На Житомирщині відбулась щорічна мандрівка «Трикутник смерті» - Пласт\n15 – 17 червня 2018 р. Б. на теренах Східної Волині курінь “Дубове Листя” провів історико-краєзнавчу мандрівку “Трикутник смерті VIII”.\nЦьогоріч на мандрівці було чимало “вперше”:\nВперше в рамках “Трикутника смерті” відбувся вело-рейд;\nВперше у мандрівці брали участь члени дружньої організації – Молодіжного Націоналістичного Конгресу;\nВперше учасники подолали близько 200 км;\nВперше учасники мандрівки побували на місці Губинського городища (XII – XIII ст.) та в маєтку Хоєцьких (XVIII ст.);\nВперше середній вік учасників мандрівки становив 20 років.\nМандрувати Житомирщиною 15-17 червня 2018 року з’їхалися 13 учасників із Києва, Житомира, Сум та Старокостянтинова. За три дні піші рої подолали близько 100 км, а вело-рої – майже 200. Всім учасникам вдалось пройти дводенний рейд, в часі якого виконали секретний наказ Головного штабу Дієвої армії УНР. До мандрівки, а також під час, учасники отримали необхідні знання (а дехто й навички) з комплектування особистого виряду, користування мапою і компасом, класифікації мап та їхньої номенклатури, способів визначення місцезнаходження та передачі своїх координат, способу цифрового шифрування інформації.\nТакож не обійшлось без ватр, де учасники ділилися враженнями, розповідали історії та дізналися більше про події сторічної давнини. Крім того, за час мандрівки кожен дізнався не тільки про історію Трикутника Смерті, але й про значно давніші сторінки життя цієї місцевості, свідками якої були: Губинське городище княжої доби, фортеця Василя-Костянтина Острозького (XVI ст.), маєток польських шляхтичів Хоєцьких (XVIII ст.), церква св. Параскеви (ровесниця Суботівської церкви гетьмана Хмельницького), водяні млини позаминулого століття, лінія “Сталіна” та багато іншого.\nНе оминули увагою і місцеве населення: учасники поширили в 20 селах близько 200 інформаційних листівок про Трикутник смерті та Перший зимовий похід. Кожен зміг відчути себе козаком ДА УНР, оскільки виконував обов’язки козака чи підстаршини, організовував харчування на кшталт армійського, носив стилізовані відзнаки Армії УНР, виконував завдання командування на ворожій території.\nЗрештою, ми відпочили, отримали купу вражень, досвіду, світлин, натхнення на все таборове літо, а дехто – на цілий рік.\n“Дубове листя” запрошує до участі та організації мандрівки Трикутник смерті всіх затятих мандрівників, особливо ровероманів, і обіцяє підготуватися якнайкраще!\nЧекаємо ваших зголошень наступного року на Трикутник Смерті VIII!\n22- 24 березня відбувся Малий Злет 51 куреня УСП "Ластівки" ім. Олени Вітер\nПластуни відзначили 28 річницю з підняття Державного прапора України над львівською ратушою


Чат у Слобідка. Безкоштовне відео в Слобідка, Україна\nЧат Rush • Україна • Одеса • Слобідка\nЧат у Слобідка\nБезкоштовний чат в Слобідка ⭐ Ні завантаження, ні налаштування, і відсутність відеореєстрації випадкового відео в Слобідка.\nСкільки користувачів перебуває в чаті Слобідка?\nКількість користувачів у будь-якому чаті залежить від часу доби. Слобідка має населення 2.530.\nБільшість користувачів підключені до чату вдень і ввечері. Саме тому завжди доцільно підключатися до чату в години пік, щоб відчути максимальну кількість користувачів, підключених до чату в Слобідка.\nЗагальна інформація про Слобідка\nСлобідка розташований за адресою Україна (Україна) і має населення 2.530.\nНаразі користувачі 3 з Слобідка підключені до чату. Отже, постарайтеся підключитися до наших онлайн-чатів і поспілкуватися з користувачами онлайн з Слобідка.\nБільше інформації про Слобідка\nСлобідка означає наступні місця в Україні:. Харківська область:. Слобідка, село в Краснокутському районіОбласт Хмельницький:. Слобідка, с. Слобідка, село Ярмолинци. Слобідка, село в Новому Ушизькому районіОбласт Івано-Франківська:. Слобідка, село Городенківського району. Слобідка, село в районі Калуша. Слобідка, село в Косівському районі. Слобідка, село в районі ТисменицяВінний Львів:. Слобідка, с. Стрийський район Миколаївська область:. Слобідка, село Касанського районуОбласт Одеси:. Слобідка, селище міського типу в Кодимському районі. Слобідка, с. Слобідка, село в Тарутинському районіПолтава Полтава:. Слобідка, село в районі Лохвизя. Слобідка, село в районі МиргородОбласт Рівне:. Слобідка, село в Острозькому районіОбласт Житомир:. Слобідка, село Коростишівського району. Слобідка, село в районі Малина. Слобідка, село в Пулинському районі Суми Суми:. Слобідка, село в районі Липова ДолинаОбласт Тернопіль:. Слобідка, село в районі Косова. Слобідка, село в Саліщицькому районі. Слобідка, с.\nТеребовля Чернівецька область:. Слобідка, село в районі Кельменці. Слобідка, село Глибоцького району Чернігівська область:. Слобідка, село в районі Мена. Слобідка, село в Новгород-Сіверському районі. Слобідка, с. Талалаївка районВінницька область:. Слобідка, село Іллінзського району. Слобідка, с. Калинівка. Слобідка, село в Немирівському районі Дивіться також:. Лісна Слобідка. Слобідка-Krassyliwska. Слобідка. Слобода.\nЧати найближчих міст до Слобідка\n20.33km • Чат у Kotovs’k 40.664\n21.07km • Чат у Балта 19.220\n28.32km • Чат у Râbnița 55.455\n28.71km • Чат у Кодима 9.276\n32.21km • Чат у Rezina 9.806\n36.47km • Чат у Чечельник 5.100\nМісцевий час Слобідка - це годинник +2. Цей часовий пояс належить Europe/Kiev.\nЯк правило, найбільший приплив чатів і дозвілля в Інтернеті відбувається вдень і ввечері. Тому, якщо ви бажаєте розпочати розмови з користувачами, підключеними до чату в Слобідка, ми рекомендуємо вам отримати доступ до чатів у часи, коли Слобідка відбувається ввечері або вночі.\nЦікавість та інші дані про Слобідка\nСлобідка також відомий як:\nПоштові коди Слобідка\nВисота над рівнем моря Слобідка\nВисота в метрах над рівнем моря Слобідка - 258.\nЦе означає, що резидент Слобідка має повітря з атмосферним тиском 97,17 відсотка відносно атмосферного тиску на рівні моря.\nЧат у Слобідка, Україна


Порошенко має налагодити контакт з Трампом, але не капітулювати, — Богдан Нагайло | Громадське радіо\nПорошенко має налагодити контакт з Трампом, але не капітулювати, — Богдан Нагайло\nDecember 30, 2016, 9:55 PM 2018-08-28T09:59:39\nАмериканські санкції проти Росії: як Дональд Трамп продовжить справу Барака Обами?\nДональд Трамп — це цинічна людина, яка заробила багато ворогів в світі бізнесу, яка ніколи не була республіканцем, а стала більшим республіканцем, ніж самі республіканці, — у студії журналіст-міжнародник та ведучий програми Ukraine Calling Богдан Нагайло.\nАндрій Куликов: Свого часу Україна зробила ставку на одну кандидатку на американських президентських виборах, але перемогла інша людина. Трампа вважають великим прихильником Росії або людиною, яка буде готова з Росією ділити світ заново. Наскільки вам видається правильним таке уявлення?\nБогдан Нагайло: І так, і ні. Очевидно, в цьому велика доля правди, бо це непередбачувана людина, нерозсудлива. Це цинічна людина, яка заробила багато ворогів в світі бізнесу, яка ніколи не була республіканцем, а стала більшим республіканцем, ніж самі республіканці.\nЦе людина, яка зробила виклик усьому американському істеблішменту. Я вважаю, він є небезпечним не тільки для України, але й для цілого світу. Він непередбачуваний, недисциплінований, любить своє «Я», мабуть, більше, ніж свою державу і свій народ.\nМи бачимо його останні дії. Це не тільки його реакція на санкції, які ввів Обама проти Росії, це його реакція щодо утримання американців від голосування в Раді Безпеки ООН, де він одразу вискочив із публічною заявою, що неприпустимо для людини на такому рівні.\nМи сподівалися, що час, істеблішмент, виклики будуть його коригувати. Але він не звертає на це увагу. І перші призначені не надихають нас оптимізмом, що буде краще.\nНегативно, що обидві палати в Конгресі в руках республіканців, а позитивно, що всередині республіканської партії він має сильних ворогів. Я би сказав, більшість республіканців старої школи ненавидять його і не хотіли бачити президентом.\nЦі перші місяці будуть важкими. Він буде знаходити себе і випробовувати межі, де його намагатимуться поставити на місце. А втрачаєм від цього ми всі: Україна, Європа, яка потребує в дуже важкий час підтримки від Америки, нагадування про спільні цінності та дії. А виходить, що кожен живе для себе — суто комерційний та торговий підхід до справ.\nТетяна Трощинська: Відбулася зустріч голови Комітету Сенату США зі збройних сил Джона Маккейна з президентом України Петром Порошенком. Маккейна можна назвати одним з тих людей, з яким Трампові буде складно?\nБогдан Нагайло: Вже складно. Але він не звертає на нього увагу. Трамп недавно сказав: «Почекайте до 20 січня — все стане на свої місця». Він вважає, це питання кількох тижнів, і він поставить все так, як вважає за потрібне.\nПобачимо, чи істеблішмент, громадськість, Америка дозволять йому. Я б сказав, президентові України треба дуже тактовно себе поводити. Він мусить знаходити спільну мову з новим президентом, але і не капітулювати, не віддавати свої позиції, на яких все побудовано спільно з іншими партнерами.\nТетяна Трощинська: Цікаво, що у відповідь на учорашнє вислання російських дипломатів, Путін заявив, що він не буде робити відповідних кроків.\nБогдан Нагайло: Я вважаю, що це не цікаво, а розумно, певною мірою передбачувано. Він хоче дружити з Трампом, який вже висловив своє невдоволення. Для Путіна це теж питання часу, він сподівається, що з новим президентом все буде краще.\nАндрій Куликов: У нашому ефірі політолог Олег Саакян висловив припущення, що в 2017 так звана міжнародна проукраїнська коаліція припинить існування. Який ваш прогноз?\nБогдан Нагайло: Не думаю, що припинить. Вона може змінити склад, може реконфігуруватися. Зміни будуть не тільки по відношенню до України, але й по відношенню до Росії, США.\nВід того, як себе поведе Трамп, буде визначатися і реакція ключових гравців.\nРік тому ніхто не міг передбачити, що буде щось таке з Туреччиною, що так сильно тепер відреагує Ізраїль, що буде така ситуація в Італії, Франції. Що в Європі той клей, що об’єднує, розсипається. Слава Богу, ми у Східній Європі маємо і партнерів — балтів, поляків.\nТетяна Трощинська: Поляки досі наші партнери?\nБогдан Нагайло: Думаю, так. Є тимчасові явища. А ми повинні бути мудріші за політиків, які маніпулюють системою, не давати і нашим радикалам можливості, щоб вони нерозсудливо реагували. Нам дуже потрібно розвивати з поляками спільну позицію. Як і з Угорщиною, з балтами, думаю, навіть з Британією після брекзиту.\nАндрій Куликов: Якщо зараз у США чи Британії людина скаже, що вона з Донбасу, скільки у відповідь їй скажуть: «Ah, Ukraine!»?\nБогдан Нагайло: На жаль, я б сказав, 65-70% скажуть, що це невизначена територія. Вони поставлять питання: «Ви вважаєте себе росіянином чи українцем?» Вони знають, що Донбас — частина України. Далеко пішла і ця гібридна війна, люди поінформовані, що були не тільки лояльні до України. Потрібно розповідати, що була інтелігенція, яка підтримала Україну; були російськомовні українці, які відчували себе українцями; були етнічні росіяни, які гинули, захищаючи українську сторону.


