віддалі безпосадочного перельоту (2000 миль), встановлений Рут Ніколс на маршруті Окленд — Луїсвілл.\nНаступного року Амелія Ергарт стала першою жінкою, яка взяла участь у знаменитій трансамериканській гонці на приз Бендикс. Гонка 1933 була відзначена цілою низкою важких аварій та катастроф із загибеллю пілотів і літаків. Ергарт була однією з небагатьох учасниць, які змогли пройти весь маршрут до кінця, і перед завершенням перегонів могла претендувати на перше місце. Однак неполадки в моторі привели до сильного перегріву, а потім вібрація зруйнувала кріплення верхнього вхідного люка кабіни; повітряний потік зірвав люк, кришка якого мало не знесла кіль літака. У результаті Ергарт прийшла третьою.\nЧерез кілька днів Ергарт побила власний торішній рекорд на трансамериканському маршруті, встановлюючи новий рекордний час у польоті — 17 годин 7 хвилин 30 секунд. При цьому незадовго до завершення перельоту вібрація і повітряний потік знову зруйнували кріплення верхнього вхідного люка кабіни, і останні 75 миль — до посадки — Ергарт вела літак однією рукою (іншою доводилося утримувати кришку люка над головою, тому що якщо б її зірвало, вона могла б пошкодити чи знести кіль літака).\nІнші поодинокі польоти[ред. | ред. код]\n11 січня 1935 року Амелія Ергарт стала першою у світі людиною, що подолала на своїй «Везі» над Тихим океаном самостійно відстань від Гавайських островів до Окленду, штат Каліфорнія. При спробах зробити такий одиночний переліт загинуло стільки пілотів, що подібні спроби були заборонені спеціальним рішенням уряду США, проте Ергарт добилася спеціального дозволу спробувати. Час у польоті склав 18 годин 16 хвилин. На аеродромі в Каліфорнії її чекав 18-тисячний натовп і вітальна телеграма президента США Франкліна Делано Рузвельта: «Вітаю — Ви перемогли знову». Пізніше були рекордні польоти Лос-Анджелес — Мексико-Сіті та Мексико-Сіті — Нью-Йорк. Цікаво, що Мексику Ергарт відвідала на запрошення її уряду та президента Лазаро Карденаса «з візитом доброї волі», тобто фактично як неофіційний державний посланець США. На честь її візиту уряд Мексики розпорядився випустити спеціальну поштову марку, яка майже негайно стала предметом полювання філателістів.\nНа зворотному шляху Ергарт встановила новий світовий рекорд, подолавши дистанцію між Мехіко-Сіті та Нью-Йорком за рекордні 18 годин 18 хвилин. При цьому вона також виявилася першою людиною, що подолала усю Мексиканську затоку повітрям по прямій. Погода в цьому районі відома своєю непередбачуваністю, частими раптовими змінами і штормами — включаючи знамениті флоридські урагани. Тому стандартною практикою пілотів того часу було летіти тільки уздовж берегової лінії — включаючи Чарльза Ліндберга, який встановив попередній рекорд швидкості на маршруті Мехіко-Сіті — Вашингтон. Завдяки прямому курсу Амелії вдалося поліпшити час Ліндберга на 14 годин, пройшовши дистанцію до Вашингтона за 13 год. 6 хвилин.\nДо середини 30-х років Амелія Ергарт увійшла в найвищі кола американського істеблішменту. Вона стала близькою подругою президентського сімейства і здійснювала нічні польоти над Вашингтоном з дружиною президента Елеонорою Рузвельт: перша леді мріяла навчитися сама керувати літаком, і Ергарт давала їй приватні уроки.\nУ 1934 році Амелія Ергарт і Джордж Путнам переїхали до Каліфорнії — в теплому і сонячному кліматі Західного узбережжя можна було літати цілорічно. У 1936 р. Ергарт прийняла пропозицію про співробітництво з університетом Пердью в Індіані, де очолила практичні дослідження з аеронавтики. Тут же вона організувала льотну школу, а також займалася консультуванням з планування кар'єри для ще нечисленних тоді дівчат-студенток.\nУ подяку за співпрацю влітку 1936 університет підніс Ергарт до дня народження новітній двомоторний моноплан «Локгід-Електра» L-10E. Тепер Ергарт впритул наблизилася до здійснення своєї давньої мрії — зробити політ навколо світу за найдовшим маршрутом, тримаючись якомога ближче до екватора. Ергарт вважала, що це буде її останній рекордний політ. Вона говорила пресі, друзям і колегам, що час в авіації швидко змінюється: «Скоро рекорди перестануть бути основним двигуном прогресу в авіапромисловості, і головною людиною в авіації вже тепер є не хвацький пілот-шибайголова, а добре підготований авіаційний інженер».\nВідповідно до цього переконання, за її словами, після повернення з рекордного польоту вона збиралася брати активну участь у розробці і здійсненні програми стратосферних і швидкісних випробувальних польотів, а в проміжках, нарешті, віддати данину «каліфорнійському сонцю, книгам, друзям і спокійному відпочинку на природі». За спогадами родичів і друзів, вона також збиралася зробити хоча б невелику паузу у професійній діяльності, щоб нарешті народити дитину (влітку 1937 їй мало виповнитися 40 років).\nНавколосвітній переліт розпочався 17 березня 1937 року. У польоті Ергарт повинні були супроводжувати два штурмани — Гаррі Меннінг і Фредерік Нунан. Однак перша спроба виявилася невдалою. При старті з Гавайських островів для другого етапу перельоту шасі на розбігу не витримало ваги переобтяженого паливом літака. Покришка лопнула, і літак миттєво вийшов з-під контролю, підломив шасі та проїхався по злітній смузі, отримавши серйозні ушкодження. Тим не менш, за неймовірним везінням, вибуху не сталося. Вирішивши здійснити політ будь-якою ціною, Ергарт відправила розібраний літак до Каліфорнії морем для капітального ремонту на заводі «Локгід». Її друга спроба почалася 20 травня 1937 р. Тепер її супроводжував лише один штурман — Фред Нунан. До того часу змінився погодний сезон і пануючі вітри, і Ергарт відповідно змінила план польоту: тепер вона повинна була летіти з заходу на схід.\nНа початок липня екіпаж пролетів понад 22 тисяч миль, успішно подолавши 80 % маршруту — через Атлантику, екваторіальну Африку, Аравію, Індію та Південно-Східну Азію. Деякі з 28 етапів перельоту були офіційно зареєстровані як світові рекорди. Графік перельоту був дуже щільним, фактично не залишаючи часу для повноцінного відпочинку. 2 липня 1937 р. Амелія і Фред Нунан вилетіли з Лае — невеликого містечка на узбережжі Папуа-Нової Гвінеї, і попрямували до маленького острова Гауленд, розташованого в центральній частині Тихого океану. Цей етап польоту був найдовшим і найнебезпечнішим — розшукати після майже 24 годин польоту в Тихому океані острівець, що лише злегка здіймається над водою, було дуже складним завданням для навігаційної технології 30-х років. За розпорядженням президента Рузвельта на Гауленді було побудовано злітно-посадкову смугу спеціально для перельоту Ергарт. Тут літак очікували офіційні особи та представники преси, а біля узбережжя знаходився сторожовий корабель берегової охорони «Ітаска», який періодично підтримував з літаком радіозв'язок.\nЗгідно з донесенням командира корабля, зв'язок був нестабільним, Ергарт повідомляла про погану погоду на маршруті та складнощі з точним підходом до острова через погану видимість. Остання прийнята від неї передача була наступною: «Наш курс 157—337 … Повторюю … Повторюю … ми рухаємося вздовж лінії північ—південь…». Судячи з потужності радіосигналів, літак повинен був з'явитися над Гаулендом з хвилини на хвилину, проте він так і не з'явився, не було і нових радіопередач.\nПошуки[ред. | ред. код]\nКоли, за розрахунками, на борту «Локхід-Електра» закінчилося паливо, ВМС США негайно почали пошуково-рятувальну операцію. Це була наймасштабніша і найдорожча операція такого типу за всю історію американського флоту. Безліч кораблів, включаючи найбільший у світі авіаносець «Лексінгтон» та лінкор «Колорадо», покинувши бази в Каліфорнії і на Гавайських островах, терміново попрямували в центральну частину Тихого океану. Кораблі і 66 літаків протягом 2 тижнів оглянули 220 тисяч квадратних миль водної поверхні; було перевірено безліч невеликих незаселених островів і рифів, але всі зусилля виявилися безрезультатними. Через 14 днів керівництво флоту заявило, що надії більше немає: найімовірніше, Амелія Ергарт і Фред Нунан, зазнавши аварії, загинули в океані. Таким чином, незважаючи на безпрецедентні пошуки, знайти Ергарт так і не вдалося. 5 січня 1939 року вона була оголошена померлою, хоча неофіційні пошуки тривали значно довше і фактично продовжуються в наш час.\nНа початку листопада 2016 у пресі [Архівовано 5 листопада 2016 у Wayback Machine.] з'явилася інформація про нібито встановлення місця загибелі Амелії. У 1940 році на безлюдному острові-атолі Нікумароро був виявлений скелет, який вважали чоловічим. Проте в 2016 році, використовуючи збережені вимірювання (сам скелет не дійшов до наших днів), вчені провели нову антропологічну експертизу, яка показала, що останки могли належати жінці — такого ж зросту і етнічної приналежності, як і Ергарт.\nНа думку дослідників з Міжнародної групи для історичного відновлення літака (TIGHAR) атол Нікумароро просто всіяний артефактами, які, можливо, належали саме Ергарт і її штурману Фреду Нунану. Зокрема, там були виявлені залишки льотної куртки, дзеркало, фрагменти алюмінієвих листів і косметичний крем від ластовиння.\nПрофесор антропології університету Теннессі Річард Джанц виявив, що передпліччя знайденого на острові скелета були довші, ніж звичайно, що було типово для білих жінок, які народилися приблизно в той же час, що й Ергарт, тобто в 1897 році. На жаль, сам скелет не зберігся до сьогодні, тому експертам доводиться працювати лише зі старими фотографіями і результатами експертиз.\n«Ми, звичайно, не довели, що людиною, яка померла на безлюдному острові, була Амелія Ергарт, але це істотна частина даних, яка схиляє чашу терезів саме в цьому напрямку», — підкреслюють експерти.\nУ листопаді 2017 року у науковому журналі Forensic Anthropology було опубліковано ще одну роботу стосовно знайденного скелета. У ній перевірялася адекватність старих методів аналізу, за якими дійшли висновку, що скелет був чоловічим (вперше зробленого Гудлес (Hoodless) та пізніше підтверджено Крос (Cross) і Райт (Wright)) та пропонувався новий аналіз. Автор статті, Річард Янц (Richard Jantz), стверджує, що старі методи аналізу не відповідали задачі визначити стать людини, тому що криміналістична антропологія була не така розвинена, як зараз. Статура, розміри кісток Амелії Ергарт визначалася з фотографій та порівнювалися зі старими вимірами кісток, знайдених на острові Нікуамороро. Ріхард Янц дійшов до висновку, що статура Амелії Ергарт більше відповідає знайденим кістам, ніж кістки 99 % людей з великої референтної групи. Таким чином знайдені кістки з високою вірогідністю належали Амелії Ергарт.\nУ серпні 2019 року з'явилась інформація, що невдовзі на пошуки зниклої Амелії Ергарт може відправитись Роберт Баллард, який свого часу знайшов уламки «Титаніка».\nПісля закінчення пошуків не всі прийняли на віру офіційну версію про причини катастрофи. Підставою для цього була геополітична обстановка, що склалася на Тихому океані до середини 30-х років. У цей період основним потенційним супротивником США на міжнародній арені була Японська Імперія. Всупереч міжнародним угодам, японці активно будували військові об'єкти на переданих під їх управління колишніх німецьких островах у Тихому океані. При цьому вони категорично відкидали можливість будь-якої міжнародної інспекції і жорстоко припиняли всі спроби проникнути за «бамбукову завісу». Тож невдовзі виникла версія про те, що зазнавши аварії, після вимушеної посадки екіпаж «Електри» міг потрапити в руки японців, які постаралися таємно ліквідувати небажаних свідків їх військових приготувань.\n1941 року почалася війна на Тихому океані. З боєм захоплюючи у японців тихоокеанські острови, американські війська отримали чимало свідчень, які побічно підтверджують версію про «японський слід». Знайшлися люди, котрі стверджували, що бачили в полоні у японців на острові Сайпан білих жінку і чоловіка — пілотів літака, що зазнав катастрофи над океаном. Згідно зі свідченнями, їх звинуватили в шпигунстві і тримали у в'язниці Гарапана — головного міста на Сайпані. Різні свідки наводили різні подробиці, однак у загальному сходилися на тому, що штурман Фред Нунан був убитий японцями незабаром після полону, а перед висадкою американських військ на Сайпан японці стратили Амелію Ергарт — разом з кількома іншими американськими полоненими, що перебували до того часу у в'язниці Гарапана.\nУ післявоєнний період, кількома експедиціями робилися спроби знайти на острові Сайпан будь-які матеріальні підтвердження цієї версії. У результаті було зібрано багато усних свідчень жителів острова; проте будь-яких матеріальних артефактів (як наприклад останків Ергарт або Нунана, або деталей їхнього літака) досі виявити не вдалося.\nТакож невдачею дотепер закінчувалися неодноразові спроби дослідницької групи TIGHAR виявити сліди перебування літака Ергарт і її екіпажу на острові Нікумароро (колишній о. Гарднер, в групі островів Фенікс) — підтвердивши тим самим свою версію катастрофи. У 2018 р. повідомлено, що дослідники з університету Теннессі провели аналіз людських останків, виявлених 1940 року на острові Нікуамороро в Тихому океані і з'ясували, що вони з великою ймовірністю належали американській льотчиці Амелії Ергарт.\nПопулярність і статус у сучасності[ред. | ред. код]\nУ сучасних США Амелія Ергарт, як і раніше, є дуже відомою і популярною національною героїнею, рольовою моделлю та прикладом для юнацтва. В останні десятиліття в середньому щороку в США виходить 4 нові книги про Ергарт, не рахуючи фотоальбомів та книжок для дітей. Про неї знято кілька фільмів, документальних і художніх. Кілька років тому, за пропозицією ініціативної групи конгресменів, було також прийнято рішення про встановлення пам'ятника Амелії Ергарт в будівлі вашингтонського Капітолію, де проводяться засідання конгресу США. У 2008 році до складу флоту США було введено новий військово-транспортний корабель T-AKE 6 «Амелія Ергарт», побудований на верфі NASSCO у Сан-Дієго, Каліфорнія.\nНа батьківщині Ергарт, в м. Атчісон, штат Канзас, кожен рік проводиться Фестиваль Амелії Ергарт, куди з'їжджається до 50 тисяч гостей. Стандартна програма фестивалю включає показові польоти з виконанням фігур вищого пілотажу, концерти музики кантрі просто неба, півгодинний феєрверк з музичний супроводом «Концерт у небі» та день відкритих дверей в Будинку-музеї Амелії Ергарт, який від 1971 р. офіційно включений до Реєстру історичних пам'яток національного значення США. Ергарт часто згадується у творах музикантів, таких як Джоні Мітчелл, Патті Сміт, Гітер Нова.\nАмелія Ергарт стала однією з головних персонажок фантастичного фільму «Ніч у музеї 2» (2009), де її роль виконала актриса Емі Адамс.\nУ 2009 році вийшов біографічний фільм Світи Наїр «Амелія», у головній ролі — Гіларі Свонк.\nДитячий образ Амелії був використаний у 2-му епізоді (Moai Better Blues)[en] 2-го сезону і в 2-му епізоді (The Tomb of Sammun-Mak) 3-го сезону гри Sam & Max[en].\n3895 Ергарт — астероїд, який назвали на честь льотчиці.\nНа честь Амелії Ергарт було названо корону на Венері і запропоновано назвати кратер на Місяці.\nУ пам'ять про Амелію Ергарт Міжнародна організація Zonta Interational (www.zonta.org), яка є символом покращення становища жінок, заснувала стипендію в розмірі до 10 000 доларів США, яку присуджують щорічно молодим жінкам, які здобувають магістерський чи докторський ступінь з авіації чи аерокосмічних наук. Цю стипендію присуджують вже 75 років. З 1938 року Zonta Interational присудила 1368 стипендій на загальну суму понад 8 млн доларів США для 959 жінок з 68 країн.\n↑ LIBRIS — 2006.\n↑ Amelia Earhart and the Nikumaroro Bones: A 1941 Analysis versus Modern Quantitative Techniques [Архівовано 13 березня 2018 у Wayback Machine.](англ.)\n↑ Таємниця зникнення льотчиці Амелії Ерхарт: на пошуки відправився дослідник, який знайшов «Титанік»  [Архівовано 12 серпня 2019 у Wayback Machine.]\n↑ Вчені наблизилися до розгадки загадкового зникнення першої жінки-пілота. Архів оригіналу за 10 березня 2018. Процитовано 9 березня 2018.\n↑ Експерти з'ясували, де загинула знаменита льотчиця Амелія Ергарт. Архів оригіналу за 12 березня 2018. Процитовано 12 березня 2018.\n↑ Earhart Corona. Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program.\nMary P.S. Lovell. The Sound Of Wings. St. Martin's Press, New York, 1989.\nК.Страментов. Кто знает правду об Амелии Эрхарт? Техника-молодёжи, № 6, 1967, с.29-30.\nД.Поляков. Странный кругосветный перелет. Техника-молодёжи, № 6, 1967, с.30-31.\nА.Мандель. Первая леди Атлантики. Авиация и Время, № 4, 2005, с.32-35.\nCarnegie Hall linked open data · Comic Vine · Discogs · Internet Movie Database · MusicBrainz · Artnet · Tabakalera · The Trading Card Database · Національна портретна галерея (Лондон)\nFamilySearch Family Tree · Find a Grave · Genealogics.org · GeneaStar · Geni.com · Roglo · WikiTree\nLibraryThing · Online Books Page · Open Library · Perlentaucher · Архів преси 20 століття (нім.) · Бібліографія історії чеських земель\nВелика данська енциклопедія · Велика каталанська енциклопедія · Велика норвезька енциклопедія · Шведська національна енциклопедія · Encyclopedia Treccani · Encyclopædia Britannica · Encyclopædia Universalis · Internetowa encyklopedia PWN · Le Dictionnaire universel des Créatrices · Treccanis Enciclopedia Italiana\nCollaborative InterLingual Index · Collective Biographies of Women · Deutsche Biographie · Evene · FemBio · Google Arts & Culture · Google Doodle · Munzinger IBA · NNDB · Open Plaques · SNAC · SNAC · WordNet\nBIBSYS: 90964102 · BNE: XX1671658 · BNF: 158042582 · CiNii: DA07593013 · DBC: 87097919141306 · EGAXA: vtls000850722 · FAST: 122 · Freebase: /m/0lngf · GND: 119066343 · GTAA: 95835 · ISNI: 0000 0000 8139 7185 · J9U: 987007260660505171 · KRNLK: KAC2018P7680 · LCCN: n50000654 · LIBRIS: 64jmq1bq06w30d9 · MAK: 9810681544405606 · N6I: vtls001107040 · NCF: ncf10218451 · NDL: 00465947 · NKC: jn20000700464 · NLA: 1260404 · NLI: 000041897 · NLP: A35424059 · NSK: 000138847 · NTA: 074649272 · NUKAT: n2011154241 · RERO: 02-A010172626 · SELIBR: 278662 · SUDOC: 079831818 · VIAF: 59886046 · WorldCat: lccn-n50000654\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Амелія_Ергарт&oldid=36155216\nПерсонажі фантастичних фільмів\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 13:45, 12 червня 2022.


