Час великої гри. Фантоми 2079 року Роман Юрія Щербака «Час Великої Гри. Фантоми 2079 року» - Сторінка 12\nПерше засідання Всеукраїнського народного віча (точніше — засідання керівників делегацій міст та земель України, лідерів політичних партій, на яке не були допущені рядові делегати), яке відбувалося при зачинених дверях у Конгрегаційній залі Староакадемічного корпусу академії (тепер Гайдук знав правильну назву холодного приміщення, що йому так не сподобалось, коли він уперше прийшов на засідання ЦКР), обернулося на грандіозний скандал. Керівники Донеччини, Слобожанщини та Причорномор'я — і відповідно лідери ДУПА та ОСХУ — почали засідання з вимоги надати їм сімдесят процентів місць учасників віча як найчисельнішим землям України (пропонувалося — п'ятдесят відсотків КУНА й АЗУП, що досягли компромісу і п'ятдесят — решті). Потім ЗУПА (Галичина) зчепилася з ДУПА, оскільки донецькі та смертохристи виступили проти державного статусу української мови у майбутній державі: якщо назва її «Русь», то і державна мова повинна бути «руська». Індіра Голембієвська, яка тепло розцілувалася з Гайдуком і здалася йому ще більш розповнілою і привабливою, оголосила Василеві Волі ультиматум, не бажаючи, щоб до коаліції КУНА та АЗУП приєднався ІСУ — Ісламський союз України, створений ще Чорною Ордою. Потім смертохристи перелаялися з ДУПА, бо ті до складу делегації ввели єпископа Софронія, який на дух не терпів смертохристів. Потім делегація Причорномор'я (Одеса) висунула територіальні претензії до Буковини, вимагаючи включити її до складу ПОЦ (південно–одеського центру) — як компенсацію за збитки, нанесені Одесі під час румунської окупації. Представники ЗУД виступили з погрозою відокремитись від України–Руси і приєднатися до Польсько–литовського королівства на правах Червоної Руси. ПУП (Полтавсько–українська партія) і собі почала вимагати приєднання до Полтавщини Дніпрохрестовська і оголошення Малоросії Особливим Гоголівським округом (ОГО).\nВасиль Воля, виявляючи чудеса політичного жонглювання, намагався примирити ворогуючі сторони, йшов на компроміси з тим, щоб потім знову вести тверду лінію на об'єднання всіх міст і земель навколо Києва, тобто навколо КУНА, тобто навколо Василя Волі. Ерна Богошитська виступала десятки разів, розмірено пояснюючи учасникам віча, наче диктант школярам диктувала, чому вони повинні погодитись на пропозиції Василя Волі. Але у відповідь на заспокійливі слова, розумні аргументи і незначні компромісні поступки кілька делегацій проголосили нову ініціативу: встановити в державі п'ять столиць (Київ, Львів, Харків, Запоріжжя, Одеса) з однаковим міжнародно–правовим статусом.\nЧерез п'ять годин безплідної балаканини, вигуків, взаємних звинувачень, прокльонів і легких фізичних сутичок, коли здавалося, що справа закінчиться повним провалом — вже багато хто позривався зі своїх місць, готуючись покинути зал засідань, — саме тої хвилини, коли виступав охриплий, знесилений Василь Воля, пролунав оглушливий вибух: повилітали шибки у вікнах, і шматки тиньку посипалися згори на делегатів віча. Дехто встиг сховатися під столами.\nНастала мить шоку глухоти і мертвого мовчання. Всі заніміли від гострого страху і несподіванки. Нарешті до Гайдука, який сидів у залі засідань і дивився, як хитаються на стінах портрети ректорів Могилянки й білий пил обсипає голови і плечі учасників, підбіг, задихаючись, Невінчаний і почав шепотіти щось на вухо.\nУважно вислухавши Невінчаного, Гайдук вийшов на подіум. Під його ногами шаруділи папери й брязкало бите скло.\n— Прошу вашої уваги, колеги. Мене зовуть Ігор Гайдук. Я член ЦКР і директор Розвідувального комітету Щойно я отримав повідомлення військової розвідки про вибух наладованого двома тоннами вибухівки вантажного автомобіля, який був знайдений військовим патрулем на Набережно–Рибальському шосе навпроти Іллінської церкви, біля в'їзду на естакаду Гаванського мосту Під час огляду вантажівку було підірвано, не виключено тими, хто перебував неподалік. На жаль, за попередніми, неповними даними, загинули троє патрульних, знищено п'ять автомобілів, що перебували поряд. Завдано шкоди естакаді, церкві та Центру культури і мистецтв академії. Є підозри, що саме ця вантажівка ще три дні тому стояла на Контрактовій площі біля будинку в якому тепер перебуваємо. Самі розумієте, що сталося б, якби…\nВ залі панувала мерзла, пригнічена тиша.\n— Я військовий і, мабуть, не повинен був би втручатися в справи політики…\nГайдук побачив, як вітер з розбитих вікон хазяйнує в залі, перегортає купи непотрібного паперу вихолоджує повітря і леденить душі цих людей жахом запланованої кимось смерті.\n— …але як військовий скажу прямо і брутально. Ми з вами — всі до одного — в одному човні. Якщо ми ні до чого не домовимося і розійдемося — ми загинемо поодинці. І славні батяри Львова, і гумористи Одеси, і шахтарі Донбасу та Монте Карло. Всі. Ми з вами нікому не потрібні. Живі. Нашим ворогам потрібні українські землі, чорноземи. У міжнародних колах проробляється питання щодо оголошення України ЗОМБІ: Зоною особливих міжнародно–безпекових інтересів.\nРежим ЗОМБІ вже забрав у Росії Арктику. На черзі — поклади газу і нафти в Сибіру. Режим ЗОМБІ погрожує також Ботсвані, Конго і Намібії — йдеться про поклади діамантів, і по урану — Австралії та казахській частині Чорної Орди.\nАле Україна і наш хліб — на першому місці. Після Спалаху і Темряви питання голоду на землі — проблема номер один. Будемо слабкими — нас розшматують.\nУ разі прийняття резолюції по ЗОМБІ Україна буде окупована міжнародними силами безпеки ОГБ, тим паче, що формально режим Клинкевича завинив перед Заходом, запросивши агресорів — Чорну Орду — в Україну Але скоріш за все Україну встигнуть окупувати раніше «Вовки Півночі». Це буде страшніше Хрестових походів. Ви цього хочете? Тільки негайне проголошення держави, спільне бажання зробити її сильною врятує нас. Без держави ми загинемо.\nПерше. Створити негайно державу Україну–Русь — союз міст і земель, об'єднання вільних громад, своєрідний союз сталі, вугілля і зерна, вигідне для всіх об'єднання того, що віками було Руссю і Україною, того, що має славну історію, чим ми всі пишаємось. Для цього пропоную ухвалити дуже короткий, прийнятний для всіх текст тимчасової конституції.\nДруге. Створити з представників, що зібралися тут, з вас, власне, раду Конфедерації — своєрідний сенат — верховний законодавчий орган, який буде тимчасово уповноважений приймати закони.\nТретє. Негайно призначити тимчасово, терміном на один рік, президента і уряд України–Руси, надавши всі повноваження у проведенні внутрішньої та зовнішньої політики. Президентом ново–створеної держави пропоную призначити Василя Волю — відомого лідера, який у найважчий час працював в ім'я нової держави. Уряд має бути складений з представників найбільших міст та земель України. Головою уряду доцільно призначити пана Єфім'єва. Відповідні вибори до парламенту і президентські провести через рік, коли стабілізується ситуація в державі.\nЧетверте. Пропоную завтра на закритому засіданні прийняти закон про створення Української Народної Армії і оголосити загальну мобілізацію чоловіків від шістнадцяти до сорока років, окремих контингентів жінок — від двадцяти до тридцяти п'яти років. Це має дати нам не менше одного мільйона вояків. Зброї, амуніції та обмундирування в нас вистачить. Ви спитаєте, чому треба набирати до війська дітей? Відповідаю: для того, щоб врятувати від голоду наркотиків і безбатьченківства нашу молодь, дати їй освіту і прищепити патріотизм, любов до Батьківщини.\nІ п'яте. Пропоную прийняти декрет про вихід України з міжнародного без'ядерного режиму і про можливе застосування ядерної зброї у разі нападу на Україну. Нагадую, що сорок п'ять країн світу вже набули ядерну зброю. Технічно Україна також готова до цього.\nЯкщо хочете жити — приймайте ці пропозиції. Тоді матимете політичне право керувати великим народом. Пропоную завтрашній день присвятити узгодженню цих питань. Все, що роз'єднує нас — відкиньте. Другорядні питання можна вирішити пізніше. Зараз треба рятувати те, що залишилося від України. Її народ, її землі.\nПіслязавтра, шістнадцятого березня, після узгодження всіх питань, треба провести урочисте засідання віча і благословити Україну–Русь. Не марнуйте час. Інакше час потягне вас у небуття.\nГайдук закінчив зовсім тихо, але так, що його почули всі, хто перебував у бібліотеці, незважаючи на гомін, що долинав крізь розбиті вікна з місця вибуху.\n— Будинок оточений спецназом розвідки. Для вашої ж безпеки. Ви нікуди звідси не вийдете, доки не дійдете згоди. Поїсти можна в сусідній залі. Вибиті шибки замінять картонними щитами. Бажаю згоди.\nВін, не давши змоги досвідченим політиканам отямитись, поставити безліч ідіотських запитань, на які не буде відповіді, і знову втягнути учасників у безплідні дискусії, швидко вийшов з зали.\nЗа ним до вестибюля вискочила Оля, яка сиділа за столом секретаріату і нотувала дебати.\n— Ну знаєте, Ігорю Петровичу — Ті світлі очі сяяли невідомо від чого — гордості чи гніву хоча можливо, що це був просто наслідок загального збудження від вибуху і частого вживання кави. — Не очікувала від вас такого… такого диктаторського втручання в справи української демократії.\n— Немає, дитинко, української демократії, як немає українського колеса чи української теореми Піфагора. Демократія є або її нема. А українським буває лише бардак.\nВін, не звертаючи уваги на вартових, притягнув її до себе, скинув з неї чорний берет, погладив золотавий йоржик Ті волосся. Почав цілувати, шепочучи:\n— Я так злякався за тебе, коли почув вибух…\n— Я оглухла на праве вухо, — поскаржилася вона.\nВін подумав, що вони з Олею могли потрапити в епЩентр вибуху коли їхали з Острова. Чи поверталися на Острів.\nКоли прокинувся о четвертій годині ночі, подумавши, що безсоння стає небезпечним супутником його життя, заспокоїв себе тим, що не може звикнути до нової квартири на Острові. Це була двокімнатна, перероблена з офіцерського готелю квартира у двоповерховому домі, що розташувався в периметрі будівель, які входили до володінь РОК — Розвідувального комітету — включно з комплексом потужних антен і батареєю протиповітряних ракет, майданчиком для трьох «черепах», низкою споруд для окремих підрозділів РОК, в тому числі й чорним, закопаним у землю кубом відділу дешифрування та мальовничим парком — його можна було використовувати для тренувальних цілей.\nДумав, що не може спати, бо ще не вжився в чужі стіни, від яких йшов запах фарби, до якого примішувалися ще якісь незнайомі, казенні запахи. Оля вночі скаржилася, що в кімнатах стоїть сира холоднеча від дніпровської води, а обігрівача не змогли знайти на території РОК, обіцяли завтра привезти з міста.\nОхоплений безсонням Гайдук знав, що марно намагатися подолати цей стан якимись спеціальними прийомами — лічилками, розслабленням м'язів, — як знав також, що головною причиною безсоння були тривога, замаскована під ніч, під ремонтні запахи, під незнайоме приміщення, і небажання Олі обійняти його, бо втомлена виснажливою роботою в секретаріаті віча й мріє тільки про одне: залізти під ковдру і заснути негайно.\nТому він вирішив думати: проаналізувати ситуації і зрозуміти можливі помилки і можливі шляхи вирішення проблем. Так його колись навчали раціональні аналітики Генерального штабу і ВІРУ, які були переконані, що вміють з плутанини думок, сумнівів, вагань і безлічі відгалужень людської мислі видобути щось геометрично струнке і логічне.\nВін по–своєму розумів, що проблема — як кинутий на гладінь води камінь, що породжує концентричні кола питань. Сьогодні таким каменем був вибух навпроти Іллінської церкви. Додатковим камінцем — можливо, не пов'язаним з вибухом — був замах на «Козака Мамая» по дорозі на вінчання. Від маленького камінця слідів не лишилося — ні мертвих, ні поранених assassins не знайшли, — тільки стріляні гільзи калібру 7,62, калюжі крові та потрощені автоматними чергами Гайдука дерева. Але запитання лишилися і цікавили Гайдука. Вибух породив багато концентричних кіл: це могла бути справа «Вовків Півночі». Але так само не відкидалися внутрішньополітичні варіанти — якась партія чи група людей хоче вийти на арену політичної боротьби, залишивши п'ятиметрову воронку вбитих і поранених, породивши страх — принизливий, тваринний, ірраціональний. Почекаємо, коли хтось візьме на себе відповідальність за вибух. А якщо не візьме? Розслідування вибуху — це справа Чаленка та його людей. Чаленко. Де він був під час вибуху? Чому військові розвідники, яких виставив Гайдук на посилення охорони віча, відреагували першими? Випадковість?\nВін знав, наскільки складною є проблема атрибуції: визначення ворога. Хто завдав удару? Радянський Союз загинув, не визначивши, хто його головний ворог. Бо ворогами були оголошені всі — і лояльні громадяни, і ті іноземні країни, які не хотіли наражатися на конфлікт з «імперією зла». Третя і Четверта світові війни почалися в умовах відсутності достовірної атрибуції — коли не відомо було, хто, яка країна чи яка сила розпочали війну Страх, непевність і взаємні підозри визначали атмосферу початкової стадії цих воєн.\n«Підозри, як голодні вівчарки, — подумав він. — Одразу беруть слід і женуться за своєю жертвою, не розуміючи, що це може бути фальшивий слід, що легко розтерзати невинного. Оскільки видача бензину з «Валер'яновими краплями» поки що централізована, треба встановити, хто і від чийого імені отримав бензин для заправки вантажівки.\nПонівечений обгорілий номер автомобіля знайдено. Він значиться в реєстрі автомобілів, що стояли на Контрактовій площі. Чому він не викликав підозру поліції? Був чистий, без вибухівки, чи не помітили — чи не схотіли помітити — смертельний ладунок?»\nА раптом це смертохристи? Він згадав, що настоятель Іллінської церкви отець Ілларіон — близький друг владики Ізидора — піддав анафемі смертохристів ще в 2077 році, повторюючи цю анафему під час кожного богослужіння.\nРаптом у темну воду його думок упав ще один камінь — не камінь, а справжня брила: вибух на стадіоні імені Андрія Боголюбського напередодні футбольного матчу між командами «Суздаль» та «Норд», коли загинуло понад тисячу людей. Дивний збіг обставин: підірвано трибуну для VIP–гостей, на якій мала бути і українська делегація. Тільки взяття у полон скандоруса Святополка внесло корективи — і вони змушені були змінити графік перебування і вилетіти з Суздаля раніше, ніж передбачалося графіком. Сталося так, що загинула частина учасників і гостей коронування, але сам цар уцілів: його золоті сани, запряжені чотирма вороними кіньми, тільки наближалися до брам стадіону коли пролунав вибух. Чи перетинаються концентричні кола суздальського та київського вибухів?\nХтось не хоче відродження державності на землях колишньої УВКФД. Але чи означає вибух у Суздалі, що Хтось не бажає бачити відновлення Імперії Двоголового Орла? Схожі наслідки не свідчать про ідентичність причин. Ключовим тут є — чи залишився в живих під час суздальського вибуху загадковий Фенрир Сьомий, він же — великий князь Чорногорський Драгоєвич?\nГайдук зрадів, бо безсоння розкривало перед ним свої перші таємниці. В скупих повідомленнях з Суздаля не йшлося про долю «великого князя Чорногорського». Потрібна була надійніша інформація.