Всемогутність Бога і наша свобода. - УКРАЇНСЬКА ПРАВОСЛАВНА ЦЕРКВА\nУКРАЇНСЬКА ПРАВОСЛАВНА ЦЕРКВА > Головна > Всемогутність Бога і наша свобода.\nДля більшості дітей та молоді доросле життя асоціюється зі свободою. В дитинстві нам здається що дитина – це бідне створіння, яке не має своєї волі; за нього все вирішують батьки, він повинен слухатися вчителів і т.д.\nДорослий – це зовсім інша справа, він може робити те, що йому захочеться. Це дитину всі виховують, а дорослого – спробуй, по виховуй! Звісно з часом ця думка міняється, але що робити коли роки йдуть а бажання мати абсолютну свободу не зникає? Та взагалі яка вона та свобода?\nНам би хотілося робити все що ми хочемо але нам завжди щось чи хтось заважає. В дитинстві ми зобов’язані усіх слухатися: батьків, вчителів, старших братів, сестер тощо.\nВ 16 р., (а хто й раніше) хочемо бути дорослими і у всьому їм імпонуємо, нажаль не туди ми дивимося і починаються перші сигарети, алкоголь, порушуємо звичний ритм життя, але робимо ми це потай щоб по сторонні не бачили, ми не повнолітні, тому остерігатися потрібно, як батьків так і міліцію і вчителів, але серед цього списку ворожих (як нам на той час здається) очей ми забуваємо про найголовнішого про Бога. Його ми теж вважаємо (навіть і в дорослому життя) ворогом нашій свободі.\nЖиття глибоко віруючого християнина це кожну середу і п’ятницю піст, тобто не їсти м’яса, молочних продуктів, яєць і т.д. Настає середа, я хочу бутерброд з ковбасою, а мені кажуть: «Не можна!» Яка ж тут свобода ?! Кожен недільний день всі християни повинні бути в храмі. Уявляєте, як це жахливо: єдиний вихідний день, коли можна по довше повалятися в ліжку, треба проводити в храмі.\nА заповіді Божі? Того не можна, цього не роби – одні заборони. Від батьків можна втекти або хоча б замкнутися від них, від вчителів можна сховатися, навіть від міліції можна втекти, а ось від Бога нікуди не дінешся. Ось, виявляється, хто найбільше може заважати нашій свободі! Якщо Бога немає, то все можна! Я хочу з’їсти «Снікерс» один і ні з ким не ділитися. Будь ласка, замкнувся в кімнаті і їм. Все! Мені ніхто не заважає, мене ніхто не бачить. Це – якщо Бога немає. А якщо Він є? Тоді куди мені бігти? Бог є скрізь! Тому у мене тільки два виходи: або перестати скупитися і ділитися з усіма, або довести самому собі і повірити, що Бога немає. Саме цим, тобто доказом того, що Бога немає, і займалися часто безбожники.\nЄ одна чудова загадка на нашу тему, По вченню Церкви Бог всемогутній, а якщо це так то чи може Бог створити камінь який сам підняти не зможе? Давайте міркувати разом. Можливі дві відповіді: може чи не може. Варіант перший: Бог не може створити такий камінь. Що й треба було довести – Бог не всемогутній! Варіант другий: Бог може створити такий камінь. Але тоді Бог не зможе підняти цей камінь, значить, Він стане не всемогутнім, що й потрібно було довести! Такі докази не існування Бога дуже часто наводилися безбожниками в XVIII і XIX століттях. Це перший погляд на тему «Бог і свобода»: Бог найбільша перешкода на шляху до повної свободи. Якщо ж Бога немає, то все можна. Тому якщо я хочу робити все, що завгодно, то Бога не повинно бути.\nАле є й інший погляд на взаємовідносини Бога і свободи.\nЯк священик я повинен заявити, що Бог не перешкода нашій свободі, навпаки, Бог – єдине джерело нашої свободи. Чому? Спробую пояснити. Для віруючої людини Бог все ж існує, і Він дійсно всемогутній. Справа в тому, що Бог все-таки створив такий камінь, який Сам не може підняти, і в той же час Бог підняв цей камінь. Ніхто не знає, що це за дивовижний камінь? Це людина! Бог створив людину і дав їй свободу. Свобода людська – це одне з найважливіших властивостей людської природи.