Працює Bayraktrar! Азейрбаджан почав операцію по визволенню Карабаху від російських військових. – Порадниця\nПрацює Bayraktrar! Азейрбаджан почав операцію по визволенню Карабаху від російських військових.\nПрезидент самопроголошеної республіки Нагірний Карабах Араїк Арутюнян у суботу, 26 березня, оголосив про запровадження в регіоні режиму воєнного стану на тлі входження військ Азербайджану в зону відповідальності російських сил.\nПро це повідомляє агентство “Новини-Вірменія”.\nВ умовах воєнного стану на території Нагірного Карабаху обмежено право на проведення мітингів, забороняються страйки та зупиняється робота організацій, які “займаються пропагандою або іншою діяльністю, спрямованою проти обороноздатності та безпеки” регіону.\nЗа даними російського агентства “РІА Новини”, Міністерство оборони РФ повідомило, що Збройні сили Азербайджану зайшли в зону, за яку відповідають російські “миротворці”, і за допомогою безпілотника Bayraktrar TB2 із 24 по 25 березня завдали чотирьох ударів по підрозділах військових Нагірного Карабаху в районі Фаруха.\nРосія закликає Азербайджан відвести свої сили.\nВсе буде Україна. ЗСУ звільнили Тростянець від російських окупантів


Українці позбавлені вибору мови і культури, їм нав’язують російське, — Юрій Шевчук, Публікації, Княже Місто\nГоловна Публікації\tУкраїнці позбавлені вибору мови і культури, їм нав’язують російське, — Юрій Шевчук\nУкраїнці позбавлені вибору мови і культури, їм нав’язують російське, — Юрій Шевчук\nОсобливість українського ситуації в тому, що це є програмова політика, це змішування насаджується. Викладач української мови і культури Шевчук звертає увагу на те, що у такому нав’язуванні беруть участь чимало українців, а зовсім не лише люди інших національностей.\nВикладач Колумбійського університету Юрій Шевчук заявив, що у нинішній Україні українці позбавлені свободи вибору мови і культури, бо їм нав’язують російське.\nЗа його словами, це відбувається у багатьох галузях, де ніяк не створиться критична маса українського, що зрештою переважила б. Викладач української мови і культури Шевчук особливо звертає увагу на те, що у такому нав’язуванні беруть участь чимало українців, а зовсім не лише люди інших національностей.\n«Так працює кожна ситуація окупації і кожна імперія. Без участі колонізованого у механізмах власного придушення, це придушення неможливе. Тому часто кажуть, що найбільшими антисемітами часом бувають євреї, найбільшими гомофобами є пригнічені гомосексуалісти, найбільшими ненависницями фемінізму є жінки. Для соціолога тут нічого нового немає, це як зворотний бік медалі гноблення.\nМожливо, існують певні географічно-територіальні анклави, де українська переважає. Але є ще одна аномалія українського суспільства в тому, що нас переконали, що потрібне постійне змішення українського із російським. Проте тут мішаються не тільки мови — мішаються ідентичності, мішаються культури, релігії і все, що можна змішати не як спосіб нормальної реідентифікації.\nОсобливість українського ситуації в тому, що це є програмова політика, це змішування насаджується. Тут є виразний елемент символічного насильства, на моє переконання. В тому сенсі, що від змішування годі кудись втекти. Тобто людина позбавлена вибору, а людина, яка позбавлена вибору, врешті решт перестає бути людиною. І в цьому сенсі українці постійно позбавлені вибору. В інших країнах це нормально — закритися у власній культурі і побачити, що з цього вийде, ніхто до цього з підозрою не ставиться»,?— вважає Юрій Шевчук.


Як монетизувати хобі: корисні поради\nДля початку переконайся, що твоє хобі - це справжня пристрасть, а не швидкоплинне захоплення. Якщо сьогодні ти освоїла вишивання, а через тиждень зрозуміла, що тобі більше подобається малювати, то про отримання прибутку краще забути. Підхід до справи повинен бути серйозним і ґрунтовним: не варто розпорошуватися на дрібниці і «перескакувати» з одного на інше. Головних правила два: ти повинна любити те, що ти робиш, і дійсно добре в цьому розбиратися.\nТобі потрібен чіткий бізнес-план. Причому, не фантазійний, а дуже навіть реальний. Для цього можна звернутися за порадою до тих, хто вже побудував свій бізнес. Не зайвим буде послухати лекції, сходити на курси або взяти участь в онлайн-семінарі. У Telegram можна знайти десятки каналів з готовими бізнес-ідеями для монетизації практично будь-який задумки. Отримати корисні знання зараз можна якщо не зовсім безкоштовно, то з дуже невеликими витратами.\nЗдраво оцінюй свої можливості і не став за мету заробити на квартиру з першого ж продажу. Наберіться терпіння і будь готова до того, що легко не буде.\n«Спочатку ти працюєш на ім'я, потім ім'я працює на тебе, - каже експерт з фрілансу і віддаленій роботі. На початку своєї будь-якої діяльності людина демонструє свої навички, знання і вміння, заявляючи про себе. Коли робота виконана якісно і на високому рівні, це приносить популярність. У певних колах ім'я професіонала може передаватися з вуст в уста. Так ім'я починає працювати».\nДуже важливо уявляти собі свого потенційного покупця: його стать, вік, фінансові можливості. Від цього залежить і ціноутворення, і майданчики, на яких ти будеш просувати свій бізнес.\nЕксперт з фрілансу і віддаленій роботі рекомендує ставитися до свого хобі з усією відповідальністю. Якщо ти хочеш монетизувати своє захоплення, воно автоматично стає твоєю роботою: «Виділи певний час для одного завдання (від 15 хв до години) і повністю присвяти його реалізації своєї задумки. Важко буде на початку, потім увійде в звичку». І не забувай про те, що всі обмеження живуть тільки в твоїй голові: відкрити свою справу можна і в Києві, і в селі, і в 18, і в 95. Все залежить від сили твого бажання.\nПо суті справи, монетизувати можна будь-яке хобі. За освітою ти фізик-ядерник, але любиш писати тексти? - Заробляй на копірайтингу або розкрути власний блог. Обожнюєш пекти торти? - Почни готувати на замовлення.\nОсь лише кілька прикладів того, як можна перетворити в бізнес популярні в 2019 році види хобі .\n1. Створення одного елемента гардероба\nШити вдома можна найрізноманітніші речі - від краваток до вечірніх суконь. Дизайнер Ніка Фангахра захоплювалася виготовленням корсетів, тому що не змогла знайти той самий, ідеальний. Тоді вона вирішила пошити корсет сама. Результатом залишилася задоволена, показала подругам, вони були вражені.\n«Перший рік я працювала на дому і все робила сама. Потім взяла помічницю, але замовлень ставало все більше. У 2013 році в Каспійську з'явилася корсетна майстерня», - згадує Ніка.\nСьогодні вона засновниця бренду Fangahra Corsets, власниця кількох майстерень і почесна володарка звання «Корсетная фея»: її вироби, які творять справжні чудеса з талією, користуються популярністю у жінок не тільки в Росії, але і по всьому світу.\nЗдавалося б, як можна монетизувати своє вміння красиво писати в нашу цифрову епоху? Насправді, люди, чиє хобі пов'язане з каліграфією, можуть непогано заробляти.\nБлогер Кіта Прудникова розповідає: «Я весь день працюю за комп'ютером, а каліграфія для мене - свого роду медитація, можливість відпочити. Але при цьому і заробити: я займаюся підготовкою весільних запрошень та весільного декору. Якщо хочете заробляти за допомогою каліграфії, не бійтеся помилок. Зараз людей складно чимось здивувати: ринок пересичений пропозиціями. Але можна закохатись в те, що ви робите, щоб замовники поверталися до вас знову і знову».\n3. Дудлінг і зентангл\nЦі мудрі слова - позначення певних технік малювання, які зараз перебувають на піку популярності.\nДудлінг - це приблизно те, чим багато хто з нас займаються, розмовляючи по телефону: несвідоме малювання всіляких візерунків на аркуші паперу.\nУ зентангла трохи суворіші вимоги: це цілий напрямок в сучасному мистецтві малювання. Зентангл застосовується для арт-терапії: вважається, що хитромудрі завитки, які зображує люди на папері, допомагають розкрити особливості його характеру.\nБлогер і дизайнер Лейла Бердігулова розповідає: «Популярність таких візерунків почалася ще в 2010 році. Приблизно тоді я і освоїла зентангл, хоча малюванням захоплююся з дитинства. У 2017 році я взяла участь у благодійному проекті: ми розписали стіну у дворі. У техніці зентангла я розписую найрізноманітніші речі: наприклад, склянки. Це унікальний стиль, який прикрасить будь-яку продукцію. У мене є свій візерунок, я розробила його на основі традиційних візерунків Уралу і Сибіру. Найближчим часом планую випустити власні карти. Це користується популярністю».\n4. Канзаши (кандзасі)\nКанзаши - це традиційні японські прикраси для волосся, які зазвичай носять з кімоно. У сучасне поняття кандзаши входять не тільки каблучки, шпильки для волосся, але і інтер'єрні композиції. Головне, щоб квіти в них були виконані в певній техніці.\nКатерина Гареева захопилася канзаши після народження дочки: «Все почалося з того, що я побачила в інтернеті гарний ободок. Тоді, 9 років тому, майстер-класів по канзаши в інтернеті толком не було. Та й якби були, я б їх не знайшла: адже я навіть назви техніки не знала! Потім з'ясувала, що складання пелюсток зі стрічок називається канзаши. Мене дуже глибоко зачепило це заняття: до сих пір не відпускає. Рік тому я сама почала знімати майстер-класи. Для того, щоб хобі приносило дохід, потрібно одне: працювати! Близько трьох років я відточувала техніку, практикувалася кожен день. Зараз мої замовники знаходять мене через соцмережі (у Катерина близько 10 тисяч передплатників в групі ВК), іноді я беру участь в ярмарках. Але рідко: віддаю перевагу творити на замовлення, для конкретних людей - до певних подій або нарядів».\nУ ємне поняття recycle входить все, що стосується другого життя старих речей. Ти можеш зробити симпатичний браслет з первинних бус або розшити стразами бабусину подушку.\nЗасновник бренду GO Authentic Ольга Глаголєва вирішила, наприклад, шити одяг з переробленого пластику. Задоволення не дешеве: ціна однієї толстовки – 4000 грн, але якщо скласти 5 пластикових пляшок, то можна отримати знижку. Ольга згадує, що спочатку на проект дивилися з недовірою, питали, що це за дурниця.\n«Потім почитали, подивилися і зрозуміли, що перероблені пляшки - це кльово. Вийшло, що ми зробили соціально-модний проект. Якщо ти робиш свою справу, воно живе, то завжди знайде відгук у людей. Ми не прагнемо до масовості, нас не цікавить 150 тисяч покупців. Ми за усвідомлене споживання», - каже Ольга.\nТобі не обов'язково виступати з настільки радикальною ідеєю, але турбота про навколишнє середовище нині в моді, тому бажання давати нове життя старим речам - цілком перспективна бізнес-ідея.\nХобі, що не втрачає своєї актуальності багато років. Незважаючи на хороші камери на смартфонах, люди як і раніше користуються послугами фотографів, для запам'ятовування особливих моментів свого життя.\nДля Лізи Ільїної фотографія - не основна робота, але її хобі приносить стабільний дохід. Ліза розповідає: «Я захопилася фотографією в 16 років, а в 30 вирішила зайнятися цим серйозно. Близько трьох років я вчилася: освоїла техніку зйомки, обробку, зйомку в студії зі світлом, особливості роботи з моделями та інше. До сих пір періодично вчуся: вважаю, що якщо хочеш бути професіоналом, треба постійно оновлювати знання і бути в тренді. Своїх клієнтів я шукаю, в основному, через соцмережі, хоча, останнім часом багато хто знаходить мене сам. За моїми підрахунками, фотограф може заробляти 25 тисяч на місяць - якщо, звичайно, ставити перед собою таке завдання і серйозно до нього підходить».