Обережно!Янукович! - Piвнe-Paкуpc\nНа Галичину проштовхують “донецького коня”\n- Як будете об’єднувати Україну? З мови ви зробили велику проблему. Чукча може вивчити дві мови, рідну й російську, а ви - ні, - поцікавився у голови Донецької обласної ради Анатолія Близнюка під час перебування у Львові один із місцевих журналістів.\nОчі гостя налилися кров’ю, обличчя почервоніло. Витримка старого бюрократа все-таки дозволила вислухати каверзне питання до кінця. Мовчки проковтнув згадку про своє сєвєродонецьке минуле. Зробив вигляд, що пропустив повз вуха відомий афоризм: скільки ти знаєш мов, стільки разів ти людина. І почав згадувати, як у дитинстві навчався в російській школі. Якось завуч почула, як школяр Близнюк говорив українською, взяла за вухо і суворо запитала:\n- Ти в якій школі вчишся?\n- У першій, - відповів учень.\n- Ні, в російській, а українська за чотири кілометри. Хочеш говорити українською – йди туди.\nУ Львові це був не той Анатолій Близнюк, якого галичани бачили в Сєвєродонецьку. Говорив чистою українською мовою. Час від часу зупинявся і просив перекласти те чи інше російське слово. Лідер Донецька хотів у Галичині сподобатися. Говорив, що 87 відсотків мешканців Донецька, які вважають себе українцями, називають російську мову рідною. Тому він, як голова обласної ради, не має морального права до людей, яким краще спілкуватися російською мовою, звертатися тільки українською. Мовляв, ніхто й ніколи з боку Донецької області не сіяв розбрат між заходом і сходом України. Те, що 87 відсотків людей Донецька вважають рідною мовою російську, не означає, що вони не вивчають або не розуміють українську мову. Приїздіть у Донецьк, і ви побачите, як люди спілкуються, у тому числі й українською мовою. Немає жодних проблем!\nПроблема все-таки є. Як визнав Близнюк, мовне питання треба розглядати не з позиції якихось обов’язків, а з позиції права кожного громадянина обирати мову, якою розмовляти.\nТут погляди “донецьких” і галичан розходяться. У Росії всі знають російську, в Англії- англійську, в Німеччині – німецьку. Ось тут галичани не можуть зрозуміти, як можна жити в Україні, вважати себе українцем, і не знати української мови. Цей дивний феномен Донбасу Близнюк так і не зміг пояснити до кінця. Трохи нервувався. Мабуть, образився за чукчу.\nАнатолій Близнюк не перший серед гостей з Донбасу, які напередоні президентських виборів відвідують Галичину.\n“Пацанів” Януковича на Львівщину привозить керівник Львівської обласної організації Партії Регіонів Петро Писарчук. Треба віддати належне співвласникові “Південного ринку”, він добре знає, який політичний товар можна продати в Галичині. Тому запрошує не 100-відсоткових донецьких “яструбів”, а зважених, поміркованих.\nСпочатку у Львів в гості до Петра приїхав нардеп-регіонал Юрій Мірошниченко. Відвідав колишній слідчий ізолятор КДБ, з якого недавно зробили музей жертв репресій. Говорив мудрі й зрозумілі речі. Обіцяв допомогти в наданні музею статусу національного.\nЗгодом Писарчук вивів на львівські вулиці Анатолія Близнюка. І неспроста. Рейтинг в донецьких дуже низький. Дивилися на голову Донецької облради. Розглядали з усіх боків, як слона. Теж ніби нормальний чоловік. Щоправда, хитрий, як лис.\n- У січні вас викличе Янукович. Скаже: “Близнюк, у тебе таке хитре українське обличчя. Ти не скажеш, як нам ту Україну об’єднати?” Що ви йому скажете? - поцікавилися в Анатолія Близнюка у Львові.\nОсь тут донецький гість був більш відвертим. Почав говорити про економіку. Про вплив на регіон. Порадив би Януковичу об’єднувати Україну економічними методами.\nЗа Близнюком, економіка стане тим конем, на якому донецькі в’їдуть на Галичину.\nЩо це таке, львівські бізнесмени добре пам’ятають. За часів прем’єрства Януковича вони витримали два набіги “донбасяків”. Приїжджали на чорних крутих джипах з повними дипломатами грошей. Все, що сподобалося, скуповували за мінімальними цінами. Не подобалося. Підключали УБОЗ чи податкову. Розмови була короткими, але ефективними. Неспроста майже весь львівський бізнес у 2004 році поїхав на Майдан воювати з Януковичем.\nНапередодні виборів “донецькі” хочуть змінити в Галичині свій імідж. Нещодавно до Львова приїжджав навіть Борис Колесніков. Права рука Рината Ахметова. Кажуть, що хочуть футбольну школу для дітей збудувати. Запитали про цей візит губернатора Львівщини Миколу Кмітя. Вчорашній бізнесмен говорив про набіги “донецьких” дуже обережно й зважено. Фільтрував кожне слово. Мабуть, краще від інших знає ціну й методи роботи команди Януковича. І, як ніхто, дивиться вперед. Передбачає, що буде, коли вибори виграє Віктор Янукович. Ласими шматками прибуткового бізнесу доведеться поділитися. Санаторії Трускавця “донецькі” вже забрали. Залишився ще Моршин і вода “моршинська”. І з вікном в Європу – митницями, теж доведеться поділитися.\n- Ясна річ, що донецький бізнес набагато потужніший, фінансові ресурси там незрівнянно більші, ніж в Галичині”, - підсумовував візити “донецьких” нардеп Петро Писарчук. - На жаль, Львів не має такого потужнього капіталу, щоб запропонувати Донецьку свої інвестиції.\nЩо “донецькі” можуть запропонувати Галичині? Забрати вигідний бізнес і поділитися досвідом винищення міст. У Галичині не знайдете жодного мертвого містечка, де б пустували тисячі квартир. А в Донеччині їх десятки.\n19.11.2009 Володимир ТИМОЩУК


Виготовлення та дублювання ключів у Києві за низькою ціною\nВиготовлення ключів – професійне та оперативне вирішення ваших проблем\nВтрата чи поломка ключа від квартири, автомобіля, сейфа – явище дуже поширене на сьогодні. Але воно не повинно стати катастрофою навіть у тих випадках, коли потрібне термінове виготовлення ключів або потрібно створити дублікат підвищеного рівня складності. Добре, якщо майстерня з виготовлення ключів знаходиться на сусідній вулиці, але необхідно розуміти, що далеко не кожен майстер здатний якісно виконати ваше замовлення. Йдеться не лише про рівень професіоналізму спеціаліста, а й про наявність передового обладнання, що відповідає високим сучасним вимогам до складних та надійних пристроїв, що замикають.\nСкладність виготовлення дублікатів ключів у сучасних умовах пояснюється неймовірною кількістю виробників замків і циліндрів з різних куточків земної кулі. Вітчизняні, європейські, американські та китайські виробники використовують у виробництві замків свої власні стандарти. Кожен із існуючих видів ключів відрізняється специфічними особливостями, багато з яких просто неможливо повторити на стандартних (тим більше застарілих) верстатах.\nДруга складність полягає в тому, що власник ключа дуже рідко може озвучити виробника замку або його модель. Іноді на ключі може бути маркування, але в інших випадках оригінальні розміри виробу і нарізка секрету залишається загадкою. Ось тут уже все залежить від досвіду майстра та набору допоміжних інструментів, за допомогою яких він підбере потрібну заготовку для дубліката.\nВиробництво ключів – спектр послуг та пропозицій\nРізноманітність видів ключів і замків сьогодні таке велике, що виготовлення нестандартних моделей, зразків з чіпом або відновлення їх за зліпком стає вкрай актуальною та широко затребуваною послугою. Наша компанія пропонує послуги висококваліфікованих фахівців з виготовлення та ремонту практично всіх існуючих видів ключів:\nвід квартир та сейф-дверей будь-якої складності та різних виробників;\nвід домофонів та вхідних систем;\nдля інтер'єрних замків (міжкімнатні двері та меблі);\nдля автомобільних та мотоциклетних замків;\nдля сейфів тощо.\nКлієнти нашої компанії завжди приємно здивовані швидкістю виконання роботи, і демократичними конкурентоспроможними цінами на високоякісні послуги. Спектр пропозицій нашої компанії не обмежується лише виготовленням дублікатів та містить інші пункти:\nвиготовлення ключів за замком;\nремонт та профілактика квартирних, автомобільних, сейфових та інших видів замків;\nврізання та встановлення замків.\nЗа роки роботи в Києві наша компанія встигла домогтися довіри та лояльності своїх клієнтів, серед яких як приватні особи, так і організації та підприємства. Для кожного свого замовника ми стаємо надійним партнером, що пояснюється цілою низкою причин:\nШвидкість виконання замовлення. Термін, протягом якого буде виготовлено дублікати ключів, безпосередньо залежить від виду зразка (перфорований, англійський, фінський, хрестоподібного або сувальдного типу тощо) і складності малюнка. У стандартних випадках роботу буде виконано буквально за 15 хвилин.\nЯкість виготовлення дублікатів та нових ключів. У процесі роботи наша компанія використовує заготовки найвищої якості, що гарантує продовження терміну експлуатації кожного виробу. Кваліфікований персонал із солідним досвідом роботи та сучасне високоточне обладнання – запорука ідеально виконаної роботи. Нашим клієнтам ніколи не доводиться скаржитися на те, що їхні нові ключі передчасно вийшли з ладу.\nДемократична ціна У такому висококонкурентному сегменті ринку, як виготовлення ключів, розумна ціна має велике значення. Ми пропонуємо своїм клієнтам бездоганний баланс між якістю та вартістю послуг. Вартість одного виробу при замовленні комплекту для всієї сім'ї, наприклад, буде значно знижена. Постійні наші замовники завжди можуть розраховувати на знижки та бонуси.\nДля мешканців Києва, які шукають відповідь на запитання: "Де можна зробити дублікат ключів?" – наша компанія пропонує просте рішення, максимально швидке та економічно вигідне. Ми чудово усвідомлюємо, наскільки важливо для вас якнайшвидше отримати доступ до свого житла, відкрити сейф або завести машину. Тому майстри нашого сервісу в будь-який момент готові прийняти ваше замовлення і оперативно допомогти у розв'язанні проблеми, що раптово виникла.\nВиготовлення складних та нестандартних ключів\nДля максимально оперативного виконання замовлень наших клієнтів ми використовуємо передове автоматичне обладнання високої точності (верстати провідних європейських виробників) та використовуємо найміцніші заготовки. У нашому розпорядженні кілька тисяч заготовок, що дозволяє у найкоротший термін створювати дублікати ключів за помірними цінами.\nВи можете звернутися до компанії, якщо вам необхідно виготовити дублікати високосекретних моделей або виробів запатентованого профілю. Ми також пропонуємо виготовлення ключів на базі платформ MUL-T-LOCK MT5+, Interactive+Classic, 7x7 та інших, в яких комбінуються характеристики механічних виробів та безконтактних карток доступу.\nМета роботи наших співробітників – швидке розв'язання проблем, пов'язаних із втратою ключа (або необхідністю виготовлення дублікату), для багатьох людей у Києві та області.\nЯк зробити ключі, якщо оригінал зламано або втрачено\nНавіть якщо проблема з відновленням ключа видається вам дуже серйозною, грамотний майстер завжди зможе допомогти. Існує кілька варіантів розвитку подій.\nВідновити відмикаючий пристрій можна навіть за уламками зламаного зразка. Скільки коштуватиме така послуга? Ціна дубліката в будь-якому випадку виявиться на порядок меншою, ніж покупка та встановлення нового замку. Просто принесіть майстру частини виробу, що вийшов з ладу, для реконструкції та моделювання відпираючого пристрою.\nВиготовити ключ можна за наданим замком. Майстри дуже оперативно і у вашій присутності підженуть і виточать виріб за схемою замкового секрету. Ціна цієї послуги варіюється досить широко в залежності від специфіки моделі пристрою. В окремих випадках, коли людина опинилась за межами своєї квартири (офісу), можливий виїзд спеціалістів на місце для розв'язання проблеми.\nПримітка. Виготовлення високосекретних ключів за зліпками та роботи з розтину замків різної складності виконуються лише в тих випадках, коли замовник надає незаперечні докази законності своїх дій!