Посадовець оборонного концерну викрав комплектуючих до зброї на пів мільйона гривень, – СБУ – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Пригоди > Кримінал > Посадовець оборонного концерну викрав комплектуючих до зброї на пів мільйона гривень, – СБУ\nПосадовець оборонного концерну викрав комплектуючих до зброї на пів мільйона гривень, – СБУ\nВійськова контррозвідка СБУ викрила на корупції колишнього заступника гендиректора одного з державних концернів оборонної сфери. Його підозрюють у привласненні комплектуючих до стрілецької зброї. Задокументовано збитки держави на суму понад 500 тисяч гривень.\nЗа попередніми даними слідства, високопосадовець налагодив механізм привласнення оптичних прицілів для збуту їх третім особам. Для реалізації оборудки комплектуючі, що отримували зі складу озброєння ЗСУ, учасники схеми оформлювали нібито для проведення ремонтних робіт.\nПроте, фактично, ремонтні роботи елементів зброї не проводились, а комплектуючі привласнювались організатором схеми.\n“Наразі ексвисокопосадовцю повідомлено про підозру за ст. 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем) Кримінального кодексу України. Матеріали провадження скеровано до суду. Заходи із викриття оборудки проводились за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері”, – йдеться у повідомленні.\nШість гравців “Кременчука” проведуть збір національної збірної України\nУ Кременчуці від COVID-19 вакцинували ще 22 людей\nВалюта Купівля Продаж USD27.4000027.80000EUR33.0500033.70000BTC51904.185157367.7835