\nЛюдська свобода – це одне з найважливіших властивостей людської природи.\nЦе частина образу Божого, яким наділена людина. І що дивно, Сам Бог не може відняти свободу у людини. Бог, наприклад, не може змусити людину полюбити Себе. Бог не може змусити людину стати добрим. Щоб змусити полюбити, треба перш відняти свободу, а без свободи людина стає твариною. Життя тварини регулюється інстинктами і рефлексами, тут немає свободи. А людина – це, дійсно, той самий камінь, який Бог не може підняти.\nТварину можна змусити полюбити. Кидай собаці кожен день шматок м’яса, дивись, вона скоро і полюбить тебе за це. А людина не собака, його не змусиш полюбити. Саме творіння людини Богом – це дивовижна подія. До творіння людини (і ангелів, які теж мають свободу) в світі була присутня тільки одна воля – воля Божа. Все підпорядковувалося Богу. З’являється людина, і в світі виникає ще безліч різних воль. Зараз понад 6 мільярдів людей своєю волею впливають на світ. Бог, творячи людину, відмовлявся від єдиновладдя в світі, людина покликана бути співтворцем Богу, але може бути і руйнівником світу. Бог творить людину, знаючи, що людина, будучи вільною, може і зненавидіти свого Творця, і при цьому Бог не зможе змусити людину виправитися.\nТут можна поставити запитання. Як це Бог не може змусити людину щось зробити? Взяв і змусив. Йшов чоловік з пістолетом на вбивство, натискає курок, але Бог втручається – осічка, ще раз тисне на курок – ще осічка. Або інший приклад зі Старого Завіту. Цар Ахав посилає п’ятдесят воїнів убити пророка Іллю. Пророк молиться, з неба сходить вогонь, воїни вбиті. Цар ще посилає воїнів, знову вогонь з неба. І так три рази. Бог може Своєю волею присікти дію людської волі. Але подивіться уважно. Бог може присікти дію, але не може змусити людину змінити свої бажання, свою волю. Людина замишляє вбивство, бере пістолет, тисне курок – осічка, тоді він бере ніж, замахується – але ніж ламається, людина кидається на жертву – але раптом уражається несподіваною хворобою і падає в знемозі. Але навіть коли він лежить, він може не переставати хотіти смерті іншій людині. Бог не може змусити лиходія полюбити свою жертву!\nПостараємося чітко розділяти два види свободи.\nСвобода буває зовнішня, і свобода буває внутрішня. Це зовсім різні речі, абсолютно незалежні між собою. Наприклад, на початку християнства було багато мучеників, які були рабами. Ось такий раб-християнин зовні не мав ніякої свободи. Підходить його пан з нагайкою, змушує його тягати камінці не каменоломні, і раб слухняно виконує його волю. Він не вільний. Але ось приходять гонителі християн і кажуть: «Відречися від Христа! Вклонися нашим ідолам». А він відповідає: «Ні! Ніхто не може мене розлучити з Христом!» Гонителі катують християнина, але він залишається непохитним. Вони навіть можуть насильно поставити його на коліна перед ідолом, але змусити його щиро вклонитися ідолу в своєму серці вони не можуть.\nВнутрішню свободу ніхто не може відняти!\nВнутрішню свободу ніхто не може відняти! Ні батьки, ні вчителі, ні міліція, ні ДАІ, ні мучителі, і що найдивніше, навіть Бог не може відняти цю свободу! Ось чому на землі існують війни. «А чому ваш добрий Бог не може заборонити всі війни?» Заборонити може, але що з тієї заборони. Почалася війна – всі гармати зламалися, люди візьмуться за кулемети, кулемети зламаються, люди візьмуться за автомати, ті зламаються, візьмуться за ножі, потім дійде до рукопашного бою. Ненависть, заздрість, ворожнечу в людському серці Бог насильно, без волі людини, не може знищити. Бог попереджав Каїна, і Іуда мав можливість все змінити.