Питомий опір алюмінію | Енциклопедія - Події та явища у світі\nПитомий опір алюмінію\nПитомий опір алюмінію Високої чистоти (99,99%) при температурі 20 °C становить 2,82 x 10?8.\nПровідність алюмінію сильно залежить від його чистоти, причому вплив різних домішок залежить не тільки від концентрації цієї домішки, а й від того чи вона знаходиться в твердому розчині чи поза ним. Найбільш сильно підвищують опір алюмінію домішки хрому, літію, мангану, магнію, титану і ванадію. Питомий опір? (мкОм·м) відпаленого алюмінієвого дротика в залежності від вмісту домішок (%) можна приблизно визначити за наступною формулою:\n? = 0,0264 + 0,007Si + 0,0007Fe + 0,04(Ti + V + Cr +Mn)\nПри температурі 1,175 ± 0,001 К алюміній переходить в надпровідний стан.\nПитомий опір алюмінію при переході з твердого стану в рідкий стрибком зростає з 11 до 24 МкОм·см.\n← Стародавня історія України терміни та поняття (С-Я) ЗНО


Цукерка розбрату | Молодь України\nБатькам маленьких ласунів і ласунок на свята доводиться зовсім непросто. Смаковиті зимові дарунки ставлять серйозний виклик батьківській витримці і терпінню. Це може перерости в неприємні сутички з дитиною. Як не опинитися поміж двох вогнів − безконтрольного переїдання малечею солодкого, з одного боку, і конфліктів через постійні заборони − з іншого?\nЗагалом, переїдання солодкого у дітей і у дорослих не відрізняється майже нічим, окрім навичок саморегуляції, які значною мірою притаманні останнім і зовсім не характерні для дитячої поведінки. Саморегуляція – це здатність контролювати свої емоції й поведінку в залежності від ситуації. За найкращого життєвого сценарію і сприятливих обставин здатність до саморегуляції формується у людини переважно з п’ятирічного віку і досягає свого піку у період дорослості, а отже, дитина не здатна до саморегуляції у віці, молодшому від п’ятирічного. Звісно, в окремих випадках батькам може здаватися зворотнє. Коли дітям розповідають, що від солодкого з’явиться “дірочка у животику” чи інша невиліковна хвороба, яка приведе до страшелезного лікаря з болючим уколом, дитина, найімовірніше, від солодкого справді відмовиться. Але зворотнім боком цієї “перемоги” є те, що такими діями батьки самовільно підбурюють розвиток іпохондричної схильності, коли у майбутньому дитина невротично дбатиме про своє здоров’я з приводу і без. Тому що все, чим керують страхи, рано чи пізно дає знати про себе іншими способами.\nНабагато сприятливішим буде чітке усвідомлення батьками, чого конкретно можна вимагати від дитини, а чого ні, і повний контроль дитини над своїми діями − явно не з числа адекватних вимог до неї. Дітям просто бракує сили волі, щоб вчасно зупинитися або протистояти спокусі. Сподіватися від малюка успішного докладання вольових зусиль − все одно що спонукати літню людину не давати життєві поради − так само не характерно з огляду на особливий вік. Тільки чомусь ми часто забуваємо, що до цього треба ставитись поблажливо і з любов’ю, і тоді будь-які труднощі поведінки трансформуються у приємні клопоти, які із часом будуть згадуватися виключно з усмішкою на вустах.\nЩо ж конкретно робити із переїданням солодкого? Коли певний психологічний ресурс у дитини ще не сформовано (а в нашому випадку це механізм саморегуляції), ми просто намагаємося уникати провокативних ситуацій. Так, стратегія уникання тут спрацьовує на відмінно. Провокативною ситуацією у випадку з переїданням солодкого є, насамперед, цукерки у зоні доступу. Спробуйте не тримати цукерки у полі зору дитини, і ви помітите, наскільки безперебійно працює принцип “зійде з очей − зникне і з думки”. Якщо не хочеться повністю позбавляти святковий стіл ласощів, спробуйте купувати солодощі, які ваша малеча не любить, наприклад − сухофрукти. Якщо дитині можна цукерку тільки після їжі, то і батьки в цьому плані мають ставати прикладом. А якщо на столі солодощі, які дитина не любить, то її права це ніяк не обмежує, навіть якщо ви їсте сухофрукти, скільки хочете. У такому разі переїдання дитиною виключено, але вона має право їсти, скільки хоче. Ці і подібні речі у психології називають ілюзією вибору, і вона бездоганно спрацьовує проти дитячих примх.\nМенш радикальний спосіб уникнути проблем із солодким − чітко дозувати порцію і мати стійкий режим. Дитина має знати, що солодке можна їсти після обіду, що цей етап їжі називається десертом і краще переноситься, коли його вживати після основної страви. Слід пояснити дитині, що в такому разі солодке працює нам на користь і дозволяє вирости сильним, привабливим і здоровим, вся справа в тім, що їсти його потрібно правильно (все через позитив!). Окрім послідовності у вживанні солодкого, важливо не вступати з дитиною у конфлікт відносно його кількості. Психологічні дослідження показали, що усвідомлюючи майбутні обмеження в харчуванні, люди більше схильні об’їдатися, ніж за звичайних обставин, а отже, почувши про те, що це остання цукерка на сьогодні, дитина найімовірніше жадатиме наступну ще більше. Це тягне за собою неприємні емоції, які мудрі батьки здатні передбачити, тому замість виголошування вироку щодо останньої цукерки, на запитання “А можна ще одну?”, спробуйте відповісти: “Можна, але пізніше” і швидко переключити увагу на іншу справу, цим самим не спровокувавши істерику. Дуже вірогідно, що дитина не згадає про цукерку аж до вечора (якщо вона не лежатиме в полі зору), а якщо згадає − обов’язково дотримайте обіцянки, і пам’ятайте, що жодні харчові питання не мають стати на заваді формуванню у дитини образу справедливих батьків.\nІ ще одне. Часто ключовою для дитини є кількість цукерок, бо захопливим є і сам процес розгортання солодкого, і великою втіхою служить думка, що з’їсти її можна цілу, повністю. Тому купувати потрібно невеличкі цукерки, бажано розміром із горішок. Якщо такі цукерки продаються на вагу (як горішки в шоколаді), можете загорнути їх у святковий папір разом з дитиною, від чого вона, повірте, буде у неймовірному захваті. Сподіваюся, ці невеличкі хитрощі допоможуть батькам розумно і безконфліктно регулювати вживання солодкого його маленькими поціновувачами. Бажаю всім поважати дитячі бажання і з захопленням спостерігати за щастям своїх дітей!\nМітки: діти житяча психологія психологія солодощі цукерки


Студентів області запрошують за кордон - Газета Свобода\nГоловна » Студентів області запрошують за кордон\nМіжнародна програма стажувань «Global Citizen» від ГО «AIESEC» пропонує студентам «файного» міста на 6-8 тижнів поїхати за програмою обміну за кордон.\nТернопільські студенти мають змогу поїхати за кордон за допомогою міжнародної програми стажувань. За словами голови тернопільського осередку «AIESEC» Христини Тригуб, мета стажувань – підвищити рівень володіння англійською мовою та вдосконалити професійні навички.\n– Є можливість поїхати за кордон і представляти свою культуру, там, де ти собі обиреш, починаючи від найближчих країн-сусідів. Це – Польща, Румунія, Болгарія, Сербія та багато інших, – каже Христина Тригуб.\nМіжнародна програма стажувань «Global Citizen» передбачає участь у соціальних проектах «AIESEC» або інших громадських організаціях. Тривалість програми: 6 – 8 тижнів.\n– Програма вихідних стажувань «Global Citizen» спрямована на те, щоб познайомити людей. Зараз в нас трошки такий складний час в світі, і якщо люди познайомляться між собою, то, може, не будуть воювати. Саме це є основною ціллю організації, – розповідає Христина.\nУсі охочі можуть взяти участь у програмі зареєструвавшись на офіційному сайті ГО «AIESEC».


Ухвала від 18.12.2008 по справі 4/122б. Господарський суд Чернігівської області\nЄдиний Державний Реєстр Судових Рішень, справа 4/122б\n"18" грудня 2008 р. Справа № 4/122б\nБОРЖНИК: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Задесення”,\n16150, Сосницький район, с. Пекарів, вул. Першотравнева, 20\nКредитор: Шевченко О.В. –дов. від 08.08.08 –гол. спеціаліст –юрисконсульт УПФУ в Сосницькому районі;\nЛіквідатор: Годун А.Ю. –дов. від 15.09.08р. –представник.\nПровадження у даній справі порушене ухвалою господарського суду від 30.04.08р. на підставі ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.\nПостановою господарського суду від 16.05.08р. СТОВ “Задесення” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії Шведа М.Д.\nЛіквідатором подано звіт про діяльність, в якому зазначено, що в процесі ліквідпроцедури майна та грошових коштів у боржника не виявлено та підприємство-банкрут не здійснює господарської діяльності.\nДля виявлення кредиторської заборгованості ліквідатором в газеті “Урядовий кур’єр” від 02.08.08р. №141 було опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом. В результаті здійснених заходів виявлено наступних кредиторів: Управління Пенсійного фонду України в Сосницькому районі (16100, смт. Сосниця, вул. Чернігівська, 54) –18321,89 грн., Державну податкову інспекцію у Сосницькому районі (16100, смт. Сосниця, вул. Троїцька, 32) –71556,00 грн. та управління державного казначейства в Сосницькому районі –2854,00 грн.\nЗаслухавши пояснення ліквідатора та думку присутнього в судовому засіданні представника кредитора, розглянувши звіт та ліквідаційний баланс, господарський суд вважає, що звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс необхідно затвердити, юридичну особу –банкрута ліквідувати, а провадження у справі припинити.\n2. Ліквідувати юридичну особу сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Задесення”, код 04369593, Сосницький район, с. Пекарів, вул. Першотравнева, 20.\n6. Дану ухвалу надіслати: кредиторам, банкруту, ліквідатору, Державному реєстратору (Сосницька райдержадміністрація), Чернігівському обласному управлінню статистики та Чернігівському обласному сектору з питань банкрутства.\nСудовий реєстр по справі 4/122б\n24909354 Ухвала 19.06.2012 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n49822362 Ухвала 29.05.2012 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n18622334 Ухвала 23.09.2011 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n14976564 Постанова 19.04.2011 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n14886991 Ухвала 08.04.2011 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n12606383 Ухвала 30.11.2010 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n12555485 Ухвала 24.11.2010 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n6312266 Постанова 30.06.2009 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n5440598 Ухвала 18.06.2009 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2636612 Ухвала 18.12.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2636611 Ухвала 16.12.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2552262 Ухвала 11.12.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2552263 Ухвала 08.12.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2283379 Ухвала 06.11.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2232182 Ухвала 29.10.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n2082877 Ухвала 16.09.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n1686793 Постанова 16.05.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n1639535 Ухвала 30.04.2008 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське\n33078 Ухвала 06.07.2006 Тимченко М.Г. Господарський суд Чернігівської області Господарське


Німеччина депортувала 25 вихідців з Афганістану | Обозреватель\nНімеччина депортувала 25 вихідців з Афганістану\n24 січня 2017, 14:15 1.3т\nЗгідно з повідомленням, на борту було 26 афганців, але одного з них через незадовільний стан здоров'я та психічні навантаження слід було відправити знову до Німеччини. Водночас за повідомленням МВС Німеччини, серед депортованих було семеро раніше засуджених.\nДепортованих супроводжували 79 співробітників федеральної поліції, перекладач та лікарі, інформує відомство. Крім них, на борту були також представники європейського відомства з захисту кордонів Frontex та комісії з запобігання тортурам.\nТим часом співрозмовники з депортованих афганців розповіли кореспонденту агенції, що їх затримали напередодні зранку, тож вони змогли взяти з собою лише найнеобхідніші речі.\nНагадаємо, упродовж 2016 року до Німеччини прибуло близько 280 тисячі шукачів притулку, що значно менше порівняно з попереднім роком. За даними федеральної поліції, близько 77 тисяч з прибулих торік біженців та мігрантів потрапили до Німеччини через німецько-австрійський кордон.