Шахтар 2019/20 vs розпродаж – Марлос, Ісмаїлі, чемпіон світу та ще 10 гравців, яких Каштру ризикує втратити - 25 июня 2019 - Футбол 24\n25 июня 21:33 2885 Читати українською\nШахтар вирушив на збори, взявши аж 28 гравців з собою. При цьому загадкою навіть для фанатів "гірників" залишається відсутність ще кількох виконавців. Не дивно, що перші кроки для будівництва команди під керівництвом нового тренера Луїша Каштру було зроблено у контексті трансферів на вихід. Позбулися кількох хлопців, яким ну дуже подобається чемпіонат Росії. Центрбек Іван Ордець і правий захисник Олег Данченко обрали свій суперечливий шлях, але не скажеш, що донецький клуб якось особливо постраждав через їхній відхід, хоч і не заробили на їхньому відході.\nОстанній другу половину останнього сезону і так провів в оренді. Ордець так взагалі лише 2 матчі провів за останній рік, що не для одного 26-річного футболіста може стати великим ударом. Утім, позиції правого і центрального оборонців і так заповнені аж надто добре (кількісно), тож можна очікувати продажів чи оренд ще кількох захисників. Кого ж ще Шахтар може відпустити цього літа? Давайте проаналізуємо.\nМарлос – імовірність 50%\nНатуралізований бразилець не так давно підписав новий контракт з "гірниками", чинний до кінця наступного сезону. Відтак, якщо когось і продавати, то його і саме зараз, коли намалювався певний інтерес з Бразилії та Італії. Греміо може отримати 30 млн євро за свого лідера Евертона, який феєрить на Копа Амеріка-2019, тож у знаменитої команди будуть гроші на трансфер Марлоса. Розмови про Удінезе видаються дещо дивними – навряд чи фріульці потягнуть трансфер через недешеву ціну питання.\nЗвісно, 31-річний вінгер Шахтаря залишається одним з найкращих гравців УПЛ та інколи здатен видати феєрію в ЛЧ. Однак травми турбують його все частіше, а вік не робитиме його сильнішим. Якщо не рахувати Фреда (з натяжкою ще Ракицького), за останні 3 сезони донецький клуб фактично нікого не продавав за серйозні гроші, до яких звик раніше. Марлос міг би заповнити цю прогалину. Крім цього, його трансфер змусив би швидше розвиватися Тете, Соломона чи Сіпріано, які вже не змогли б ховатися за спиною ветерана.\nУтім, Шахтар уже показував, що задля поточного результату готовий доводити до ситуації, коли лідери йдуть з команди як вільні агенти (той же Бернард). Тому цей момент, а також відсутність такого шаленого ажіотажу, який ми бачили у випадку молодших бразильців, може залишити Марлоса ще на сезон-два.\nВеллінгтон Нем – 80%\nХлопець і так піде наступного літа вільним агентом, а якщо хтось ризикне розщедритись на пропозицію вже зараз – треба брати двома руками. Нем демонструє відчутно гіршу результативність, ніж той же Марлос, якому заважають травми, чи Тете, який зіграв удвічі менше матчів. Не вражає навіть на рівні УПЛ. Пора робити ставку на інших його земляків, які здаються значно перспективнішими і для гри, і для потенційного перепродажу. Якби не консервативність Фонсеки, Веллінгтон не отримував би стільки шансів коштом юних талантів.\nЩо цікаво, Веллінгтон тільки приєднався до команди декілька днів тому, але не поїхав на збори в Німеччину. Шахтар мовчить, отже, насувається трансфер або Каштру вирішив не працювати гравцем, який йому не знадобиться? Проблема може бути в тому, що Нем зовсім не виглядає дуже привабливим варіантом для купівлі чи навіть оренди. Туреччина чи Бразилія – хто прийде на порятунок кар'єри 27-річного правого вінгера?\nЛарі Кайоде/Данило Сікан – 70%\nФорвард, який забиває гол за сезон (плюс 1 асист), не виглядає переконливим варіантом для ролі заступника Жуніора Мораєса. Та сама історія, що з Немом – приїхав на збори, а потім кудись зник зі списку гравців. На засвіченому листочку Каштру з тактичною схемою і гравцями, яких збирається використовувати, його немає. У нігерійця довгостроковий контракт з Шахтарем, а про якісь інші варіанти не чутно, тому логічною буде оренда.\nНе виключено, що його майбутнє залежить від Сікана. Якщо юний чемпіон світу не зарекомендує себе на зборах і повернеться в Маріуполь, Кайоде можуть і залишити. Якщо ж Сікан прорветься, то на його місці цілком міг би опинитися 26-річний Оларенваджу, чому ні? Допоміг би азовцям у Лізі Європи, міг би показати свої навички у клубі з меншими завданнями та тиском, а там, може, і повернувся б. Тим паче, Малага відмовилась від опції викупу Бланко Лещука за 2,5 млн євро, тож аргентинець українського походження має отримати ще один шанс у Шахтарі.\nВалерій Бондаренко – 90%\nЦентрбек з Олександрії не підійшов ні Фонсеці, ні Каштру. На літні збори не поїхав, зате його чекає оренда. Якщо не Маріуполь, то знову команда Шарана, яка добряче підсилюється під Лігу Європи. Констатуємо, що 26-річний Бондаренко (не плутати з чемпіоном світу Валерієм Бондарем, який перебуває в обоймі нового тренерського штабу) просто змарнував другу частину попереднього сезону, травмувавшись на зимових зборах.\nПро Барселону, на чиєму стадіоні побував кілька тижнів тому, наразі доводиться тільки мріяти. За Шахтар Валерій провів лише 1 матч під завісу сезону. Дебютував – уже добре, хоча Фонсека міг собі дозволити і більше експериментів.\nІсмаїлі – 60%\nХоч італійські ЗМІ і відправляють 29-річного бразильця на підвищення в Серію А, другий найкращий асистент Шахтаря все ще на зборах "гірників". Фонсека дуже хотів би продовжити співпрацю з лівим захисником, який додасть якості атаці будь-якої команди. Однак Рома не зможе собі дозволити вивалити від 15 млн євро за Ісмаїлі, поки не продасть когось, бажано його конкурента Коларова в Туреччину.\nДопис, поширений ısмαıły gσηçαłѵєs (@ismaily_31) 24 Чер 2019 р. о 4:27 PDT\nТіфозі Роми вже не перший тиждень бомбардують профіль гравця в Інстаграм з закликами перебратись до лав "джаллороссі" – у найкращих традиціях фанатів Бешикташа. Спокуса заробити на одному з найдорожчих гравців чемпіонату України може переважити інші чинники. Та й Ісма успішною грою в Італії міг би реалізувати свою мрію про збірну Бразилії. Гравець, який вміє пробивати навіть гіперзахисні моделі команд УПЛ, в Кальчо не загубився б. Головне питання в ціні – чи влаштує пропозиція скупуватих італійців (найдорожчий продаж "гірників" у Серію А приніс 10 млн євро за Лукареллі від Парми) вимогливий Шахтар?\nТайсон – 40%\nЦілком очевидно, що лідер команди, гравець сезону, найкращий асистент Шахтаря та УПЛ 2018/19 не піде разом з Марлосом та Ісмаїлі. Ці троє гравців визначають атакувальну міць "гірників". Утім, Тайсон має найменше шансів перебратися навіть до того ж Фонсеки. Бразильцю в січні виповнюється 32 роки. Шахтар за копійки його не відпустить. Рома платити 15 мільйонів євро не стане, хоч і дуже хотіла б задовольнити свого нового наставника.\nБразильські клуби не потягнуть зарплату капітана Шахтаря. Словом, працювати і працювати на українських полях – варіант найвірогідніший. Є хіба що опція, при якій Фонсека випросить хоча б одного зі своїх колишніх підопічних, і ним стане саме Тайсон, якщо продадуть когось з "вовків" на його позиції. Плюсом для донеччан є те, що не потрібно вигадувати/викуповувати заміну на рівному місці. Є той же Соломон, Фернандо Педро.\nТарас Степаненко – 50%\nРоки йдуть, а мрія про гру в топ-чемпіонаті віддаляється. В останні сезони опорник збірної України отримує цікаві пропозиції з Європи, але якось не складається. В умовах ліміту на легіонерів такий кадр – безцінний. Півзахисник оборонного плану, якому вже 29, а Трансфермаркт все ще оцінює на 10 мільйонів євро. На рахунку Тараса 4 голи та 3 асисти в попередньому сезоні. І це один з найкращих його результатів у кар'єрі.\nЦікаву річ сказав Каштру про імовірність потрійного трансферу Степаненка, Тайсона та Ісмаїлі в Рому: "Ми прекрасно усвідомлюємо, що футболісти Шахтаря популярні в Європі, до них є інтерес. Я звик втрачати гравців, але це не значить, що ми припинимо боротися. Ми розраховуємо на них, це важливо в контексті досягнення цілей на сезон".\nЕдуард Соболь – 40%\nБагато в чому залежить від домовленостей щодо Ісмаїлі. Якщо бразилець піде, Каштру зможе розраховувати лише на Матвієнка, якого більше бачить у центрі захисту, та Соболя. Є ще дещо божевільний варіант з переведенням Маркіньйоса Сіпріано з вінгера в латералі, судячи зі все тої ж записки тренерського штабу Шахтаря. Останнє може означати, що до відходу Ісмаїлі готуються цілком серйозно, а значить, і гравець збірної України повинен отримати свій шанс.\nЮхим Конопля/Сергій Болбат/Богдан Бутко – 99%\nПісля повернення з оренди 20-річного Додо (з ним тренер співпрацював у португальській Віторії) Каштру на місці правого захисника бачить бразильця та наразі обох досвідчених українців, від яких щороку чекають прориву. Троє гравців на одну позицію – це вже забагато. Так, Болбат – номінальний півзахисник, але, вочевидь, його атакувального потенціалу поки недостатньо для гри на фланзі атаки і на думку містера Луїша.\nДуже шкода, що новий наставник не дав шансу себе проявити бодай на зборах 19-річному чемпіонові світу. Юхим Конопля був визнаний одним з найкращих гравців молодіжного Чемпіонату світу-2019, а його швидкість та агресія в роботі на атаку та при обороні могли б створити хорошого бійця і для головної збірної (приклад Миколенка надихає, чи не так!). Наразі зарано, вважає новий тренерський штаб – талант Шахтаря піде в Десну чи ще кудись на правах оренди без конкретних перспектив на найближчі роки, адже далеко не завжди такі оренди працюють позитивно.\nАндрій Тотовицький – 30%\nНайімовірнішим варіантом розвитку кар'єри атакувального півзахисника, який непогано себе проявляв у Зорі, Бельгії та тому ж Маріуполі, є проведення завершального сезону за контрактом і перехід вільним агентом в інший клуб УПЛ. Навряд чи хтось викупить чи орендує його 26-річного хавбека цього літа. Хіба що виникне шанс, як у Пилипа Будківського, якому дозволили безкоштовно достроково перейти у Зорю з правом претендувати на 50% подальшого перепродажу. А так 8 матчів, 1 гол та 1 асист за сезон – доробок Тотовицького при Фонсеці 1якось не дуже вражає.\nШахтар засвітив тактичні та кадрові плани Каштру на німецькі збори\nЦей список можуть продовжити: Віктор Коваленко (контракт до кінця найближчого сезону), якого за версією італійських ЗМІ можна придбати менш ніж за 8 мільйонів євро, чи Маркіньйос Сіпріано, якого торгує той же Удінезе. Однак, як жартівливо відзначив на одній з останніх прес-конференцій Луїш Каштру, такими темпами невдовзі йому не буде ким грати. Масовий розпродаж – це не те, до чого Шахтар нас привчив. Утім, розвантажити кадрову відомість (якщо в тебе понад 30 гравців, а в чемпіонаті 12 команд – коли їм всім дати практику?), а поміж тим заробити на трансферах, якщо пропозиції не будуть смішними, вже цілком реальна річ.\nРебров прокомментировал победу над Лудогорцем в матче квалификации Лиги чемпионов\nШахтер Трансферы Веллингтон Нем Трансферы Шахтера Главное Статьи Трансферы чемпионата Украины Паулу Фонсека Рома Тарас Котив Даниил Сикан Ефим Конопля Тайсон Эдуард Соболь Валерий Бондаренко Луиш Каштру Оларенваджу Кайоде Додо Богдан Бутко Исмаили Марлос Сергій Болбат Андрей Тотовицкий Тарас Степаненко\nАнглія — 14:15505 Цыганков подошел бы Арсеналу, но слишком много стоит – клуб не может оформить "рациональный" трансфер украинца\nАнглия — 14:15 505\nИспания — 17 июль 693