7 видатних жінок християнського світу: Олександра Римська | Катарсис\nСаме поєднання малочисельності та суперечливості формалізованих історичних даних з принциповим її значенням з точки зору церковної традиції, свідчить про особливу сакральну місію, яку відіграла свята Олександра Римська в народженні християнського світу.\nДані, які сучасна історична наука визначає як «легендарні» – майже завжди виявляються важливішими для розкриття значення історичних постатей, ніж формалізований набір «перевірених фактів».\nАле для початку кинемо погляд на світ в якому жила наша героїня.\nРимська імперія межі II та III ст. від Р.Х. являла собою утворення суперечливе в усіх розуміннях цього слова. Тільки що вона вийшла з жорстокої кризи, яка тривала декілька десятиріч і під час якої імперія фактично припинила своє існування як єдине державне утворення.\nДекілька поколінь піддані імперії спостерігали безперервний ланцюг державних переворотів, громадянських війн та варварських вторгнень. Саме в цей період виникло таке визначення як «солдатський імператор», що характеризувало лідерів, влада яких трималась фактично виключно на голій силі і не була освячена ані зв’язками з традиційною сенатською аристократією, ані династичним принципом. Влада таких діячів рідко була тривалою, але навіть найуспішніші з них залишались лише «польовими командирами» на престолі.\nОдним з таких «солдатських імператорів» був і Гай Аврелій Валерій Діоклетіан.\nАле його дивовижний шлях склався зовсім іншим чином. Син вільновідпущеника (відповідно – онук раба), який обрав кар’єру солдата, зміг стати військовим лідером, а потім був проголошений своїми вояками імператором під час чергової міжусобиці. На диво всієї імперії він не тільки зміг знищити усіх конкурентів, але й втримався при владі. І не тільки втримався, але й зміг принести імперії довгоочікуваний мир та порядок.\nСаме при ньому оформився пізній імперський устрій, якій нерідко визначають як «Домінат» – режим нічим необмеженої та обожненної (в прямому сенсі цього слова) влади імператора, якій розірвав навіть формальні зв’язки зі спадщиною колись республіканського Риму.\nДіоклетіан утворив унікальну систему правління – тетрархію («владу чотирьох»). Імперія була поділена на дві половини, кожна з яких мала свого главу з титулом августа, кожен з августів мав молодшого співправителя з титулом цезаря. Старшим августом був Діоклетіан. Незважаючи на те, що всі чотири вважались імператорами, вся повнота влади безперечно належала особисто Діоклетіану. Після двадцяти років правління августи мусили передати владу цезарям, а ті призначити двох нових на своє місце.\nРеформи Діоклетіана були цілком успішними, він зміг відродити імперію геополітично та екномічно.\nРежим, в цілому, користувався підтримкою населення. Він мав всі перспективи увійти в історію, як успішний та патріотичний правитель, справжній рятівник державності.\nАле він запам’ятався як жахливий тиран. Виною цьому були його гоніння на християн, які вважаються істориками найстрашнішими (до французької та російської революцій).\nЩе досі йдуть суперечки про те, що саме трапилось.\nБезумовно, християни не могли приймати участь в імператорському культі в його релігійних проявах. Але вони були найкращими підданими імперії, лояльність яких була обумовлена вимогою християнської віри коритись законній владі. Імператорська влада поколіннями вела (точніше намагалась вести) боротьбу з моральним розкладом, який охопив суспільство. Але християни як раз виділялись високим рівнем моральності, що цілком влаштовувало імператорську владу.\n«Римська оргія», Вільгельм Котарбінський\nЗ соціальної точки зору основу християнських громад складали представники тих прошарків, які зараз визначають як середній клас. Були представлені і аристократи. Представники нижчих прошарків теж тягнулись до християн, серед яких знаходили людяне ставлення, але вони не відігравали принципової ролі.\nОтже, на протосоціалістичних бунтівників тогочасні християни аж ніяк не тягнули. Радше знімали соціальну напругу своєю благочинністю та проповіддю твердого соціального ладу.\nЗвинувачення християн в кривавих обрядах та чорній магії теж залишилось в минулому. За різними оцінками вони складали від двох до десяти відсотків населення імперії. Важко було знайти когось з її мешканців, який не мав би досвіду спілкування з християнами. Навіть, при дворі та серед членів родини Діоклетіана були християни.\nФактично, мирний період для церкви тривав вже декілька десятиріч. Принаймні від правління віротерпимого імператора Галлієна, тобто з 260-х років. Гоніння Діоклетіана грянули як грім серед ясного неба і увійшли в історію своїм масштабом та жорстокістю.\nНе варто забувати, що терор проти декількох відсотків населення – це зовсім інший рівень репресивної політики, ніж переслідування невеликої християнської громади при Нероні або місцеві переслідування, які систематично спалахувала в наступні сторіччя в різних регіонах імперії.\nЗвісно, можна згадати гоніння імператора Деція в 250 році від Р.Х., але вони фактично тривали менше року і не встигли «набрати обертів».\nМожна було б пояснити їх прихильністю імператора до традиційної римської релігії, але проблема полягала в тому, що на момент його правління вона перетворилась в дещо радикально інше, ніж це було спочатку.\nЗа сторіччя наднаціонального панування римляни перейняли безліч чужоземних культів.\nВідбулось справжнє «змішення богів» (за висловом Якоба Буркгардта), коли римські боги ототожнювались з божествами східних культів, схильних до відвертого магізму, якій нерідко проявлявся в досить мрачних (якщо не лякаючих) формах. Звичними стали релігійні практики, які у римлян доби ранньої імперії викликали б в кращому разі огиду, якщо не жах та ненависть.\nЗахоплення чужинськими культами йшло пліч-о-пліч з моральним розкладом, а моральний розклад породжував захоплення явно неадекватними окультними практиками. Все це накладалося на об’єктивне виснаження греко-римської сакральної традиції.\nЦю проблему досить глибоко та дещо поетично проаналізував великий християнський письменник та філософ Гілберт Кіт Честертон в своїй культовій праці «Вічна людина»:\n«Пісні селян звучали в лісах все тихіше й тихіше. Сільська цивілізація в’яла, а може бути, і зів’яла. Імперія була організована, і в ній панував той дух рабства, який завжди приходить з успіхом організованості. Вона майже досягла того рівня рабовласництва, до якої прагне наша промисловість.\nй багато разів чули і читали, що сьогодні колишні селяни стали черню міст, яка залежить від кіно і посібників, – в цьому відношенні, як і в багатьох, ми повернулися ні до юності, а до старості язичництва. Серце пішло з язичництва разом з богами вогнища, богами саду, поля і лісів.\nПан помер, коли народився Христос. Точніше, люди дізналися про народження Христа, тому що помер Пан. Виникла порожнеча – зникла ціла міфологія, і в цій пустелі можна було б задихнутися, якщо б в неї не хлинуло повітря теології. Але про це я скажу пізніше.\nТеологія – це система, догма, навіть якщо ми з нею не згодні. Міфологія ніколи не була догмою, ніхто не сповідував її і не заперечував. Вона була настроєм; а коли настрій помер, повернути його ніхто не зміг. Люди не тільки перестали вірити в богів – вони з’ясували, що ніколи в них не вірили.\nСутінки оповили Аркадію, і сумно дзвеніли в лісі останні ноти сопілці. У великих поемах Вергілія ми вже відчуваємо цю печаль…\n…По всьому Середземномор’ю люди намагалися замінити культ богів бійками гладіаторів. Не кращими були справи у інтелектуальних аристократів античності, які бродили і розмовляли з часів Сократа і Піфагора. Вони почали розуміти, що ходять по колу, повторюють одне і те саме.\nФілософія стала забавкою, а забава прискучила. Протиприродно і марно зводити все на світі до чого-небудь одного. Все – чеснота; або все – щастя; або все – доля; або все – добро; або все – зло. Що ж робити далі?\nМудреці виродилися в софістів, вони загадували загадки і переливали з пустого в порожнє. І, як завжди в такі часи, вони звикли до магії. Присмак східного окультизму увійшов в моду в кращих домах. Якщо філософ став салонною забавою, чому б йому не стати фокусником?\nУ наш час нерідко нарікають на те, що середземноморський світ був занадто малий, що йому не вистачало горизонтів, які б відкрилися перед ним, якби він знав інші частини світу. Але це ілюзія, одна зі звичайних ілюзій матеріалізму. Далі язичництво піти не може. У кращому випадку, в інших краях воно досягло б того ж самого.\nРимським стоїкам не потрібно було знати китайців, щоб навчитися стоїцизму. Піфагорійцям не потрібні були індуси, щоб навчитися простого життя або вегетаріанства. Вони вже взяли зі Сходу все, що могли, – навіть занадто багато. Синкретисти не менш, ніж теософи, вірили, що всі релігії – одне. Навряд чи вони навчилися б чогось кращого у ацтеків або у інків. Решта ж світу лежала у темряві варварства.\nПовторю ще раз: Римська імперія була найвищим досягненням людства, але акведуки її були перекреслені страшної таємничим написом. Люди більше нічого не могли зробити. Цей напис повідомляє не про те, що якийсь цар загине, а царство його забере чужинець. Зараз здалася б хорошою звістка про війну або про поразку. Ніхто на світі не міг завоювати Рим, ніхто не міг і виправити його. Найсильніше місто світу слабшало, найкращі речі ставали поганими.\nЯ не втомлюся повторювати, що багато цивілізацій зустрілися з цивілізацією Середземномор’я, що вона вже стала універсальною. Але ця універсальність нікому не була потрібна. Люди зібрали все, що могли, – і цього виявилося мало. І міфологію, і філософію язичництва в самому прямому сенсі слова осушили до дна.\nАле розцвітала магія, а з нею – третя можливість, яку ми назвали поклонінням демонам. Але що могла вона принести, крім руйнування?..