7 років з дня загибелі Кузьми Скрябіна: що у Херсоні нагадує про талановитого співака - kherson-future.com.ua\nРівно сім років тому всю Україну сколихнула новина про смерть співака Андрія Кузьменка (Кузьми Скрябіна). Він повертався на своєму автомобілі з концерту у Кривому Розі та на великій швидкості зіткнувся з молоковозом. Внаслідок цього зіткнення співак загинув одразу на місці від отриманих травм. Його творчість змогла завоювати серця багатьох українців, адже велика кількість його пісень є дуже душевними та проникливими. Щоб дізнатися більше переходьте на наш сайт kherson-future.\nУ Херсоні доволі багато фанатів цього талановитого артиста. Кузьма часто бував не лише у Херсоні, але й в інших містах Херсонщини зі своїми концертами, даруючи радість і позитив численним слухачам. Таку щиру та справедливу людину, видатного українського співака не могли якимось чином не відзначити у Херсоні.\nЯке місце у Херсоні пов’язане зі Скрябіним\nЗгадати про Кузьму Скрябіна херсонці можуть, прогулюючись по вулиці Суворова. Саме там, на фасаді будинку під номером 3 є дуже гарний мурал, на якому зображено відомого співака на фоні Станіславських гір.\nМурал виконаний надзвичайно детально та якісно. Якщо хтось з херсонців ще не бачив цього місцевого мистецького об’єкта, це слід обов’язково виправити найближчим часом.\nІніціаторами такого розпису у Херсоні стали фанати співака. Вони бачили інші мурали, присвячені Скрябіну і хотіли зробити щось подібне у своєму місті. До цього питання підійшли серйозно та відповідально.\nЕскіз майбутнього муралу узгоджували з мамою Кузьми. Вона давала поради щодо портрета сина та допомагала підібрати відповідні слова з пісні, щоб розмістити їх поруч.\nСкрябін зображений усміхненим і щасливим, а поруч написані слова з пісні «Шукав свій дім»:\n«Не треба було йти далеко, не треба було йти так довго, земля, де бігав ти маленьким, є твоїм домом…»\nМісцем для розпису стала стіна Будинку художньої творчості, місцевої пам’ятки архітектури. Директор пішов на зустріч активістам і дав дозвіл на створення муралу, зробивши свій внесок у появу такого оригінального розпису у Херсоні. Створювали мурал художники зі столичної арт-студії, яким вдалося прекрасно зобразити співака та окремі деталі зображення, що роблять його цікавим і привабливим.\nЗв’язок Скрябіна зі Станіславом\nНа муралі зобразили співака на фоні Станіславських круч і не випадково, адже саме там він знімав свій кліп на пісню «Місця щасливих людей». Ця місцина є справжнім природним скарбом Херсонщини, має значний туристичний потенціал. Щороку там буває дуже багато людей не тільки з Херсонської області, але й з інших регіонів України.\nВисокі схили, прекрасна водна гладь, широка зелена територія – все це ідеально підходить для створення кліпів. Там влаштовують весільні фотосесії, малюють пейзажі, організовують романтичні прогулянки.\nДо речі, у Станіславі теж є гарний мурал із зображенням Кузьми Скрябіна, який створили місцеві жителі.\nОтож, на Херсонщині не забувають про легендарного українського артиста, якого, на превеликий жаль, вже немає з нами. Але його пісні завжди будуть нести глибокий сенс і відкликатися у серцях багатьох. А херсонці кожного разу згадуватимуть про його творчість, проходячи повз мурал на мальовничій вулиці Суворова.\nБудинок художньої творчості\nмурал з портретом Скрябіна\nслова пісні Скрябіна\nфанати Скрябіна у Херсоні


Тероризм – незнане на практиці до недавнього часу дійство нажаль входить до переліку найчастіших слів, що характеризують сьогодення.\nПочаток 2019 року для Саксаганського району видався не спокійним. Спочатку освітній процес трьох освітніх закладів району було перервано повідомленням про мінування. Нещодавно мешканців будинків 5,6,7 на вул. Генерала Радієвського були сполохані таким же повідомленням.\nНа щастя ці анонімні повідомлення виявилися хибними, але жодна людина не застрахована від можливості опинитися в незвичній тривожній ситуації яка пов’язана з загрозою виникнення терористичного акту.\nОдним з розповсюджуваних видів терористичного акту є вибухи або застосування небезпечних хімічних речовин в людних місцях: кінотеатрах, торговельних центрах, закладах громадського харчування, громадському транспорті; під час проведення урочистих та святкових заходів - парадів, мітингів; концертів. Також даний вид теракту може бути запланований до проведення в соціальних або важливих адміністративних об’єктах: в школах, дитячих садках, медичних закладах, в органах влади, прокуратури, міліції. Оскільки метою терористичного акту є залякування якнайбільшої кількості людей, то й об’єкти обираються за критеріями кількості населення (можливих жертв) та значущості об’єкту.\nБоротьба з тероризмом не лишає осторонь жодну людину. Тому свідоме ставлення до своїх можливостей щодо попередження терактів – це обов’язок кожного громадянина.\nОтже, що потрібно знати та як діяти, щоб мінімізувати можливість терористичних проявів в нашому місті.\n1. Ознаки небезпечних предметів, що можуть маскувати вибухові пристрої або небезпечні хімічні речовини:\n- залишені без догляду валізи, пакунки, коробки, дитячі іграшки (м’які великого розміру);\n- розміщення предметів в незвичайних місцях: наприклад коробка з під торту долі в адміністративній установі, велика м’яка іграшка в громадському транспорті в годину «пік», валіза в холі школи чи садка, пакет що висить на ручці вхідної двері під’їзду.\n- закріплення на дверях, вікнах будь-яких сторонніх підозрілих предметів наявність поблизу або в самих дверних та віконних прорізах дротів, ниток, важелів, шнурів тощо.\n- наявність не властивих даному предмету або неправильно розташованих елементів: дротів, антен, цифрових табло, таймерів, шматків ізолюючої стрічки, прикріплений мобільний телефон;\n- запах або залишки (плями) біля предметів паливо-мастильних матеріалів;\n- зовнішня схожість предмета на боєприпаси, піротехнічні вироби.\n2. Вибуховий пристрій може знаходитися у автомобілі, або зовні будівель в елементах зовнішнього благоустрою (в баках для сміття, урнах, великих вуличних вазонах для квітів, під лавочками тощо). Тобто звертайте увагу на незнайомі автомобілі, на вищеназвані елементи благоустрою, якщо їх місце розташування раптово змінено та наближено до входів до громадських будівель або людних місць.\n3. Сумно відомі випадки скоєння терактів терористами-смертниками. Звертати на себе увагу повинна людина:\n- яка вдягнена не по сезону або не по розміру у теплий об’ємний одяг;\n- з одягу яких видніються дроти, та інші вище перелічені ознаки вибухових пристроїв;\n- яка перебуваючи в місці скупчення людей або у громадській будівлі дуже нервує та безцільно рухається, або зупинилася в незручному місці.\nЯкщо ви помітили таку людину зверніть на неї увагу служби охорони даного закладу чи установи або повідомте службу 102.\n4. Що робити у різ виявлення небезпечних предметів:\n- не торкатися підозрілого предмета, не підходити до нього, не палити;\n- швидко розпитати оточуючих щодо належності даного предмету (задля попередження хибної тревоги) – можливо власник речей знаходиться поруч та залишив їх за необхідності;\nу разі якщо власника не виявлено:\n- за можливості не використовуючи мобільний телефон, повідомити службу 102, 101 або будь-який орган влади. Якщо іншого засобу зв’язку немає, дзвонити з мобільного телефону можна лише відійшовши на значну відстань від предмету або укрившись за надійною захисною спорудою (бетонним парканом, будівлею, уникаючи стіни з великими вікнами);\n- попередити оточуючих про небезпечну знахідку та щодо заборони користування мобільним телефоном і паління;\n- за можливості забезпечити охорону підозрілого предмета і небезпечної зони, обмежити доступ до нього сторонніх людей;\n- провести евакуацію людей з будівлі самотужки, або вимагати її проведення в керівника даного закладу;\n- за можливості вести спостереження за підозрілим предметом з значної відстані або з-за захисної споруди, дочекатися представників міліції, служби надзвичайних ситуацій або органів влади та вказати їм на небезпечну знахідку. Виконувати всі вимоги фахівців, що прибули на місце події;\nДані поради актуальні в першу для керівників закладів та установ. Але кожен громадянин повинен їх знати, та пам’ятати, що знання даних порад та правил якоїсь миті можуть врятувати вам життя та здоров’я.


Головна Бібліотека Ресурси бібліотеки Новини краєзнавчої літератури\nНещодавно до бібліотеки надійшли краєзнавчі видання історичного, етнографічного, довідкового характеру. Дана література розрахована на широкий загал читачів: науковців, вчителів, студентів, учнів, всіх хто цікавиться історією краю.\nГонитва: роман/Петро Воробей. – Чернівці : Букрек, 2019. – 360 с.\nГерой роману Петра Воробея «Гонитва» - вояк УПА Петро Смоляренко, деякі риси якого списано автором із реальної особи – Олійника Антона Якимовича, впродовж усього життя прагнув волі. Спочатку – для України, за яку з сімнадцятирічного віку почав боротьбу в лавах Української повстанської армії, а потім, потрапивши до в’язниці, жадав і гнався за нею сам, тричі втікаючи із найстрашніших і найвіддаленіших радянських концтаборів. Не дарма ж символом свого життя українець обрав кетцаль – священного птаха племені майя, який не живе в неволі, за що й отримав повстанське псевдо – Індус. Василь Стус, який відбував покарання у «Дубравлазі», звідки здійснив свою останню втечу Олійник-Смоляренко, за нескореність і любов до волі назвав героя роману Новітнім Кармелюком.\nНа білому білі. Збірка поезій / В.Люліч. – Рівне : Волинські обереги, 2020. – 56 с.\n«На білому білі» - нова книга Валентини Люліч. До цієї збірки поезій увійшли експериментальні, нестандартні та філософські твори, написані за останні роки.\nЛітературно-краєзнавчий журнал Рівненщини. №32, 2020 р.\nВ даному випуску представлено нові твори письменників рівненщини.Видання розраховане на шанувальників художнього слова, вчителів-філологів, студентів та учнів загальношкільних шкіл.\nРеабілітовані історією. Рівненська область / редкол.тому (співгол. О.Ю.Данильчук, В.С.Коваль, відп.секр. А.А.Жив’юк та ін.); кер.кол.упоряд. А.А.Жив’юк. Кн.9, Рівне «Овід», 2019. – 564 с.\nКнига дев’ята тому «Реабілітовані історією. Рівненська область» включає анотовані біографічні довідки про осіб, які зазнали політичних репресій з боку радянського тоталітарного режиму, а згодом були реабілітовані, чиї прізвища починаються на літери Т,У,Ф,Х,Ц,Ч,Ш,Щ,Ю,Я. Видання містить уперше опубліковані архівні документи про репресії радянського режиму щодо поручника Армії УНР, ад’ютанта отамана Володимира Оскіла Пилипа Шевела і його сім’ї. У книзі опубліковано переклад з польської спогадів доньки Пилипа Шевела Олександри Новацької «Смак акації», у яких розповідається про життя їх сім’ї на засланні в Казахстані у 1940-1946 рр.\nОстаннє оновлення на П'ятниця, 04 грудня 2020, 14:45


БТ Циганова — Вікіпедія\nмодифікація БТ Циганова (проект 2)\nкількість виробів, од. 3 (план)\n105 (на колесах)\nпитома потужність, к.с./т 28,8\nДив. також: Циганова\nБТ Циганова (проект 2) — проект радянського легкого танка розробленого в 1934 р. під керівництвом М. Ф. Циганов з метою поліпшення швидкісних характеристик танків БТ. У рамках проекту передбачалося заново спроектувати ходову частину танка БТ.\nНа початку 1934 р. до комвійськами УВО Й. Якіра звернулася група раціоналізаторів під керівництвом інженера М. Циганова. Молоді конструктори запропонували поліпшити швидкісні характеристики танків БТ за рахунок змін в ходовій частині. Було розглянуто два проекти: перший передбачав три ведучих пари котків замість однієї та деякі доробки в корпусі, другий варіант (радикальніший) мав абсолютно нову ходову частину, що складається із серії опорних котків з'єднаних шарнірним ланцюгом. Опора танка на котки здійснювалася за допомогою лиж, які для граничної гнучкості були зроблені складовими з окремих ланок на шарнірах. Використання такого типу рушія дозволяло розвивати проектну швидкість 105 км/год при збереженні маневрених характеристик.\n25 квітня 1935 р. Ворошилов віддав наказ про будівництво трьох танків кожного зразка, але реально побудували лише БТ-ІС (проект 1). Мабуть ходова частина швидкохідного танка «проекту 2» була визнана надмірно трудомісткою у виробництві та вразливою в бойових умовах.\nБТ Цыганова проект 2 Быстроходный танк (рос.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=БТ_Циганова&oldid=26570678\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 06:10, 20 листопада 2019.