\nВін кілька разів намагався зрозуміти, як вирішити цю проблему вигадував різні неймовірні варіанти (використання китайських народних добровольців з China town, які поклялися помститись за загибель своїх товаришів у російських лісах), але концентричні кола питань заплутувались і накладалися одне на одне, доки нарешті одне просте рішення не спало йому на думку Він ледве не заснув, втрачаючи раціональний лад думок, але безсоння чинило опір, не поступалося, поставивши перед Гайдуком ще одне — можливо, найважливіше — питання: навіщо він вихопився перед делегатами віча зі своїм напівблаганням–напівультиматумом одразу після вибуху зламавши весь стрункий сценарій політичної гри як Василеві Волі, так і його опонентам? Це був дійсно божевільний, спонтанний вчинок — чи точний, жорстко розрахований хід, який поставив його в центр подій по створенню нової держави? Навіть перед недремним оком безсоння, перед глибинами ночі, в якій ховалися фантоми минулого, що переслідували Гайдука, він побоявся дати відповідь на це запитання.\nХоча знав відповідь.\nПеред тим, як відпустити його в наркотичний порятунок короткого сну безсоння принесло ще одну муку: Божена сумно дивилася на нього, наче питаючи, чому він оголосив її мертвою, чому поклав усю вину на неї, вбиваючи в собі безжально пам'ять про щастя, яке спізнав з нею. Щоб уникнути її докірливого погляду він притиснувся до сплячої Олі і почав пестити — його рука тихо поповзла з її грудей униз, де були зімкнуті її ноги, чим викликав невдоволене бурмотіння дружини, але потім Оля, не прокидаючись, дозволила йому увійти в себе, і він, відчувши тихе щастя, не затьмарене жодними спогадами і пошуками відповідей, залишився в ній до самого ранку.\nПрокинувшись, не зрозумівши, що сталося, і не роблячи спроб перервати близькість, не повертаючись — він обіймав її ззаду — Оля прошепотіла, що їй наснилися яскраве сонячне світло, зелена трава і якісь квіти, що плавали на воді. І сказала, що їй подобається їхня нова квартира, вже тепла, не така холодна і сира, і заплакала, згадавши про вибух, від страху за Гайдука, за себе і за їхню майбутню дитину.\nГайдук стояв, обхопивши Олю ззаду і притискаючись до неї, наче вночі, але тепер їх зусібіч щільно оточував натовп — ворухнутися не можна було. Ззаду спину Гайдука прикривав Микита, зліва стояв Невінчаний, ще кілька офіцерів РОК утворили щільне кільце довкола генерал–полковника та його дружини. Вони стояли на Софійському майдані, спиною до пам'ятника Богдану Хмельницькому у кількох метрах від трибуни, на яку був перетворений жовтий двоповерховий екскурсійний автобус; на його даху ледве вмістилася невеличка група людей, які змінювали один одного перед мікрофоном і радісно піднімали вгору руки, коли натовп вітав їхні слова, — хоча це не було безтямне ревище колишніх мітингів, коли здорові і безтурботні люди кричали, свистіли й аплодували невідомо чому але робили це голосно і радісно. Сьогодні кволий натовп блідих людей, змучених війною і темрявою, голодом і хворобами, вітав нових вождів тихими, схожими скоріше на стогін, вигуками надії та мольби про виживання. Збоку від жовтого автобуса на тимчасових підмостках стояло духовенство на чолі з митрополитом Ізидором (патріарх Київський і всієї України–Руси Мстислав Четвертий напередодні послизнувся у ванній кімнаті й зламав кульшовий суглоб) — всі у святкових, золотисто–рожевих і зелено–золотих ризах; поряд у великій міховій шапці, що нагадала Гайдуку Фрідмана, стояв ребе Мендель, дальній родич майора Давида Бейліна. Намагалися знайти у київській мечеті Ар–Рахма мусульманського імама і запросити на урочистість, але сусіди розповіли, що негайно після Великого Вибуху до мечеті прийшли якісь невідомі люди і вбили імама. Незважаючи на назву мечеті — «Милосердя».\nНа протилежному кінці майдану у скверику навпроти пам'ятника Хмельницькому рідновіри спорудили ідол Перуна. Величезна п'ятнадцятиметрова постать бога війни, вирізьблена з дуба, вражала уяву: могутній воїн з срібно–чорним алюмінієвим волоссям та гаряче–рудою бородою з мідного дроту (Гайдуку розповіли, що вдень і вночі добровольці несуть варту щоб постать не пограбували мисливці за металобрухтом) гнівно підняв десницю з титановим триметровим мечем–громовідводом; був у важкій залізній кольчузі, тримав лівицею крутий ріг керамічного тура, що коричневою п'ятиметровою горою виблискував біля ніг старослов'янського бога. Група молодих рідновірів у білих одіяннях стояла на дерев'яних лавках, споруджених навколо Перуна, перед яким вже палав жертовний вогонь. Не відомо тільки було, кого збиралися спалити на тому вогні.\nДо мікрофона підійшов Василь Воля — і тепер на його обличчі, крім виразу скорботи і рішучості, з'явилася нова тріумфальна усмішка. «Дивовижна людина, незбагненна, — подумав Гайдук. — Цей Капран–Воля цілком побудований з патетики, на відміну від інших людей, що складаються з білків та ДНК. Патетика — будівельний матеріал, джерело енергії Волі, його зброя, і треба визнати, що зброя ця потужна. Мабуть, патетика є необхідним елементом, потрібним людському організму наче це рідкісний вітамін, що його багатьом не вистачає».\nВоля був у чорній куртці, під яку — Гайдук і Чаленко наполягли — надягнув скандинавську кольчугу–бронежилет. І хоча на вимогу Гайдука урочисту церемонію проводили на два дні раніше, ніж планувалося, і не в концертно–спортивному залі «Космічний», де колись відбувалася інавгурація Клинкевича, як хотів того Воля, а на Софійському майдані (про таємницю місця і часу знали лише кілька найбільш довірених осіб), неспокій переслідував Гайдука. Агенти безпеки, службовці охорони, що стояли в натовпі, снайпери РОК та ЦУК, розставлені на дахах будинків і навіть (незважаючи на протести митрополита Ізидора) на другому і четвертому рівнях Софійської дзвіниці, не змогли б гарантувати безпеку в разі добре підготовленого замаху Тому Гайдук наполіг на скороченій церемонії.\nВладно взявшися за мікрофон, що стояв трохи зависоко, Воля нахилив держак до себе.\n— Народе України–Руси! — вигукнув Воля, і його потужний баритон прокотився майданом, стократ підсилений гучномовцями.\n— Всеукраїнське народне віче — вільні збори вільних представників вільних міст і вільних земель нашої святої Вітчизни — доручило мені оголосити історичний документ — Хартію відродження держави України–Руси.\nВоля зробив паузу очікуючи на радісні вигуки, але майдан мовчав.\n— Ми, народне віче,\n— об'єднані бажанням подолати смертельну небезпеку що нависла над нашим народом, над усіма народами земної кулі в результаті Четвертої глобальної війни,\n— сповнені рішучості чимшвидше побороти згубні наслідки Великого Вибуху і Великої Темряви,\n— маючи намір відновити геополітичну роль і міжнародну правосуб'єктність Української держави у кордонах 1991 — 2077 років, урочисто проголошуємо:\nСьогодні, шістнадцятого березня 2079 року, відроджується тисячолітня держава укрів, русів та інших народів, що з давніх–давен проживають на своїй древній землі. Ім'я цій державі — Україна–Русь!\nМи повертаємо державі нашій споконвічне ім'я Русь, вкрадене у нашого народу ворогами з Півночі. Слава Україні–Руси!\nЦі слова викликали нарешті реакцію майдану: почулися оплески, вигуки «Слава!». Церковний хор, що складався з семінаристів у чорних сюртуках, проспівав «Алілуя!».\nПеречекавши, доки радісний гомін майдану вщухне, Василь Воля продовжив:\n— Хартія відродження України–Руси є посланням народові нашому багатостраждальному народам і державам усього світу про нашу непорушну волю…\n«Тут слово «воля» треба писати з великої літери», — подумав Гайдук.\n— …бути сильною, об'єднаною демократичною нацією, покінчити назавжди з феодальним минулим, з олігархічною системою правління, з національним приниженням.\nСимволічно, що наша держава виникає в Нульовий Час, Час Zero, коли можемо починати все спочатку не обтяжені ніякими злочинами і забобонами минулого; з цього дня ми почнемо нове обчислення часу започаткуємо наш новий український календар.\nНова держава будується як вільний конфедеративний союз самоврядних міст і земель України–Руси зі столицею в Києві, об'єднаний спільними цілями і спільною зовнішньою і безпековою політикою. Україна–Русь складатиметься з чотирнадцяти самостійних суб'єктів Конфедерації, а відтак на нашому прапорі і державному гербі засяють чотирнадцять золотих зірок… Слава цьому сузір'ю! І нехай зростає в ньому кількість зірок! Таких, як Холмщина, Підляшшя, Курщина та Кубань! Вчора віче затвердило текст тимчасової — так званої малої — Конституції держави, яка гарантує всім громадянам незалежно від національної, релігійної, політичної, культурної чи сексуальної орієнтації рівні права і політичні свободи. Велика Конституція України–Руси буде розроблена спеціальною законодавчою асамблеєю і затверджена народним референдумом.\nДержава будуватиметься на принципах народного самоврядування, солідаризму і соборності. Вчора також було створено сенат України–Руси — тимчасовий законодавчий орган до часу проведення загальних виборів через чотири місяці…\nГайдук вухам своїм не повірив — адже домовлялися вибори провести за рік.\n— …На чолі сенату стоїть відома політична діячка, вірна союзниця нашої партії КУНА Індіра Голембієвська.\nІм'я Індіри зустріли з набагато більшим ентузіазмом, ніж попередні повідомлення. На майдані легко було помітити людей азійського вигляду що прийшли з Київ–East: за наказом Волі мости через Дніпро були розблоковані відомством Чаленка.\n«Інді! Інді!» — скандували люди, що скупчились навколо пам'ятника Хмельницькому.\nВасиль Воля підніс руки і зі щасливою усмішкою, що освітлювала його обличчя, чекав, аж доки стихне радість прибічників Голембієвської.\n— Головою уряду обрано видатного економіста, вченого, менеджера і бізнесмена Никанора Петропавловича Єфім'єва.\nКремезний чоловік — колишній чемпіон світу з реслінгу — вийшов уперед, незграбно вклонившись натовпу наче на килимі перед боєм: мідне широке обличчя з вузько поставленими очима було незворушне, хоча на губах можна було помітити ознаки переможної усмішки. Натовп, в якому стояли качки з рейдерських бригад Єфім'єва, привітав голову ДУР (Донецько–української республіки) розбійним посвистом.\nІндіра Голембієвська, вдягнена в темно–червоне шерстяне сарі (Гайдук чомусь згадав виставу з давньогрецької історії на саміті ОГВ в Афінах), підійшла до мікрофона. Кармінова цятка на смаглявому чолі Індіри здалася Гайдукові знаком лазерного прицілу, й він нервово зіщулився, наче перед пострілом. Але все обійшлося. Незрівнянний низький голос Інді прозвучав притягально, так, наче вона запрошувала кожного чоловіка зосібна на побачення.\n— Дороїї друзі, мені приємно представити вам видатного революціонера, борця за нову державність, одноголосно обраного вчоpa — першого президента держави Україна–Русь, брата Василя Волю! Во–ля! Во–ля! — гукнула Індіра.\nНарешті злива овацій і схвальних вигуків, що охопила майдан, сповнила тріумфуюче серце Волі справжнім щастям. Хор семінаристів гримнув «Многая літа».\nРозчулений президент тричі низько вклонився майдану схрестивши руки на грудях, і знову взявся за мікрофон.\n— Брати і сестри! — дзвінко, по–юнацьки пролунав його голос. — Сьогодні на майдані зустрілися давня історія України–Руси та їі майбутнє. Я вклоняюся вам, молоді рідновіри! Ви залишились вірними нашому богу Перуну богу звитяги, громів і блискавок, — і за це слава вам! Слава!\nУ відповідь молоді люди в білому ревнули: «Перун — Русь — Слава! Перун — Русь — Слава! Воля — Русь! Воля — Русь! Слава!»\n— Як вам подобаються ці пердуністи? — прошепотів Невінчаний на вухо Гайдукові так голосно, що викликав невдоволення Олі, цілком захопленої цим дійством.\n— Не забудьмо цей день, брати і сестри, — Воля вже повністю заволодів увагою десятків тисяч киян, що згромадились на майдані. — Шістнадцяте березня, четвер. Згадаємо, що четвер — це Перунів день. Відтепер четвер — наше державне і національне свято.\n«Що він верзе, цей пердуніст? — з відразою думав Гайдук. — Патетика, особливо коли її забагато, — як неякісне пальне, від якого стріляють двигуни і виникає великий сморід. Уявляю, що думає зараз митрополит Ізидор!»\nВоля, наче вловивши в повітрі ці думки, раптово розвернув курс своєї, здавалося б, уже некерованої здоровим політичним глуздом промови на сто вісімдесят градусів.\n— Але також згадаймо, брати і сестри, іншу не менш величну гілку нашої цивілізації: християнство! — здавалося, Воля, світле волосся якого ворушив вітер, що посилювався, летить над Софійським майданом, над притемненим Києвом та сірими сутінками України. — Нагадаю, що саме шістнадцятого березня 1241 року після знищення Києва монгольською ордою, на території Софійського собору тут, поряд з нами, — Воля витягнув праву руку у напрямку церкви, — сталося чудесне явлення ікони Божої Матері Київської держави: Божа мати в князівській короні і червоній мантії тримала в своїх руках державні символи Київської Русі, а на колінах Богородиці сидів син її Ісус… Це чудо шістнадцятого березня нагадало всім зневіреним, що прийде час і відродиться могутня держава.\n— Чи не геній? — заворожено прошепотіла Гайдукові на вухо Оля.\nМіж тим, все сильніше здіймався над Києвом вітер, несучи азійський радіоактивний пісок і сажу з тропосфери, з тих чорних хмар, що кружляли низько над Землею; день почорнів, наче згораючи на жертовному вогнищі Перуна, парасольки, розкриті людьми на майдані, під ударами вітру вмить перетворилися на дивні, випотрошені навиворіт опудала зі спицями замість кісток; небом прокотився перший гуркіт далекого грому Зрозумівши, що натовп на майдані почне ось–ось розбігатися навтьоки, Василь Воля, долаючи опір вітру востаннє схопив мікрофон:\n— Сьогодні, у Годину Zero, ми творимо тут, у священному місці Києва, нову історію. Новий час. Творимо нову державу Державі слава! Героям слава! Богам нашим — слава!\nУдар блискавки прийшовся в титановий меч Перуна, який, на щастя, був заземлений. Майдан здвигнувся, наче під час землетрусу Хмара піску і сажі впала на Київські гори, від чого почорніли золоті бані церков. Люди ховалися в Софійському соборі й під'їздах поблизьких будинків. Охоронці метушилися, допомагаючи керівникам держави злізти з автобуса. Гайдук помітив, як двоє охоронців у чалмах підтримували об'ємний зад Індіри Голембієвської, яка спускалася по залізній драбинці з імпровізованої трибуни.\n— Сонечко, тікаймо, — накрив Гайдук курткою голову дружини. — Держава вже проголошена, а ми ще не обідали.\nВони підбігли до «Козака Мамая» саме тоді, коли блискавка вдруге влучила в Перуна, від чого багряно засвітилося його довге волосся на голові та бороді: розпечені алюмінієві та мідні дроти спалахнули, наче на електричній плиті, й вогонь охопив постать бога війни.\nНевдовзі на майдані нікого не залишилось — тільки вітер шаленів, перекинувши двоповерховий жовтий автобус та обвуглену постать Перуна.\nЧерез годину почалася океанська злива, яка відмила золоті верхівки церков і фасади будинків від піску і сажі. Наступного ранку всі побачили, що хмари над Києвом — низькі, непроникні й темні, до яких вже звикли люди, — стали легшими, дірявими, готовими до прозорості, і це додало місту трохи світла і надій.