\n…велика цивілізація жила, тривали її нудні жорстокості та нудні оргії. Настав кінець світу, і найгірше було те, що світ ніяк не закінчувався. Між усіма міфами і релігіями Імперії був досягнутий пристойний компроміс: люди могли поклонятися кому завгодно, якщо, звичайно, вони погоджувалися покадити заодно і обожненому, але терпимому Імператору.\nЯзичництво тоді вже перебувало в цілковитому занепаді, тож навряд чи воно змогло б утримати своє становище навіть і без появи християнства. Якщо, наприклад, уявити, що Мухаммед проголосив би свій фанатичний монотеїзм вже тоді, без усякої підготовленої християнством основи, середземноморське язичництво так само впало б при першій атаці, як і язичники Близького Сходу.\nСтара віра страшно знесилилась від внутрішніх розбіжностей і зовнішніх домішок.»\nЧестертон досить вичерпно характеризує духовний клімат доби, в якій свій подвиг здійснила свята цариця Олександра Римська. Але варто зупинитись трохи докладніше ще на одному моменті, на якій він вказує, але без детального опису.\nМова йде про захоплення чаклунством та пов’язаними з ним зловісними практиками. Розумним буде звернутись до відомої праці «Доба Костянтина Великого» «батька» культурології, науковця цілком світського і навіть скептичного, Якоба Буркгардта:\n«Частково щоб дізнатися майбутнє, частково щоб вплинути на нього магічними засобами, римляни в добу імперії часто користувалися відразливими методами, звертаючись при цьому до тих самих халдеїв, які читали прийдешнє по зірках.\nЧасто підсумком ставал злочин, і ті засоби, які застосовувалися, не викликають сумнівів.\nКоли Германік виявився жертвою смертоносного чаклунства, нікого не стурбувало, що (щоб забезпечити мага необхідними частинами людського тіла) відбувалися, без сумніву, і інші вбивства.\nАле навіть коли йшла мова не про справжні чари, а тільки про те, щоб заглянути в майбутнє або запобігти нещастю, обряд часто жахав.\nСпостереження над людськими нутрощами не припинялися, поки існувало язичництво. Чиєсь бажання смерті імператору Адріану коштувало життя його улюбленцю Антиною. Прім. автора (він був принесений в жертву щоб магічно підмінити собою імператора).\nРозрізання трупів в магічних цілях, вдихання в них примарного життя, нарешті, викликання духів – все це були досить вживані і аж ніяк не незвичайні способи ворожіння, не кажучи вже про дрібниці, на кшталт любовних зіль. Чаклуни, очевидно, тримали імперію в чималому страху, якщо вже видні і високоосвічені люди могли зазнати такої небезпеки.\nСпостереження над людськими нутрощами мають іншу традицію. У давнину подібний метод був поширений серед різних народів, і об’єктом виступали переважно військовополонені. По суті, це вид ворожіння, але магія впливу чи то увійшла до його складу, чи то, оскільки народна віра в чарівну силу частин людського тіла занадто зміцнилася, щоб людей задовольнив простий extispicium, наші джерела вважають застосування їх в магії впливу само собою зрозумілим.\nЖивучість цього кошмару знову ж можна переконливо довести все на одному прикладі. По суті, всі правителі того часу були надзвичайно схильні до забобонів, але Максенція, сина Максиміана Геркулия, звинувачували в тому, що він розсікав вагітних жінок і дітей, щоб вивчати їх нутрощі, і потай викликав демонів.\nХоча історія ця взята з Євсевія, уявлення про язичництво якого аж ніяк не надмірно точні, а прагнення до достовірності аж ніяк не завжди непереборне, проте, пам’ятаючи про жорстоку і злісну натуру Максенція, немає підстави сумніватися в правдивості даного оповідання.\nМарк Аврелій Валерій Максенцій\nВідповідно, ми не вважатимемо зовсім вже не гідним довіри повідомлення іншого джерела, що за два дні перед смертю володар покинув свій заплямований кров’ю палац і перебрався в приватне житло, оскільки духи-месники не дозволяли йому спати в палаці.\nУ III столітті, без сумніву, подібні випадки відбувалися нерідко. Але цими двома видами чаклунства область застосування людських трупів аж ніяк не вичерпується. Схожий результат досягався, наприклад, шляхом обмивання в крові, позаяк в ній, згідно існуючим тоді уявленнями, полягає основна життєва сила.\nІснувала такого роду розповідь про Марка Аврелія, настільки ж похмура, як і огидна, якщо вважати її істинною; але навіть якщо це вигадка, вона кидає погане світло на час, коли освічені люди могли вірити в подібні речі.»\nЩе раз підкреслимо, ми навели цитату цілком світського авторитетного автора, який навіть критикує в цьому уривку шанованого церковного історика і сучасника подій, Євсевія, тим не менше не сумніваючись в адекватності його свідчень в цьому випадку.\nЯкби там не було, але протистоянне виродженого на той момент язичництва та християнства вилилось в криваву кульмінацію, яка почалась з жахливих гонінь при Діоклетіані і завершилась блискучою перемогою християнства за царювання доброї пам’яті святого імператора Костянтина Рівноапостольного.\nВ епіцентрі цього протистояння опинилась і наша героїня.\nІснує декілька версій як щодо її особи, так і момента і форми її мучництва. Загалом досить дивно, що настільки помітна особа як імператриця, оповита такими таємницями, але при ретельному аналізі цьому можна знайти причини.\nДля початку звернемося до класичної версії її житія за авторством Феодора Дафнопата , відомого візантійського богослова і агіографа (фахівця по життєпису святих) кінця IX – початку X сторіч від Р.Х.\nВ своїй відомій праці «Страждання святого славного великомучня Георгія» він досить велику увагу приділяє святій цариці, яка відкрито сповідувала християнство, під враженням від мужності і шляхетності святого Георгія, якого жорстоко катували, вимагаючи його зречення від віри.\n«20. Дізнавшись все, що сталося зі святим мучеником, і цариця Олександрія також увірувала в ім’я Господа нашого Ісуса Христа і, вийшовши з палацу, з відвагою вигукнула, кажучи цареві: “Буде відомо тобі, цар, що і я християнка і вшановую проповіданого Георгієм Бога”.\nМагнентій (прим. автора: племінник Діоклетіана) каже їй: “І навіщо, пані цариця, ти відкинула безсмертних богів і увірувала в Розп’ятого?”\nВона сказала: “Прагнучи до кращого, я знехтувала найгірше”.\nІ промовивши це, вона вийшла із зібрання, маючи в серці вкорінену віру в Христа. Багато з сенаторських дружин, які побачили, що вона так гаряче увірувала, і знаючи вже за чутками, що сталося з великим Георгієм, також увірували в Господа разом з багатьма іншими жінками.\n21. Цар, вельми сильно скипівши гнівом внаслідок цього, велить вкинути святого мученика в яму з недавно погашенням вапном і протримати там три дні, наказавши стерегти яму, щоб не сталося, каже, будь-якого підступу.\nПісля закінчення трьох днів цар сказав: “Нехай солдати, відправившись, витягнуть кістки того життєсмертного і ретельно приховають їх, щоб не було взято що-небудь з них”.\nОтже, коли воїни прийшли до ями з вапном, зійшлося і сила-силенна народу подивитися на те, що трапилося.\nІ ось, коли вапно було зняте швидше (нашої) мови, – і несподіване диво! – святий мученик Христов Георгій знайдений весь здоровим, не маючи на тілі навіть найменшого плями. Бо ангел Господній був з ним, зберігаючи його неушкодженим від вапна.\nСвятий Георгій у вапні\nКоли ж всі побачили святого всупереч надії недоторканим, то вигукнули, кажучи: “Великий Бог Георгієв і немає Бога іншого, окрім Нього, Який вириває з будь-якої потреби того хто кличе Його”.\nІ цариця Олександрія, коли дізналася про те, що сталося, бігом прибула на місце, вигукуючи: “Один є єдиний Бог християнський, в якого віруючий Георгій ганьбить і бентежить оману ідольську”.\n49. Коли це говорилося чудовим Георгієм, цариця Олександрія суворо викривала нечестя тирана, і багато хто з членів синкліту стали на бік мученика, цар, який промовив хулу і помахом вигнавши його геть, говорив Максиміану і Магнентію: “Що ми зробимо, друзі? Ось все, як бачите, разом з царицею пішли слідом цього волхва і обманщика; і, якого муки піддавши, я позбавив би його життя, – клянусь богами”.\nМагнентій, будучи гостріше Максиміана, сказав: “Якщо, найвеличніший імператор, цей зухвалий НЕ буде відведений на смерть, але ми захочемо ще додавати до нього муки, то це вийде для нас марно і (послужить) причиною не малої печалі. Бо я переконаний, що після нового нападу на нього з нашого боку всі увірують в Розп’ятого”.\n50. Ще не скінчилася його мова, як Максиміан відповів: “Знай, наймогутніший цар, що такого суворого, незвичайно витривалого, страшного і невблаганного чоловіка я не бачив за все моє життя.\nПодивися, увівши в оману царицю своїми закляттями, богів поламав і знищив, твоє непереможне і божественного царство безбоязно збентежив, думки синкліта змішав; ззовні різноманітні і різні муки не перемагають, всередині згубні зілля не виробляють дії, страх не жахає розуму, смерть не жахає душі, обіцянки незліченних благ не пом’якшують; і, коротко кажучи, будь-яка наша вигадка виявилася марною і бездіяльною по відношенню до нього. Що ж ми, нарешті, вигадаєм на нього?\nЗалишається тільки, якщо ти послухаєш мене, застосувати до нього вилучення з людей за допомогою меча, і позбавити твоє царство і нас від його впертості. Бо, коли він і нині виявляє проти нас притаманну йому непереможність проти варварів, ми навряд чи мали б силу здолати його. Отже, цар, як можна швидше промов над ним вирок та висічи з нього разом з життям і безсоромність.\n51. Всі навколишні схвалили ці слова. Тоді імператор Діоклетіан, звелівши привести святого, говорить йому: “Ось, всескверний і трикратно жалюгідний, ти, своєю згубною завзятістю шалено знехтувавши обіцяні тобі від мого царства дари і подолавши своїми закляттями ті страшні і настільки великі муки, не тільки відняв з нашої влади настільки великі натовпи, але ось і славнійшу царицю ввів в оману і богів знищив. Як же ж відплатимо ми тобі нині за настільки велике злодіяння? Звичайно, смертю, яку ти заслужив за те, що насмілився зробити проти нас, як ніхто інший з живучих на землі”. Промовивши це з невимовним гнівом і сумом, він вимовив над ним такий вирок: “Георгія, присвяченого в таїнства галілеян, що відкинув безсмертних богів і показав темряву інших зол моєму царству, який спростував навіть і самих богів, а понад те – підступно обманув нещасну царицю, наказую усікти мечем разом з нею”.