\nЗовнішня свобода залежить від тисячі випадковостей. Я їду по дорозі, машина ламається. Хвилину тому я був вільний у своїх діях, а зараз стою. Двадцять кілометрів в одну сторону до найближчого населеного пункту, двадцять – в іншу. Була свобода, і ось її немає. Я хочу подивитися відеофільм, сідаю перед екраном, включаю, а в цей момент гасне світло. Я знову не вільний у своєму виборі, і доводиться займатися чимось іншим. Ось вам і вся зовнішня свобода.\nУявіт собі дві людини. Відомо, що один з них може йти, куди хоче, а інший не може йти, куди хоче. Питання: хто з них більш вільний? Всім ясно, що перший – він йде, куди хоче, він вільний. Але трохи уточнимо ситуацію. Виявляється, ці два чоловічка стоять на даху висотного будинку. У першої людини зав’язані очі, і він не знає, де він знаходиться, а у другого вони відкриті, і він все прекрасно бачить. Хто тепер здається більш вільним? Другий? Але дивіться: Перша людина може йти, куди хоче, оскільки не бачить, яка небезпека стоїть перед ним. Він може спокійно йти поруч з прірвою і не боятися, адже він не бачить її. А другий? Він рухається повільно, боїться оступитися. Він не наближається до краю даху ближче, ніж на три метри, він акуратно обходить всі слизькі місця. Він дуже обмежений у своїх діях. Сюди не можна, тут небезпечно, там ненадійно. Він дуже навіть не вільний у виборі шляхів переміщення. Але проте всім ясно – він більш вільний. Чому? Перша людина з зав’язаними очима може рухатися, куди хоче, але ця зовнішня свобода через дві хвилини призводить до неправельного руху, людина сковзнеться і летить вниз. Навіть якщо він виживе, то буде весь в гіпсі, і від його волі нічого не залишиться.\nЦе різниця між віруючою і невіруючою.\nЗапам’ятаємо це. Зовнішня свобода (за принципом «Що хочу, те і роблю») дуже скоро приводить до втрати будь-якої свободи. «Я доросла людина, – заявляє 15-річний молодий чоловік, – я вже можу пити і курити, ніхто не може мені заборонити!” Але до 18-ти років він спивається. Де його свобода? «Я вільна людина, хочу – і п’ю, а не хочу – і не п’ю». Все правильно, але тільки він тепер завжди хоче. Не хотіти він вже не може. Людина втратила свободу – він не може не хотіти! Невже наркоман – вільна людина? Та ні, звичайно. Тільки він пов’язаний не мотузками, і руки у нього не в наручниках, але душа його зв’язана гріховної пристрастю. Всі бажання спрямовані в одну сторону – вколотися. І ця неволя – гірше всякої в’язниці. Якщо свобода зовнішня – це життя за принципом «що хочу, те і роблю», то свобода внутрішня – це бачення. Дійсно, людина, яка бачить, куди ступає своєю ногою і до чого це може привести, набагато вільніше людини сліпої.\nСправжня свобода полягає в здатності бачити наслідки своїх вчинків.\nСправжня свобода полягає в здатності бачити наслідки своїх вчинків. Віруюча людина не дивитиметься розпусні картини і задивлятися на напівроздягнених дівиць, що йдуть по вулиці. «Йому не можна дивитися, значить, він не вільний», – можна подумати про таку людину. Але, насправді, він тим самим захищає свою свободу.\n«Я хочу любити свою дружину і тільки її», – ось що думає про себе ця людина. І, дійсно, він її любить. Він боїться втратити любов, і не хоче зраджувати дружині навіть в думках. В Євангелії Господь говорить, що всякий, хто дивиться на жінку з пожадливістю, той уже вчинив із нею це в серці своєму (Мф. 5, 28). Зрада справжня завжди починається з вільної поведінки, з зради в думках, в поглядах. Після ж справжньої зради людина вже не може любити свою дружину чисто, навіть якщо захоче. Він втратив свою здатність любити.