Автопортрет – Нікола Пуссен\nHome ⇒ 💗Пуссен Нікола ⇒ Автопортрет – Нікола Пуссен\nВ останні роки життя Пуссен відмовляється від холодного розумового мистецтва і повертається до витоків. Він пише ряд пейзажів і кілька автопортретів, які йому замовляють колекціонери. “Автопортрет”, написаний для Шантелу, покровителя художника, характерний дуже спокійною позою і витриманий у дуже стриманій колірній гамі.\nЗ темного простору полотна на нас дивиться літня людина, проникливий погляд якого і сама поза говорять про його владності і відчутті власної значущості. Портрет має алегоричний зміст: на задньому плані зображена жінка з “третім оком” – емблемою зору. Вона як би висловлює живопис. Видно і дві руки, які бажають обійняти жінку, – це повинно означати любов до живопису. Полотно придбано для колекції Лувру у 1797 році.\nМиропомазання – Нікола Пуссен Миропомазання – Таїнство, при якому через помазання миром повідомляються хрещеному сили благодаті Божої для зміцнення його в житті духовному. Здійснюється священиком або архиреем через помазання......\nРукоположення – Нікола Пуссен Рукоположення – одне з таїнств християнської церкви, яка супроводжує посвячення в сан будь-якого священика. Тут Пуссен зобразив “перше рукоположення” в історії християнства. Христос каже апостолу......\nСуд Соломона – Нікола Пуссен Картина написана на сюжет зі Старого Завіту. Цар Соломон вирізнявся здоровим судженням, відмінною пам’яттю, великим запасом знань, чималим терпінням. Він уважно вислуховував людей, допомагав мудрою......\nОрфей і Еврідіка – Нікола Пуссен Прекрасний музикант і співак Орфей підкоряв своїм талантом не тільки людей, але навіть богів і саму природу. Одружений він був на красуні німфи Еврідіки, яку......\nПопіл Фокиона – Нікола Пуссен У 1648 році Пуссен написав дві парні картини, на замовлення багатого купця за прізвищем Серизье. Серизье вів свої справи в Ліоні, але при цьому мав......\nРуйнування храму в Єрусалимі – Нікола Пуссен Єрусалимський храм – культова споруда, центр релігійного життя єврейського народу між X століттям до н. е. і I ст. н. е. Був об’єктом паломництва всіх......\nВакх і Аріадна (Вакханалія) – Нікола Пуссен Вакх і Аріадна – складний багатофігурні полотно. Пуссен представляє тут вакханалію швидше як тріумфальний хід, присвячене шлюбу Вакха і прекрасної Аріадни. Їх зображення служать композиційним......\nТріумф Нептуна і Амфітрити – Нікола Пуссен У центрі картини зображена нереїда Амфітріта, дружина Нептуна. Вона сидить на бику, тулуб якого закінчується риб’ячим хвостом в оточенні численної свити. Дві нереїди шанобливо підтримують......\nАвтопортрет – Дієго Веласкес Автопортрет великого іспанського художника Дієго Веласкеса. Розмір картини 46 x 38 см, полотно, олія. Автопортрет, написаний живописцем у віці сорока років, в роки розквіту свого......\nАвтопортрет в опуклому дзеркалі – Франческо Пармиджанино “Автопортрет в опуклому дзеркалі” картина написана художником Пармиджанино в двадцятирічному віці. Розмір портрета, діаметр 24,5 см., дерево, олія. В 1524 році Пармиджанино за наполяганням своїх......\nАвтопортрет – Карел Фабриціус Карел Фабриціус був одним з найталановитіших учнів Рембрандта, з його ім’ям пов’язане заснування делфтской школи живопису. Недовге життя художника була сповнена драматизму. Перший шлюб живописця......\nАвтопортрет на тлі пейзажу – Гай Джонсон Картина американського художника Гая Джонсона “Автопортрет на тлі пейзажу” присвячено всьому, що супроводжувало художника за життя. Картина написана в стилі сюрреалізму – персонажі, ніби, присутні......\nЗима – Нікола Ланкре Картина французького художника “Зима”. Розмір картини 69 x 89 см, полотно, олія. Ця картина Ланкре входить в серію полотен художника “Пори року”, створеної для кабінету......\nНа природі – Нікола Ланкре Картина французького художника Нікола Ланкре “На природі”. Розмір картини 38 x 31 см, полотно, олія. Людина цільної натури і щирості, Нікола Ланкре був не з......\nЗрілість – Нікола Ланкре Картина французького художника “Зрілість”. Розмір картини 34 x 45,5 см, полотно, олія. На передньому плані картини два стрілка, один з яких стріляє в невидиму ціль......\nНа гойдалках – Нікола Ланкре Картина французького живописця Нікола Ланкре “На гойдалках”. Розмір картини 70 x 89 см, полотно, олія. Художник був чудовим експертом, чудовим знавцем і цінителем живопису. Ланкре......\nТанці біля фонтану – Нікола Ланкре Картина французького художника Нікола Ланкре “Танці біля фонтану”. Розмір картини 105 x 132 см, полотно, олія. В епоху “галантного” століття при королі Людовику XIV і......\nСвятий Нікола – Микола Реріх Святий Миколай Чудотворець – здавна один з найулюбленіших святих на Русі. Шанується як “швидкий допомоги” безстрашний захисник, заступник знедолених. Перший храм на Русі був побудований......\nПтах у клітці – Нікола Ланкре Картина французького живописця Нікола Ланкре “Птах у клітці”. Розмір картини 44 x 48 см, полотно, олія. Картини з сюжетною лінією на тему, пов’язану з птахами,......\nАвтопортрет – П’єр Боннар Як вже було зазначено, Боннар не був майстром психологічного портрета. Зате він був майстром психологічного автопортрета. Серія його автопортретів не має собі рівних в живопису......\nАвтопортрет – Ян ван Ейк Перші прояви мистецтва Відродження у Нідерландах ставляться до початку 15 століття. Нідерландські майстри ще в 14 столітті користувалися великою популярністю в Західній Європі, і багато......\nАвтопортрет – Вінсент Ван Гог Це один з паризьких автопортретів Ван Гога, створений в період формування його мальовничої манери та художніх ідеалів. Автор писав автопортрети як з метою творчого самовираження,......\nАвтопортрет – Помпео Батоні Незакінчений автопортрет італійського художника Помпео Батоні. Розмір портрета 75 x 44 см, полотно, олія. Італійський живописець Помпео Джирламо Батони народився 25 січня 1708 року в......\nАвтопортрет – Нікола Пуссен.\nPrevious Святий Ієронім – Антоніо де Переду-і-Сальгадо\nNext Ілля Пророк в пустелі з Вогненним сходженням