\n52. Отже, негайно воїни, взявши їх, вивели за місто. Коли вони з готовністю йшли до бажаної ними нагороди і цариця подумки молилась, як показували глядачам рухи губ її та устремління очей до небес, швидкий на милість Господь почув молитви її і, схваливши її за любов до Нього, за гарячу віру, за презирство до всіх земних благ, попередив удар меча і, коли вона сіла в якомусь місці, прийняв блаженну душу її.»\nМи були вимушені повністю навести цей уривок, оскільки версія Феодора Дафнопата є найбільш повним класичним викладом подвига святої Олександри Римської.\nТреба відмітити декілька моментів:\nПо-перше, однозначно стверджується та підкреслюється її царський сан. По-друге, вона прямо називається дружиною Діоклетіана. Третє, вирішальну роль в її наверненні відіграє подвиг св. Георгія Переможця. Загалом, її навернення та мучництво описане лише в його агіографії. Власного житія свята Олександра не має (хоча є відомою та шанованою святою).\nЦікаво, що стандарти зображення св.Олександри Римської навіть прописані в Єрмініях (толкуваннях) на написання ікон св. Георгія Переможця. Тобто не тільки він має особливе значення щодо впливу на неї, в православній традиції, але й вона відіграє особливу роль в його культі.\nЧетверте, описується момент навернення імператриці Олександри. Тобто, коли вона декларує свою християнську віру – це шокує Діоклетіана та його оточення, і навіть приводить до навернення інших жінок. Тобто християнкою на той момент вона не була.\nП’яте, однозначно стверджується смерть святої Олександри, житіє не залишає інших варіантів.\nМи не дарма перерахували ці моменти так ретельно, оскільки існують спроби поставити цю версію під сумнів. Справа в тому, що в Діоклетіана була, згідно з відомими джерелами (точніше джерелом), лише одна дружина, на ім’я Пріска. Цікаво, що вона була християнкою, як і його дочка Валерія. Але й тут не все так просто. Єдине джерело, де описано долю Пріски – це праця Лактанція «О смертях гонителів». Там про неї написано не багато, але досить інформативно.\n«Імператор (Діоклетіан) же почав лютувати вже не тільки проти придворних, а й проти всіх; перш за все, він примусив дочку (свою) Валерію і дружину Пріску опоганитися жертвопринесеннями.»\nПісля відмови Діоклетіана від імператорської влади, Пріска зазнала переслідувань з боку наступників Діоклетіана – Ліцинія і Максиміана Даї.\nЗа вказівкою Максиміана, який побажав взяти Валерію в дружини, але отримав відмову, Пріска разом з дочкою вирушила у вигнання; вони ховалися від переслідувань з боку влади більше року, блукаючи по східних провінціях Римської імперії.\nРимська монета «фоліс» із зображенням Валерії\nУ 315 році Пріска і Валерія були виявлені поблизу Солуня, і за наказом Ліцинія їх схопили і обезголовили. Тіла Приски і Валерії були скинуті в море. Ось як описує це Лактанцій:\n«Нарешті, видавши заради забаганок своїх такий закон, за яким вважалося дозволеним все, чого б він не побажав, він не зміг утриматися навіть від Августи, яку зовсім недавно називав матір’ю.\n2. Після смерті Максиміана Валерія прибула до нього, вважаючи, що в його володіннях їй буде всього безпечніше затриматися, особливо тому, що у нього була дружина.\n3. Але (ця) тварюка негайно запалала до неї нечестивою пристрастю. Жінка все ще носила траурний одяг, оскільки час (її) скорботи ще не минув. Попередньо пославши сватів, він обіцяв прогнати дружину, якщо вона того потребує.\n4. Та відповіла прямо настільки, наскільки могла: по-перше, негоже думати про шлюб в похоронному одязі, поки не охолов ще порох чоловіка її – батька його; по-друге, його дії будуть несправедливі, і подаючи заради неї на розлучення з вірною дружиною, він може вчинити теж саме з нею; нарешті, негоже було б жінці її імені і положення всупереч звичаю і без прецеденту спробувати іншого чоловіка.\n5. Посланці повідомляють про те, на що вона наважилася. Пристрасть звертається в гнів і лють. Він негайно оголошує жінку поза законом, конфіскує майно, розганяє свиту, умертвляє в тортурах скопців, а її саму разом з матір’ю відправляє у вигнання, але не в певне місце, а безупинно зі знущаннями ганяючи туди-сюди; подруг ж її брехливо засуджує за подружню невірність.\nВалерія ж, проскитавшись 15 місяців різними провинціями в плебейському одязі, в кінці кінців була впізнана поблизу Солуня, схоплена разом з матір’ю і також віддана смерті.\nВели ж на страту жінок при величезному скупченні народу, що жалів про настільки плачевну (їх) долю. Їх обезголовлені тіла були скинуті в море. Так їх цнотливість опинилася і причиною їх загибелі.»\nЗвернемо увагу, що Лактанцій явно співчуває Присці та Валерії. Підкреслює їх шляхетність та цнотливість. Засуджує їх переслідувачів та вбивць. Але…\nПо-перше, він явно стверджує, що під час гонінь вони проявили слабкість і принесли жертвопринесення. По-друге, Пріска загинула на декілька років пізніше, за інших обставин. Третє, св. Георгій Переможець не згадується зовсім. Четверте, Пріска та Олександра це абсолютно різні імена.\nВерсія, що вона прийняла ім’я Олександра при хрещенні не витримує критики. Для цього не було ніяких підстав, оскільки скорш за все вона була історично першою святою з таким ім’ям (хоча в цей самий період загинула св. Олександра з «семи святих дів», але, скорш за все, пізніше та й культ не міг виникнути так швидко).\nОлександра (з давньогрецької – «захисниця чоловіків») – досить розповсюджене на той момент ім’я, яке сприймалося тоді як язичницьке. Загалом, спроби ототожнення Пріски та Олександри Римскої розпочались лише в XX столітті та обмежились Російською православною церквою.\nВ цих версіях стверджується, що на шляху до місця страти їй стало погано, а пізніше Діоклетіан одумався і пробачив її. Таке трактування повністю протирічить усім автентичним джерелам.\nВтім, відсутність історичних джерел про Олександру Римську (за межами агіографічних матеріалів св.Георгія Переможця) породжує певні питання.\nКрім того, деякі класичні церковні джерела (в першу чергу мусимо згадати Симеона Метафраста) не називають св. Олександру дружиною Діоклетіана, хоча не відкидають її сан цариці. В цьому випадку Олександра Римська може бути вдовою когось з попередників імператора Діоклетіана, якого часто називають її чоловіком. Насправді її чоловіком могли бути, як мінімум, наступні імператори: Максиміан Геркулий, Галерий Максиміан, Констанцій Хлор, Марк Аврелій Карін, Марк Аврелій Нумеріан.\nЦе далеко не повний список. Всього дослідники згадують більше 15 імператорів. Теоретично в цьому немає нічого фантастичного. Діоклетіан не був схильним до надмірної жорстокості по відношенню до попередників та навіть конкурентів. Тому цілком вірогідно, що при його дворі могла проживати імператриця-вдова. В цьому випадку вона мусила бути відчутно старшою (принаймні не молодшою) за Діоклетіана, якому на момент початку гонінь було біля 60 років.\nДосить дивно, що християнські автори не звернули увагу на факт розправи над пристарілою жінкою, яка була вражена мужністю і стражданнями святого Георгія, який до того ж мусив бути за віком десь на рівні її онука, адже в усіх джерелах він згадується як молодий офіцер.\nАбсолютно не логічно було б її ототожнювати з імператорською дружиною в цьому випадку. Крім того, самому Діоклетіану було б набагато вигідніше помилувати стару. На відміну від варіанту з дружинока, яка проявила непокірність і під впливом молодого християнського воїна кинула публічний виклик своєму чоловіку та володарю. В цьому випадку милосердя як раз могли прийняти за слабкість.\nХарактерно й те, що в християнській іконографії Олександру Римську традиційно зображають як відносно молоду та привабливу жінку. Про це є навіть прямі вказівки в керівництвах до написання ікон.\n«Типу грецького, середніх років, є красива. У довгій, прикрашеної туніці і тозі, на голові вінець, у вухах сережки. Можна писати хартію».\n– «Керівництво до писання ікон святих угодників Божих». Фартусов В.Д., М. 1910).\nЗвісно, само по собі воно не є свідченням про її вік, але іконографічна традиція зображення святих виникає не на рівному місці і формується поколіннями. Здається логічним висунути таку гіпотезу:\nСкоріш за все, Олександра Римська дійсно була дружиною Діоклетіана. Домінуюча православна традиція, яка сходить до безпосередніх свідків гонінь наполягає саме на цьому. Те, що в пізніших агіографічних джерелах деякі автори могли її так не називати – не відміняє загальної переконаності в цьому. Крім того, певні докази того, що вона не може бути Пріскою – і з малою вірогідністю імператрицею-вдовою – ми наводили вище.\nНайімовірніше, вона була другою дружиною Діоклетіана. Він був розгніваний на свою дружину-християнку Пріску і, хоча вона й принесла жертви, він розлучився з нею. Крім того Пріска, з якою він прожив багато років і мав дорослу дочку, могла просто вже не приваблювати його як жінка. Наврядчи вона була принципово молодша за нього. А після початку гонінь на це наклалась особиста неприязнь і недовіра.\nПроте, він обрав відносно в м’який варіант і, розлучившись, відправив її до дочки, не позбавивши при цьому певного покровительства.\nПотім одружився на молодій та привабливій жінці, яка, швидше за все, не мала ніякого відношення до християнства (як ми згадували вище, свята Олександра навернулась безпосередньо під час страждань святого Георгія).\nВідсутність згадок про неї в інших джерелах, крім агіографічних, легко пояснюється. Діоклетіан міг настільки розлютитись, що застосував damnatio memoriae (лат. прокляття пам’яті), прийнявши спеціальні міри щодо викреслювання згадок про неї. В це неважко повірити, він, швидше за все, відчував себе приниженим як імператор і як чоловік.