Луганськ: автопробіг пам'яті УПА | Народные блоги\nЛуганськ: автопробіг пам'яті УПА\nМаксим 'Вихор' | 9.09.2008 10:59\n9 вересня в Луганську пройшов автопробіг пам'яті з нагоди 65-ї річниці від початку бою чоти УПА під командуванням Марценюка (Берези) з гітлерівськими оккупантами (8-12 вересня 1943 р.) в с. Новий Загорів.\n9 вересня в Луганську пройшов автопробіг пам'яті з нагоди 65-ї річниці від початку бою чоти УПА під командуванням Марценюка (Берези) з гітлерівськими оккупантами (8-12 вересня 1943 р.) в с. Новий Загорів. Нагадаємо, що під час п'ятиденного бою 44 повстанці знищили півтисячі і поранили до семи сотень гітлерівських оккупантів та їхніх поплічників: місцевих манкуртів, донських козаків.\nСьогодні вулицями Луганська пройшла автоколона під національними, червоно-чорними та партійними прапорами. Головна машина колони несла жовто-блакитний та червоно-чорний прапори, решта машин – прапори ВО "Свобода". Слід зазначити, що у луганців негативної реакції на націоналістичну символіку не спостерігалося.\nВО "Свобода" наполегливо продовжує руйнування міфів про УПА, висвітлюючи факти боротьби повстанців як з совєтськими, так і з гітлерівськими оккупантами. Луганці з цікавістю дізнаються про невідомі їм аспекти боротьби та ідеології УПА. Цим автопробігом пам'яті Луганська "Свобода" продовжує акцію по відзначенню важливих дат національної історії і висвітленню їх значення у пресі.\nПерепрошую, але ніхто не говорить про американську базуку, фаустпатрон чи панцершрек (чи тим більше пупхен))). Чота під командуванням Марценюка (Берези) використовувала гвинтівковий гранатомет, швидше за все на німецькому карабіні Mauser K98k. В УПА (ОУН) використовували гвинтівкові гранатомети з початку війни (коли в руки попали перші трофеї). Читаємо книгу "УПА" Миколи Лебедя: "УПА-Північ, гранатометна чота (коло Волковиї, Дубенщина, грудень 1943) ", фото, сторінка 63.\nЯ ФРАНЏУЗ. Я НЕ ПИШУ УКРАЇНСКУ ДОБРЕ\nМОЯ БАБУСЯ БРАТА БУВ СОТНИК ДО УПА "ВИХОР"\nВІН ЗВУТЬ РОМАН КЕРНТОФ: ІСТОРЯ: http://www.unitest.com/uahist/upa/vol1/00395.html\nРИШІТЬ МЕНЕ: АДРЕСС: duzze@hotmail.fr\nIf someone speak english, that wille be easier. I searche all informations about Captain Kerntopf, of UPA "Vikhor". He's my uncle, brother oh my grand mother, killed by NKVD the 11th april 1944.\nкогда сказать нечего начинаем про самогон, сало и нефть:)\nСлідуючии раз привеземо вам самогону, а то від бражки у вас "мозги отняло"


Цікаве відео з пантерою стало дуже популярним в мережі\nHome » Звірята » Цікаве відео з пантерою стало дуже популярним в мережі\nStandard by Admin 14/06/2016 No Comments\nКумедне відео з пантерою стрімко підкорює YouTube.\nЗ перших секунд відео здається, що чоловік в зоопарку просто фотографується на тлі пантери, яка знаходиться за склом.\nРолик був опублікований на каналі в YouTube і набрав близько 250 тисяч переглядів.\nЗ перших секунд відео здається, що чоловік в зоопарку просто фотографується на тлі пантери, яка знаходиться за склом. Тварина безшумно підкрадається, але замість того, щоб накинутися на відвідувача, пантера починає гратис з чоловіком.\nГосподаря кішки звуть Едуардо Серіо – він відомий мексиканський бізнесмен і меценат, засновник благодійного фонду BlackJaguarWhiteTiger, який займається доглядом за великими кішками. Серіо і його команда побудували в Мексиці великий заповідник, місія якого – збільшити популяцію левів до 200 тисяч до 2030 року.\nДе насправді знаходиться Україна (відео)\nNext “Ваяна”: перший трейлер нового мультфільму від Disney\nPrevious Модна революція: українці придумали унікальне плаття-трансформер