Донеччанки фотографуються на фоні руїн Донецького аеропорту\nГоловна > #Соціалка > Донеччанки фотографуються на фоні руїн Донецького аеропорту\n#Соціалка 06.04.2015 11:01\nВ мережі з\_'явились фотографії молодих донеччанок, що позують на фоні понівеченого Донецького аеропорту.\nЦі фотографії вже викликали шквал негативної критики з боку проукраїнських користувачів.\nНагадаємо, що бої за Донецький аеропорт почалися 26 травня 2014 року. Це — збройне протистояння між українськими силовиками та терористичними збройними угрупуваннями самопроголошеної Донецької народної республіки за встановлення контролю над летовищем Донецького міжнародного аеропорту, що має стратегічне значення. Після зруйнування старого і нового терміналів аеропорту (оборона яких тривала 242 дні) українська армія та добровольці утримують оборону інших будівель аеропорту, а також контролюють навколишні села.\nНа даний час бої тривають за метеостанцію Донецького аеропорту, пожежну частину та інші будівлі. Також бої тривають за навколишні села: Опитне, Тоненьке, Піски, околиці Спартака та інші.\n18 березня бійці ДУК Правого Сектору в районі Донецького Аеропорту нанесли удари по вогневих точках терористів і російських військ. В результаті атак був знищений пікап бойовиків а також є вбиті серед них.\n28 березня у Дніпропетровськ з Донецька привезли тіла 22 загиблих військовиків, що загинули в боях за Донецький аеропорт