\nХристияни ж не звернули на цей нюанс уваги, тим більше в їх пам’яті вона залишилась більш ніж добре. Отже, ми можемо бачити, що найбільш традиційна версія житія св. Олександри Римської є водночас найбільш вірогідною.\nМи вже згадували про величезне значення взаємозв’язку між Олександрою Римською та Георгієм Переможцем. Святий Георгій теж є більш ніж знаковою персоною.\nПо-перше, варто звернути увагу на те, що він прославлен не просто як мучень, а як великомучень. Зараз досить розповсюджена думка, що великомучні – це мучні, які пережили особливо важкі страждання за віру. Але це зовсім не так.\nНасправді, поняття «великомучень» позначає особу знатного походження, яка прийняла мучеництво за віру. Ба більше, як з давньогрецької так і з латини воно дослівно перекладається як «знатний свідок».\nЦе цікаве підтвердження певної сакралізації аристократії в християнській традиції. Особливо цікаво, що більш однозначно це було виражене саме у перших християн, яким люблять приписувати різноманітний «демократизм».\nСкульптура римської аристократки\nБезумовно, навернення та натхнення на шлях святості імператриці було найбільшим досягненням Георгія Переможця в його земній боротьбі. І ця перемога була куплена його кровью.\nЗ іншого боку, образ святого Георгія асоціюється в нас в першу чергу з його перемогою над драконом.\nВ сучасному християнстві, на жаль, домінує метафоричне трактування цього двобою, як символічної перемоги добра над злом. Хоча в усіх джерелах ця подія однозначно описується як цілком реальна.\nЄ різні трактування. Зокрема в деяких версіях стверджується, що Георгій переміг дракона силою молитви і той йому добровільно підкорився. Крім того, в східно-слов’янській традиції «диво Георгія о зміє» приписується святому вже після завершення земного життя. Тобто вважається, що він спустився з Небес щоб захистити призначену в жертву дівчину та зупинити чудовисько.\nВ грецькій ж традиції диво вважається прижиттєвим. Варто підкреслити, що саме грецька традиція може вважатись першопочатковою та автентичною. В описах дива завжди присутні декілька фактів:\nПо-перше, дракон тероризує місто, яке не може перемогти чудовисько зусиллями своїх громадян. По-друге, йому починають приносити людські жертви, щоб якось обмежити його агресію. Третє – дракон живе в озері. Четверте – подія локалізується на Близькому Сході, і навіть точніше – на теренах сучасного Лівану.\nВиникає питання: з чим насправді міг зіштовхнутись Георгій (на той момент –римський офіцер) та чому подія вважається дивом, навіть якщо перемогу він здобув за допомоги зброї?\n«Святий Георгій», Гілліс Коньє\nНаведем маленьку цитату з книги відомого зоолога Володимира Дієнця «Пісні драконів»:\n«Найзнаменитіший крокодил-людожер – Густав – величезний самець, що живе в мілководді північної частини озера Танганьїка.\nВ основному він тримається на території Бурунді, але кожен раз, як за ним відправляється чергова мисливська експедиція, перебирається в Танзанію або Конго-Заїр, благо Бурунді країна маленька і до кордону завжди недалеко.\nОсь уже кілька десятків років він успішно уникає численних пасток і виробив звичку дражнити мисливців, перш ніж підкрастися до них і вбити. Коли за ним не полюють, він не особливо обережний і став героєм кількох документальних фільмів.\nМісцеві жителі бояться його до такої міри, що, за чутками, приносять йому людські жертви і моляться. Вони стверджують, що Густав вбив понад триста чоловік і нерідко винищує людей просто заради розваги, залишаючи тіла недоторканими. Кажуть також, що це найбільший нільський крокодил в світі, довжиною близько семи метрів, хоча вимірювали його тільки по фотографіях.\nНільські крокодили, що живуть далі від екватора, такими великими не виростають – мабуть тому, що майже перестають рости взимку. Густав настільки сильний, що може полювати на дорослих бегемотів.»\nГустав з «побратимами»\nУточнимо, на даний момент «Густав», імовірно, живий і продовжує полювати на людей. Насправді, інформації про нього більш ніж багато, але факт залишається фактом: при технологіях 2020 року – його все ще не вполювали.\nНільського крокодила його розмірів дуже важко вбити вогнепальною зброєю, а тим більш – холодною. Крім того, його людожерство носить майже неминучий характер через те, що люди є доступнішою здобиччю для хижака його розмірів. Щось на кшталт антилопи вполювати йому вже важко.\nЯке відношення має ця ілюстрація з африканського континенту до «Дива Георгія з драконом»?\nПряме, бо за доби античності нільські крокодили ще жили на Близькому Сході, зокрема на теренах Лівану. Зустрічались вони дуже рідко, але це лише підвищувало можливість для окремих екземплярів виростати до неймовірних розмірів через низку конкуренцію. Крім того, люди могли довго його не помічати. Доки не стало запізно.\nЧи був би приречен надкрупний крокодил полювати на людей в таких умовах? Безумовно. Чи виявились би воїни та мисливці того часу беззахисними проти нього? Безумовно. Чи були характерні для культури тогочасного Близького Сходу людські жертвоприношення та культи богів-звірів? Безумовно.\nЄдине, що є в цій ситуації стає майже неможливим – це перемога воїна, який зміг холодною зброєю вдарити в око (майже єдиний варіант вбити такого супротивника суто з фізіологічних причин), атакуючу тварину вагою біля тони, при цьому відійти з лінії атаки, не попасти під удар хвостом (який просто вбив би його), і все це з урахуванням того, що поруч була дівчина яку він мусив захистити.\nНе варто забувати, що це буквальне трактування ніяк не відміняє величезного духовного значення подвига. Ціле місто, яке опустилось до рівня людських жертвопринесень (які навіть римські язичники намагались забороняти) – потім було охрещєне.\nТаким чином ми бачимо, що послідовний аналіз даних, які вважались легендарними, як про святу Олександру Римську, так і про святого Георгія Переможця, радше призводить до визнання вірності буквального сприйняття їх агіографічних матеріалів, які сьогодні навіть в християнських колах трактують як легендарні та символічні.\nПідсумовуючи історію святої цариці Олександри Римської, ми мусимо звернути увагу на те, що її подвиг носив колосальне значення для народження християнського світу в сучасному розумінні цього слова. Мучництво імператриці вже було моральною перемогою християнства на рівні імперії і впевнено проклало шлях до пермоги матеріальної, явленої в славне правління доброї пам’яті св. Костянтина Рівноапостольного.\nДля оформлення цього тексту була використана «картина Свята цариця Олександра, піднесена на небо»\n(К. П. Брюллов, 1845)\nрелігія, фемінізм, філософія, юрченко\nПопередня стаття: «No smoking» – «no politiсs». Куріння, як політичний феномен\nНаступна стаття: 30 світлин жінок до та після того, як вони стали феміністками


Лисі медсестри, 65 врятованих тварин, безкоштовна допомога – про невідомих героїв війни з коронавірусом | Global Village\nЛисі медсестри, 65 врятованих тварин, безкоштовна допомога – про невідомих героїв війни з коронавірусом\n19 Березня, 2020 by angrbird No comment(s) Головна\nЗвичайна людяність як дієвий засіб в умовах пандемії. Історії цих лікарів, медсестер, волонтерів і просто добрих сусідів вселяють надію: не все так погано з милосердям та співчуттям у мешканців планети Земля, і альтруїзм – зовсім не забуте нами поняття. Бо навіть незначні, але такі вчасні прояви любові до ближнього повертають посмішки стомленим обличчям, витягують з безодень розпачу і рятують життя. Про переважно безіменних героїв війни з коронавірусом з різних країн, просто Людей.\nМедсестри в Ухані (Китай) повністю поголили голови: бо вірус може осідати на волоссі, надто довгому. Крім того, волосся часто заважає швидко одягти захисний костюм, а для медперсоналу «на передовій» нерідко дорога кожна секунда. Ті, що доглядають хворих на СОVID-19, також не завжди мають можливість скористатися вбиральнею, тому чи не всі носять підгузники для дорослих. Молоді жінки також приймають препарати, що затримують місячний цикл – бо елементарно нема часу, щоб змінити гігієнічну прокладку.\nIнженер в Брешії (Італія) надрукував клапани для реанімації на 3D принтері і врятував життя. В госпіталі, де ситуація з коронавірусом залишається однією з найсерйозніших в країні, саме закінчилися згадані деталі. А без них неможливо підключити хворих до рятівного обладнання. Виробник клапанів, до якого звернулися, нічого втішного сказати не зміг: на складі було порожньо. На щастя, місцевий умілець приніс до шпиталю свій 3D принтер, переобладнав його протягом кількох годин, а відтак життєво необхідні клапани просто почали друкувати. З їхньою допомогою ще того ж дня 10 хворих на коронавірус під’єднали до апарату штучного дихання.\nОголошення в пральні в житловому комплексі в США: дівчина, яка виготовляє мило, просить бажаючих взяти собі, скільки потрібно, і обіцяє зробити ще, безкоштовно: тому, що зараз всім варто часто мити руки.\n«Будьте, як Ребекка!». В США поширюється флешмоб за прикладом молодої жінки Ребекки Мери з м. Бенд, штат Орегон. Вона саме прямувала до супер-маркета, як раптом почула, що її кличе якась старенька. Пенсіонерка, що сиділа в своєму авті, мало не плачучи, попросила купити продуктів. Бо їй та чоловікові – за 80, родини поруч не мають, а до магазину йти бояться. Адже там – натовп бажаючих купити геть усе, тим часом, як літні люди – в групі ризику. Ребекка взяла в пенсіонерки гроші і список покупок, щоб через якийсь час повернутися з повними торбами.\nУ своєму Твіттер-повідомленні Ребекка закликала усіх наслідувати її приклад – не зважати на масові істерію та паніку і допомагати тим, хто потребують, бодай дрібницями. Заклик Ребекки почула вся країна: сьогодні чи не в кожному населеному пункті Америки волонтери поширюють свої контакти в соцмережах з проханнями звертатися до них усім, хто з якихось причин не може самостійно піти до аптеки чи крамниці.