\n«А що мені заважає мати з моєю дівчиною інтимну близькість? Ми вільні люди!» А заважає те, що після цієї близькості ви вже не будете вільними. Ваші почуття, воля, розум зміняться, і спрямовані вони будуть зовсім не на внутрішній світ один одного, а на тілесні втіхи. Церква взагалі нічого не забороняє і не може заборонити. Церква тільки попереджає. Адже є елементарні закони нашого життя, які не варто порушувати. Не пийте отруту – отруїтеся, чи не вистрибуйте з вікна – розіб’єтеся. Так само і Церква попереджає: «Не кури – захворієш, не пий – зіп’єшся, чи не блуди – не зможеш потім створити справжньої родини, не кради – втратиш доброту і милосердя, поважай батька і матір – інакше тебе не будуть любити твої ж діти» і т.д.\nСправжня свобода полягає у свободі від пристрастей. Саме пристрасті позбавляють людину внутрішньої свободи.\nСправжня свобода полягає у свободі від пристрастей. Саме пристрасті позбавляють людину внутрішньої свободи. Пристрасті позбавляють людину того, що навіть Бог не може відняти. Хоче чоловік любити свою дружину, не дратуватися, не гніватися на неї, але пристрасть гніву перемагає його. Він би й радий зупинитися під час скандалу, але не може, і вогонь взаємної неприязні ще більш розгорається. Хоче людина не об’їдатися, менше їсти солодощів і смакоти, але пристрасть до об’їдання подужає його. І після кожного застілля чоловік знову і знову набирає вагу.\nЩоб не втратити цю свободу, потрібна постійна праця. У Церкві існує чимало постів, пісних днів, коли не дозволяється куштувати певні продукти, в середньому 180-200, тобто половина всіх днів у році. Здавалося б, для сучасної невіруючої людини це жахливо – половину всіх днів у році постити. Але для душі людини – це вкрай корисно. Людина не прив’язана до їжі. Вона може в будь-який момент з легкістю відмовитися від чогось. Людина привчається легко від чогось відмовлятися. Як воїн, якщо він звик до зручності в мирний час, буде ненадійний під час війни, так само і людина, що звикла до комфорту, легко втрачає душевну рівновагу при різного роду спокусах. До речі, треба відзначити, що завдяки посту людина може не тільки пересилити своє бажання, наприклад бажання поїсти ковбаси, але може навіть управляти своїми почуттями і не хотіти її взагалі.\nП’яниця не може не хотіти випити. Він своїми почуттями не володіє. Він раб свого бажання. Пост же допомагає керувати своїми бажаннями. Наприклад, пост передбачає не тільки утримання від їжі, але і стриманість в подружньої близькості напередодні пісного дня. Для більшості людей це – дикість. «Ось ще! Церква буде втручатися в моє інтимне життя і вказувати, коли мені спати з дружиною, але коли не спати». Але віруючі люди в своєму сімейному житті завдяки посту привчаються керувати своїми почуттями. «Завтра пісний день, і ми відкладемо своє бажання в цю ніч». І дійсно, подружжя не матимуть цього бажання. Чому це важливо в подружньому житті? Дружина захворіла або завагітніла і не може мати подружньої близькості. В нормальній сім’ї це не викликає ніякої трагедії. Чоловік може в будь-який момент керувати своїми почуттями і бажаннями. Так набувається істинна свобода.\nСучасна психотерапія, просочена ідеями доктора Фрейда, буде не раз стверджувати зі сторінок газет і журналів, що стриманість небезпечно для психіки. Незадоволені бажання, мовляв, накопичуються в підсвідомості, і це загрожує психічними розладами. Але жили ж у нас так люди споконвіку, і ніяких розладів не було. Просто до міцних, правильних сімей ідеї Фрейда не відносяться. Там подружжя вміють керувати своїми бажаннями.