Про салаті Цезар з копченою куркою і сухариками - простий і оригінальний рецепт\nПро салаті Цезар з копченою куркою і сухариками – простий і оригінальний рецепт\n“Цезар” – це улюблений багатьма гурманами салат, який славиться великою різноманітністю варіантів приготування, і тому виходить у кожного кулінара своїм, особливим. Змінюючи інгредієнти і заправку, можна отримати оригінальну і вишукану закуску, яка буде не гірше ресторанного страви.\nПропонуємо вам спробувати салат “Цезар” з копченою куркою. Делікатесне м’ясо птиці дає яскравий і пікантний смак. Корисне блюдо робиться швидко, так як всі продукти можна придбати в готовому вигляді. Якщо вам терміново потрібно нагодувати сім’ю або пригостити гостей, скористайтесь нашим покроковим рецептом приготування салату “Цезар” з копченостями.\nПорада: для цього салату краще всього використовувати копчену курячу грудку. Її зручніше подрібнювати, до того ж вона не така жирна, як інші частини курки.\nкопчена курка 300 г\nсухарі 100 г\nлистя салату 100 г\nсолодка гірчиця 10 г\nсік лимона 25 мл\nКалорії: 266 ккал\nЖири: 19.5 р\nВуглеводи: 9.8 г\nЗ копченої курки зніміть шкуру і поріжте м’ясо на невеликі довгасті шматочки.\nПармезан натріть на дрібній тертці.\nЛистя салату промийте під проточною водою, гарненько струсніть і розкладіть на паперовому рушнику. Дайте їм повністю обсохнути. Порвіть на невеликі шматочки.\nПомідори черрі ретельно вимийте, обсушіть і поріжте на четвертинки.\nПриготуйте соус. Для цього розітріть зубок часнику з перцем і сіллю до отримання кашки. Додати до нього гірчицю. Додайте цю суміш до яєчних жовтків, які попередньо відокремте від білків, збийте міксером. Багато воліють спочатку варити яйця некруто, а потім використовувати для соусу ці жовтки. Замість них також можна взяти майонез. Потім у процесі збивання тоненьким струменем влийте оливкове масло.\nВикладіть на тарілку для подачі подрібнені салатні листя, полийте їх соусом, але не надто рясно.\nНа листя салату викладіть шматочки копченої курки, навколо додайте скибочки помідорів. Полийте соусом, що залишився. Посипте тертим пармезаном.\nЗверху викладіть сухарики. Якщо віддаєте перевагу домашні, то готувати їх потрібно так: м’якоть батона поріжте на невеликі кубики і обсмажте до золотистої скоринки на оливковій олії, на якому попередньо треба припустити подрібнений часник.\nЯк бачите, відмінностей від класичного рецепту не так вже багато, але салат з копченою курочкою має більш яскравим смаком, ніж традиційний “Цезар”. При цьому така курятина хоча і калорійніший, ніж відварена, але не містить додаткових транс-жирів і холестерину, як смажена.\nВажливо: оскільки копчена курка досить солона, уважно слідкуйте за тим, скільки солі ви кладете в соус. Її має бути мінімум, інакше салат вийде пересоленим.\nСпосіб подачі “Цезаря” теж дуже важливий. Чи готуєте ви його за оригінальною рецептурою, або замінюєте інгредієнти, як в даному випадку, завжди є одна умова: не перемішуйте закуску до подачі. Якщо це зробити, то такі продукти, як листя салату і помідори черрі, пустять сік під впливом солі, наявної в складі соусу, і страва перетвориться в “діжу”. А сухарики, якщо вплутувати їх у салат, а не викладати зверху, просто розтопляться, і не будуть хрустіти.\nТак що при приготуванні цього салату дотримуйтесь цього правила. А в іншому “Цезар” – досить “гнучке” страву, допускає імпровізацію. Тому не бійтеся експериментувати, і результат буде чудовим. Приємного апетиту!


Влада стала відкритішою, але надає недостатньо повну та якісну інформацію ЗМІ - результати дослідження GfK Ukraine - MediaSapiens.\nЗа результатами опитування журналістів, з грудня 2014 року прес-служби стали в цілому більше сприяти відкритості влади та роз’ясненню суспільству політики держави.\nGfK Ukraine опитала 50 журналістів центральних ЗМІ у рамках проекту з підвищення стандартів комунікацій органів державної влади за підтримки Посольства США в Україні.\nСеред прес-служб органів державної влади, з якими журналісти центральних ЗМІ найчастіше співпрацюють, найкращу якість роботи за період червень-вересень 2015 року продемонстрували прес-служби Міністерства інфраструктури, Національного банку, Міністерства закордонних справ, Президента та Адміністрації Президента (окремо), Міністерства фінансів, Кабінету міністрів та Верховної Ради.\nСеред державних відомств, з якими журналісти співпрацюють менш інтенсивно, високі оцінки отримали також прес-служби Міністерства юстиції, РНБО, Міністерства аграрної політики та продовольства, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ та Генерального штабу ЗСУ.\nЖурналісти оцінювали прес-служби за низкою критеріїв, серед яких оперативність реагування на журналістські запити; якість і повнота наданої інформації; рівень компетентності спікерів відомства; доброзичливість і готовність допомогти співробітників прес-служби тощо.\nНа загальну оцінку роботи прес-служб найбільше мали вплив такі фактори як компетентність співробітників та актуальність прес-релізів. У цілому журналісти відзначають зростання рівня компетентності співробітників прес-служб, порівняно з квітнем 2015 року.\n«З нашої точки зору, як довгострокового проекту, покликаного підвищувати стандарти державних комунікацій, привносити нові цінності і будувати стратегічні комунікації із суспільством, тішить позитивний тренд за останній рік. І це результат приходу у відповідні державні установи нового покоління комунікаторів та підвищення кваліфікації команд. Однак у критичних питаннях залишається неузгодженність позицій різних гілок влади, зайва і нестратегічна щодо довгострокових інтересів суспільства політизація. Залишається недостатня увага деяких міністерств до необхідності виходити до українського громадянина з єдиною обгрунтованою позицією. Це є викликом, над яким потрібно працювати і далі. Однією з необхідних передумов можливості випрацювання спільних позицій є не тільки співпраця прес-служб, але і ціннісна сумісність рішень органів влади», - прокоментувала результати дослідження член правління Українського кризового медіа-центру, керівник напряму стратегічних комунікацій та «політики єдиного голосу» УКМЦ Наталя Попович.\nПорівняно з квітнем, державні відомства стали подавати більше інформації про реформи. Зокрема, Міністерство інфраструктури збільшило цей показник з 2,8 до 3,8 балів, а Міністерство економічного розвитку і торгівлі – з 2,9 до 3,6 балів (за 4-бальною шкалою, де 4 – найвища оцінка). Найбільше цей показник зріс у Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ - з 1,8 до 3,2 балів. Журналісти задоволені послідовністю подання інформації про реформи (3 бали, оцінка «добре») прес-службами РНБО, Міністерства юстиції, Президента та МЗС.\nНатомість, журналісти скоріше негативно оцінюють спроможність «єдиного голосу» центральних органів влади. Лише 30% опитаних згодні з твердженням, що влада дотримується спільної лінії у комунікаціях про свою діяльність та реформи, у той час як 28% - зовсім незгодні. Сприйняття журналістами того, що саме влада прагне сказати суспільству, різниться - від популізму («влада щось робить, щоб поліпшити країну. Але в їх словах багато «води». Насправді все не так, як вони говорять») до усвідомлення об’єктивних складнощів реформ («роблять все, аби жилося краще, але ціна тих реформ - це те, що зараз відбувається»).\nЩоквартальне опитування проводиться з грудня 2014 року. До вибірки увійшли журналісти інформаційних агенцій, центральних телеканалів, провідних онлайн та друкованих суспільно-політичних і ділових ЗМІ.\nДослідження задоволеності журналістів прес-службами державних органів влади from UkraineCrisisMediaCenter