Юний Самуїл виростає у скинії | Справжня віра\n1, 2. За яких обставин Самуїл промовляв до ізраїльтян і чому він спонукував їх розкаятися?\nУВЕСЬ народ зібрався в місті Ґілґал. Його скликав Самуїл, вірний Богу чоловік, котрий уже десятиліттями служить суддею і пророком. Надворі спека, адже настала посушлива пора — травень або червень за сучасним календарем. Поля довкола переливаються золотом стиглої пшениці. Самуїл пильно вдивляється в обличчя людей. У натовпі западає тиша. Як пророкові досягти їхніх сердець?\n2 Ізраїльтяни не усвідомлюють, наскільки серйозний їхній гріх. Вони захотіли, щоб ними правила звичайна людина, і цим виявили крайню зневагу до свого Бога, Єгови, і його пророка. По суті, вони відкинули Єгову, свого Царя. Чи вдасться Самуїлу спонукати народ до каяття?\nПриклад юного Самуїла навчає нас, як зміцняти віру в Єгову попри поганий вплив\n3, 4. а) Чому Самуїл згадав про свою молодість? б) Чому для нас є повчальним приклад Самуїлової віри?\n3 Самуїл починає промовляти до натовпу: «Я постарів та посивів». Сиве волосся додає ще більшої ваги його словам. Пророк продовжує: «Я ходив перед вами від своєї молодости аж до цього дня» (1 Сам. 11:14, 15; 12:2). Самуїл уже постарів, але не забув своїх молодих років. Його спогади й досі яскраві. Ще хлопцем Самуїл постановив залишатись вірним Єгові і завжди тримався цього рішення.\n4 Самуїл розвивав і зміцняв свою віру, хоча його постійно оточували люди, котрі нехтували Божими законами. Нині також нелегко мати віру, адже ми живемо в зіпсованому й безбожному світі. (Прочитайте Луки 18:8). Подивімося, чого можна навчитися з прикладу Самуїла, котрий полюбив Бога ще в юності.\nХлопчик «служив перед Господнім лицем»\n5, 6. Чим було незвичним дитинство Самуїла і чому батьки були впевнені, що про нього добре дбали?\n5 Дитинство Самуїла було не таке, як в інших. Коли хлопчика відлучили від грудей (очевидно, коли йому було 3 роки або трохи більше), він почав служити при священній скинії Єгови в Шіло. Від Рами, де народився Самуїл, до Шіло було понад 30 кілометрів. Самуїлові батьки, Елкана та Анна, віддали його для особливого служіння Єгові: до кінця життя їхній син мав залишатись назореєм *. Чи це означало, що батьки не любили Самуїла і відмовились від нього?\n6 Зовсім ні. Вони знали, що в Шіло про їхнього сина добре дбатимуть. Дитиною піклувався сам первосвященик Ілій, адже малий Самуїл служив біля нього. Крім того, при вході до скинії служили жінки (Вих. 38:8; Суд. 11:34—40).\n7, 8. а) Як Самуїлові батьки з року в рік підбадьорювали його? б) Чого сучасні батьки можуть навчитися від батьків Самуїла?\n7 Елкана й Анна ніколи не забували свого любого первістка, народження якого було відповіддю на молитву. Анна благала Бога подарувати їй сина і пообіцяла, що віддасть його на священне служіння Богові. Щороку вона шила сину верхню одежу для служіння при скинії і приносила її в Шіло. Хлопчик дуже радів, коли його відвідували батьки. Вони пояснювали йому, що служити Єгові в такому особливому місці — велика честь. Можна уявити, як батьківська похвала і заохочення зміцнювали Самуїла.\n8 Батьки можуть багато навчитись з прикладу Елкани та Анни. Чимало людей думають лише про те, як забезпечити своїх дітей матеріально, і не зважають на їхні духовні потреби. Однак батьки Самуїла ставили духовні справи на перше місце, і це добре вплинуло на подальше життя їхнього сина. (Прочитайте Приповістей 22:6).\n9, 10. а) Якою була скинія і як юний Самуїл ставився до неї? (Дивіться також примітку). б) Які обов’язки виконував Самуїл і як нинішня молодь може наслідувати його?\n9 Поки хлопець ріс, він, мабуть, з цікавістю оглядав довколишні пагорби, з яких відкривалась панорама міста. Щоразу, коли погляд Самуїла зупинявся на скинії Єгови, серце хлопця переповнювала радість і гордість. Скинія була священним місцем *. Її збудували 400 років до того під наглядом Мойсея, і тепер вона була єдиним у світі центром чистого поклоніння Єгові.\n10 Молодий Самуїл полюбив скинію Єгови. Пізніше він записав про себе такі слова: «Самуїл служив перед Господнім лицем. Отрок був оперезаний лляним ефодом» (1 Сам. 2:18). Самуїл носив лляний ефод (простий безрукавий халат), і це, очевидно, вказувало на те, що він допомагав священикам при скинії. Хоча Самуїл не належав до священицького роду, він мав обов’язок щоранку відкривати браму, а також прислуговувати літньому Ілієві. Самуїлу дуже подобалось служити при скинії. Проте незабаром цей щирий юнак почав непокоїтись: у наметі Єгови коїлося щось жахливе.\nСамуїл зберіг непорочність\n11, 12. а) У чому полягала головна провина Хофні та Пінхаса? б) Яке зло чинили Хофні та Пінхас при скинії? (Дивіться також примітку).\n11 Ще в юному віці Самуїл стикнувся з несправедливістю і злом. В Ілія було два сини, Хофні та Пінхас. Ось що про них сказано в оповіді Самуїла: «Сини Ілія були люди негідні,— вони не знали Господа» (1 Сам. 2:12). У цьому вірші є дві думки, які тісно пов’язані між собою. Єврейський вислів, переданий як «люди негідні», буквально означає «сини нікчемності». Самуїл пояснив, чому Хофні та Пінхас були негідними — «вони не знали Господа». Ті чоловіки нехтували Божими нормами, і це призвело до численних гріхів.\n12 У Божому Законі чітко говорилося, які обов’язки мали священики при скинії і як потрібно приносити жертви. Жертвоприношення було важливим заходом, адже завдяки йому можна було отримати прощення гріхів, стати чистим в очах Бога та гідним його благословень. Проте Хофні та Пінхас спонукували інших священиків зневажати Божі вимоги щодо жертвоприношень *.\n13, 14. а) Як, мабуть, впливало на щирих людей зло, котре чинилося при скинії? б) У чому полягала помилка Ілія як батька і первосвященика?\n13 Уявіть, як така зухвалість обурювала юного Самуїла. Його хвилювало, чому ніхто не виправляв поведінки тих священиків. Він бачив, що багато людей, у тому числі бідні, принижені і засмучені, приходили до скинії в пошуках духовної потіхи й підбадьорення. Однак чимало з них повертались додому розчаровані, скривджені та зневажені. А як почувався Самуїл, коли довідався, що Хофні і Пінхас ще й порушували Божі вимоги щодо статевої моралі? Ці священики чинили блуд з деякими жінками, котрі служили при скинії (1 Сам. 2:22). Можливо, Самуїл сподівався, що Ілій якось виправить ситуацію.\nСамуїл дуже непокоївся через зло Ілієвих синів\n14 Ілій був наділений владою. Як первосвященик він мав наглядати за скинією, а як батько — за своїми синами. Зрештою його діти завдавали збитків і собі, і багатьом іншим. Проте Ілій нехтував цими обов’язками. Він лише м’яко дорікнув синам. (Прочитайте 1 Самуїла 2:23—25). Хофні та Пінхас потребували набагато суворішого покарання. За свої гріхи вони заслуговували смерті.\n15. Який вирок Єгова виголосив Ілієві і як до цього поставилась його родина?\n15 Усе зайшло так далеко, що Єгова послав до Ілія «Божого чоловіка». Це був невідомий пророк, котрий передав первосвященикові звістку осуду. Єгова сказав Ілію: «Ти вшанував синів своїх більш, як Мене». Бог передрік, що злі сини Ілія помруть в один день і через провину Ілія весь його рід страждатиме та навіть втратить честь бути священицьким. Чи ця сувора пересторога вплинула на членів Ілієвої сім’ї? Біблія не каже, що вони змінились (1 Сам. 2:27—3:1).\n16. а) Що в Біблії розповідається про духовний ріст Самуїла? б) Чим вас підбадьорює ця розповідь? Поясніть.\n16 Чи таке моральне зіпсуття вплинуло на молодого Самуїла? Історія, яку записав Самуїл, досить сумна, але вона містить і підбадьорливі слова. Це слова про самого Самуїла. Пригадайте, в 1 Сам. 2:18 говориться, що він вірно «служив перед Господнім лицем», коли був ще малий. Уже тоді хлопець зосереджував своє життя на служінні Богу. А записане у 21-му вірші того ж розділу зворушує ще більше. Там сказано: «Самуїл ріс із Господом». Самуїл підростав, і його стосунки з небесним Батьком ставали щораз міцнішими. Такі хороші взаємини з Єговою були надійним захистом від згубного впливу зіпсованих людей.\n17, 18. а) Як християнська молодь може наслідувати приклад Самуїла, стикаючись із зіпсуттям? б) З чого видно, що Самуїл зробив правильний вибір?\n17 Звичайно, Самуїл міг думати: «Якщо первосвященик та його сини грішать, то і я робитиму все, що схочу». Однак неправильна поведінка інших, у тому числі й тих, хто займає високе становище, не є підставою для виправдання власного гріха. Нині багато молодих християн наслідують Самуїла і продовжують «рости із Господом», навіть якщо хтось подає їм поганий приклад.\n18 Який пожиток принесла Самуїлу його праведна поведінка? Біблія каже: «Самуїл усе ріс, та здобував ласку як у Господа, так і в людей» (1 Сам. 2:26). Самуїл здобув хорошу репутацію, принаймні в очах тих, чия думка була важливою. Єгова цінував цього юнака за його вірність. Безумовно, Самуїл був упевнений, що Бог виправить усе зло, яке коїлося в Шіло. Залишалося тільки чекати, коли Єгова це зробить. І ось настав той час.\n«Говори, Господи, бо раб твій слухає»\n19, 20. а) Що відбувалось у скинії однієї ночі, коли Самуїл спав? б) Як Самуїл довідався, хто промовляв до нього, і як він ставився до Ілія?\n19 Надворі було темно. Мерехтливі вогні великого світильника, котрий стояв у скинії, ще горіли. У цій передранковій тиші Самуїл почув, як хтось його кличе. Хлопець подумав, що це Ілій. На той час Ілій уже постарів і майже осліп. Самуїл встав і поспішив до старенького чоловіка. Уявіть, як хлопець босоніж біжить до Ілія, щоб довідатися, чого той потребує. Варте уваги те, що Самуїл виявляв до Ілія повагу і турботу. Юнак розумів: незважаючи на всі гріхи, Ілій усе ще був первосвящеником Єгови (1 Сам. 3:2—5).\n20 Самуїл розбудив Ілія, кажучи: «Ось я, бо ти кликав мене». Але Ілій сказав, що не кликав хлопця та відіслав його спати. Те саме повторилося кілька разів. Нарешті Ілій зрозумів, що́ відбувається. У ті часи Єгова рідко посилав видіння або пророчі звістки своєму народові, і це не дивно. Однак тепер Єгова знову дає знак — цього разу юному Самуїлові. Ілій наказав хлопцю піти до свого ліжка і пояснив, як правильно відповідати. Самуїл послухався. Невдовзі він почув голос, який кликав: «Самуїле, Самуїле!» Хлопець відповів: «Говори, Господи, бо раб Твій слухає» (1 Сам. 3:1, 5—10).\n21. Як ми слухаємо Єгову за нашого часу і чому це варто робити?\n21 Тепер у Шіло був служитель, який слухав Єгову. Відтоді Самуїл завжди виявляв послух Богові. Чи можете ви сказати те саме про себе? Не варто чекати, поки до вас уночі заговорить голос з неба. За нашого часу Бог промовляє в інший спосіб. Він робить це через своє Слово, Біблію. Ваша віра зростатиме, якщо будете пильно прислухатись до Божих слів. Саме так було з Самуїлом.\nСамуїл попри страх передав Ілієві Божу звістку осуду\n22, 23. а) Як виконалися слова, котрі Самуїл спершу боявся передати? б) Як зростала повага людей до Самуїла?\n22 У ту ніч життя хлопця назавжди змінилося. Його стосунки з Єговою стали особливими, адже він почав служити Божим пророком. Спочатку Самуїл боявся передавати Ілію звістку від Єгови. Вона була останнім нагадуванням про те, що незабаром Бог виконає присуд, винесений сім’ї первосвященика. Проте Самуїл набрався мужності і виконав Боже доручення. Ілій смиренно підкорився Божій волі. Минуло небагато часу, як виконалися слова Єгови: Ізраїль виступив на війну проти філістимлян, і Хофні та Пінхас загинули в один день. Ілій помер після того, як почув, що вороги забрали священний ковчег (1 Сам. 3:10—18; 4:1—18).\n23 Самуїл, як вірний пророк, набував дедалі більшої поваги серед людей. «Господь був із ним» — говориться в Біблії. Єгова подбав, щоб кожне слово пророка виконалося. (Прочитайте 1 Самуїла 3:19).\n«Кликнув Самуїл до Господа»\n24. Чого з часом захотів ізраїльський народ і чому це був серйозний гріх?\n24 Чи слухались ізраїльтяни Самуїла і чи були духовними та відданими Богу людьми? Ні. Згодом вони навіть не захотіли, щоб їх судили Божі пророки. Ізраїльтяни прагнули, аби над ними поставили царя, як це було в інших народів. Єгова сказав Самуїлу виконати їхнє прохання. Але пророк мав показати ізраїльтянам, наскільки великий їхній гріх. Відкинувши Самуїла, вони відкинули не людину, а самого Єгову. Отже пророк покликав народ до Ґілґала.\nСамуїл молився з вірою, і Єгова відповів йому, пославши грозу\n25, 26. Як постарілий Самуїл показав людям у Ґілґалі, наскільки великим був їхній гріх проти Єгови?\n25 Перенесімось думками в той час. Літньому Самуїлові нелегко промовляти до ізраїльтян у Ґілґалі. Він пригадує їм, що все життя вірно служив Богові. Далі біблійна оповідь каже: «Кликнув Самуїл до Господа». Пророк просить Єгову послати грозу (1 Сам. 12:17, 18).\n26 Грозу?! Чи може бути гроза у таку посуху? Дехто з народу сумнівається і навіть висміює Самуїла, але це триває недовго. Раптом небо затягнуло чорними хмарами, а пшеничні поля сколихнуло від сильного вітру. Пролунав оглушливий гуркіт грому, і з неба полив дощ. Як зреагували люди? «Ввесь народ сильно злякався Господа та Самуїла». Тепер вони побачили, який великий їхній гріх (1 Сам. 12:18, 19).\n27. Що думає Єгова про тих, хто наслідує Самуїлову віру?\n27 Сердець цих непокірних людей досягнув не Самуїл, а його Бог, Єгова. Він бачив, як Самуїл від самого дитинства до глибокої старості покладався на нього, і винагородив пророка за це. Єгова не змінився. Він і тепер підтримує тих, хто має таку ж віру, як у Самуїла.\n^ абз. 5 Назореї давали Богові обітницю, згідно з якою вони не вживали алкоголю і не стригли волосся та бороди. Зазвичай люди складали обітницю назорейства лише на певний період. Але кілька Божих служителів були назореями протягом усього життя. Серед них Самсон, Самуїл та Іван Хреститель.\n^ абз. 9 Скинія мала прямокутну форму. Це був великий намет з дерев’яним каркасом, зроблений з найліпших матеріалів: тюленячих шкур, гарно розшитих тканин і цінного дерева, вкритого золотом та сріблом. Він стояв на прямокутному подвір’ї. На подвір’ї також стояв величний жертовник. З часом по боках скинії звели приміщення для священиків. Мабуть, саме в одному з таких приміщень спав Самуїл.\n^ абз. 12 В оповіді Самуїла наводяться два приклади того, як священики виявляли зневагу до жертвоприношень. По-перше, згідно з Законом, священику належали лише окремі частини тварини, принесеної в жертву (Повт. 18:3). Але священики в скинії грубо порушували постанову щодо цього. Вони наказували своїм слугам витягувати з котла, де варилося м’ясо, будь-які ласі шматки. По-друге, коли хтось приносив жертву для цілопалень, слуги негідних священиків залякували людину і забирали в неї сире м’ясо ще до того, як було спалено жир тварини (Лев. 3:3—5; 1 Сам. 2:13—17).\nЗавдяки чому зростала віра Самуїла в юні роки?\nЯк його віра допомагала протистояти поганому впливові?\nЯк Самуїлова віра допомагала йому долати страх?\nУ чому ви хочете наслідувати Самуїлову віру?\nСамуїл «ріс із Господом»