\nПсихічний розлад з’являється у людини, яка дивиться розпусні фільми, читає порнографічні або еротичні видання, тобто всіляко збуджує в собі блудне бажання, але не може задовольнити його (заплатити повії немає грошей, а безкоштовно з ним у ліжко ніхто не хоче лягати). Ось тут-то людина скоро буде на межі божевілля. Але винувато буде не вимушене утримання, а розбещеність почуттів. А коли людина може керувати своїми бажаннями, то немає ніяких незадоволених потягів і ніякої руйнівною психічної енергії в підсвідомості не накопичується. Дуже легко отримати виразку (язву) шлунка, якщо під час посту ходити по магазинах і розглядати всякого роду делікатеси і принюхуватися до запаху копченої ковбаски. Дуже скоро від таких дій потечуть слинки, почнеться виділення шлункового соку. Від незадоволеного бажання почнуть розвиватися і психічне захворювання, і виразка шлунка. Але причиною хвороби буде зовсім не пост, а нерозумна поведінка людини.\nНе дозволяй собі вільного спілкування з представниками іншої статі – і будеш контролювати себе.\nНавчитися управляти своїми почуттями в принципі не так-то важко. Хитрощів тут майже ніяких немає. Головний секрет полягає тільки в тому, що треба боротися зі своїми почуттями, поки вони ще невеликі і ти можеш з ними впоратися. Не дозволяй собі вільного спілкування з представниками іншої статі – і будеш контролювати себе.\nЯк тільки хлопець дозволив собі доторкнутися до дівчини, то здатність керувати собою вже трохи губиться. До речі, торкатися до чужого тіла може тільки близька людина, в тому числі чоловік, але ніяк не будь-який знайомий хлопець. Коли вольностей в спілкуванні багато, то недалеко й до біди.\nІнший принцип: уникай випадків, провідних до загострення своїх бажань. Хочеш зберегти чисті відносини з дівчиною – бережи свої почуття: не варто залишатися з нею наодинці в пізній час. Тут як з постом. Хочеш постити – дуже легко, тільки не ходи в ті місця, де є спокуси, пахне смаженою курочкою, пельменями і шоколадними цукерками тощо.\nХристиянські подружжя, які вміють постити, завжди бажані один одному. Перенасичення в почуттях не настає. Після тривалих постів радість взаємної близькості буде новим медовим місяцем. Часто саме це перенасичення і штовхає людей на зраду заради отримання нових відчуттів з новим партнером.\nЯкщо людина зламає ногу, він не може танцювати, він втрачає цю здатність. Якщо людина ламає руку, то він не може грати на скрипці. Те ж саме відбувається в душі людини. Після зради людина не може любити дружину, як любив її раніше, не може любити дітей, як любив раніше. Людина, яка скоїла крадіжку, не може більше бути милосердною. У душі її щось вже надламалося, серце закам’яніло, і якась здатність душі втрачена.\nВільна людина – це та, котра може сказати: «Я не хочу дивитися на це видовище, тому що я знаю про те, якої шкоди я отримаю від цього». Практично кожен знає притягальну силу телебачення. Яскраво знятий відео кліп буквально не дає можливості відірвати від нього свій погляд. Людина заворожена і втрачає свою свободу. Спокійно вимкнути телевізор в момент, коли там показується яскраве, але шкідливе видовище – це справжня свобода.\nАле варто зупинитися і на такому важливому питанні: а як придбати здатність бачити наслідки всіх своїх вчинків?\nНаведу образ. Уявімо собі темну брудну кімнату, в якій сміття настільки багато, що в кімнату не потрапляє жодного променя сонця. Що бачить господар кімнати, якщо електрики в цій кімнаті немає? Нічого! Бруду багато, але нічого не видно. Людина відчуває цей бруд, але не бачить її. Щоб позбутися від цього бруду, він починає прибирати в кімнаті. Перше, що йому треба зробити, – це почистити вікно своєї кімнати. Перший промінь сонця потрапляє в кімнату. Що бачить в напівтемряві господар? Спочатку він бачить тільки великі предмети: шафа, яка стоїть криво, стіл, який перевернутий, стільці, які розкидані. Господар ставить все це на місце. У кімнаті стало вже трохи чистіше і, отже, світліше. Тепер можна розгледіти більш дрібні предмети: ось книги розкидані, газети розкидані. Людина прибирає і це. Знову стає світліше … І так крок за кроком, з кожним разом все світліше і чистіше. Коли прибирання закінчене, все блищить, все виблискує, будь-який пил видно, її хочеться витерти, будь-яку річ, що перебуває не на своєму місці, помітно, і її хочеться прибрати.