Фармакологія та фармація | Медичні статті на I-MEDIC\nФармакодинаміка лікарських речовин\nПід фармакодинаміки лікарських речовин розуміють сово ¬ купность процесів в організмі, що виникають послідовно, име ¬ чих причинно-наслідковий зв'язок і призводять до розвитку фар ¬ макологіческіх ефектів. Фармакологічний ефект - це зраді ¬ ня функцій на всіх рівнях, від субклітинних структур до организменного, під впливом фармакологічного речовини.\nФітотерапія - ваше спасіння від ПМС\nВ один прекрасний день ти раптом усвідомлюєш повну кошмарности свого становища. У дзеркалі відбиваються зайві два кілограми і повна безнадія в погляді. Груди збільшилася на розмір, але це нікого не радує, тому що доторкнутися до неї неможливо через ниючий біль. Відчайдушно хочеться спустошити весь холодильник і при цьому налягти на солодке. Колега по роботі занадто голосно стукає по клавіатурі і за це хочеться його вбити. Ти всією шкіроювідчуваєш вселенський змову проти себе Ну що ж, раз на місяць подібне трапляється з кожною жінкою - в медицині це називають передменструальним синдромом або, простіше кажучи, ПМС.\nВинахід антибіотиків можна назвати революцією в медицині. Безліч хвороб, століттями мучавших людство і несли смерть, стали банальними, як звичайна застуда. Проте незабаром після появи нових сильних препаратів, з'явилася безліч міфів як про шкідливість їх і небезпеки для життя, так і про всемогутнього їх дії.\nЕлектронні сигарети не безпечні.\nЕлектронні сигарети, по вигляду дуже нагадують справжні, з батарейкою і заряджені нікотином, або без нього, з добавкою ароматичних речовин - зі смаком м'яти, тютюну, ваніліну - яких тільки немає! Чи допомагають вони насправді кинути палити і чи безпечні вони? Схоже, що ні те, ні інше. Про це розповідають фахівці фармакології Посольства медицини.\nВ останні десятиліття медицина зіткнулася з серйозною і нерозв'язною до теперішнього часу проблемою стійкості мікроорганізмів до терапії антибіотиками. З часів відкриття пеніциліну минуло мало не сто років, і весь цей час фармакологія змушена створювати нові лікарські антибактеріальні засоби та схеми терапії ними, намагаючись знайти вирішення цієї проблеми.


Снайпер ЗСУ знищив «Ката» з Донбасу | ЦЕНТР.ТВ\nНовини » Події » Снайпер ЗСУ знищив «Ката» з Донбасу\n18:36, 08 червня 2022\nУ Харкові український снайпер застрелив найманця російської ЧВК "Вагнер" Володимира Андонова, якого українці називають «Катом». Свою сумну славу він отримав у 2015 році, коли вбивав мирних жителів та військовополонених в Україні. Під час нинішньої війни він надзвичайно жорстоко ставився до українських військовополонених та мирного населення на Донбасі.\n44-річний Володимир Андонов також воював із Групою Вагнера в Сирії, Лівії та Малі, а також під час першого вторгнення hосії в Україну в 2014 році. Під час участі у вбивстві військовополонених на Донбасі в 2015 році отримав прізвисько «Кат». У селі Логвіново згодом у неглибокій могилі знайшли тіла українських в’язнів, у тому числі одного з пострілом в око.\nАндонов хвалився своєю місією в російських ЗМІ , зокрема тим, що його підрозділу було наказано «знищити всі сили противника» і що після атаки «не залишилося живих».\nУ Харкові український снайпер застрелив найманця з Бурятії. Він загинув, коли вночі пішов на розвідку з другом.


Керівника кам’яного кар’єру у Запоріжжі судитимуть за незаконне видобування граніту на понад 450 млн грн - Forpost\nКерівника кам’яного кар’єру у Запоріжжі судитимуть за незаконне видобування граніту на понад 450 млн грн\nВ Головне, КРИМИНАЛ, НОВИНИ, ОБЩЕСТВО\nОчільника кар’єру судитимуть за організацію незаконного видобування граніту у 2018 році.\nДо суду скеровано обвинувальний акт стосовно директора одного з кам’яних кар’єрів у Запоріжжі, інформує пресслужба прокуратури Запорізької області.\nЧоловіка звинувачують у тому, що він за відсутності дозвільних документів упродовж у 2018 році організував незаконне видобування граніту шляхом проведення трьох масових вибухів на Правобережній ділянці Мокрянського родовища.\nЗа вказаних обставин незаконно видобуто понад 85 тис. тон корисних копалин загальнодержавного значення вартістю понад 450 млн грн.\nЧитайте також: В Запоріжжі знову понівечили скульптури з трави у парку Трудової Слави, — ФОТО\nУ Запоріжжі з'єднали Хортицю та лівий берег Дніпра (фото)


На дні океану знайдено німецький крейсер, який затонув 105 років тому - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 6 грудня 2019, 15:34\nКрейсер знайшли на глибині 1610 метрів\nЗагиблий 105 років тому німецький крейсер Шарнхорст морські археологи виявили на дні Атлантики. Його пошуками займалися протягом п'яти років.\nНімецький броненосний крейсер Шарнхорст виявлений на дні Атлантичного океану. Він затонув внаслідок бою 8 грудня 1914 року біля Фолклендських островів, пише BBC.\nШарнхорст - флагманський корабель Східно-Азіатської крейсерської ескадри Німеччини.\nКрейсер брав участь у нападі на військово-морську базу Порт-Стенлі на Фолклендах. Німецькі кораблі зіткнулися з сильною британською ескадрою. Зав'язався бій.\nПід час битви англійці потопили практично всі судна противника. Був потоплений і Шарнхорст.\nОскільки бій тривав, англійські кораблі не підібрали німецький екіпаж. В результаті, в холодній воді, температура якої не перевищувала семи градусів, загинули всі 860 моряків, включаючи командувача ескадрою віце-адмірала Максиміліана фон Шпее і двоє його синів.\nБританський морський археолог Менсон Баунд, який брав участь у пошуках крейсера, назвав момент, коли був виявлений корабель, "незабутнім".\n"Корабель вийшов з мороку раптово, наїжачившись величезними гарматами на всі боки", - зазначив Баунд.\nПошуки Шарнхорста тривали близько п'яти років. Вони були організовані до сторіччя бою. На час довелося припинити пошукові роботи, які поновилися, коли вдалося роздобути для роботи підводний човен Seabed Constructor і чотири автономних підводних апарати.\nНімецький крейсер знайшли на третій день на глибині 1610 метрів. Дослідники не підніматимуть затонуле судно.\nРаніше ми писали, що на дні Філіппінського моря виявлений перший американський авіаносець, потоплений японським льотчиком-камікадзе в 1944 році разом зі 143 людьми на борту.\nТакож повідомлялося, що на дні Балтійського моря знайшли таємничий стародавній корабель.\nСтудентка кинула навчання заради "голих" фото6373\nКортні Кардаш’ян влаштувала велопрогулянку в бікіні3950\nДуа Ліпа вразила новими фото3438\nНадя Дорофєєва зачарувала екстравагантним вбранням2780\nДівчина Ілона Маска зізналася, що їхній син не називає її мамою2625