У Першій лізі наступного сезону зіграють 16 команд | Рівненські новини\nСЬОГОДНІ: Неділя, 22.05.2022, 17:41\nУ Першій лізі наступного сезону зіграють 16 команд\nУ чемпіонаті Першої ліги у сезоні 2020-2021 зіграють 16 команд. Таке рішення вчора, 21-го серпня, прийняли учасники Конференції ПФЛ. Захід відбувся у столичному Будинку футболу. Базова дата першого туру чемпіонату – 5-те вересня.\nПроцедура жеребкування календаря чемпіонату запланована на 26-те серпня.\nСклад учасників Першої ліги у сезоні 2020-2021:\n“Альянс” (Липова Долина)\n“Гірник-Спорт” (Горішні Плавні)\n“Металіст 1925” (Харків)\nНагадаємо, наступного тижня “Верес” також стартує у Кубку України. Суперником рівнян у матчі першого попереднього раунду розіграшу змагань стане “Дніпро” (Черкаси). Дата проведення гри наразі уточнюється.\nВерес Перша ліга чемпіонат\tСубота, 22 Серпня 2020,\nТЕМИ: Верес Перша ліга чемпіонат


Купить билет на Алкогольные чернила (Киев, вул. Володі Дубініна, 2, офис 3, Входной) 16 декабря 2021 в 19:00\n16 декабря 2021 в 19:00, Киев, вул. Володі Дубініна, 2, офис 3, Входной, вул. Володі Дубініна, 2\nКиев, вул. Володі Дубініна, 2, офис 3, Входной, вул. Володі Дубініна, 2 - 16 декабря 2021 в 19:00\nКупить билеты на концерт Алкогольные чернила 16 декабря 2021 в 19:00, Киев, вул. Володі Дубініна, 2, офис 3, Входной по цене от 1600 грн.\nАлкогольные чернила состоится 16 декабря 2021 в 19:00 в Киев, вул. Володі Дубініна, 2, офис 3, Входной по адресу вул. Володі Дубініна, 2.


Чемпіонат світу з біатлону замість російської Тюмені проведуть у словенській Поклюці - 24 Канал\nЧемпіонат світу з біатлону замість російської Тюмені проведуть у словенській Поклюці\n14:39, 9 вересня 253 Читать новость на русском\nПоклюка прийме чемпіонат світу з біатлону у 2021 році / Xsport\nНа конгресі Міжнародного союзу біатлоністів (IBU) було обрано місця проведення чемпіонаті світу 2021 та 2023 років.\nВарто нагадати, що перед тим світову першість у 2021 році мала провести російська Тюмень. Але у 2017 році виконком IBU позбавив росіян права проведення змагань через численні порушення антидопінгових правил у Росії. Відтак IBU було змушено обирати нове місто проведення чемпіонату світу. Однак як такого вибору не було, адже Поклюка була єдиним кандидатом на проведення світової першості 2021.\nНатомість у 2023 році чемпіонат світу відбудеться у німецькому Обергофі. Конкурентом було чеське місто Нове Мєсто, але за нього віддали лише 21 голос на конгресі, у той час як Обергоф набрав 28 голосів.\nДо слова, на конгресі Міжнародного союзу біатлоністів було обрано нового голову IBU. Ним став ярий противник допінгу швед Олле Далін. Окрім того, Союз біатлоністів Росії так і не зумів відновити повноцінного статусу в IBU.


Ван Гог і я - Книжкова полиця\nВан Гог і я\nЦя розмальовка надає дітям можливість доторкнутися до творінь одного з найвидатніших художників людства - Вінсента Ван Гога. Вона пропонує спробувати розгадати секрети неперевершеного майстра кольору і ”завершити” його полотна по-своєму. Розмальовка пропонує дітям прочути твір художника, дізнатися про нього за допомогою інтерактивної гри. Навчально-наочний посібник з образотворчого мистецтва. Видання може бути використане на уроках у загальноосвітній школі чи індивідуальних заняттях.


Головна » Овочеві » Кавун та гарбуз\nБаштанні культури – це гарбуз, кавун, кабачок та інші культури, які відносяться до родини Гарбузових. Кавуни вирощують переважно на півдні і південному сході України (Херсонська, Миколаївська, Одеська, Запорізька, Дніпропетровська, Донецька області та АР Крим), а кабачки – на всій території України. Плоди баштанних культур є цінним харчовим і дієтичним продуктом, який використовується в їжу у свіжому (кавун), печеному, смаженому (гарбуз) і маринованому (кавун) вигляді; як сировина для виробництва меду, цукатів, пюре; на корм худобі; як олійна сировина (насіння). Гарбуз містить багато вітамінів А та Е, елементів (К, Ca, P, Mg, Fe, Cu, Zn). Кавун містить корисні цукри (переважно фруктозу), елементи (магній, калій тощо), пектин, каротин, вітаміни B1, B2, вітамін С, насіння багате на цинк.\nРекомендації щодо проведення позакореневого підживлення кавуна та гарбуза комплексними мікродобривами\nПідвищення урожайності та якості продукції\nОсоблива потреба у рослин кавуна у таких мікроелементах як магній і кальцій, дині – бор (початкові етапи розвитку). Незбалансоване азотне живлення та нестача міді (особливо на торфових ґрунтах і на ґрунтах, бідних на мікроелементи - молібден, залізо, мідь, марганець, бор, сірку) для всіх баштанних культур (кавуна, дині, гарбуза) призводить до збільшення вмісту нітратів у продукції.


Житомир.info | Житомирський виконком обговорював протидію коронавірусу: мер особисто очолить штаб, масові заходи обмежать\n9 December 2021, 12:25\nЖитомирський виконком обговорював протидію коронавірусу: мер особисто очолить штаб, масові заходи обмежать\n4 March 2020, 10:49\nЗасідання виконавчого комітету Житомирської міської ради розпочали з розгляду питання про заходи щодо запобігання розповсюдженню коронавірусу.\nПро профілактичну роботу на засіданні 4 березня доповів начальник управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Микола Дідківський.\n«Виходячи з аналітики, ми проводимо планову профілактичну роботу, провели ряд засідань міської комісії, на яких розробили план профілактичної роботи та план дій у разі виявлення випадків зараження. Визначили завдання усім керівникам про проведення профілактичних заходів, з аналогічним зверненням звернулися до ОДА, доводимо цю інформацію до усіх приватних підприємств та установ. Прийнято рішення стосовно подання первинної потреби в засобах захисту, листівок, пропрацьовано питання про виділення коштів з резервного фонду. Вжито ряд організаційних заходів, затверджено оперативний штаб, який регулярно збиратиметься для оперативного вирішення питань», - поінформував Микола Дідківський.\nМер Сергій Сухомлин заявив, що треба змінити керівника оперативного штату і він готовий його очолити.\n«Я не хочу знімати з себе відповідальність, вчора на розширеній нараді я зрозумів, що потрібно діяти рішуче, а тому пропоную, щоб саме я очолив цей штаб. Так нам буде краще комунікувати з областю, приватними підприємствами і т.д.», - сказав Сухомлин.\nЗаступниця мера Марія Місюрова зазначила, що оскільки в Україні вже підтверджено перший випадок захворювання, то місту потрібно працювати на випередження. Вона надала рекомендації та пояснила, як працюватимуть бригади екстреної допомоги, амбулаторії та стаціонари.\n«Діти з ознаками захворювання не будуть допускатися до дитсадків, шкіл, навчальних закладів. Також введена заборона проведення масових заходів у закритих приміщеннях. Рекомендуємо обмежити масові заходи і в інших закладах: кінотеатрах, театрах і т.д.», - сказала Марія Місюрова.\n«Ми просимо вибачення у батьків, розуміємо, що діти готувалися до 8 березня, але маємо обмежити проведення таких заходів. у дитсадках і школах», - сказав мер Сергій Сухомлин.\nЙого заступниця уточнила, що святкові заходи будуть проводитися, але у закритому режимі, без присутності батьків.\nНагадаємо, бюджетна комісія Житомирської міської ради 3 березня погодила виділення 2,2 млн грн з резервного фонду міського бюджету на закупівлю тестів, респіраторів та захисних костюмів для медиків.\nЯк повідомляв Житомир.info, 27 лютого до Житомира приїхав заступник секретаря РНБО, який провів в ОДА закриту нараду щодо готовності області до епідемії коронавірусу. 1 березня заступник міністра охорони здоров’я Віктор Ляшко з робочою поїздкою відвідав лікарні у Житомирі, Рівному та Сарнах і перевірив готовність персоналу та інфекційних відділень до прийома пацієнтів з коронавірусом. 3 березня стало відомо, що в Україні зареєстрований перший випадок захворювання на COVID-19, спричинений новим коронавірусом.\nТеги: виконком коронавірус Сухомлин профілактика Дідківський Місюрова


У Полтаві до 6 років ув’язнена язнення засудили затриманого на $2500 хабара начальника відділу ДФС — Новини Львову\nУ Полтаві до 6 років ув’язнена язнення засудили затриманого на $2500 хабара начальника відділу ДФС\nКиївський районний суд Полтави призначив 6 років ув’язнена язнення начальнику відділу ДФС, якого затримали на хабарі $2500\n21 грудня Київський райсуд Полтави виніс вирок начальника відділу ДФС Олександрові Калініченку, якого затримали на хабарі у $2500. Йому призначили 6 років ув’язнена язнення.\n14 вересня 2017 року правоохоронці Полтавщини викрили начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління ГУ ДФС у Полтавській області. Олександр Калініченко вимагав та отримав $2500 від ФОПа за повернення тимчасово вилученого майна та не притягнення його до адміністративної відповідальності за начебто порушення встановленого порядку зберігання і транспортування алкогольних напоїв.\nНа час слідства Олександр Калініченко перебував під цілодобовим домашнім арештом. Крім того, 25 вересня Печерський райсуд Києва відсторонив його від посади начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління ГУ ДФС у Полтавській області.\nВідповідно до Єдиного реєстру судових рішень, слідчий відділ фінрозслідувань ГУ ДФС у Полтавській області з лютого 2017 року розслідував справу щодо незаконного виготовлення, зберігання, збуту або транспортування з метою збуту підакцизних товарів (ч. 1 та 3 ч. ст. 204 ККУ). У серпні 2017 року податківці обшукали складські, торговельні приміщення та приватний будинок підприємця. У нього вилучили 32 тис. грн та $3100, а також наклали арешт на автомобіль і товари з трьох магазинів та двох складів.\nОлександр Калініченко після обшуків заявив власнику вилученого майна, що може допомогти у поверненні вилученого. Вже 13 вересня вони зустрілися та начальник відділу податкової оголосив необхідну суму для вирішення питання. На своєму мобільному телефоні він набравши і показавши текст «2500». Додав, що сума вказана в доларах США і що ці кошти він візьме з вилучених.\nНаступного дня, 14 вересня, підприємець приїхав до адміністративної будівлі ГУ ДФС Полтавщини за адресою вул. Маршала Бірюзова, 47. Разом з Олександром Калініченком вони піднялися на третій поверх і в одному з кабінетів підприємець отримав пакет із вилученими у нього коштами. За домовленістю, податківець залишив собі $2500. Підприємець написавши розписку, що отримав усю вилучену раніше суму.\nПісля цього Олександра Калініченка затримали та того ж дня оголосили про підозру.\nПід час допиту в судовому засіданні підозрюваний Калініченко свою провину не визнав. Він пояснивши, що нічого не пропонував, а навпаки — підприємець сам звертався до нього за допомогою у поверненні вилученого та щодо не притягнення до відповідальності. Крім того, чоловік вважає, що обвинувачення є надуманим, сфабрикованим та основою на недопустимих і неналежних доказах.\nПроте, провина Олександра Калініченка підтверджується показами свідків та наданими прокурором письмовими доказами по справі, а також протоколами обшуків і негласних слідчих дій. Також суддя Юрій Куліш критично оцінив показання обвинуваченого про те, що він не отримував від підприємця грошових коштів та не вів розмови про їх отримання. На думку судді, ці показання дані з метою уникнути кримінальної відповідальності, адже вони входять в протиріччя із зібраними по справі доказами.\nВраховуючи вищезгадані обставини, суд визнав Олександра Калініченка винним в одержанні хабара в особливо великому розмірі службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище (ч. 3 ст. 368 КК України) та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років із позбавленням права обіймати посади, пов’язані з оперативною роботою в установах Міністерства юстиції та правоохоронних органах, а також з конфіскацією частини належного йому майна.\nКрім того, суд застосував до Калініченка додаткове покарання — позбавлення спеціального звання підполковник податкової міліції.\nДо набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого залишається попередній — особисте зобов’язання. Рядків покарання рахується з часу затримання.\nНагадаємо, явились в місті у 2017 року Апеляційний суд Полтавської області засудив кременчуцького податківця за півмільйонний хабар до 9 років позбавлення волі.