UPark Festival – музична подія, яка пройде в Києві вже втретє! – Prime Time Magazine\nНовини АФИША UPark Festival - музична подія, яка пройде в Києві вже втретє!\nUPark Festival – музична подія, яка пройде в Києві вже втретє!Опубликовано Prime TimeOn 23.05.2019\nЩорічно на афіші фестивалю – найгучніші імена світової музичної індустрії. На сцені UPark Festival виступали одні з найвідоміших артистів сучасності. Серед них: Red Hot Chili Peppers, MUSE, Gorillaz, Massive Attack, Hurts, Bonobo, Kaleo, Young Fathers, Tove Lo, The Kills, Poets of the Fall, The Hardkiss, ONUKA і інші.\nУ 2019 UPark Festival йде від стадіонного формату і стає ще ближче до знаменитих європейських фестивалях. Цього літа UPark – вже набагато більше, ніж просто музична подія. На три дні – 16, 17 і 18 липня – ми перетворимо 7 гектарів київського Sky Family Park в ідеальний острів музики і активних розваг прямо посеред великого міста.\nЧОМУ ВАРТО ПІТИ НА UPARK FESTIVAL 2019?\n1. Побачити живі виступи улюблених всесвітньо відомих артистів.\n2. Щоб жити повним життям і накопичувати емоції від дійсно масштабних подій.\n3. Це музичне свято високого рівня.\nНа UPark Festival наближається Зоряний десант Thirty Seconds to Mars!\nТур Thirty Seconds to Mars на підтримку альбому This Is War відзначений в «Книзі рекордів Гіннеса» як найтриваліший в історії. Група випустила п’ять платівок і отримала близько сотні різноманітних музичних нагород. Їх останній альбом America (2018) злетів до другої позиції американського альбомного чарту Billboard 200. У наступному році Thirty Seconds to Mars повертаються в Європу, щоб зіграти нову серію лайв один з них відбудеться в рамках UPark Festival 2019.\nЗустрічайте! Кращий молодий артист за версією Brit Awards – Rag’n’Bone Man на UPark Festival.\nВи, напевно, чули його хіт «Human» з однойменного альбому. Відео на цей трек зібрало понад півмільярда переглядів на YouTube і вивело музиканта у вищу лігу. Сьогодні на його рахунку перші позиції хіт-парадів, колаборація з Gorillaz і статуетка від Critics ‘Choice Award. Попереду ж – перший виступ в Україні.\nPale Waves – ще одне музичне відкриття, яке чекає вас на UPark Festival!\nВони зустрілися під час навчання в університеті Манчестера і там сколотили свій бенд. Видавши всього два сингли, Pale Waves з’явилися на обкладинці NME, а трохи пізніше, в 2018 році, стали володарями їх премії в номінації NME Under the Radar. Їх дебютний студійний альбом «My Mind Makes Noises» був виданий у вересні цього року, і платівка вже досягла 8 місця в британських чартах. У музиці Pale Waves можна знайти вплив творчості Cure, The Cranberries і навіть Prince. І вони цього і не приховують. Pale Waves – це мелодії, які можна наспівувати в будь-який час і в будь-якому місці, але в яких є щось, здатне розбити твоє серце.\nВже зараз ви можете починати готуватися до кращого фестивального літа в Києві.\nUPark Festival повертається!\nпредыдущие“БУМБОКС” готує концерт у червні 2019\nследующиеDance Event «Белые Ночи» відбудеться 14 і 15 червня 2019 року на «Арт-заводі Платформа»


Україна не зможе підписати жодну безпекову угоду до завершення бойових дій — Євген Магда | Громадське радіо\nУкраїна не зможе підписати жодну безпекову угоду до завершення бойових дій — Євген Магда\n21 червня 2022, 19:37 2022-06-22T09:29:37\nЧи потрібен Україні рамковий договір щодо гарантій безпеки?\n«Окрім рамкового договору щодо гарантій безпеки Україна може підписати двосторонні угоди з країнами-гарантами. Сьогодні багато різних країн заявили про своє бажання бути майбутніми гарантами. Є багато технічних питань, ми точно не хочемо, щоб це був аналог Будапештського меморандуму або якийсь інший документ, який нічого не вартує. Ми хочемо, щоб договір про гарантії ратифікували парламенти країн, які його підпишуть, це важливо. Щоб цей документ, дійсно, з одного боку був юридично обов’язковим, з іншого боку — пройшов всі процедури, які надають йому повної легітимності», — розповідав глава Офісу президента Андрій Єрмак.\nЩо варто вносити в такі документи аби гарантії безпеки були дієвими? Пояснює кандидат політичних наук, директор Інституту світової політики Євген Магда.\nЄвген Магда: Якщо зробити ретроспективу останніх 4 місяців, ми зрозуміємо, що щодо позиції стосовно рамкової угоди українську владу хитає зі сторони в сторону. Ще в березні серед можливих потенційних гарантів нашої безпеки була рф. Після Бучі, Маріуполя, Бородянки та Ірпеня про це вже не йдеться.\nЯ дуже обережно ставлюся до такої угоди з тієї простої причини, що на момент початку російського вторгнення у нас не було жодної зобов’язальної угоди з жодною країною світу, яка б її зобов’язувала надавати Україні допомогу. Те, що зараз відбувається (постачання зброї, рішення щодо ленд-лізу), це добра воля країн. Не обов’язок. Це дуже важливо розуміти.На що ми можемо розраховувати Україна не зможе підписати жодну безпекову угоду до завершення бойових дій. Розраховувати на те, що ми комусь «продамо» свої безпекові проблеми, не варто.\nЩо мають включати ці гарантії — одне питання. Але є й додаткове питання — чи мають бути ці угоди двосторонніми? Крім того, чи не простіше рухатися в напрямку НАТО?\nЧому не НАТО?\nЄвген Магда: Україна в липні 1997 року підписала хартію особливого партнерства з НАТО. Маємо 25 років нашої безпосередньої Євроатлантичної інтеграції, яку ми здійснювали за принципом «крок вперед, два назад». Зараз ми хочемо створити надбудову над нашим вже наявним Євроатлантичним базисом. Що нам заважає розвиватися в цьому контексті? Тим більше якщо зараз нам надходить натівська зброя. Армійський компонент, до речі, у питанні інтеграції України в НАТО — більш просунутий. Що б не говорили наші західні партнери, але не лише вони вчать наших військових. Вони переймають досвід від наших хлопців і дівчат. Бо Україна має унікальний досвід протидії російським військам. Тому я не зовсім розумію, навіщо ми намагаємось побудувати таку складну схему, якщо у нас все й так йде наче непогано.\nЯка країна може стати гарантом для України?\nЄвген Магда: Нашим супротивником на сьогодні є ядерна держава. Країна, яка надає Україні безпекові гарантії, повинна мати певний військовий, промисловий, економічний потенціал для того, щоб стати з нами пліч-о-пліч у разі можливої нової агресії росії. А вона відбудеться після того, як Україна переможе та відновить свою територіальну цілісність. Ми ж розуміємо, що росія не заспокоїться.\nЧитайте також: Поки триває війна, Україна не стане членом жодної потужної організації — Магда