\nА ось так переобладнали вуличну бібліотеку – всі, хто потребують їжі, можуть скористатися.\n… Або Санта-Клаусами навесні. В містечку Пендлтон (Південна Кароліна, США), мама та її син і донька-підлітки постукали до дверей кількох десятків своїх літніх земляків – роздавали пакунки з туалетним папером, антисептиками та іншими дрібницями першої необхідності. Свої імен не назвали.\nНа сторінці Фейсбук-групи «Buy and Sell» («Купи-продай») одна з учасниць розмістила оголошення такого змісту: оскільки зараз в школах карантин, приходьте до мене додому, заберіть приготований обід для вашої дитини. Жінка подала свою адресу, кожен бажаючий може взяти собі контейнер з їжею з порога її оселі. Окремі пакунки – для тих, хто мають харчові алергії.\nАсія та Джавад Джавед, власники дрібної крамнички з Шотландії, накупили медичних масок та спиртових гелів на 2000 фунтів – щоб роздавати їх безкоштовно літнім людям.\nТак само роблять власники ще одного магазину в Едінбурзі – роздають пенсіонерам пакунки з туалетним папером, милом та домашніми хімікаліями.\nА сім’я з Пенсильванії (США) просто пропонує всім бажаючим – підходьте і візьміть собі в нас туалетного паперу, просто так (див. фото нижче).\n65 тварин-безхатьків – в одному будинку. Невеликому, про його власницю відомо лише, що звати міс Чен (Китай), і що надала притулок 65-ти домашнім тваринам, покинутим кішкам та собакам. Ті залишилися без господарів, коли епідемія коронавірусу почала набирати обертів. В Китаї законодавство дозволяє тримати всього одну тварину, до того ж, коли стає відомо, що її господар – носій коронавіруса, тварину вбивають.\nЛікеро-горілчане виробництво випускає антисептики – безкоштовні. Замість алкоголю, як було досі, Shine Distillery в Портланді, Орегон, почало виготовляти на своєму обладнанні гелі-санітайзери для рук. Щоб роздавати їх безкоштовно всім бажаючим, адже саме дезинфектори зараз розбирають в першу чергу по всіх крамницях. Портландський приклад виявився «заразливим» – ініціативу підхопили виробники алкоголю з Такоми, штат Вашингтон.\nФітнес-тренер в Іспанії проводить заняття на даху для сусідів на карантині. Поки всі змушені сидіти по домівках, це ще не привід, щоб втрачати форму. Молодий чоловік демонструє вправи для усіх бажаючих, що наслідують його рухи в себе на балконах.\nБригада лікарів з Китаю, що подолали коронавірус в себе вдома, вирушили до Ірану. Щоб надати допомогу своїм тамтешнім колегам та їхнім пацієнтам.\nЩе раніше те ж саме зробила група інших китайських медиків, що приїхала до Італії. Загалом Китай доправив на Аппенінський півострів 31-у тонну медичних засобів для боротьби з коронавірусом.\nFacebook, https://interestingengineering.com/, https://www.boredpanda.com/\nGlobal Village, Лусія Адомайте та Ілона Бальюнайте (Bored Panda)\nФото: https://time.com/, https://interestingengineering.com/, https://www.boredpanda.com/, https://www.nbcnews.com/


11 Грудень 2018, Київ 06:43\n17 Лютий 2010, 20:00\nНародний депутат Анатолій Матвієнко\nГості: народні депутати Анатолій Матвієнко (НУНС) і Ольга Боднар (БЮТ)\nІнна Кузнецова: Вчора парламент скасував своє попереднє рішення щодо проведення чергових виборів депутатів рад на 30 травня.\nМені навіть заціпило, начебто, стосовно цього скасування, тому що незрозуміло: будуть вибори чи не будуть вибори? Чому це так було? Наскільки це для ВРУ питання? Адже там не все так просто з Конституцію.\nПане Матвієнко, скажіть для початку. Це політичне рішення чи правове?\nАнатолій Матвієнко: Це рішення політичне. Воно й правове, але за межами правового поля, бо це є акт ВРУ.\nЯ вважаю його неконституційним. Хтось вважає, що Конституцію можна переступити трошки, а потім щось виправити заднім числом. Я вважаю, що Конституцію не можна порушувати.\nБільше того, ми порушили не тільки Конституцію. Бо в чому є проблема? Проблема полягає в тому, що прикінцеві положення, які визначали дати виборів в 2010 році, чітко вказали, що норма 5 років повноважень відповідних місцевих рад вступає в силу після того, як ВРУ нового скликання набуде повноважень.\nВсі ради були сформовані і приступили до своєї роботи до набуття повноважень новобраної ВРУ в 2006 році. А це означає, що вибори мають бути, за нормою, 4 роки. А якщо, за нормою, 4 роки, то вони мають бути весною, найпізніше 2010 року.\nПостанова про те, що вибори відбуваються 30 травня, є законною, конституційною і ВР виконала свою місію, призначивши ці вибори.\n- Я хотіла б ще запропонувати послухати думку Анатолія Гриценка.\nАнатолій Гриценко: З одного боку, призначені на 30 травня вибори самі, власне, призначені вже з порушенням Конституції, тому що обиралися ці депутати в березні місяці, тому так за вуха притягли термін вступу їх на конкретні посади.\nЗ іншого боку, є законодавча норма, що місцеві вибори повинні фінансуватися з бюджету окремим рядком. Такого рядка зараз в бюджеті немає.\nНорма виборів в 2010 році – це є законна, конституційна норма.\nАнатолій Матвієнко: Анатолій Гриценко не читає прикінцеві положення Конституції, тому йому за вуха щось притягли, включаючи цю думку.\nЯ ще раз повторюю: норма виборів в 2010 році – це є законна, конституційна норма. Перенесення виборів (5 років, нібито, які записані в Конституції) вступило в силу лише з моменту набуття ВРУ своїх повноважень. Тому ці ради мають 4 роки.\nТепер стосовно бюджету.\n- Рядок місцевого і бюджету і…\nПролонговуються місцеві вибори під можливі парламентські.\nАнатолій Матвієнко: Це є проблема.\nНі, в місцевому бюджеті не може бути рядок, тому що вибори місцеві фінансуються з державного бюджету.\nБезперечно це невирішена проблема. Це може говорити про те, що ми порушуємо Бюджетний кодекс, може говорити про те, що ми порушуємо закон «Про бюджет», але я можу гарантувати, що ми не порушуємо жодної норми Конституції.\nІ тому якщо ми прийняли, щоб зі Стабфонду виділити гроші, навіть якщо ми прийняли б навіть одну дванадцяту, кожний місяць ми виділяємо, то в 2009 році були гроші на вибори президентські.\nТому навіть з цих міркувань я тут не бачу серйозної колізії, тим більше я не бачу конституційного порушення.\nАле ж є ще одна норма, за яку знову ж таки не говорить ніхто. Ми маємо рішення КСУ по Тернополю. Ви пам’ятаєте, що ми прийняли рішення у грудні про те, що до 15 березня в Тернополі мали бути вибори, а 3 березня прийняли рішення про те, щоби цю постанову вважати нечинною, так як ми зараз прийняли норму по місцевих виборах.\nІ КСУ визнав, що ВРУ може призначати вибори, але вона не має повноважень визнавати нечинними оголошені вже вибори.\nРішення КСУ – це є конституційна норма. Її треба виконувати, її ніхто не може заперечити. По Тернополю як прецедент розповсюджується й на рішення, яке ми визнали нечинним.\nТому маємо декілька абсурдів.\nЧому суспільний запит, нібито, налаштований на їх перенесення? По-перше, я так розумію, що пролонговуються місцеві вибори під можливі парламентські. Це політичне рішення.\nДруге. Дійсно мали б ми сьогодні дати нові виборчі закони, які формували б місцеві вибори на мажоритарній основі. І всі кричать, що не може бути пропорційних виборів. І я з цим погоджуюся.\nАле якщо ми це вже хотіли б вирішити, то ми могли б, оскільки законопроекти є, є і президентські, є і авторські депутатські. Ми могли б їх в режимі скороченого розгляду прийняти ще до навіть початку виборчої кампанії. Або якщо навіть почали формуватися ТВК, то це ще не було пізно - до моменту висунення кандидатів на здобуття статусу депутата місцевих органів влади. Ми могли б це вирішити. Не було б тут неконституційності.\nАле я скажу, що й в 2011 році, швидше за все, якщо не буде дочасних виборів парламентських, то вибори місцеві будуть в 2011 році, бо зараз прийняте рішення терміново розглядати зміни до Конституції, то вони будуть так само за пропорційною системою. Бо дві мегафракції, а це БЮТ і Партія регіонів, вони ніколи не підуть на мажоритарні вибори.\n- Вчора, коли було дату скасовано, а жодного рішення не було прийнято, нібито, це було віднесено для напрацювання у комітеті.\nУ ці хвилини відбувається засідання профільного комітету. І з нами на зв’язку перший заступник голови профільного комітету, народний депутат України Ольга Боднар.\nПані Боднар, чи дійшли якоїсь згоди, якісь напрацювання почалися саме на засіданні?\nОльга Боднар: Ні, насправді це не так. Насправді є доручення голови ВРУ першому заступнику Лавриновичу створити відповідну групу з представників всіх фракцій, а також нашого комітету і під його головуванням така група повинна це все опрацьовувати. Це вже не є віданням нашого комітету, а є от саме така робоча група, яка не підпорядкована нашому комітету.\nНаш комітет розглянув необхідні законопроекти, які стосувалися можливої форми проведення цих виборів. З нашого боку немає ніяких проблем і стосовно інших питань.\nАле, на жаль, сьогодні прийняте таке рішення, що цим має займатися перший заступник голови ВРУ Олександр Лавринович.\n- Ми можемо сказати, що це знову ж таки політичне рішення, оскільки пан Лавринович представник Партії регіонів? Чи ні?\nОльга Боднар: Я підозрюю, що це не просто політичне рішення. Я називаю це «пустили рибу у воду», тому що автором закону, який є далеко недосконалим «Про вибори Президента України», одним із співавторів, є якраз пан Лавринович. І яким чином він вміє маніпулювати правовими нормами, то ми це вже чудово побачили протягом прийняття того закону, а також 3 лютого поставили таку чудову масну крапку.\nТому в даному випадку мене це непокоїть. Я не знаю, чи будуть представники фракцій інших працювати, але подібний факт є. І я не можу відкидати, що це не просто політика.\n- Вчора народний депутат Андрій Шкіль говорив про те, що ви будете збирати підписи до КСУ за поданням. Вже почався цей збір підписів?\nОльга Боднар: Це абсолютно ганебна постанова. Ми вже почали збирати підписи.\nЗвісно, будемо звертатися до КСУ, тому що, прийнявши регламент, а він ще тепленький, і маючи Конституцію, якщо ми її маємо і поважаємо, такого робити взагалі не можна - відмінити дату, не призначивши ніякої іншої, не аргументувавши її нічим.\nТим більше, як можна відмінити дату? На сьогодні Конституція така, як є. І на сьогодні навіть 30 травня є вже умовним компромісом між всіма фракціями, тому що насправді мав би бути квітень місяць приблизно.\n30 травня – це вже був компроміс в залі, тому що розуміли, що треба трішечки врахувати те, що ми будемо знаходитися у виборчому процесі щодо президента, треба було би якимсь чином зробити маленький люфт.\nА зараз в нас взагалі всі місцеві ради у підвішеному стані. І коли там кому заманеться, хто стане з якої ноги і вдягне які там, а чи з чаплі, чи зі страуса туфлі, то я не знаю.\nЯ дуже підозрюю, що це пов’язано саме з тим, що є політична сила, яка зацікавлена в тому, щоби розпустити парламент і провести одночасно вибори в місцеві ради, а також до парламенту…