— Ти зробив усі процедури, чи не так? — Расті на якусь мить подивувався сюрреалістичному сенсу свого запитання. Після смерті Гаскелла сам він став головним лікарем, а Твіч, котрий був санітаром лише три дні тому, став тим, ким до того був Расті: фельдшером.\n— Йо, — зітхнув Твіч. — Містеру Карті не пережити наступного дня.\nРасті ще тиждень тому думав так само про Еда Карті, котрий перебував на останній стадії раку шлунка, а той все ще тримався.\n— Яволь, сенсей.\nРешту їхніх пацієнтів Твіч міг перерахувати на пальцях однієї руки — і це, розумів Расті, було величезне щастя. Він подумав, що й сам міг би відчути себе щасливим, аби не почувався так втомлено і тривожно.\n— Джордж Вернер, на мою думку, стабільний.\nВернер, мешканець Східного Честера, шістдесятирічний і гладкий, пережив у День Купола інфаркт міокарда. Расті вважав, що він виплутається… цього разу.\n— А щодо Емілі Вайтхаус… — Твіч знизав плечима. — З нею не так добре, сенсей.\nСорокарічну, без жодної унції зайвої ваги Еммі Вайтхаус також уразив інфаркт приблизно через годину після того, як трапився інцидент з Рорі Дінсмором. З нею все було набагато гірше, ніж із Джорджем Вернером, бо вона була навіженою аматоркою фізичних вправ для здоров'я і страждала на те, що доктор Гаскелл називав «спортивним шоком».\n— Дівчинка Фріменів поправляється, Джиммі Серойс тримається, а Нора Ковленд цілком у порядку. Після ланчу випишемо. Отже, в цілому не такі вже й погані справи.\n— Так, — погодився Расті. — Але далі буде гірше. Я тобі гарантую. І… якби у тебе трапилася катастрофічна травма голови, ти схотів би, щоб тебе оперував я?\n— Аж ніяк, — відповів Твіч. — Я не втрачаю надії, що скоро з'явиться Грегорі Хаус.\nРасті загасив сигарету в бляшанці й кинув погляд на їхню спорожнілу комору. Може, варто йому зазирнути до комори позаду міської ради — чим це може зашкодити?\nЦього разу позіхнув уже він.\n— Чи довго ти зможеш отак триматися? — спитав Твіч. З його голосу пропала вся грайливість. — Я питаю тільки тому, що тепер ти єдиний, кого наразі має наше місто.\n— Скільки треба, стільки й буду. Мене непокоїть лише те, що через утому я можу щось напартачити. Ну, й зіткнутися з чимось, що виходить за рамки набору моїх умінь, — він згадав Рорі Дінсмора… і Джиммі Серойса. Про Джиммі думати було важче, бо Рорі був уже недосяжним для можливих медичних похибок. Натомість Джиммі…\nРасті уявив себе в операційній, як він прислухається до неголосного пікання апаратури. Побачив себе, як він розглядає голу бліду ногу Джиммі з чорною лінією, проведеною в тім місці, де треба зробити розріз. Уявив Дагі Твічела в ролі анестезіолога-дебютанта. Відчув, ніби Джинні Томлінсон вкладає скальпель йому в обтягнену гумовою пальчаткою долоню, побачив, як вона дивиться на нього поверх маски своїми холодними синіми очима.\n«Бережи мене, Боже, від цього», — подумав він.\nТвіч поклав свою долоню на руку Расті.\n— Не переймайся, — промовив він. — Не забігай зайве думкою в майбутній день.\n— Та де там. Тут і на годину наперед загадувати важко, — відповів Расті, підводячись з лави. — Піду-но я до амбулаторії, подивлюся, чи не стряслося там чогось. Дякувати Богові, зараз уже не літо; опинилися б у нас на руках тисячі три туристів та сімсот дітей з таборів відпочинку.\n— Хочеш, я з тобою?\n— Чому б тобі знову не сходити до Еда Карті? Подивитися, чи він іще в світі живих.


УВКБ ООН каже, що небезпека наземних мін потребує термінових дій – UNHCR Ukraine\nУВКБ ООН каже, що небезпека наземних мін потребує термінових дій\nУВКБ ООН, Агентство ООН у справах біженців, закликає до посилених зусиль для подолання небезпеки і наслідків від наземних мін на сході України, однієї з найбільш забруднених мінами районів у світі.\nЗнак "Стоп, міни!" у лісі біля с. Озерне © UNHCR/Марта Іванек\nЦе резюме того, що сказала речниця УВКБ ООН – Шабія Манту – під час брифінгу в Палаці Націй у Женеві.\nУВКБ ООН, Агентство ООН у справах біженців, закликає до посилених зусиль для подолання небезпеки і наслідків від наземних мін на сході України, однієї з найбільш забруднених мінами районів у світі, де міни продовжують закладатись у нинішньому конфлікті. За інформацією Уряду України, через конфлікт близько 1,36 млн. осіб стали внутрішньо переміщеними особами (ВПО).\nЧерез двадцять років після прийняття Конвенції про заборону протипіхотних мін, також відомої як Оттавська конвенція, і напередодні Міжнародного дня просвіти з питань мінної безпеки, що відбудеться 4 квітня, УВКБ ООН сьогодні прагне підвищити рівень поінформованості про страшну загрозу від мін, вибухонебезпечних залишків війни та саморобних вибухових пристроїв в Україні.\nІснує нагальна потреба з боку уряду, гуманітарних організацій і всіх учасників конфлікту розширювати роботу з протимінної діяльності в Україні. За даними щорічного звіту Landmine Monitor за 2018 рік, Україна посіла третє місце у світі за загальними людськими втратами після Афганістану й Сирії, а наземні міни та вибухонебезпечні залишки війни продовжують вбивати або калічити людей.\nЯк і в інших частинах світу, цивільні особи особливо ризикують. Окрім небезпеки для тих, хто змушений тікати від конфлікту, забруднення мінами також створює серйозну небезпеку для біженців і внутрішньо переміщених осіб, які хочуть повернутися до своїх домівок.\nНа сході України замінованість території вражає понад два мільйони людей, обмежуючи їхню свободу пересування та створюючи серйозну загрозу для цивільних осіб, які перетинають «лінію розмежування» між підконтрольною та тимчасово неконтрольованою урядом територіями України.\nНаявність мін та нерозірваних боєприпасів означає, що важко, а іноді й неможливо, відновити критичну інфраструктуру, пошкоджену обстрілами, наприклад, водонапірні станції, які постачають воду тисячам людей на сході України. Забруднення мінами також позначається на веденні сільського господарства та рівні доходів людей, а також перешкоджає доступу до освітніх і медичних закладів.\nЗгідно оцінки державних органів України, близько 7 тисяч квадратних кілометрів на контрольованих урядом територіях Донецької та Луганської областей забруднені мінами, але достеменно міра забруднення не відома. Ситуація з мінами на непідконтрольних уряду територіях вважається гострою.\nУряд вжив позитивних заходів, ухваливши Закон України «Про протимінну діяльність», який набув чинності 25 січня, та розробивши національний стандарт протимінної діяльності для організацій, що здійснюють операції з розмінування. Документ було розроблено на основі кращої міжнародної практики і набув чинності 1 квітня. Зараз необхідне достатнє фінансування для виконання положень закону.\nУВКБ ООН ще раз наголошує на важливості розширення сфери допомоги жертвам мін, щоб забезпечити всебічне охоплення всіх жертв, відповідно до політики ООН щодо допомоги жертвам мін. Наразі відповідно до Закону про протимінну діяльність в Україні, лише ті, хто не досягли 18 років, мають право на фінансову допомогу. Політика Організації Об’єднаних Націй рекомендує, щоб допомога потерпілим від мін включала збір даних, медичну допомогу, фізичну та іншу реабілітацію, включаючи психо-соціальну допомогу.\nЯк запобіжний захід, дуже важливо, щоб усіх дітей і дорослих жителів на сході України навчали розпізнавати наземні міни та вибухонебезпечні залишки війни і показували, як уникнути або мінімізувати ризики.\nГуманітарні організації, задіяні у протимінній діяльності в Україні почали набирати і навчати жінок для проведення робіт з розмінування, а до кінця 2018 року близько 20% жінок стали саперами. Багато жінок походять з місцевостей, забруднених мінами, і працюють над поліпшенням безпеки й економічного майбутнього своїх громад.\nУ багатьох постраждалих від конфлікту місць у всьому світі біженці та внутрішньо переміщені особи залишаються особливо вразливими до загрози мін. Втікаючи від забруднених територій або через них, ці небезпечні предмети продовжують вбивати, калічити й травмувати людей та громади.\nМіни також є критичною перешкодою для безпечного й гідного повернення, створюючи величезну небезпеку для біженців та переміщених осіб у всьому світі, які хочуть повернутися додому, таким чином, перешкоджаючи зусиллям з відновлення спільнот після закінчення конфлікту.\nЦя доповідь доступна тут (англійською мовою)\nЩоб отримати додаткову інформацію з цього питання цю тему, будь ласка, зв’яжіться з:\n– у Києві: Вікторія Андрієвська, [email protected], +380 50 413 8404\n– у Женеві: Шабія Манту, [email protected], +41 79 337 7650


Селяни сказали «ні» продажу землі » Газета "Вечерние Вести"\nСеляни сказали «ні» продажу землі\n157 0 20.02.2017, 17:09 | Статьи, Общество\n15 лютого близько 10 тисяч українських селян із більшості областей України вийшли на загальнонаціональний страйк. Головні вимоги, які висували учасники акцій протесту, - продовження до 1 січня 2022 року мораторію на продаж сільськогосподарської землі, запровадження для фермерських господарств та сімейних ферм єдиного земельного податку.\nНаймасовіші заходи відбулися у Черкасах, де на центральну площу вийшли понад 2 тис. осіб, на Чернігівщині мітингували близько 1,5 тис. фермерів. На Київщині протестувальники перекрили шлях кортежу президента України Петра Порошенка. Активну участь у акціях протесту взяли також представники Дніпропетровської, Полтавської, Рівненської, Херсонської, Сумської, Львівської, Донецької областей. «Фермери та селяни вийшли не за командою, не за гроші, а за покликом душі. Люди усвідомлюють, що нині найбільша загроза не лише для них, а й для майбутніх поколінь - це втрата рідної землі», - зазначив голова Асоціації фермерів та приватних землевласників України Іван Томич.\nНагадаємо, у жовтні минулого року Верховна Рада продовжила мораторій на продаж сільськогосподарської землі до 1 січня 2018 року. Однак селяни наполягають: українську землю не можна продавати ще принаймні п'ять років. «По-перше, серйозне занепокоєння виникає у зв'язку з тим, хто може купити сільськогосподарську землю, - каже в коментарі «ВВ» заступник голови профспілки агропромислового комплексу Сергій Кондрюк. - Більшість селян та загалом українців не можуть стати її потенційними покупцями. Бо люди втратили платоспроможність через обвал гривні й зростання цін. А можливість отримати кредит на придбання землі є обмеженою. На заваді стають дуже високі кредитні ставки та жорстка вимога стосовно застави, тож цей механізм для цивілізованого придбання землі фактично не діє. Якщо за таких умов зняти мораторій на продаж сільськогосподарської землі, її скуповуватимуть іноземці, зокрема ті, хто вороже ставиться до України. Це означає, що ми втрачатимемо нашу незалежність. Обіцянки, що будуть діяти фільтри, щоб цього не сталося, викликають серйозну недовіру. Бо ті, хто прагне заволодіти нашим основним багатством, діятимуть через підставних осіб та підприємства».\nКондрюк наголошує: земля дістанеться не селянам, а олігархам, які виснажуватимуть її, аби лиш отримати якнайбільший прибуток. «Ці люди не перейматимуться збереженням чорноземів. Вони будуть вбивати їх, вирощуючи технічні культури. Працюватимуть за схемою: посіяли - зібрали - і поїхали. Це механізоване виробництво, і робочі руки тут не надто потрібні. Українські села накриє хвиля безробіття, і зникнуть навіть ті села, які ще залишились», - звертає увагу експерт.\nОкрім того, учасники акцій протесту вимагали припинити знущання над фермерами в питаннях податкової політики. «Знищення пільг із ПДВ, скасування фіксованого податку, складність ведення бухгалтерського обліку унеможливлюють діяльність дрібних фермерів, 70% яких нині перебувають у «тіні». До кінця року їх буде 90%. Найбільше потерпає середній фермер, який працює в українському селі і зазвичай є основним роботодавцем. Великі сільгоспвиробники ділять бюджет і процвітають», - пояснює Томич.\nВін закликав селян та депутатів обласних рад розглянути на сесіях облрад проблемні питання ринку земельних відносин: «Своїм консолідованим підходом ми мусимо мотивувати Раду до розумних дій. В іншому разі суспільству треба усвідомити, що парламент свою місію зганьбив, тож його треба в конституційний спосіб оновити і дати країні шанс на розвиток».\nСеляни, які вийшли на акції протесту, підтримали дорожню карту земельної реформи в Україні, розроблену Всеукраїнським комітетом захисту рідної землі. Серед вимог, які значаться у дорожній карті, - ухвалення нової редакції Закону «Про оренду землі», що передбачає захист власників земельних паїв і орендаторів, обмеження для юридичних і фізичних осіб щодо максимальних розмірів та терміну оренди землі.\nТакож пропонується внести зміни до Податкового кодексу щодо запровадження для фермерських господарств та сімейних ферм єдиного земельного податку, а для новостворених сімейних фермерських господарств - пільгового оподаткування протягом перших п'яти років діяльності.\nПередбачається і повернення невеликим та середнім господарствам системи оподаткування, що діяла до 1 січня 2015 року. Зазначається, що в бюджет країни щорічно треба закладати державну підтримку фермерських господарств, сімейних ферм у розмірі 0,5% дохідної частини Державного бюджету, але не менше як 3 млрд грн, що відповідає європейським нормам фінансування.