Багатоденний шторм зруйнував частину баз відпочинку в курортній Кирилівці - ZAXID.NET\nБагатоденний шторм зруйнував частину баз відпочинку в курортній Кирилівці\nСуспільство — Володимир Пиріг, 15:42, 12 грудня 2020 0 1\nПовалене дерево розбило два автомобілі на вул. Стуса у Львові ZAXID.NET\nфото Дмитра Воловика\nШторм у Кирилівці триває майже тиждень\nБагатоденний шторм на Азовському узбережжі зруйнував частину інфраструктури курортного селища Кирилівка, яке розташоване в Запорізькій області. Пошкоджено бази відпочинку та пляжі на Федотовій косі та косі Пересип. Власники баз відпочинку просять допомоги у місцевої влади.\nЗа інформацією Кирилівської селищної ради, негода зі шквальним вітром і штормом на морі вже майже тиждень руйнує інфраструктуру курорту і місцеві бази відпочинку. Особливо постраждали бази відпочинку на косі Пересип.\nУ повідомленні сказано, що власники баз відпочинку, які постраждали від удару стихії, звернулися до Кирилівської сільської ради з проханням допомогти у «відсипці пляжів від моря, щоб протидіяти підтопленню та руйнуванню інфраструктури». Наразі відомо, що Приазовський Національний парк, на території якого розташований курорт, виділить постраждалим від стихії базам піщано-черепашкову суміш. При цьому роботи з доставки і відсипання узбережжя будуть проведені за рахунок постраждалих баз відпочинку.\nФото з Facebook Дмитра Воловика


Зміни у Держбюджеті: деталі і розрахунки. Новости Кривого Рога | KRIVBASS.CITY\nЗміни у Держбюджеті: деталі і розрахунки\nОльга Крамаренко | 15 апреля 2020 в 12:00\n13 квітня Верховна Рада України ухвалила рішення переписати бюджет на 2020 рік. Які ж оновлені цифри держбюджету України?\nВідтак, на боротьбу проти поширення коронавірусу в Україні нардепи направили 64,7 млрд гривень, скоротивши видатки інших галузей господарства держави. Так, наприклад, 3 млрд грн «списали» із освіти і науки, а із грошей на пільги та субсидії узяли 8,2 млрд гривень. Найбільших втрат зазнав, як не дивно, сам Фонд боротьби із коронавірусом – його зменшили з 97,06 млрд до 64,67 млрд гривень. Чималі суми «урізали» в Міністерстві культури, а також Державному фонді регіонального розвитку (-7,2 та –2,6 млрд гривень відповідно).\nДоходи від Нацбанку до державного бюджету збільшили: додали 2 млрд гривень, встановивши число на позначці 42,7 млрд гривень. Витрати на виконання рішень судів міжнародних інстанції додатково отримали 1,08 млрд гривень, а 4,9 млрд грн. виділили на Фонд регіонального розвитку.\nНардепи також підтримали рішення скорочення доходів чиновників. Так, керівники, члени наглядових рад, нардепи, судді та прокурори тепер будуть отримувати не більше 47 тис. грн. на місяць – сума 10 мінімальних заробітних плат.\nЗазначимо, що «за» зміни у Держбюджеті проголосували 249 нардепів України.\nКуди буде витрачено кошти Спецфонду можна прочитати тут.\nДержбюджет Україна бюджет гроші Верховна Рада ВРУ нардеп депутати


У бойовиків на Луганщині дефіцит боєприпасів: атакують ЗСУ зі стрілецької зброї - - Україна Молода\nГоловна > Новини > У бойовиків на Луганщині дефіцит боєприпасів: атакують ЗСУ зі стрілецької зброї\nМіноборони України назвало найгарячіші точки східного фронту.\nЗокрема, на донецькому напрямку бойові провокації ворога впродовж останньої доби відбувалися винятково в районі Авдіївки.\n«Обстріли тривалістю в одну годину кожний відбулися вранці, перед заходом сонця та після 23-ї години. При цьому противник застосовував гранатомети різних систем i крупнокаліберні кулемети. Під час вранішнього та нічного ворожого обстрілу сили АТО відкривали вогонь у відповідь», — зазначає речник Міноборони з питань АТО Андрій Лисенко.\nТоді як у секторі «М» (маріупольський напрямок) найгарячіше було в Мар’їнському районі.\n«Ще до світанку четверга бойовики провели два мінометнi обстріли українських рубежів оборони у Красногорівці, випустивши щоразу до 10 мін. У самій Мар’їнці бандформування відкривали вогонь після 22-ї години впродовж 30 хвилин, ведучи прицільний вогонь iз гранатометів i стрілецької зброї», — повідомив полковник Лисенко.\nЖоден iз ворожих обстрілів захисники України не залишили без «адекватної відповіді», додають у штабі АТО.\nЩоправда, ворожу активність «гасили» з легкого озброєння — автоматів i кулеметів.\nНа луганському напрямку бойовики, ймовірно, чекають чергову партію «гуманітарних» боєприпасів iз Росії, адже мінометні обстріли тут припинили.\nТож ворог не дає «забувати» про себе винятково зі стрілецької зброї.\n«Місця бойової активності окупанта — традиційні, а саме: околиці Попасної, позиції на північ від Первомайська, район Бахмутської траси, а також Станиця Луганська. На найзухвалішi провокації з боку бойовиків наші військові відкривали вогонь у відповідь», — каже пан Лисенко про ситуацію на луганському напрямку.\nЗагалом упродовж минулої середи бойовики 17 разів відкривали вогонь по позиціях ЗСУ на всіх напрямках.\nУ результаті обстрілу району Авдіївки один український військовий отримав поранення.\nВатажок бойовиків терористичної «ДНР» Олександр Захарченко заявляє про те, що остаточне рішення про створення «Малоросії» ще не прийнято на території окупованого Донбасу.\nМовляв, він не створював нової «держави».\nЯк повідомляють інформресурси сепаратистів, Захарченко заявив, що лише запропонував дискусію.\n«Остаточні рішення ще не прийнято, але, найголовніше, дискусію буде продовжено», — каже ватажок терористів. За його словами, ідея створення «Малоросії» отримала неоднозначні відгуки. Так, виникли суперечки щодо розташування столиці, «державного прапора» тощо.\nНагадаємо, 18 липня Захарченко запропонував «замість України» створити «перехідну державу Малоросію», яка нібито допоможе зупинити конфлікт на Донбасі.\nЦя ідея зустріла не лише іронію й несприйняття в Україні та Європі, вона обурила навіть терористів «ЛНР», яких ніхто не повідомив про плани створення нової «квазідержави».


Закарпатской областной Совет » Йосип Борто: Ми робимо все для того, аби підтримати краян » Print\nPosted By Администратор On 18.04.2018 @ 22:09 In Новини | Comments Disabled\nСегодня, 18 квітня перший заступник голови облради Йосип Борто провів прийом громадян з особистих питань. На приеме посетил около 20 лица. В основному -пенсіонери, люди с ограниченными возможностями, одинокі та внутрішньо переселені особи з різних міст і сіл краю.\nПриїхали краяне на зустріч із першим заступником голови облради з різними питаннями та проханнями, в основному соціального характеру, включая. і про виділення матеріальної допомоги тощо.\nПершими звернулися жителі міста Ужгорода. Среди них, — інвалід 3-ої групи Марія П. , інвалід 1-ої групи Світлана П. , а також інвалід 2-ої групи Марія Ш. – усі гостро потребують лікування, а пенсійних грошей не вистачає навіть на проживання. Людмила Д., що також проживає в обласному центрі і є інвалідом 2-ої групи, готується до операції з видалення каменів у жовчному міхурі. То ж журиться, потому что, як казала заявниця, в галузі хірургії лікування не з дешевих.\nПенсіонерка із с. В.Лучки Мукачівського району має своє захворювання — церебральний атеросклероз судин головного мозку, мусить вибирати крапельниці, щоб жити.\nІнвалід 2-ої групи із с.Стеблівка Хустського району Іван М. потребує операції з онкозахворювання.\nПенсіонер, якому пішов 71 рік Іван Л.із с.Невицьке Ужгородського району, також хотів би підлікуватися, а грошей – катастрофічно не вистачає.\nМати – одиначка Мар’яна П. с:. Chaslivci, на Užgorodŝinì, самотужки виховує двох діток. Вона не скаржилася ні на життя, ні на будні, а щиро просила коштів на оздоровлення сина — інваліда з дитинства, який через 90 % глухоти потребує термінової дороговартісної операції по вживленню кохлеарного імпланта. Потреба складає в межах 29 тисяч доларів.\nПенсіонер із с. Кінчеш Юрій П., що також на Ужгородщині, після важкої операції має пройти реабілітацію, а всі його доходи — пенсія.\nУсі питання, порушені у зверненнях громадян, Йосип Борто розглянув невідкладно. З найскладніших проблем — скерував пакети документів у відповідні інстанції для об’єктивного розгляду і вжиття відповідних заходів у рамках чинного законодавства.\nНа завершення прийому Йосип Йосипович сказав:\n— Кажется чтобы быть, що людей з важкими проблемами, К сожалению, все більшає. Та ми робимо все для того, аби їх підтримати і дати їм надію, що вони завжди можуть прийти в обласну раду, до депутатів, де їх вислухають і допоможуть.\nURL to article: https://zakarpat-rada.gov.ua/josyp-borto-my-robymo-vse-dlya-toho-aby-pidtrymaty-krayan/