Специфіка макіяжу для великих очей | Elegance and beauty\nСпецифіка макіяжу для великих очей\nВідмінні характеристики мейкапу\nОбраз для опуклих очей\nРекомендації блакитнооким дівчатам\nПоради візажистів для карооких дам\nЯкщо ви робите макіяж для великих очей, особливу увагу приділіть формі брів. Величезне значення має їх товщина. Тонкі брови зовсім не підходять до великих, опуклим і великим очам. Бажано, щоб брови дівчина не выщипывала зовсім, а залишила природну товщину і форму, злегка підкоригувавши їх.\nЯкщо ви маєте овальну форму обличчя, то необхідно забути про велику кількість туші на століттях. Очі не варто подовжувати за допомогою стрілок, тому що від цього вони будуть виглядати більш опуклими. Варто зробити брови у формі ниточок.\nВаріанти на фото макіяжу для азіатських очей\nДуже важливо для жінок з овальним обличчям використовувати пастельну гаму як для губ, так і для тіней.\nЯкщо у вас трикутна форма обличчя і великі очі, то особливу увагу необхідно приділити останнім. Якщо ви неправильно їх виділіть, то, швидше за все, отримаєте вид інопланетянина. Тому намагайтеся не фарбувати їх занадто яскраво і не використовувати занадто викликає мейк-ап, а краще дотримуйтеся помірності в усьому.\nЖінки, що мають квадратний або круглий тип особи, можуть дозволити собі додаткові надмірності. Завдяки тому, що очі на тлі такої особи не здаються довгими, можна дозволити собі і стрілки на верхньому столітті. Вибирати тіні при цьому можна не тільки світлих і темних тонів. Помаду і блиск бажано використовувати нейтральні або дуже світлих відтінків.\nЗелені очі бувають різних відтінків: світлі, темні, жовтуваті і зелено-блакитні. Дуже важливо при цьому правильно підібрати колірну гамму тіней. Якщо колір яскраво-зелений, то чудово підійдуть винні відтінки фіолетового кольору (бузку, фіалки і т. д.). При цьому вони відмінно виглядатимуть з темно-коричневою або графітової тушшю, крім того, блідо-рожевого або персикової помадою або блиском для губ.\nВсім іншим підходять тіні з відтінками червоного, помаранчевого, сливового, рожевого кольору. Однак використовувати їх необхідно дуже акуратно. Макіяж для великих зелених очей можна зіпсувати, якщо вибрати колірну гамму, яка ще більше буде їх збільшувати. До такої панелі можна віднести різні відтінки зеленого і салатового кольору.\nНе варто використовувати і яскраву помаду або рум’яна червоних кольорів. Вони мають дуже насичений колір і тому здатні знищити виразність зелених очей, роблячи їх яскравими і такими, що викликають.\nІноді зустрічаються дівчата з опуклими великими зеленими очима. Безумовно, це самий вагомий недолік, який можна приховати за допомогою косметики. Якщо правильно підібрати колірну гамму тіней, то проблему можна буде візуально усунути. Великі опуклі очі найчастіше приховують під темними кольорами тіней, які наносяться на верхню повіку.\nДля цього краще всього вибирати сіро-блакитні, темно-бузкові і фіолетові тіні. З рум’янами і помадою також варто бути обережніше. Вибирайте світлі пастельні кольори і відтінки, використовуйте переважно блиск для губ.\nТуш можна вибирати синю або бузкову. Уникайте чорних і коричневих палітр фарб: вони можуть ще більше видавати ваші недоліки і повністю зіпсувати макіяж для опуклих очей.\nНа величезні очі краще зовсім не наносити тіні.\nЯкщо вже є таке велике бажання, вибирайте пастельну світлу гаму пісочних відтінків. Перевагу слід віддавати персиковим і рожевим тонам губної помади та блиску для губ.\nМакіяж для великих очей блакитного кольору має свої особливості. Використовувати необхідно контрастні тіні світлих відтінків і кольорів (помаранчеві, жовті, пісочний). Вони особливо гармонійно виглядають на великих опуклих очах і чудово поєднуються з матовою помадою бузкових відтінків.\nПри цьому слід пам’ятати, що великі блакитні очі не повинні бути підкреслені стрілками на верхньому і нижньому столітті. Це збільшить їх. Максимально, що можна при такій формі око, — це туш. Вона повинна бути будь-яких відтінків, за винятком синього кольору. Блакитна або синя туш ще сильніше підкреслить опуклість великих блакитних очей.\nТональний крем або пудру необхідно використовувати лише ту, яка максимально здатна приховати всі недоліки шкіри і при цьому надмірно не навантажувати сам макіяж.\nКолір помади або блиску для губ може бути світлих тонів ( рожевий, персиковий) без додаткового ефекту мокрих губ.\nМакіяж для великих карих очей може бути лавандового або бірюзового відтінку. Такий колір тіней максимальним чином робить погляд особливо виразним і глибоким.\nДля темних великих чорних очей рекомендується використовувати кольорову гаму декількох відтінків. При цьому кольори повинні плавно переходити від самого світлого тону, який необхідно наносити в кутку очей, до самого темного.\nКолір помади можна використовувати більш яскравих відтінків: червоний, червоний, малиновий. Не варто переборщувати з косметикою, тому що кароокі жінки від природи дуже виразні і яскраві, а зайвий помітний макіяж для великих очей може тільки зіпсувати природну красу.\nЖінкам, які мають неординарну зовнішність і великі очі, до вибору косметики слід віднестися дуже обережно. Не потрібно занадто сильно розмальовувати собі обличчя в яскраві кольори. Використовуйте переважно нейтральну пастельну гаму і матові відтінки. Вони більш приглушені і не так яскраво виділятися на загальному фоні особи.\nВідмовитися доведеться і від модних стрілок. Вони здатні тільки збільшити очі і надати їм ще більш круглу і опуклу форму, що в підсумку приверне ще більшу увагу оточуючих.\nДля губ також використовувати звичні пастельні відтінки. В даний час вони є в косметичних салонах в розмаїтті.


Інвестиції в турецьку нерухомість – блискуче капіталовкладення – Фінанси » Cайт цікавих подорожей\nВи переглядаєте: Головна > Все про Туреччину > Інвестиції в турецьку нерухомість – блискуче капіталовкладення – Фінанси\nТурецька нерухомість представляє величезний інтерес для багатьох інвесторів з усього світу. Туреччина\n- Дуже розвинене курортне держава, тому придбання нерухомості на курортах Туреччини вигідно в першу чергу для подальшої здачі її в оренду. Ще при покупці нерухомості в країні автоматично видається дозвіл на проживання. При покупці вілли або будинку у власність передається разом з об'єктом і ділянка, на якій розташовується нерухомість. А для покупки будь-яких об'єктів турецької нерухомості майже немає ніяких перешкод.\nОсобливо привабливо виглядає турецька нерухомість для великих інвесторів. Характерна особливість усіх теплих країн, до числа яких належить і Туреччина, наступна – будівництво тут ведеться дуже швидко. Наприклад, споруда цілого котеджного селища займає не більше восьми місяців. При вкладенні грошей у будівництво вже через рік можна отримувати величезний прибуток від продажу об'єктів. Вона складе від тридцяти до шістдесяти відсотків. Також, якщо вкладати гроші в ще недобудований об'єкт, можна заощадити приблизно сорок п'ять відсотків вартості нерухомості.\nУ Туреччині виділяють три напрями інвестування будівництва: короткострокові інвестиції, інвестиції в комерційну нерухомість і інвестиції у великі житлові масиви і комплекси.\nНайбільш складною в Туреччині вважається реалізація проектів комерційної нерухомості при будівництві будинків відпочинку і готелів.\nВідволічу вашу увагу на хвилинку і хотів би запропонувати вам придбати чудовий ламинат quick-step киев все що вам можу сказати на сайті представлено широкий асортимент який прийдеться до вподоби багатьом!\nНачебто це правильне вкладення грошей, адже крім зростання вартості на нерухомість, вона ще дає і постійний дохід. Але подібний бізнес вкрай нестійкий, тому що залежить багато в чому від успішної реалізації путівок туристичними агентствами. Окупність подібних проектів складає в середньому п'ять-вісім років. Але вартість турецької нерухомості за весь період зросте як мінімум в два рази. Аналітики пов'язують це з щорічним зменшенням кількості земельних ділянок, виділених на узбережжі для забудови під готелі.\nНа багатьох курортах Туреччини сьогодні можна придбати вже готовий бізнес, наприклад, купити готелі в Кемері, Бодрумі, Аланії, Чешме або ж вкласти гроші в придбання земельної ділянки і побудувати свій готель.\nПопулярність відпочинку в Антальї, Сіде, Мармарісі, Фетхіє, Белеку, Кушадаси і інших курортах Туреччини значно підвищила інвестиційну привабливість всієї турецької нерухомості.\nСьогодні найперспективнішим напрямком вважаються інвестиції в комерційну нерухомість Туреччини. Це ідеальний варіант для відкриття свого бізнесу або розширення вже існуючого. Подібні інвестиції дозволяють отримувати прибуток від будівництва, від продажу або здачі об'єкта в оренду.