\nЗа православним церковним вченням щось подібне відбувається з людиною під час сповіді. Людина вперше прийшла на сповідь. Як правило, вона не може назвати відразу всі свої гріхи, а тільки два-три гріха, але такі, про яких совість не дає їй забути. В душі стає чистіше і, отже, світліше. Через деякий час людина починає бачити те, що ніколи раніше не бачила в собі. Вона знову сповідається і намагається позбутися цього гріха, і в душі стає ще світліше … і т.д. Коли людина постійно сповідається, то душа її подібна чисто прибраній кімнаті, де видна будь-яка порошинка. Якщо людина навчилася бачити найдрібніші гріхи, то значить, вона навряд чи дійде до гріхів важких.\nНасправді дрібні гріхи зовсім не дрібні, це просто перші кроки до гріхів важких. Якщо їх здійснювати, то легко дійдеш до більш важких. Той же, хто не робить першого кроку, ніколи не наблизиться до них. Якщо молода людина під свободою поки ще розуміє тільки зовнішню свободу і тільки до неї прагне, то що для неї сім’я? Це тягар! Це хомут! Згадуємо, що сім’я – це пара коней, запряжений у віз, яка тягнеться по бездоріжжю.\nСправжня сім’я починається там, де людина каже: «Все! Тепер для мене на першому місці сім’я, а потім вже всі мої особисті бажання». Тобто починає діяти принцип: «Не що я хочу, а що корисно моїй родині, то я і роблю». Яка ж тут свобода? Любов – це відповідальність.\nЛюбов – це відповідальність.\nВідповідальність – значить, ти зв’язаний по руках і ногах: ти повинен займатися з дітьми спортом, ти повинен робити з ними уроки, ти повинен .., ти повинен .., ти повинен …\nАле, втративши зовнішню свободу, точніше, добровільно відмовившись від неї в ім’я свободи істинної, людина отримує щось незвичайне – свободу любити, любити легко і чисто! І радість від цієї свободи перекриває всі негаразди і позбавлення, бо людина набуває щастя.\nНа закінчення зазначу, що серед властивостей дорослої людини спочатку я ще зазначав здатність нести відповідальність ще й за інших людей. Це теж дуже важлива риса дорослої людини. Якщо самостійність і свобода стосуються насамперед самої людини, здатності керувати своїми почуттями, то відповідальність – це вже продовження цієї здатності, це – здатність відповідати не тільки за себе, але й за інших.\nЧоловік повинен уміти відповідати за дружину, а дружина – за дітей. Любов – це відповідальність. Але все починається зі здатності керувати собою і своїми почуттями, з придбання істинної внутрішньої свободи – свободи від пристрастей.\nІєрей Іоан Монастир\nЗа матеріалами сайту: Мукачівської єпархії\nГоловна, Сім’яВідносини між чоловіком та жінкою, Свобода, Сім'я\nПреподобний Стиліан Пафлагонський


Через будівництво на три дні закривається рух по Динамівській | Харків Тimes\nЧерез будівництво на три дні закривається рух по Динамівській\nРух транспорту по вул. Динамівській, на ділянці від вул. Трінклера до вул. Сумської, буде заборонено з 8:00 25 жовтня до 18:00 27 жовтня.\nЯк розповіли у Департаменті інфраструктури міськради, “це пов’язано із роботами по монтажу-демонтажу будівельного баштового крана на вул. Динамівській”.\nНа цей період об’їзд закритої ділянки буде здійснюватися по прилеглих вулицях: вул. Сумській, вул. Трінклера, в’їзду Трінклера, вул. Маяковського, вул. Весніна та ін.\nЯк повідомляв Харків Times, рух транспорту по вул. Динамівській, на ділянці від вул. Трінклера до вул. Сумської, а також на перехресті вул. Сумська – вул. Динамівська – вул. Олеся Гончара обмежено з 27 грудня 2018 року – до завершення робіт.