Бойовики 25 разів намагалися спровокувати ЗСУ – прес-центр АТО » Слово і Діло\nБойовики 25 разів намагалися спровокувати ЗСУ – прес-центр АТО\n14 грудня 2015, 08:30\nНезаконні збройні формування продовжують вести провокативний вогонь у бік позицій Збройних сил України.\nКоли цифри говорять самі за себе: навіщо Кремль рве жили на Донбасі?Постійні обстріли з боку бойовиків на Донбасі мають на меті політичні або навіть політико-дипломатичні цілі. Така стратегія передбачає зрив Мінських угод, причому саме українською стороною. 11 грудня 2015, 18:02\nЗа інформацією штаба АТО, загалом в ніч на 14 грудня сепаратисти близько 25 разів намагалися спровокувати українських військових на зрив Мінських домовленостей щодо режиму припинення вогню.\n«По Майорську, що неподалік тимчасово окупованої Горлівки, бандити прицільно били з гранатомету, а по Новгородському – зі стрілецької зброї. Зокрема, там вів вогонь ворожий снайпер», – йдеться у повідомленні прес-центру.\nТакож, як повідомляють у прес-центрі, найбільше порушень режиму припинення вогню було зафіксовано на Донецькому напрямку. Так, під вогонь сепаратистів зі стрілецької зброї, великокаліберних кулеметів та гранатометів потрапили населені пункти Опитне, Авдіївка, Мар'їнка та Піски.\nКрім того, цієї ночі проросійські бандформування сім разів били із заборонених Мінськими домовленостями 82-мм мінометів по Красногорівці.\nБойовики продовжують нарощувати кількість обстрілів у зоні АТО 12 грудня 2015, 10:35


У Польщі стане простіше отримати карту побиту та дозвіл на роботу від Воєводи!!! - Українська версія - Worksol\nВорксолДля кандидатівУ Польщі стане простіше отримати карту побиту та дозвіл на роботу від Воєводи!!!\n19 жовтня, тобто вчора, польський сейм прийняв закон, що змінює процедури легалізації перебування та роботи іноземців у Польщі.\nВажливо, що нові процедури охоплять навіть ті справи, які вже розглядаються. Тож які будуть зміни?\n• відповідно до нових законів, перелік обставин, які не потребують зміни тимчасового дозволу на проживання і роботу, буде розширено!!!\n• продовження строку допустимої роботи до 24 місяців на підставі дозволу з біржі праці (замість 6, як було дотепер)!!!\n• відмова від вимоги про обов’язкове місце проживання\n• відмова від вимоги мати стабільне джерело доходу (для отримання карти побиту)\n• обов’язок отримання заробітної плати не нижче мінімальної заробітної плати, що зобов’язує в Польщі\n• полегшення також будуть запроваджені при отриманні Карти Поляка\nТакож запроваджується спеціальний регламент тимчасового характеру, який передбачає спрощену процедуру надання дозволу на тимчасове проживання та роботу стосовно проваджень, розпочатих до 1 січня 2021 року, які, на день коли закон набирає чинності, будуть ще розглядатися. Тож якщо Ви подали свою заяву до 1 січня 2021 року, положення цього закону також Вас стосуються!\nНові положення закону набирають чинності через 14 днів після їх опублікування в Dzienniku Ustaw (Збірник Законів).\nЯк тільки цей закон з’явиться в Dzienniku Ustaw, ми повідомимо Вас про його деталі та окремі положення.


Замовити курсову роботу зі страхового права - Агентство "Магістр"\nГоловна Послуги та ціни Курсова Курсова зі страхового права\nНаписання курсових робіт зі страхового права\nДля студента дуже важливо зберегти здоров'я і настрій під час сесії, тому ми рекомендуємо звертатися за написанням письмових робіт до спеціалістів компанії Магістр.\nДізнайся вартість курсової зі страхового права\nЯк замовити курсову роботу зі страхового права?\nРекомендуємо здійснити 5 простих кроків для того, щоб замовити курсову роботу зі стахового права:\nНеобхідно віднайти кнопку "Замовити" у верхньому правому кутку і натиснути її - вона дозволить здійснити реєстрацію. Після цього слід пройти розділ "Анкета", обираючи вид замовлення з випадаючого списку - курсова. У даному полі необхідно зазначити власне ім'я, та Mail для контакту. Відразу після опрацювання цього поля проходить миттєва реєстрація на сайті, заодно на зазначену адресу пересилається пароль для постійного входу в кабінет.\nНаступний крок – оформлення форми замовлення. У першому полі необхідно вписати тему курсової роботи та зазначити предмет - страхове право. також вказати кінцевий термін виконання курсової. Радимо вам залишати кілька днів до зустрічі із керівником - це дозволить вам попередньо ознайомитися із роботою. На цьому ж етапі слід вибрати об'єм роботив межах 20-60 сторінок, вказати унікальність тексту (як правило, 70%). Якщо до замовлення надаються вимоги, додається методичка. Для того, щоб виконавець розумів потрібну якість роботи, зазначається курс та ВНЗ. Завершивши заповнення форми, можна побачити наближену вартість замовлення курсової.\nЯк тільки замовлення опрацюють менеджерами, з замовником сконтактовується менеджер для уточнення завдання та погодження оплати. 50% завдатку дозволяє передати курсову роботу на виконання. Оплата залишку - 50% вартості дозволить отримати весь текст курсової роботи.\nДоопрацювання здійснюються безкоштовно в межах плану. Для того, щоб організувати їх виконання, потрібно у приватному кабінеті відкрити пункт "Доопрацювання" і завантажити рецензію керівника.\nПісля здачі курсової роботи зі страхового права слід залишити відгук про співпрацю.\nЧому написання курсових робіт зі страхового права довіряють "Магістру"?\nНаписання курсової роботи є достатньо складним завданням для студента, який ще не має достатньо навиків систематизації інформації і подачі її відповідно до вимог закладу вищої освіти. В свою чергу, навіть якщо студент буде здійснювати спроби написати курсову роботу власними силами, він зіткнеться із подальшими проблемами, які будуть стосуватися доопрацювання. Як правило, в середньому студент переписує курсову роботу 2-3 рази. Звичайно, що така ситуація не сприяє хорошому настрою та бажанню продовжувати навчання, а тому рекомендуємо рутинні справи передавати спеціалістам агенції Магістр, які гарантують високу якість досліджень, унікальність тексту на рівні 70% та оформлення курсової роботи зі страхового права відповідно до рекомендацій.\nЯкі гарантії, що курсова робота буде унікальною?\nОтриману курсову роботу ви можете самостійно перевірити на безкоштовних сервісах з визначення плагіату. Якщо показник плагіату буде високим, ми здійснимо доопрацювання курсової роботи або повернемо вам кошти.\nЯк впевнитися в тому, що курсова робота не буде виконуватися моїм викладачем?\nДля того, щоб ваша курсова робота випадково не попала до рук вашого викладача, ми просимо зазначати заклад вищої освіти де відбувається навчання. Таким чином для вашої курсової роботи зі страхового права ми підберемо спеціаліста, який не має відношення до вашого вузу.\nЯк здійснюється оплата за курсову роботу?\nНа сайті Магістр практикується поетапно оплата, зокрема 50% вартості до замовлення та 50% вартості по факту написання курсової роботи.\nХто буде виконувати курсову роботу зі страхового права?\nУ штаті компанії Магістр доктори та кандидати наук у різних галузях, які займаються написанням курсових робіт на замовлення\nСкільки часу виконується курсова робота зі страхового права?\nСередній час виконання курсової роботи становить від семи до десяти днів. Ми також можемо організувати термінове виконання роботи за додаткову оплату.


Медведєв: правовій системі потрібні експерименти |\nМедведєв: правовій системі потрібні експерименти\nПрем’єр-міністр заявив, що місія юристів — захищати цінності права — не втратила свого значення у сучасну епоху, він висловив надію, що петербурзький юридичний форум буде служити цій меті.\nПрем’єр-міністр РФ Дмитро Медведєв вважає, що для правової підтримки системи в працездатному стані, необхідно створювати нові правові конструкції і приймати експериментальні рішення.\n«Для уряду РФ, яке я маю честь представляти, право в першу чергу — це важливий інструмент вирішення поточних соціально-економічних завдань, це система критеріїв, які є основою для вироблення стратегічних напрямів нашої діяльності, тобто це той компас, керуючись якою, можна знаходити рішення будь-якого рівня складності. Від підходів до міжнародного співробітництва до форм і правил державних закупівель, тобто вирішувати найрізноманітніші завдання», — сказав Медведєв, виступаючи на п’ятому Міжнародному юридичному форумі.\nЗа його словами, якщо врахувати, як швидко можуть змінюватися ще зовсім недавно здавалися непорушними норми, «без такого орієнтиру не обійтися», «тому ми всі повинні вміти право оберігати і зберігати».\nМедведєв вважає, що місія юристів — захищати цінності права — не втратила свого значення у сучасну епоху, він висловив надію, що петербурзький форум буде служити цій меті.\n«У ХХІ столітті правове регулювання стає все більш складним, все більш фрагментарним, з іншого боку — більш комплексним. Щоб підтримати правову систему в працездатному стані, ми зобов’язані створювати нові правові конструкції, приймати необхідні рішення, у тому числі експериментальні», — підкреслив прем’єр-міністр.\nМедведєв нагадав, що такі рішення в Росії теж приймаються. «Приймали у минулому році подібні закони — один з них дозволяє розвивати Далекий Схід, забезпечуючи механізм роботи територій випереджаючого розвитку. Спочатку він був придуманий для Далекого Сходу, але потім стало зрозуміло, що такі механізми нам важливо було поширити і на інші частини нашої великої країни. А другий створює особливу правову конструкцію для вільної економічної зони в Криму», — зазначив він.\nНазад Предыдущая запись: Медведєв: політизація судових рішень небезпечна для міжнародного права\nДалее Следующая запись: Медведєв: відповідь РФ буде еквівалентним рішенням Заходу щодо санкцій