Журналістика як система засобів масової інформації - Bookster\nI. Інформаційний потік, його структура\nII. Система ЗМІ\nIII. Структура та особливості видів ЗМІ\nIV. Масова інформація та ЗМІ. Тенденції розвитку ЗМІ\nV. Проблеми системи ЗМІ\nЛюдина в суспільстві не тільки суб’єкт, але й об’єкт управління.\nЛюдина в суспільстві одночасно є суб’єктом і об’єктом виховання. Виховний вплив на людину здійснюється і в рамках всієї соціальної системи, і в рамках духовної сфери суспільства.\nВладні структури можуть розраховувати на стабільне становище лише у тому випадку, коли вони будуть приділяти достатню увагу не тільки економічному, але й духовному розвитку суспільства. Для реалізації цієї мети будь-яке суспільство створює відповідні організації, служби і центри. З’являються і спеціальні канали, по яких ціннісні установки можуть бути донесені до широких верств населення. Таких каналів немало: політичні, громадські партії, організації й рухи, заклади культури, первинні формальні й неформальні групи, школа і церква, преса і телебачення, радіомовлення і кінематограф тощо.\nОрганізована інформація посідає панівне становище у стабільно функціонуючому суспільстві. Вона є основою формування громадської думки, відповідає на головні інформаційні потреби особи. Межа між цими двома компонентами інформаційного потоку дуже рухома і прозора. Значення і ефективність організованої інформації прямо пропорційні її правдивості, актуальності, об’єктивності, соціальній спрямованості тощо. Якщо офіційні повідомлення не дають відповіді на питання, які хвилюють особу, роль неорганізованої інформації зростає, і навпаки.\nОстаннім часом до системи ЗМІ входять соціальні інститути і осіб як засновників видань і програм, органи управління системою журналістики, а також організації, що займаються підготовкою і перепідготовкою кадрів. У системі все більше змінюються інститут видання, служби зв’язку (у тому числі космічного) і доставки інформаційної продукції, виробників засобів, що використовуються у журналістиці тощо.\nТаким чином, система ЗМІ у структурному плані представлена кількома групами засобів інформації: преса, аудіовізуальні ЗМІ, інформаційні служби, різного роду «периферичні утворення» журналістики.\nУ зв’язку з інформаційними потребами суспільства стрімко розширюється мережа рекламних компаній, прес-служб при державних, комерційних, громадських, конфесійних організаціях. Все більше утверджується нова галузь інформаційної діяльності — паблік рілейшнз (зв’язок з громадськістю).\nНа думку ряду вчених, в останні роки технічні засоби соціальної комунікації окреслюють три великі групи: засоби масової інформації, телекомунікація, інформатика. Об’єднання цих галузей під загальним терміном «масова комунікація» не нівелює їх принципові відмінності як у концептуальному, так і у антропологічному планах.\nУ надрах ЗМІ намічається ще один, поки остаточно не оформлений сектор, який, очевидно, у найближчий час буде автономно виділений — це «комунікативний менеджмент», що включає в себе, крім стосунків із громадськістю, рекламу, внутрішні комунікаційні та інформаційні служби.\nЗа прогнозами фахівців, домашні ЗМІ — відеомагнітофони, відеодиски, лазерні програвачі, телевізори високої чіткості, мікро ЕОМ із вмонтованим модемом, телематичні термінали, відеофони тощо — будуть об’єднані у нову сукупність, причому деякі з них зможуть підключатися до полівалентних і взаємодіючих громадських мереж, що дасть їм вихід одночасно на класичні канали ТБ, на передплатні телевізійні й музичні програми, на служби відеотексу і на банки даних, а також на перегляди програм, що передаються по супутниковому зв’язку. Усі ці досягнення домашньої техніки докорінно змінюють сферу розподілу товарів і послуг, створюючи принципово нову споживацько-комунікаційну парадигму, у якій зливаються воєдино маркетинг, менеджмент, дистрибуція у галузі інформації. За цих умов споживачі, крім суто економічних фактів купівлі, за допомогою засобів масової інформації прагнуть забезпечувати ринок повідомленнями про свої смаки, звички і спосіб життя, а свого роду «взаємодіючий» маркетинг відображає нові стосунки і нові цілі, що виникають у період, який уже окреслили на Заході (та й у нас) як заключну фазу у розвитку «суспільства споживання» — «суспільства масової комунікації».\nВодночас життя постійно вносить зміни у розвиток і вдосконалення системи ЗМІ. Ще недавно йшлося про традиційність поняття цієї системи як взаємообумовлену, із своєю координацією і субординацією сукупність видань і програм, інформаційних агентств і центрів, а також служб, засобів доставки та інших організацій, що забезпечують їх функціонування.\nА сьогодні вже мова йде про залежність структурних відносин, про конкуренцію в межах системи, боротьбу за виживання в умовах ринку окремих її елементів.\nСтворення системи суспільно-правових засобів масової інформації — важливий засіб впливу на процеси демократизації суспільства, гарант забезпечення права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Як записано у Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб — на свій вибір.\nЗдійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров’я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.\nОсновне призначення системи ЗМІ — безперервне відображення суспільного життя у всіх його діалектичних зв’язках і взаємозалежностях, протиріччях і конфліктах.\nТаким чином, система засобів масової інформації входить як складова частина в систему більш широкого порядку — соціального управління суспільством.\nПрискорений розвиток засобів масової інформації, бурхливі політичні процеси викликали чимало думок, які суперечать одна одній. Деякі, як, наприклад канадський професор Маршалл Маклюен, вважають, що з розвитком телебачення починається нова ера в житті суспільства, коли всі інші засоби, включаючи пресу, літературу, мистецтво будуть приречені. Це фальсифікаторська теорія.\nСуть іншої точки зору полягає у твердженні, що існує певна суперницька несумісність між пресою, радіо і телебаченням. Справді, пресі, наприклад, властива більша аналітичність, радіомовленню — оперативність, телебаченню — велика сила емоційно-зорового впливу. Хоча нині цей поділ умовний.\nЗМІ складають’ переважну частину соціальної комунікації, прийнявши на себе-її усні, писемні і візуальні функції, сфера використання яких має постійну тенденцію до розширення. Ця галузь успадкувала усе багатство «культури аргументації», коріння якої губляться далеко в історії людства. Приміром, реклама, яка черпає свої творчі ресурси в умілому використанні навичок класичної риторики, свідчить про великі можливості концепції аргументування, ключовим словом у якій є «переконання». Своєю популярністю ЗМІ зобов’язані стародавній традиції, підтриманій демократичним прагненням залучити якомога більше тих, хто бере участь у передачі інформації.\nТелефонний зв’язок, і в більш широкому смислі, усі служби, що забезпечують передачу повідомлень, є другою складовою частиною соціальної комунікації. Телекомунікації успадкували традицію, коли панували пошуки у галузі кодування інформації, економії й надійності її передачі. Ця традиція бере свій початок з часів посольств і секретних служб, що використовували з давніх-давен техніку цифрових шифровок і навіть подвійне цифрове кодування, винайдене ще у ХУІІ ст. Френсисом Беконом.\nТретя територія, «окупована» сучасними технічними засобами комунікації, розташована навколо інформатики як технічного засобу опрацювання інформації. Використання обчислювальних машин — пряме народження «культури очевидності», яка виникла ще наприкінці середньовіччя. Інформатика — це, насамперед, роздуми з приводу людської мови та її логічних основ як з точки зору умов її створення, так ‘і комунікативних функцій. Таким чином, будь-яка комунікація, передана за допомогою інформатики, буде мати логічні та філософські особливості, притаманні даному технічному засобу.\nУ нашу епоху відбувається складна еволюція кожної з трьох галузей комунікації, Які, з одного боку, мають тенденцію до гомогенізації, в основному під впливом «цифрової парадигми», а з іншого зберігають колишні відмінності. Ці тенденції позначені взаємною грою, частково гармонійною, частково конфліктною, між культурою аргументації й культурою очевидності. Телекомунікації намагаються знайти свій шлях між культурою аргументації, що характеризує ЗМІ, і культурою раціональної очевидності, що породила інформатику.\nУ розвитку системи ЗМІ у наш час відбуваються карколомні зміни. Взяти, .для прикладу, ту ж рекламу. Реклама сьогодні — складова частина маркетингу, що має за мету збути вироблену і заплановану для виробництва продукцію. І водночас сучасна реклама (як складова частина ЗМІ) широко використовується у передвиборних і інших політичних кампаніях, у справі поширення гуманітарних і соціальних цінностей. У ліберальних системах влада лідера узаконюється його красномовністю, здатність його до комунікації за допомогою ЗМІ стає неодмінною умовою процвітання у політиці. Громадська думка і реклама мають більше значення у формуванні іміджу політичного діяча, ніж зміст його програми. Можна сказати, що ми, як і Захід, вступаємо в епоху «політики надсучасної технології».\nХоча б побіжно розглянемо, які ж це нові технічні засоби? Що таке надсучасна технологія? Нові технічні засоби не такі вже й нові, їх розвиток почався із спільного використання ЕОМ і засобів дальнього зв’язку. Вони нині використовуються засобами масової інформації у політичних кампаніях надто широко. Час від часу з’являються справжні новинки, на зразок відеокасети, яку можна подивитись вдома. Але, що стосується, однак, їх більшої частини, то ці технічні засоби (мікроінформатика, кабельне телебачення, супутниковий зв’язок, лазерна преса тощо) з’явилися у попередньому десятиріччі і тепер знаходять нові сфери застосування. Коротко зупинимось на них:\n1. Кабельне телебачення. Хоча воно використовується в основному для передачі розважальних програм, однак має суспільно-політичний характер.\n3. Телеконференції (телемости, телепереклички тощо). Зображення й звук використовуються для того, щоб встановити зв’язок між двома точками на Землі.\n5. Електронні банки даних. У них зберігаються короткі анотації, статути, судові справи, термінові послання, офіційні та інші відомості, які доступні абонентам за допомогою електронних засобів. Ці банки фігурують на ринку вже давно у галузі Юридичних і технічних даних, але їх все частіше використовують у політичних цілях.\n6. Банки політичних даних. На місцях, скажімо, списки виборців все частіше оновлюються за допомогою ЕОМ. Виходячи з цього, кандидати можуть створювати власні картотеки даних про виборців.\n7. Лазерна преса. Вона має дуже високу швидкість роботи і за допомогою її можна друкувати індивідуальні звернення із швидкістю фотокопіювального пристрою.\n8. Персональні комп’ютери. Персональні комп’ютери та їх програмне забезпечення були у центрі багатьох дискусій про використання нових технологій у політичних кампаніях.\n9. Відеогазети. Мініатюризація відеотехніки і створення портативних передавачів дають можливість випускати щоденні «телегазети».\nЯкі ж характерні зрушення у всій системі ЗМІ відбулись останнім часом у світовому контексті?\nНасамперед, подальший розвиток на Заході одержав процес монополізації і концентрації преси. Одночасно ще більше зросла роль реклами як джерела доходів. Так звана « незалежна преса», що не контролюється видавничими корпораціями, продовжує скорочуватися.\nУ телевізійному мовленні спостерігається така тенденція, як поширення мікрохвильового телебачення, розрахованого на роботу в умовах приміських зон.\nУ життя людства, випередивши за темпами свого розвитку не тільки радіо, але й телебачення, стрімголов увірвалося відео. За прогнозами, до кінця століття у високорозвинених країнах практично кожна сім’я матиме власну відеосистему.\nХарактерною прикметою процесу інформації є з’ява найрізноманітніших інформаційно-комунікаційних служб. Одна з них — відеотекс (Інколи термін «відеотеко» замінюють терміном «відеотекст»). Відеотекс почався як експериментальна служба, яка давала можливість своїм клієнтам вступати у взаємозв’язок з базами даних за допомогою спеціальних терміналів.\n1. Працівники власне ЗМІ. За своїм способом мислення, характером роботи вони наближаються до художників та інших творчих працівників. Людському фактору надається велике значення. Техніка має для них лише статус знаряддя. Вони віддані гуманістичній традиції. Ідеалом для себе вони вважають діяльність, повністю вільну від політичної влади, а основним покликанням — не формувати свідомість, а говорити правду.\n2. Спеціалісти в галузі телекомунікацій, відеотексів, відео, обчислювальної техніки тощо. Інформація, повідомлення сприймаються ними з наукової точки зору у таких символах, як термін, сигнал, шуми. Культура обчислювальників основана на традиціях, що йдуть від Декарта і Лейбніца до Вітгенштейна і Тьюрінга, вона позначена пошуками раціональної істини, логічного доказу і дедукції, а також універсальної мови. У цьому смислі інформатика пильно вивчає процеси інтелектуальної творчості, тяжіє до створення штучного розуму. Рівень соціальної залученості обчислювальників значно нижчий, ніж рівень їх колег із ЗМІ і телекомунікацій, вони більше схильні до політичного нейтралізму. Це не заважає, однак, інформації займати певне місце у соціальному просторі і навіть, як інколи стверджують, бути рушієм істинної «революції» або центром нової «технічної культури».\nОтже, засоби масової інформації організаційно відособлені, але в той же час зв’язані між собою специфічним чином. Цей органічний взаємозв’язок обумовлений двояко: по-перше, їх єдиними суспільними функціями, а, по-друге, спільністю об’єкта-аудиторії, на яку спрямований їх вплив. Саме ці характеристики необхідні для визнання преси, радіо і телебачення цілісною системою. Іншими її важливими ознаками є інтегральні властивості і динамічний характер взаємовідносин між складовими частинами.\nПотік соціальної інформації, що передається різними каналами ЗМІ, необхідно розглядати як цілісне утворення. Кожну конкретну газету, програму радіо і телебачення слід розглядати у взаємозв’язку синхронного впливу на аудиторію, оскільки вони є елементами цієї системи.\nФункціональна спільність, зв’язки з аудиторією, по відношенню до якої засоби масової інформації в міру їх консолідації все більше виступають як одне ціле, приводять до формування системних, інтегральних якостей.\nСистема в цілому характеризується такими властивостями, як тематична універсальність, актуальність, оперативність, аналітичність, емоціональність, безперервність, наступність і систематичність при передачі соціальної інформації. Причому кожна з цих інтегральних властивостей відрізняється від властивостей преси, радіомовлення і телебачення, взятих окремо, і тим більше від їх властивостей у різні періоди їх розвитку (наприклад, преси ХІХст., радіо 20-х рр., телебачення 50-х рр.).\nВиникнення радіомовлення і документального кіно, власне кажучи, і сповістило про зародження самої системи засобів масової інформації.\nЩо стосується кінодокументалістики, то вона стала невід’ємною частиною аудіовізуальних засобів масової інформації і розвивалась разом з ними. І хроніка, і документальне, і науково-популярне кіно вдосконалюють форми свого співробітництва з телебаченням, поступово стираючи, так би мовити, відомчі бар’єри.\nЕкскурс в історію кінематографа переконує, що з перших днів свого народження він, насамперед, ставав засобом масової інформації, своєрідним історіографічним джерелом, бо відображав життя таким, яким воно насправді було, тобто протокольне і документально точним. Про це переконливо свідчать перші фільми братів Люм’єр («Вихід робітників з фабрики», «Прибуття поїзду»), видові серії, зняті в Росії французькою фірмою «Пате» («Рибалка в Астрахані», «Повінь у Москві 1908 року», «Донські козаки»), роботи кінохронікерів того часу.\nСпочатку радіо тільки озвучувало матеріали преси, потім відкрило свої власні виражальні особливості і жанри.\nАналогічний шлях у своєму розвитку пройшло і телебачення, але воно спиралось вже на досвід не тільки преси і кіно, але й радіо. А з появою нових технічних засобів, таких як кабельне телебачення і супутниковий зв’язок, стихійним виникненням приватних телестанцій почали говорити про «телебачення без кордонів» і навіть про «телешовінізм».\nІ знову новими гранями обернувся процес взаємопроникнення, скажімо, того ж телебачення і кіно, щоправда, вже на значно вищому рівні. Так, останнім часом, особливо в Америці і Японії, бурхливо почало розвиватися телебачення високого вирішення (ТВВ) — нової технології, яка дозволяє на екранах телевізорів у кожній сім’ї забезпечити таке ж чітке зображення, як і на кіноекранах. Одна з привабливих сторін ТВВ заключається у тому, що якість його зображення настільки висока, що кінематографічна промисловість може зацікавитися можливістю його використання при зйомках фільмів. Це буде означати, що програми як для кінематографа, так і для телебачення можна буде знімати одним і тим же обладнанням, відпаде необхідність займатися справою, що забирає багато часу — перетворенням програм, які були призначені для іншого засобу масової інформації.\nДо речі, розвиток аудіовізуальних комунікацій, в тому числі й на Україні, дуже гостро поставив проблему телерадіоосвіти. Вирішення питань телерадіоосвіти може бути продуктивним лише у зв’язку з оцінкою сучасного стану і прогнозуванням майбутнього телебачення і радіомовлення в Україні. Сьогодні підготовка кадрів для телерадіомовлення розпорошена по різних закладах, і ні кількісно, ні якісно не забезпечує вкрай зрослих на сучасному етапі кадрових потреб не лише новостворених комерційних, але й державних структур, що породжує нездорову конкуренцію між ними і спонукає їх самотужки вирішувати цю проблему, часто « кустарними», дилетантськими методами, а також відсутній єдиний інформаційно-координуючий центр, який би визначав номенклатуру спеціальностей, потребу в них, програмний рівень підготовки. Внаслідок цього досі повністю відсутня фахова підготовка спеціалістів з багатьох вкрай необхідних для розвитку сучасного телебачення і радіомовлення професій, наприклад, відеомонтажерів, фахівців з електронних ефектів та комп’ютерної графіки, телерепортерів-журналістів, операторів та режисерів в одній особі та багатьох інших. Навіть телевізійна журналістика сприймається як монопрофесія, а це ж складний конгломерат різноманітних спеціальностей та спеціалізацій: редактори, сценаристи, репортери, коментатори, ведучі, інтерв’юери, — кожна з яких потребує спеціальної фахової підготовки. Ніхто не готує і фахівців середньої ланки —монтажниць, адміністраторів, асистентів звукорежисерів та ін. Існує ще багато інших невирішених, але принципових питань щодо телерадіоосвіти, від якої врешті залежить сучасне і майбутнє аудіовізуальних комунікацій в Україні.\nВраховуючи, що вирішальною ознакою сучасної комунікативної ситуації в Україні є те, що єдиний багатокомпонентний аудіовізуальний інформаційний простір твориться не лише державними, а й багатьма комерційними телерадіомовними організаціями, нагальною потребою часу стає розробка єдиної національної політики в галузі телебачення і радіомовлення. Невід’ємною складовою частиною цієї політики є вироблення єдиної скоординованої системи фахової освіти, здатної забезпечити відповідний кількісний та сучасний якісний рівень підготовки телерадіофахівців для будь-яких організацій, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Проблема підготовки кадрів для телебачення і радіомовлення за своєю гостротою і важливістю стоїть в єдиному ряду з технічним оснащенням студій телебачення і радіомовлення. І розв’язання цих проблем має йти паралельно і одночасно.\nУ зв’язку з цим зауважимо, що одним з факторів нормального функціонування всієї системи ЗМІ є характер одержаної освіти і рівень культури, яких, однак, недостатньо для того, щоб гарантувати передачу цього надто крихкого завоювання від одного покоління журналістів до іншого.\nЩо ж стосується існування єдиної системи ЗМІ, то незаперечне, що жоден із засобів масової інформації, які виникали в процесі розвитку всієї системи, не витіснив, не замінив вже наявні, а доповнив їх, став своєрідним прискорювачем дальшого їх удосконалення. У результаті загальний потенціал системи, що безперервно формується, набагато збільшився.\nЗавдяки здатності телебачення відображувати дійсність за допомогою звукозорової мови все інтенсивніше виявляється інтегральна якість системи — емоційність. Тепер вже не тільки газета, але і радіо змушені шукати власні можливості для посилення емоційності виступів.\nПротягом кількох століть суспільство задовольнялось по суті єдиним засобом масової інформації — пресою. Прискорення суспільного життя зумовило виникнення й інших засобів.\nОтже, потреба спілкування людей у ході спільної діяльності була джерелом і головною рушійною силою з’яви і розвитку масової інформації.\nПреса — найстаріший вид журналістики, її родоначальниця. Розширення і диференціація аудиторії преси, нові соціальні завдання, науково-технічна революція породжують необхідність виникнення нових видів і типів періодичних видань, включаючи програми і канали електронної преси. Цей процес продовжується і в наш час, система преси знаходиться в постійному русі, розвитку.\nЩоправда, системі ЗМІ України доводиться наздоганяти світову масову комунікацію, засвоювати її досвід. Адже до здобуття незалежності у нас, як і в республіках колишнього СРСР, переважала тоталітарна журналістика, що складалася поступово, починаючи з 1917р. і проіснувала до кінця 80-х рр. XX століття. Ряд учених вважає, що юридично-правовими межами її в часі є 1917 р.\nНинішня система ЗМІ в Україні прагне розвиватися за об’єктивними законами, використовуючи світовий досвід. Так, скажімо, тип кожного нового видання, що народжуються в Україні після проголошення незалежності і прийняття відповідних законів про пресу, його періодичність визначаються наявністю вже функціонуючої системи. І нове видання чи програма беруть на себе відповідні обов’язки її складової частини, підвищуючи силу і ефективність самої системи.\nУчені-психологи довели, що інформаційні можливості кожної з чотирьох знакових систем — словесної, кінетичної, музичної і графічної (зображальної) неоднакові. Найбільшою інформаційною насиченістю володіють словесні знаки, які повніше передають значення і менше, ніж інші знаки, залежать від індивідуальних та інших особливостей і умов сприйняття.\nЦя обставина, а також те, що друкована публіцистика характеризується переважно логіко-понятійним способом висвітлення фактів, подій, явищ і процесів життя, створює сприятливі можливості читачеві для орієнтування, правильного уявлення про світ, в якому він живе.\nСтавлення до преси визначається фізичними і побутовими умовами сприйняття її матеріалів: газету, наприклад, ми читаємо в зручний для нас час, швидко переглядаємо чи вивчаємо, читаємо увесь матеріал або вибірково. При цьому маємо можливість зупинитись, осмислити прочитане або пізніше знову повернутися до нього.\nЗвук і зображення, що передаються по радіо і телебаченню, — миттєві, одержана, але не витримана в пам’яті інформація «стирається». Друковане слово залишається жити, будучи документом сьогоденності, його «знімком». Саме в цьому один з вагомих факторів, що визначають силу, дієвість виступів преси.\nСпецифічні властивості і характерні комунікативні форми радіомовлення випливають з його технічної природи. Властивість синхронного і безмежного поширення інформації, а також відтворення живої мови і акустичних картин дійсності визначають основні риси радіомовлення: високий ступінь оперативності, виникнення у слухачів ефекту співучасті, присутності на місці події і більша в порівнянні з газетою сила емоціонального впливу на людину; всюдисущість (можливість прийому передач за будь-яких умов).\nРадіожурналістика наших днів широко використовує природні виражальні можливості ефіру: багатство живої мови, діалогічність (не тільки повідомлення, але і спілкування), встановлення контактів із слухачами, удосконалення засобів передачі звукових образів картин події, які документально підтверджують ситуацію, відображують атмосферу дії і впливають на емоціональну сферу свідомості.\nУсі ці властивості радіомовлення, а також висока оперативність («миттєвість») передач обумовлюють іншу сторону його комунікативної природи — специфіку сприйняття: виникнення у слухача ілюзії участі, асоціацій, уявних образів сприяє підвищенню емоційності прийому інформації, ідентифікації.\nАдресат ототожнює себе з репортером, оповідачем або висловлюваними ними ідеями (ідентифікація ідей).\nВисокими темпами розвивається, як уже зазначалося, телебачення. Його специфічні можливості можна визначити так:\nце звуко-зоровий ряд, який являє собою синтез трьох знакових систем: усної мови, зображення і музики;\nце «миттєвість», яка властива не тільки його прямим передачам, а й характеризує стиль передач в запису і фільми;.\nце стиль спілкування, продиктований умовами і характером сприйняття телебачення в домашній обстановці;\nце лаконізм, контурність зображувального рішення, продиктовані малим розміром екрана;\nце його програмність, яка виявляється в тому, що телебачення — це сукупність передач і кожна з них сприймається в контексті інших, що надає їй додаткового значення.\nВідзначені вище особливості телебачення і, зокрема, те, що всі компоненти телебачення — звук, зображення, аудіовізуальні образи — сприймаються одночасно органами почуття (зором і слухом), безпосередньо пов’язаними з емоційною сферою свідомості, є вирішальними, коли ми говоримо про вплив на соціальну психологію людини, про виховання соціальних почуттів, настроїв, звичок, спонук і т. ін.\nЗабезпечити безперервний потік соціальної інформації може тільки система ЗМІ, внутрішня структура якої являє собою специфічний спосіб взаємозв’язку, взаємодії її компонентів.\nУ якій мірі ефективність функціонування журналістики залежить від удосконалення координації між її складовими частинами?\nПодивимося, наскільки розвинутий принцип специфічності в діяльності преси, радіо і телебачення у сфері передачі ними новин.\nУ зв’язку з цим переосмислюється і трансформується подача новин на сторінках друкованих органів. Оперативність газети полягає в прискоренні аналізу, осмисленні та узагальненні того, що відбувається.\nПодані у специфічній радіо і телевізійній формі новини стимулюють інтерес читачів до газетної новини. У них зростає бажання одержати узагальнену, масштабну оцінку подій і явищ соціальної дійсності.\nсистемність у подачі інформації, більш ґрунтовна розповідь про події;\nобґрунтування актуальної інформації специфічними шляхами, публікація додаткових повідомлень, фотографій, ілюстрацій;\nтенденція до узагальнення, масштабності в подачі інформації через відповідний добір фактів, їх організацію за допомогою добірок, рубрик, сторінок, а також за допомогою матеріалів оглядового характеру;\nпосилення аналізу, глибоке проникнення в сутність головних подій дня, здатність дати їм оцінку, виявити внутрішній механізм у максимально стислі строки;\nпублікація випереджувальної інформації (про перспективи, майбутнє).\nЄдиний предмет відображення — сучасність у її розвитку — не дозволяє вести мову про спеціалізацію преси, радіомовлення і телебачення за змістом; не існує таких фактів, подій, явищ, процесів, про які той або інший засіб інформації не міг би розповісти.\n1. Зростаючий розрив між невеликою кількістю журналістів агентств і загальною чисельністю журналістів\nЦей розрив існував завжди, але сьогодні він набуває небезпечних розмірів, що пов’язано з надто швидкими темпами зростання журналістів і викликано збільшенням кількості носіїв писемної, аудіовізуальної і телематичної інформації. Справа в тому, що велика частина інформації, яка поширюється ЗМІ. має у своїй основі майже як ексклюзивні джерела, повідомлення чотирьох світових телеграфних агентств (АП, ЮПІ, Рейтер, Франс-Пресс), нашого Укрінформу та кількох державних і приватних агентств ближнього закордоння, на яких і ґрунтується у підсумку «виробництво» інформації.\nПрестиж друкованої преси пов’язаний, зокрема, з тим, що журналісти дещо більш незалежні, завдяки численним політичним баталіям, які дозволили їм поступово закріпити свій авторитет і свою законність.\nЗвичайно, аудіовізуальна преса має немалий престиж, а її «зірки» більш відомі, ніж основна частина журналістів друкованої преси, проте незастаріла інформація, що справляє великий вплив, у більшості випадків походить з письмових джерел. І у нас сьогодні найсерйозніші політичні кризи, викликані втручанням ЗМІ, пов’язані переважно з діями друкованої преси.\nРізниця між двома такими видами матеріалів зрозуміла кожному, однак при читанні численних текстів бачимо, як непомітно зникають ці грані, і в результаті реклама поглинає власне пресу, підриває її престиж.\n4. Спротив центрам економічної влади Якщо журналісти вміють або вчаться вести діалог з політичною владою, то вони у той же час майже обеззброєні у порівнянні з економічними структурами (Про це детально йшлося у темі «Функціонування ЗМІ в системі економічних відносин суспільства»).\nСьогодні проблема не в інформації, а в комунікації. Небезпека пов’язана з тим, що сучасна техніка надає інформації безмежні можливості розвитку, аж до того, що ця інформація поступово ризикує втратити свою самобутність, знаходячись в середині розгалуженого комунікаційного комплексу.\nЦя проблема пов’язана із зміною статусу комунікацій у нашому суспільстві. Ще вчора політична влада була якщо не оточена повною секретністю, то в усякому разі замкнутою на самій собі і майже не «відкривалась».\nКонкуренція між засобами масової інформації завжди існувала, але вона набуває сьогодні особливого характеру в зв’язку з невідповідністю, яка існувала між постійним розширенням комунікативного простору і тим фактом, що більша частина інформації надходила від одних і тих же телеграфних агентств дальнього і ближнього закордоння. Тому журналісти опинилися в умовах нерівності, що змушує їх докладати ще більших зусиль для того, щоб хоч якось відрізнятися один від одного.\nСамі ж журналісти, причому більше, ніж будь-коли, присвячують чимало часу прискіпливому вивченню творчості своїх колег, прагнучи зрозуміти, як ті чи інші з них при більш-менш однаковому стартовому матеріалі примудряються виділитися своєю кінцевою продукцією.\nТаким чином, життя постійно вносить зміни у розвиток і вдосконалення системи ЗМІ. Ще вчора ми говорили про традиційність поняття цієї системи як взаємообумовлену, із своєю координацією і субординацією, сукупність видань і програм, інформаційних агентств і центрів, а також служб, засобів доставки та інших організацій, що забезпечують їх функціонування.\n1. Акопов А.Й. Средства массовой информации. — М., 1987.\n2. Багиров З.Г. Основи телевизионной журналистики. — М., 1987.\n3. Бебик. В.М.Засоби масової інформації посткомуністичної України. — К., 1996.\n4. Засоби масової інформації: поняттєвий апарат / За ред. А.3. Москаленка. — К., 1997.\n5. Засоби масової інформації. Українське законодавство. — К., 1995.\n6. Зернецька О.В. Нові засоби масової комунікації. — К., 1993.\n7. Королько В. Основи паблік рілейшнз. — К., 1997.\n8. Копиленко О.Л. Влада інформації. — К., 1991.\n9. Миронченко В.Я. Інформаційне радіомовлення України. — К., 1996.\n10. Москаленко А.З. Вступ до журналістики.-К., 1997.