Вечірній Київ :: У День Незалежності Володимир Зеленський присвоїв звання Героя України трьом громадянам\nПрезидент Володимир Зеленський на Софійській площі вручив високі державні нагороди, почесні звання та медалі військовослужбовцям, рятувальникам, правоохоронцям, медикам, учителям, науковцям, спортсменам, артистам, видатним діячам культури та мистецтва з нагоди 29-ї річниці незалежності України.\n-Коли почалася російська анексія Криму та війна на сході, лише тоді ми стали дбати про власну армію та пишатися своїми військовими. Коли стався коронавірус, лише тоді ми почали думати про медицину, помічати працю та подвиг лікарів. Коли в Україні палав лісовий вогонь, лише тоді ми стали цінувати наших пожежників та рятувальників. Давайте почнемо помічати героїв серед нас і цінувати один одного просто зараз, а не колись. Не «лише тоді, – сказав Глава держави.\n-Це наші лікарі, вчителі, промисловці, діячі науки, культури та спорту. І звичайно – це наші військові та захисники. Люди з великої літери, завдяки яким сьогодні ми стоїмо тут. Завдяки яким ми зберегли свою незалежність, – зазначив Президент.


У центрі Львова троє чоловіків отримали ножові поранення через п’яну сварку - ZAXID.NET\nУ центрі Львова троє чоловіків отримали ножові поранення через п’яну сварку\nПатрульні надали допомогу двом чоловікам, які отримали ножові поранення\nСуспільство — Ольга Гринько, 04:54, 9 червня 2020 0 0\nУночі п’яний львів’янин влаштував у полі стрілянину з рушниці ZAXID.NET\nУ центрі Львова п’яна компанія побила чоловіка через зауваження ZAXID.NET\nУ селі біля Львова війт побився з водієм через перевищення швидкості ZAXID.NET\nКонфлікт між трьома нетверезими чоловіками виник у центрі Львова у понеділок, 8 червня, близько 15 години. До поліції надійшов виклик на вул. Сербську, де відбувалася бійка між трьома особами. Зі слів очевидців, вони розмахували ножами.\nЯк повідомили у патрульній поліції, на місці події з'ясувалося, що всі учасники отримали ножові поранення. Двоє із них покинули місце події. Один чоловік, який отримав поранення в бедро, лежав на землі. Один із патрульних затиснув джгутом ногу та зупинив кровотечу.\nІнші патрульні, які прибули на місце події, взялися наздоганяти ще двох учасників конфлікту. Одного з них із незначним пораненням правої ноги виявили на вул. Братів Рогатинців. 35-річний мешканець Жовківського району відмовився від госпіталізації.\nТретього наздогнали на вул. Староєврейській. Він йшов в напрямку вул. Підвальної і мав ознаки сильного алкогольного сп'яніння. У 47-річного львів'янина було проникаюче ножове поранення поперека, через що він мав сильну крововтрату. Велопатрульний Юрій Садига почав надавати йому допомогу. Він затиснув рану та зупинив кровотечу. Медики госпіталізували потерпілого.\nУ поліції повідомили, що всі учасники конфлікту відмовилися від будь-яких пояснень. Ніхто із них до поліції із заявою не звертався. За інформацією поліції, після надання допомоги чоловіки покинули медзаклад.