росія готує нові удари по Україні, стягує армію та колосальну кількість техніки - Зеленський\nчетвер, 30 червня 2022, 03:37\nПро це Президент України Володимир Зеленський заявив під час виступу перед парламентом Південної Кореї, передає кореспондент Укрінформу.\n«Дійшло вже до того, що росія відверто шантажує світ ядерною та хімічною зброєю, але працюючи стратегічно потрібно захищати людей тут і саме зараз захищати тих, кому російська армія загрожує безпосередньо. 47 днів ми захищаємося фактично від усієї російської армії, від боєздатних її частин. ЗСУ борються героїчно, дуже мудро, раціонально», - сказав Зеленський, наголосивши, що Україна, звісно, отримує домогу від низки країн світу, за що дуже вдячна.\nЯк повідомляв Укрінформ, 24 лютого президент російської федерації володимир путін оголосив про початок масштабного вторгнення в Україну. Війська рф обстрілюють та руйнують ключові об'єкти інфраструктури, проводять масовані обстріли житлових районів українських міст і сіл з використанням артилерії, реактивних систем залпового вогню та балістичних ракет.\nКорея Зеленський Війна з росією


Школярів Львівщини запрошують у «Школу юного правника» | Яворів Інфо\nШколярів Львівщини запрошують у «Школу юного правника»\nУ березні, на юридичному факультеті Львівського національного університету імені Івана Франка, стартує «Школа юного правника». До участі у безкоштовному навчанні запрошують школярів 9-11 класів, які мріють в майбутньому освоїти фах юриста. Про це інформують у прес-службі ЛОДА.\nДетальнішу інформацію можна отримати за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 16, кім.103 (Центр неперервної освіти), або за тел.: (032) 239-44-89, 067-70-599-62, e-mail: cno-ipodp@ukr.net


Як не платити податок на авто? - Бесплатная консультация Вадима Морозова\nНаприкінці 2014 року автовласники отримали новорічний подарунок, який полягав у новому транспортному податку, або як його тоді подали – податок нарозкішні автомобілі. Тоді об’єктом оподаткування були автомобілі, вік яких не перевищував 5 років, а об’єм циліндрів двигуна становив більше трьох літрів. За кожний такий автомобіль власник повинен був платити по 25 тис. грн.\nТакий податок викликав багато критики. Так, наприклад сплатити його потрібно було за Toyota Camry, MERCEDES E-Class 220 D 4 Matic, LEXUS GX PREMIUM, PORSCHE Cayenne, BMW X6 М individual, BMW 7-series 750 LI XDRIVE Long, INFINITI JX 35, LAND ROVER Range Rover STARTECH, TOYOTA Land Cruiser 200 та за подібні авто, об'єми двигунів яких більше 3 літрів.\nУ той же час не оподатковувалися багато моделей автомобілів Mercedes-Benz, Audi, Porsche, Lexus, LAND ROVER оскільки на багатьох з них встановлювалися двигуни з об’ємом менше трьох літрів.\nЮристи оскаржують транспортний податок у судах різних інстанцій, адже приймаючи цей податок, народні обранці (свідомо чи ні) залишили можливість автовласникам його не платити. З іншої сторони, є підозра, що цей податок взагалі видасться збитковим для держави. Затрати на його адміністрування (ведення справ, його стягнення, перевірка даних ТЗ, надсилання повідомлень тощо) можуть перевищити реально стягнуту суму.\nДля более подробной консультации звоните по номеру 0984326402\nМетки: Таможенный адвокат , Налоги, Автоадвокат, Права


Волоколамське шосе буд.6\nКутузовський пр-т д.43\nвул. В. Новгорода д.13\nКомісійний магазин брендового одягу та взуття "YOLANTA" пропонує великий вибір жіночого та чоловічого взуття провідних світових виробників.\nТуфлі, черевики, чоботи, босоніжки і багато іншого ви знайдете в асортименті наших магазинів.\nТільки світові бренди, тільки вища якість. Ми гарантуємо достовірність кожного виставленого у нас вироби!\nВзуття, представлена на сайті - далеко не повний перелік усього того, що ви можете знайти у нас.\nВас можуть зацікавити і інші розділи\nПринесіть свої речі в наш магазин і ми їх оцінимо\nДочекайтеся, коли вашу річ куплять.\nЗабирайте гроші і оновлюйте гардероб!\nІоланта, директор мережі\nХороша річ розрахована на довге носку, тому іноді вона встигає набриднути своїм власникам, так, і виходить, що річ, яку ціну під кілька тисяч євро, через 2-3 появи в суспільстві виявляється у нас. У деяких компаніях, місцях не покажеш в одному і тому ж, так змінюють шуби кожен сезон.\nМи приймаємо речі елітних виробників, хорошої якості. Оцінку проводить товарознавець і пропонує прийнятну ціну. У нашому магазині багато і абсолютно нових речей. Ми охоче приймаємо гідні придбання байеров: ремені, гаманці, годинники Galliano, Prada, Pal Zilleri, і, звичайно, ціна не бутиків, а істотно нижче. Основний магазин знаходиться в Москві на Кутузовському проспекті (Рублевское напрямок), так що багато надходжень елітного одягу, сумок, взуття йдуть з Москви.\nВи можете знайти речі зі значною знижкою\nЕлітні марки одягу високої якості\nДо нас часто приносять нову і дуже якісний одяг\nЖіноча, чоловічий та дитячий одяг, хутра, взуття та аксесуари\nПрацюємо щодня з 11:00 до 20:00\nПрофесійна оцінка якості та автентичності речей\nЯк здати взуття назад в магазин по гарантії якщо вже носив\nКупила чоботи (черевики) за 3000 руб. шкіряні. Через 2 тижні по підошві пішли тріщини, але я не надала цьому значення.\nЯк ви думаєте, чи реально їх віднести назад в магазин, адже очевидно, що взуття неякісна?\nУ вас дуже неоднозначна ситуація. З одного боку, браковану взуття здати можна. Якщо гарантійний термін менше 2 років і ви виявили шлюб після закінчення гарантійного терміну, але в межах 2 років з дня покупки (з дня настання сезону, якщо взуття сезонна), ви маєте\nправо повернути взуття, якщо доведете, що шлюб заводської. З іншого боку, ви вже самі втрутилися в зовнішній вигляд взуття, поставивши набійки.\nЗвичайно, в магазині тепер можуть упертися, що ви самі в усьому винні. І все ж напишіть в магазин письмову претензію. Пошліться на те, що взуття бракована і ви маєте право повернути гроші.\n§ Ст. 18 Закону РФ «Про захист прав споживачів»\nНайгірше, що може зробити продавець, # 8212, не прийняти претензію: з'являється підстава для притягнення його до адміністративної відповідальності.\nЯк правило, претензії беруть без особливих заперечень, адже додаткові перевірки не потрібні нікому. Відповісти на неї повинні протягом 10 днів.\nАле якщо вам відмовлять, вам доведеться вибирати: ризикнути грошима заради перемоги чи ні. Адже в такому випадку вам необхідно провести незалежну експертизу взуття і вже з висновком експерта прийти в магазин. Якщо результат буде на вашу користь # 8212, продавці повинні відшкодувати витрати на\nперевірку якості. А вона # 8212, задоволення не з дешевих, іноді може коштувати навіть дорожче самого взуття. Якщо магазин відмовиться повернути гроші, ви маєте право звернутися до суду.


У Чернівецькій області через негоду загинули 2 жінки - 30 Червня 2010 - Інформаційно-розважальний портал "ЕХО"\nСубота, 16.01.2021, 13:21\nГоловна »2010 » Червень » 30 » У Чернівецькій області через негоду загинули 2 жінки\nУ Чернівецькій області через негоду загинули 2 жінки\nДві жінки загинули у Чернівецькій області в ніч на вівторок унаслідок складних погодних умов. Крім того розшукують ще 9-ти річного хлопчика - повідомив міністр з питань надзвичайних ситуацій Нестор Шуфрич. Він зараз перебуває на БуковИні. Через негоду без світла опинились мешканці майже 300 населених пунктів у чотирьох Областях. Села та міста знеструмлені у Вінницькій, Хмельницькій, Івано-Франківській та Чернівецькій Областях.\nОкрім того, на Буковині затоплені понад три з половиною тисячі житлових будинків у семи районах області. Без газу - мешканці чотирьох населених пунктів. Зруйновані шість мостів. Висока вода розмила 9 кілометрів автошляхів. З небезпечних районів евакуювали майже дві з половиною тисячі людей. У Чернівцях оголосили штормове гідрологічне попередження через високий рівень води у річці Прут. За повідомленнями місцевої влади, він досягне максимального рівня сьогодні ввечері.\nВід негоди потерпають і мешканці Івано-Франківщини. Там залишаються підтопленими 56 житлових будинків та понад сім сотень підвалів у восьми районах області.


Як стати психіатром? | Відповідь тут ;-)\nЖурнали з психології\nПовторіть шкільні наукові курси для того, щоб підготуватися до вступу в медичний коледж або інститут. Підтягніть фізику, хімію і біологію.\nРобота психіатром вимагає спеціальних знань. Тому, знайдіть відповідне медичне навчальний заклад: введіть в інтернет-пошуковику «медичний інститут» або «медичний коледж». З’ясуйте, які курси вам потрібно буде відвідати для вступу.\nУважно вивчіть спеціальні брошури вузів і їхніх програм. Підпишіться на каталоги та електронні розсилки з цього питання. Переконайтеся, що вуз, в який ви збираєтеся вступати, пропонує всі необхідні підготовчі курси.\nПостарайтеся отримати високий середній бал, особливо в наукових курсах. Конкурс на вступ до медичних університетів традиційно дуже великий.\nЗдайте іспити по закінченні підготовчих курсів. Запитайте свого викладача, як краще оформити документи для вступу.\nЩо б стати психіатром вам знадобиться шість років, щоб закінчити медичний вуз, тоді у вас буде диплом спеціаліста. Також можливо, що вам доведеться погасити кредит за навчання, якщо ви будете вчитися на платній основі.\nПісля отримання диплома поступите в інтернатуру (один рік додаткового навчання) або ординатуру (два додаткові роки), а також постарайтеся влаштуватися на практику ще під час навчання. Залежно від вашого навчального статусу та медичної установи, в якому будете проходити практику, ви зможете претендувати на більш зручний розклад і більшу чи меншу навантаження.\nРобота психіатром ділитися на певні області такі як, судова психіатрія, дитяча психіатрія або психіатрія літніх людей. Для можливості практикувати в одній з цих областей, необхідна медична ліцензія.\n← Як написати заяву на один день за свій рахунок?\nЯк записати розмову в Скайпі автоматично? →\nЯк стати кінокритиком?\nЯк працювати банкіром?


14 вересня Новоліття! - 14 Вересня 2011 - Українська Правосла церква смт Ярмолинці\nГоловна » 2011 » Вересень » 14 » 14 вересня Новоліття!\n14 вересня Новоліття!\nСвітський Новий рік люди зустрічають під дзенькіт келихів і феєрверкову стрілянину. А Новий рік церковний – тихий і майже непомітний навіть для тих, хто вчащає до храму.\nЦю дату Христова Церква встановила 325 року на Першому Вселенському соборі. День вибрано на спогад про початок проповіді, прилюдного служіння Ісуса Христа.\nКожен юдей чоловічої статі мусив бути грамотним, щоб читати Святе Письмо, зокрема на зібранні вірних. Божий Син використав цей звичай, щоби звістити про початок Своєї місії на землі. У день, що відповідає сучасному 14 вересня, у синагогах читали уривок із Книги пророка Ісаї про майбутній прихід Спасителя: «Дух Господа Бога на Мені, бо Господь помазав Мене благовістити убогим, послав Мене зцілити скрушених серцем, проповідувати полоненим визволення і в’язням відкриття в’язниці, [сліпим прозріння], проповідувати літо Господнє благоприємне...» (Іс. 61:1–2).\nЦей важливий епізод життя Ісуса доніс нам євангеліст Лука: «І прийшов у Назарет, де був вихований, і увійшов, за звичаєм Своїм, в день суботній у синагогу, і став, щоб читати. Йому подали Книгу пророка Ісаї; і Він, розгорнувши книгу, знайшов місце, де було написано…». Далі апостол наводить рядки з Ісаї (але неточно, бо за тих часів не було звичаю точного цитування). Далі ж: «І, згорнувши книгу, і віддавши служителю, сів, і очі всіх у синагозі були звернені до Нього. Він почав говорити їм: нині справдилося писання, яке ви почули» (Лк. 4:16–17, 20–21).\nТого дня, строго кажучи, закінчився старозавітний етап вірування в Єдиного Бога і зі старозавітних слів розпочався етап новозавітний. Ісус вийшов на проповідь, що триває й донині. Триває читанням Його Слова. Християнська Церква встановила, що протягом року частини Євангелія читаються в Божих домах у певній послідовності: закінчується попередній річний цикл і від 14 вересня розпочинається новий. Це і є церковне Новоліття. Тож нехай Усевишній сподобить нас іще раз послухати ці уривки, аби належно підготувати свої душі до переходу у вічність. Із Новим церковним роком, браття і сестри!\nПереглядів: 294 | Додав: Православна | Рейтинг: 0.0/0 | - Оцінити -ВідмінноДобреНепоганоПоганоЖахливо