Російський письменник: Путін у мирний час – лузер, тому йому потрібна війна\nГоловна > #Окупація > Російський письменник: Путін у мирний час – лузер, тому йому потрібна війна\n#Окупація 04.09.2016 16:57\nПоки при владі в РФ перебуває Володимир Путін, РФ не залишить Україну в спокої. Таку думку висловив російський письменник Віктор Шендерович в інтерв'ю УНІАН.\n-Поки при владі Путін у Росії, спокою вам не буде. Путін у мирний час – лузер, який програв усе, що можна – і в економіці, і в зовнішній політиці. У мирний час він "кульгава качка", малолегітимний лідер, який захопив владу, обвалив валюту, довів до стагнації економіку, спровокував відтік із Росії капіталу і мозків, – сказав він.\n-Єдиний політичний шанс Путіна – "Росія в кільці ворогів". Тому вороги і знаходяться постійно: без них він просто не може. Путін повинен годувати цією страшилкою населення, відволікати й підтримувати напругу: війна, товариші, – не до економіки!, – пояснив літератор.\nчитайте також: Шендерович про Беслан: Путін вибрав свою політичну перемогу і смерть дітей


Ваше підприємство потребує оперативних поставчань трубопровідної арматури, деталей трубопроводів або водопровідного обладнання? В такому разі не поспішайте починати співпрацю з першим же знайденим постачальником. Ваше завдання — вибрати компанію з бездоганною репутацією. В її штаті повинні складатися фахівці, здатні надати допомогу і всебічну консультацію у виборі: вона вам обов’язково потрібна, якщо раніше з придбанням подібної продукції ви ніколи не стикалися і не знаєте, на що слід звернути увагу.\nДеякі з метою економії вибирають трубопровідну арматуру, що має найнижчу вартість, однак, економія в цьому випадку виявляється вигаданою: низька ціна в більшості випадків означає і таку ж якість. Придбані вироби не можуть служити протягом тривалого часу, вже дуже скоро виявляються серйозні дефекти і недоліки, що вимагають якнайшвидшого усунення. Неякісні труби і трубопровідна арматура часто призводять до виникнення серйозних комунальних аварій і, як наслідок, до значних збитків.\nЯкщо ви цінуєте свій час, негайно вибирайте надійні фланці, та іншу трубопроводную арматуру Ayvaz, на які можуть бути надані всі документи і сертифікати.\nНа офіційному сайті постачальника є докладна інформація про пропоновані ідеї, рішеннях, їх вартості та можливі способи оплати та доставки. Продукція завжди доставляється в найкоротші терміни.\nЦікавить точна вартість фланців, переходів, відводів, кріплення та інших виробів?\nЗагляньте в розділ з актуальних прайс-листом. Ви зможете спланувати майбутні витрати і не вийти за рамки виділеного бюджету. Також не буде проблем і в разі, якщо на придбання всього необхідного ви маєте в своєму розпорядженні зовсім маленьку суму. Фахівці підберуть для вас такий формат співпраці, який з одного боку дозволить в короткі терміни отримати все необхідне, а з іншого — не зажадає при цьому непомірних витрат.\nЗавжди затребуваною категорією продукції залишаються сталеві трійники, які на практиці демонструють себе як надійні і довговічні рішення, відмінно протистоять самим різним негативним зовнішнім впливам. Сталеві трійники мають максимально докладний опис і фото, що в значній мірі полегшує завдання вибору. Розташовуйтеся перед екраном монітора, проводьте необхідні порівняння і не сумнівайтеся, що правильно вкладете свої кошти.\nСучасні підприємства часто зацікавлені і в оперативних поставках кульових кранів, без яких не обходиться монтаж систем водопостачання, теплопостачання і транспортування нафти. Такі крани можуть мати різні параметри, характеристики та особливості експлуатації. Про все це, а також про принцип дії кульового крана в будь-який час проконсультують онлайн-менеджери, зв’язатися з якими можна, в тому числі, за допомогою зручного онлайн-чату.\nСледующая запись Полукоммерческий линолеум – разумная стоимость, практичность, долговечность\nПредыдущая запись Що вибрати — новобудову або «вторинку»: як прийняти рішення


Наматрасник, наматрасники купити інтернет магазин Spokysa.biz\nГоловна Домашній текстиль Наматрасники\nНаматрацники - це одвічні супутники всіх матраців. Купити наматрацник в комплекті з матрацом буде найбільш правильним рішенням, це дозволить зберегти свій матрац в хорошому стані на довгі роки. До того ж, якісні наматрацники мають здатність впливати на показники м'якості або пружності. Зараз є досить великий вибір різних за своїми показниками наматрацників, в тому числі - непромокальні, водонепроникні,чохол для матраців. Вартість наматрацника як правило «прив'язана» до того матеріалу, з якого він виготовлений.\nНаматрацник можна придбати не тільки з метою збереження свого матраца - з його допомогою можна також спробувати «вдихнути нове життя» у свій старий матрац, який ще цілком придатний для використання. Так само купити наматрацник варто тим, хто раніше придбав жорсткий матрац, або ж навпаки - занадто м'який. Буває, що в момент покупки були необхідні певні параметри жорсткості матраца, але з часом вимоги до цих характеристик змінилися. У такій ситуації зможе допомогти латексний наматрацник.\nЯкщо мова йде про дитячий матрац, покупка наматрацника стає більш ніж необхідна - непромокальні наматрацники надійно захистять матрац від можливості «дитячої несподіванки». Наматрацник здатний зберігати тепло і служити відмінним терморегулятором. У наш час, коли вартість матраца досить велика необхідність в якісному та надійному наматрацнику зростає.\nЗа допомогою якісного і надійного наматрацника ви зумієте не тільки продовжити життя вашому матрацу, а й створити собі більш комфортні умови для відпочинку та сну. У ряді випадків набагато зручніше підібрати для себе відразу наматрацник і матрац таким чином, щоб їх поєднання було максимально оптимальним. Скориставшись зручним онлайн-каталогом нашого сайту, ви можете вибрати собі підходящій матрац або подушки, щоб найкращим чином вирішити питання зі своїм спальним місцем раз і назавжди.\nНаш інтернет-магазин “Спокуса” готовий запропонувати вам не тільки консультації з вибору найбільш підходящого наматрацника, але надати можливість оплати готівковим і безготівковим розрахунками, або ж за допомогою електронних грошей. Куплена вами річ буде в обумовлені терміни доставлена в будь-яке місто України. Ваш сон та гарне самопочуття - у ваших руках.


Понеділок, 15 липня 2019, 15:22\nЗ 8 по 10 липня на виборчому окрузі 118, який включає Пустомитівський район, Личакiвський і Шевченкiвський м.Львова було проведено соціологічне дослідження, вибірка 800 респондентів, похибка становить не більше 3,5 %.\nНайбільш впізнаванним кандидатом є Богдан Дубневич, якого знають майже 80 % виборців, кожен третій житель округу (33,2%) до нього ставиться негативно або скоріше негативно. Найбільше Богдана Дубневича не люблять жителі Львова, де його антирейтинг досягає 50%.\nІнших двох лідерів Артема Федецького і Галину Васильченко виборці знають гірше, але ставляться на порядок позитивніше. 16,3% респондентів ставляться позитивно до Федецького і 13,4% до Васильченко. Обом кандидатам додає партійний рейтинг. За Слугу народу на окрузі планують голосувати 18,7 % виборців, за Голос 21,4%.\nНа запитання соціологів «Якби вибори до Верховної Ради України вiдбулись в найближчу недiлю, i бюлетень виглядав би наступним чином за якого б кандидата ви проголосували?» відповіді респондентів були наступними: 19,9% готові підтримати Артема Федецького (Слуга народу), 19,1% – Богдана Дубневича (самовисуванець), 18,8 % Галину Васильченко (Голос), 3,6 % Тараса Кльофу (Самопомiч), 3,0 % Уляну Дорош (Громадська позицiя), решта кандидатів менше 3,0%, кожен четвертий не визначився.


Сезон березового соку | Бізнесобласть\nСезон березового соку\nВ кінці березня та до середини квітня люди мають можливість зібрати березовий сік. У народі його вважають ліками ледь не від усіх захворювань. Медики рекомендують випити не менше десяти літрів свіжого соку впродовж весняного сезону, наводячи аргументи:\n1) березовий сік зміцнює імунітет, допомагає позбутися втоми, а також вийти людям із весняної депресії. До його складу входять фітонциди, які не тільки вбивають бактерії в організмі, але й захищають від вірусних захворювань. Якщо випивати одну склянку березового соку на день, то ніщо не зможе зіпсувати гарний настрій;\n2) покращується стан шкіри, вона виглядатиме здоровою, якщо березовий сік не тільки пити, а й застосовувати зовнішньо для протирання проблемних частин епітелію;\n3) березовий сік є невід’ємним при лікуванні захворювань нирок, проте людям, які хочуть вивести пісок, потрібно пити його обережно;\n4) завдяки березовому соку можна позбутися від лупи й зменшити випадіння волосся. Для цього потрібно використовувати його замість бальзаму. Результат буде помітним вже за декілька процедур;\n5) також можна пити березовий сік з метою схуднення, він покращує процеси обміну в організмі та виводить шлаки. Найкраще замінити ним каву та чай. Завдяки ферментам, що входять до його складу, в людини покращується робота кишково-шлункового тракту. З його допомогою вагітні жінки можуть позбутися токсикозу. Не протипоказаний сік і людям, що страждають на панкреатит;\n6) березовий сік можна пити для профілактики карієсу за захворювань ясен;\n7) якщо у вас утворюються набряки чи водянки – березовий сік має чудову сечогінну дію;\n8) щоб привести в норму серцево-судинну систему, потрібно пити 2 склянки соку на день. Це зміцнить кровоносні судини, підвищить рівень гемоглобіну, а також очистить кров.


"Хочу стать доктором, чтобы лечить мам. Чтобы они не умирали": 9-річна дівчинка, яку ціною життя врятував боєць ЗСУ, залишилася без батьків (відео)\nчетвер, 21 квітень 2016, 13:42\nЗараз маленька сирота живе з бабусею під опікою українських волонтерів.\nВолонтери звуть цю дівчинку "Пуговка". Її батьки загинули, і тепер вона хоче стати доктором - "щоб мами більше не вмирали". Про це повідомляють Патріоти України з посиланням на Цензор.НЕТ.\nДівчинка і сама вижила тільки завдяки українському бійцю, який закрив її своїм тілом під час танкового обстрілу села російськими бойовиками. Зараз "Пуговка" живе з бабусею під опікою українських волонтерів та мріє стати лікарем.