Дорогою ціною. Як ми шукали зниклого "кіборга" | Українська правда _Життя\nДорогою ціною. Як ми шукали зниклого "кіборга"\nТепер ми знаємо про цю війну більше, ніж хотіли б: вона щодня приходить з телевізора й комп'ютера. З нею прямим чином стикаються й ті, хто безпосередньо опинилися в зоні бойових дій, і ті, хто змушені були покинути свої домівки.\nІнформаційна й фізична зброя дали відчуття влади тим, хто були раніше, м'яко кажучи, поза соціальним бортом: тепер їх цитують, більше того, вони керують "республіками". Те, що їхні дії цілодобово висвітлюють псевдо-медіа, додає відчуття особливої значущості: вони – бійці війни у форматі реаліті-шоу.\nДеякі діячі, такі, як Стрєлков і Бородай, свою місію вже виконали, повернулися до Москви, вдягли дорогі костюми й навіть читають лекції в університетах. Інші, як Захарченко, Моторола, Гіві, Москва поки грають роль у цій п'єсі.\nЖахливій п'єсі, де щодня гинуть люди.\nОстанні два з половиною місяці були чи не найтяжчими для моєї родини. Війна підійшла зовсім упритул. З кінця січня ми шукали безвісти зниклого двоюрідного брата мого чоловіка.\nІгор Брановицький, рядовий, 90 окремий штурмовий батальйон, 95 аеромобільна бригада. Патріот України, майданівець, син військового-"афганця", боєць, у якого, крім армії, за плечима – досвід служби в складі українського миротворчого контингенту ООН в Анголі.\nТепер про його вбивство в полоні в Донецьку знає чи не увесь світ.\nТретього квітня з ним, як раніше з героями Небесної Сотні, з якими він пліч-о-пліч стояв на Майдані минулого року, прощалися у Михайлівському соборі. З військовими почестями, поруч із бойовими друзями, загиблими в терміналі Донецька, Ігоря Брановицкого поховали на Берковецькому цвинтарі.\nКаска Ігоря Брановицького, яку передали його мамі бойові побратими\nКоли почалися бойові дії на Сході, він добровільно мобілізувався. І з кінця серпня 2014 року у складі 95-ї аеромобільної бригади проходив військові навчання під Житомиром. А вже у жовтні хлопців поступово почали перекидати на Схід.\nВостаннє на зв'язок зі своєю мамою, Ніною Костянтинівною, Ігор виходив 19 січня зранку.\nПро те, що "навчання", у яких брав участь, насправді – бої за аеропорту, – він не говорив. Та вона здогадувалася: Костянтинівка, куди перекинули хлопців, знаходиться під Донецьком. У той час там було вже не просто гаряче: у новому терміналі пролунали перші вибухи, у результаті яких були частково зруйновані перекриття.\nТоді ж Юрій Бірюков повідомив, що всіх поранених евакуйовано з аеропорту, що своїх не кидають.\nУночі був густий туман, і всі, хто міг і хотів вийти, справді покинули термінал. Транспортабельних поранених забрали, але найважчі лишилися в аеропорту, а з ними – ще кілька чоловік, які вирішили залишатися залишатися там до останнього.\nВ Ігоря була можливість відійти. Але він прийняв інше рішення: у терміналі в тяжкому стані лишався його друг Женя "Бєня" Яцина, а також інші хлопці. Тому він, як і Анатолій Свирид, Юрій Сова і ще кілька вояків, лишилися з важкопораненими.\nУ ніч із 20 на 21 січня у них на руках померло четверо хлопців, серед них – і Яцина.\nНа ранок, не дочекавшись евакуації й зоставшись без зброї, сержант Свирид прийняв рішення вийти до противника на переговори щодо коридору для вивозу поранених. Пізніше, у день похорону Ігоря, він скаже, що розумів: якби лишилися в терміналі, той би став для них могилою невідомого солдата.\nСаме тому, щоб урятувати життя пораненим, довелося здатися в полон. Але про все це ми дізналися згодом.\nТут і далі - автор фото - Руслан Боровик "Багдад"\nА 20 січня, пізно ввечері, від Наташі Дмітрієвої, волонтерки, яка тримала зв'язок із військовими, я дізналася, що з аеропорту Ігор Брановицький не вийшов, і тому вважається зниклим безвісти.\nЯ не знала, як переварити цю інформацію. Мій чоловік Дмитро, щоб знайти хоч якусь зачіпку, почав шукати брата, переглядаючи всі доступні фото й відео з терміналу, що їх у великій кількості викладали в мережу російські та сепаратистські медіа.\nТреба сказати, усі ці матеріали досить специфічні. Етика, повага до життя й смерті – здається, це те, що псевдо-журналістами до уваги не береться в принципі. Особливою цинічністю й натуралізмом відрізнялися матеріали Грема Філіпса, громадянина Великобританії, який відкрито співчуває сепаратистам і досі доволі часто викладає свої "репортажі".\nУночі 22 січня на очі трапилося відео, на якому Дмитро не тільки побачив, а й почув брата. Ігор стояв серед полонених, яких допитували на камеру:\n– Имя, фамилия, откуда?\n– Брановицкий Игорь Евгеньевич.\n– Хорошо говоришь по-русски! Не стыдно?\nПобите обличчя, весь у кіптяві, у закривавленому одязі, я його ледь упізнала. Але Дмитро одразу побачив брата: характерна, знайома з дитинства ямочка на підборідді:\n– Брановицкий Игорь Евгеньевич...\nУже вдень це відео разом зі списком полонених із сайту сепаратистів перекочувало в українські медіа. Через те що Ігор спершу назвався нерозбірливо, у той список він потрапив як "Анавицкий Игорь Евгеньевич, 1976 г.р". Так більшість ЗМІ й перепостили, з помилкою, хоч на відео чітко чути ім'я й прізвище:\nЯ одразу ж зв'язалася із Дмітрієвою, щоб повідомити, що Ігор і ті решта, кого ми побачили на відео, – у полоні. Наташа внесла корективи в списки зниклих і почала шукати виходи, щоб якось допомогти хлопцям.\nТієї ночі, 22 січня, я писала повідомлення друзям-журналістам, а також знайомим, які мали досвід перебування в полоні, із проханням підказати, що робити й до кого звертатися. Варіантів було небагато: рекомендували зв'язатися з Рубаном, Тандитом або Ричковою.\nЗгодом ще знайшла складений родичами полонених список тих, хто можуть допомогти. Крім номерів телефонів, які в нас уже були, він включав у себе координати людей із Міноборони й священників.\nІнформацію про Ігоря ми розіслали практично по всьому цьому списку, підписалися на всі групи у фейсбуці, які стосувалися пошуку зниклих і полонених. Також я продовжувала писати всім, чий досвід міг бути хоч чимось корисним.\nЗнайомий журналіст, який недовго був у полоні, підбадьорив: ми, принаймні, знаємо, де той, кого шукаємо. А раз у полоні – значить, живий і у відносній безпеці. Питання тільки в тому, коли буде обмін. Радив набратись терпіння.\nТрохи пізніше Дмитро знайшов ще одне відео, де хлопців виводять з аеропорту. Відразу кинулося у вічі, що, на відміну від попереднього, але за хронологією пізнішого відео, Ігор виглядає порівняно нормально: можливо, має контузію, але слідів поранень на ньому не видно. Стало зрозуміло, що побої він отримав уже в полоні.\nБез емоцій сприймати всі ті потоки відео, на яких полонених били, катували, морально й фізично принижували, фактично, у нас на очах, було непросто.\nАле ми дивилися й далі: нам важливо було відтворити хронологію подій, щоб зрозуміти, де може знаходитися Ігор.\nЗгодом ми побачили марш полонених, допити полонених людиною з позивним "Москва", а також записані ним особисті звернення хлопців до влади із проханням обміняти їх. На жодному із цих відео Ігоря ми вже не бачили, хоча там були інші хлопці, разом з якими він потрапив у полон.\nМабуть, головне, заради чого ці матеріали викладалися в інтернет, полягало в тому, щоб показати легендарних "кіборгів", які так довго тримали аеропорт, приниженими – з пониклими головами вони просять їх обміняти, бо українська сторона нібито гальмує обмін.\nІ це теж частина війни. Це був наступ на тих, хто вірить у силу духу українських воїнів.\nДобре знаючи вдачу брата, Дмитро припустив, що навіть під тиском він би не пішов на жодне з тих моральних самопринижень, не знімався б, і точно не просив би його поміняти.\nНайважчим на той момент було повідомити матері Ігоря, Ніні Костянтинівні, що її син – у полоні. Кілька днів ми займалися пошуками, не повідомляючи про те, що вже встигли дізнатися. Та коли на сторінці одного з телеканалів побачили скріншот із побитим обличчям Ігоря під новиною про полонених "кіборгів" – вирішили, що краще нехай вона дізнається від нас, ніж по телевізору.\nВідтоді ми почали паралельні пошуки.\nНіна Костянтинівна задіяла всі можливі контакти, у тому числі й через "афганців", і ми постійно були на зв'язку. Звичайно ж, вона не могла сидіти, склавши руки, і навіть хотіла їхати до Донецька, бо дізналася, що декого із хлопців віддали батькам. Ми її зупинили, бо розуміли, що вона може стати ще одним заручником.\nУ таких ситуаціях люди використовують усі можливі шляхи. І цим користуються шахраї різного штибу.\nКілька разів надходила інформація від знайомих "через знайомих", що Брановицького нібито бачили то в Кіровському, то в іншому районі Донецька. Мета тих, хто дає подібну надію, проста: заробити гроші не чужому горі. Адже часто трапляється так, що, повіривши й не перевіривши інформацію, родичі віддають їм значні суми грошей за надію побачити близьку людину.\nМи продовжували пошуки.\nАле жодної інформації про Ігоря не було. Він просто зник. Ніяких слідів. Ні в лікарнях, ні в моргах, ні в тих місцях, де утримували полонених військових.\nНайважче було – чекати й розуміти, що від тебе особисто майже нічого не залежить. Дні тоді тягнулися дуже довго.\n...Про те, що Ігоря вже немає серед живих, я дізналася наприкінці січня – після того, як деякі з полонених "кіборгів" отримали можливість зв'язатися з рідними по телефону.\nВірити в його загибель не хотілося, і ми, як могли, намагалися перевірити інформацію.\nЯрослав Гавянець – один із тих, хто опинився серед свідків вбивства – з полону вийшов одним з перших. Він підтвердив, що особисто бачив, як Ігоря було застрелено.\nНа початку лютого я почала спілкуватися з Миколою Золотаренком, представником "Патріота" – організації, яка займається обміном полоненими.\nВін ще раз перевірив усі лікарні й морги в Донецьку: Ігоря не було ніде, ні серед живих, ні серед мертвих. Микола розповів, що "розстріли" холостими заради психологічного й морального тиску в полоні – це звична річ, тому припустив: можливо, так трапилося й з Ігорем.\nЗгодом я й справді побачила відео, які підтверджували слова Золотаренка: псевдорозстріли, моральні знущання, які нібито давали вибір – ти стріляєш у своїх, а ми тебе відпускаємо, а також спонукання до самогубств, звичайно ж, на камеру.\nПро смерть сина Ніні Костянтинівні ми повідомили не відразу. Найважче було спілкуватися з нею, коли ми вже знали, що Ігоря немає в живих, – а вона ще ні.\nОднак у той день, коли ми зважилися сказати їй страшну правду, вона випадково дізналася про все сама: почула уривок телефонної розмови молодшого сина з Альоною Шевчук, журналісткою СТБ, яка брала участь у звільненні Ярослава Гавянця з полону.\nНа той момент Ніна Костянтинівна вже внесла прізвище сина в списки зниклих у МО, написала заяви до міліції, СБУ, здала зразки ДНК.\nКрім того, вийшла на зв'язок із Лілією Родіоновою, представницею ДНР, яка займається військовополоненими, зробила запит про долю Ігоря через Червоний Хрест, щодня дзвонила Тандиту, через підполковника-афганця зв'язувалася з Рубаном, зустрілася із представниками Української Гельсінської спілки... Рубан казав, що окремими полоненими не займається, а Тандит пропонував передзвонити пізніше.\nНа запит Червоного Хреста представники ДНР відповіли, що такого полоненого в них немає. Жодне звернення на той бік нової інформації не приносило. Пропонували звертатися до наших силових відомств, щоб саме вони робили офіційні запити про долю полоненого.\nОчевидно, такі пропозиції надходять усім родичам полонених. Разом із тими відео, на яких полонені говорять про те, що їх нібито не хочуть обмінювати – вони є складовою інформаційної війни, кампанії на розгойдування ситуації всередині України.\nТим часом інформація про загибель Ігоря знаходила нові підтвердження: після обміну полоненими 21 лютого ще кілька безпосередніх свідків убивства повернулися з Донецька й також підтвердили, що Ігоря разом із ними піддали катуванням, а потім його було вбито в них на очах.\nРазом із Наталею Дмитрієвою ми зустрілися з Юрою Совою. Він детально розповів про те, як полонених били й катували протягом 6-7 годин підряд, як Ігорю, який зізнався, що він – кулеметник (хоча останні дні в терміналі займався пораненими), дісталося найбільше: його забили до того, що він не міг піднятися.\nХтось із сепаратистів таки викликав йому лікаря, але "Моторола" вирішив, що медична допомога бранцю вже не потрібна.\nІ застрелив його двома пострілами в скроню.\nНайгірше припущення було, що тіло нам ніколи не віддадуть, бо до вбивства мають відношення наближені до керівництва самопроголошеної "республіки" люди.\nДо нас доходила інформація про нібито розпорядження Захарченка розслідувати справу, але особливих надій ми на це не покладали: "розслідування" проводилося так, що кінці ховалися все далі й далі. Напевне, тому, що до вбивства мали відношення люди, напряму підпорядковані керівництву ДНР. Захарченко не міг не знати про тортури над "кіборгами".\nРозстріли полонених – не поодинокі. Просто ця історія виявилася аж надто показовою, аж надто багато свідків мало це вбивство.\nНаприкінці лютого з'явилася інформація про можливе місце поховання Ігоря й ще кількох полонених. Правозахисники й переговорники намагалися отримати дозвіл на ексгумацію. Це все тяглося досить довго... А ми тим часом далі збирали свідчення про те, що ж трапилося насправді.\nНайнаполегливішою, звичайно, була Ніна Костянтинівна. Вона використовувала будь-яку можливість, щоб з'ясувати бодай щось нове.\nНаприкінці березня мати Ігоря вкотре зателефонувала до Дніпропетровська Нелі Князевій, волонтеру, яка займається "двохсотими". Вони ще раз пройшлися по особливих прикметах, які могли допомогти в пошуках. Однією з них була відсутність фаланги на мізинці лівої руки. За збігом обставин, саме того дня Неля оглядала тіло, яке могло належати одному загиблому офіцеру, і вона якраз звернула увагу на відсутність фаланги.\nРодичі офіцера на таку прикмету не вказували, припускаючи, що, можливо, це наслідок якогось поранення вже під час АТО. Але цього ж дня саме на таку характерну особливість вказала Ніна Брановицька.\nЩоб точно встановити особу, до Дніпропетровська спочатку виїхав один із товаришів по службі. Він упізнав Ігоря, а остаточне підтвердження отримали, зіставивши зразки ДНК сина й матері.\nЗ'ясувалося, що тіло Ігоря в Дніпропетровську було ще з початку березня. Оскільки офіційної передачі тіла Брановицького не було, а ймовірне місце його поховання в Донецьку шукали ще в березні – скидається на те, що ті, хто знали більше, його "підкинули".\nІснує кілька організацій, які передають "двохсотих" до Дніпропетровська, серед них "Чорний тюльпан", "Союз "Народна пам'ять" та інші – і, можливо, одна з них і привезла тіло. Але поки це тільки припущення.\n...Похорон був тяжким.\nПопрощатися з Воїном прийшло близько двохсот чоловік. І родичі, і бойові товариші Ігоря, і навіть незнайомі люди не стримували сліз.\nПізніше дехто із хлопців призналися, що вже не можуть ходити на похорони: друзів ховають так часто, що психіка не витримує.\nПоховання загиблих в АТО – це взагалі окрема тема. У нашому випадку допомогу оперативно надав військкомат Печерського району Києва, Печерська РДА й Печерський совбез.\nТі, хто часто з цим стикаються, кажуть, що це, швидше, виняток: родичі зазвичай залишаються сам-на-сам зі своїм великим горем. Щоб отримати допомогу, передбачену в таких випадках, ще потрібно вибігати купу місць і отримати купу довідок. На ділі мав би діяти принцип єдиного вікна, коли б усіма цими питаннями займався військкомат.\nТа чи не найбільше в організації похорону допомогла Світлана Яцина, мама загиблого в аеропорту друга Ігоря, Євгена Яцини. Вона, попри те горе, яке сама пережила, підтримує родини загиблих побратимів свого сина, а з Ніною Костянтинівною в них склалися особливі стосунки.\nВзагалі ми довго вагалися, коли саме варто оприлюднити історію про це вбивство – і зробили це, фактично, у день його похорону.\nКоли Георгій Тука, відомий волонтер і батько Павла Туки, товариша по службі Ігоря, ще на початку лютого написав на ФБ про його подвиг і смерть у полоні, ми навіть попросили видалити допис, щоб не зашкодити свідкам, які ще знаходилися в полоні.\nЦе не єдине вбивство полонених військових, скоєне проросійськими терористами – але воно, здається, стало тією останньою краплею, яка запустила ефект доміно: після його оприлюднення стала з'являтися інформація й про інші катування й розстріли.\nПро те, що таке ставлення до полонених – не рідкість, непрямо говорить і телефонна розмова журналіста Kyiv Post Олега Сухова, у якій Арсен Павлов, він же Моторола, зізнається в нібито вбивстві 15 полонених.\nЧи блефував Моторола, коли говорив про вбивство 15 полонених, не відомо. Але смерть Ігоря точно на його совісті.\nСкоєна при свідках, з явними свідченнями, що ось людина була жива, точно потрапила в полон і була вбита саме там – викликала інтерес до неї й українських, і міжнародних медіа, а також таких правозахисних організацій, як International Partnership for Human Writes, Amnesty International, Місії ООН із прав людини та інших.\nЯ не буду давати тут посилання на ті десятки відео, що свідчать про катування й убивства полонених – усе це є у відкритому доступі, і ці матеріали мають збиратися і розглядатися компетентними органами для майбутніх міжнародних процесів над військовими злочинцями.\nПравда має бути встановлена, рано чи пізно, а винні в злочинах покарані.\nКоли йшла війна на Балканах, ніхто не міг подумати, що вже досить скоро Мілошевич і його прибічники опиняться на лаві підсудних. Але це сталося.\nІ тому зараз надзвичайно важливо збирати всі факти злочинів, скоєних у зоні військових дій і не опускати руки. Убивства мирного населення, тортури й убивства в полоні – усі ці факти мають бути розслідувані на міжнародному рівні, а винні – покарані.\nУсе це – попереду. І це справа не одного дня й року.\nАле є питання, які потребують негайної відповіді вже зараз, для того щоб родичі інших полонених/зниклих/загиблих точно знали, куди звертатися і як діяти:\n– Хто офіційно представляє Україну в питаннях обміну полоненими?\n– Чи існує єдиний реєстр полонених/зниклих безвісти/загиблих?\n– Хто офіційно відповідає за повернення тіл загиблих у зоні АТО?\nКоли мені дзвонять незнайомі люди й просять допомогти з розшуком їхніх зниклих родичів, я, на жаль, можу поділитися тільки координатами тих небайдужих людей, які допомагали нам самим.\nАле тут, як і з обмундируванням/озброєнням військових і турботою про переселенців, має бути чітка межа: де ще можуть діяти волонтери – а де обов'язки на себе має брати держава Україна, за яку на Сході сьогодні гинуть найкращі.\n25 квітня Ігорю Брановицькому мало б виповнитися 39 років. У пам'ять про сина та інших жертв російської агресії, як мирних, так і військових, Ніна Костянтинівна Брановицька організовує пікет під російським посольством.\nЦим пікетом вона планує привернути увагу громадськості до долі полонених. Адже головним убивцею свого сина вона вважає Путіна й загарбницьку політику Росії, яка й стала причиною смертей тисяч і тисяч українців.\nЧеркаському музею передали уламки літака РФ, збитого над Черніговом. ФОТО