В'язані купальники - 100 моделей\nЯкщо ще не так давно багато дівчат вважали в'язаний купальник непрактичним і незручним, то на сьогоднішній день деякі з нас вже придбали цю цінну річ. І правильно зробили! В'язані купальники – модний тренд 2011 року.\nМоделі в'язаних купальників\nПотрібно сказати, що сьогодні вибір купальників просто величезний. Закриті купальник, купальник з трусиками стрінги, модель трікіні - сучасного покупця, здавалося, нічим не здивуєш.\nМода постійно змінюється. На сьогоднішній день дизайнери, переслідують мета: підкреслити індивідуальність стилю, його неповторність. В'язаний купальник як не можна краще відповідає цим вимогам.\nСучасні в'язані купальники настільки різноманітні, що кожна дівчина може підібрати собі купальник, в якому вона буде виглядати просто чудово.\nКрім того, зв'язати купальник можна самому і тоді на пляжі Вам не буде рівних. Найчастіше його в'яжуть з бавовняної пряжі з додаванням еластану (тоді купальник добре сидить на фігурі).\nМода на в'язані купальники – це не нове віяння. Років 10-20 тому деякі модниці вже звертали на них свою увагу, однак через відсутність матеріалів потрібної якості в'язані купальники не отримували тоді особливої популярності.\nЧи То справа зараз, коли умільці можуть вибрати матеріал такої якості, який не деформуються при пранні не линяє і не вигорає на сонці.\nМіфи про в'язаному купальнику\nБагато дівчат відмовляють собі у купівлі в'язаного купальника лише тому, що він довго сохне. Все залежить від пряжі. Дійсно, він сохне кілька довше, ніж купальники з тканин. Але Ви можете переодягнути інший купальник або трохи довше почекати. Навряд чи Вам це принесе багато незручностей. Потрібно сказати, що швидше за все сохнуть купальники з віскози.\nДеякі схильні вважати, що у в'язаних купальниках жарко. Аж ніяк. Якщо Ваш купальник пов'язаний з бавовняної нитки, то в ньому Вам буде набагато комфортніше, ніж, наприклад, в синтетичному тканинному купальнику.\nМодний в'язаний купальник\nОтже, які моделі в'язаних купальників пропонують нам дизайнери в 2010-2011 році?\nЯк і в минулі роки, дуже популярні роздільні моделі в'язаних купальників, які дуже відверті і лише злегка прикривають інтимні частини тіла.\nДуже часто зустрічаються на «закритих» купальниках такі елементи, як мереживо, квіткові мотиви, різні орнаменти, і «сіточка», які дуже оригінально виглядають саме в плетеній вигляді.\nЗ модних малюнків можна виділити – горошок і різні геометричні фігури.\nЧорні купальники, білі, блакитні, сірі, рожеві, жовті... Який колір Ви не вибрали, в'язаний купальник буде виглядати дуже ефектно і сексуально.\nВ'язані купальники з трусиками стрінги, купальники трікіні, купальники з закритим топом і плавками-шортами, або закритим топом, закриті моделі, які за ступенем відкритості ні трохи не поступаються бікіні...\nВ цьому і є родзинка в'язаних купальників. Ніякі тканини не зрівняються з відвертими плетеними візерунками.\nПростір для фантазії, який важко реалізувати в трикотажі, легко знаходить втілення у в'язаному полотні.\nМодний тренд – в'язаний купальник бікіні без зав'язок і бретелей. Дуже часто дизайнери використовують для прикраси своїх шедеврів – бахрому.\nВ даний час багато фірм готові надати послуги з вязанью купальників за індивідуальним замовленням. Якщо Ви володієте технікою в'язання, Вам не складе труднощів виготовити купальник самостійно.\nВи можете вибрати ту модель, яка на Ваш погляд, має ідеальні форми верху і низу.\nПринадність в'язаного купальника полягає також у тому, що ви зможете за допомогою деяких деталей, візуально коректувати свою фігуру. Так, наприклад, рюшечки чи модна драпірування на ліфі або трусиках може додати об'єм, яскраве прикраса, наприклад, квіткова композиція, метелики відвернуть увагу від проблемних зон.\nВ'яжемо ажурний купальник\nМожна також поекспериментувати з деталями. Так, наприклад, дуже красиво виглядає купальник щільної в'язки з нашитими на неї блискітками або стразами. Такий підхід не тільки прикрасить Ваш купальник, але і правильно розподілить лінії.\nВізерунок, який Ви виберете, залежить лише від Вашої фантазії. Ажурна в'язка, горошок, «сіточка» - вибирайте те, що подобається!\nДля того щоб Ви змогли виготовити купальник, який добре сидів на Вашій фігурі, Вам обов'язково потрібно дотримуватися індивідуальної викрійки.\nНе полінуйтеся, зробіть свою викрійку. Обов'язково зв'яжіть контрольний зразок, на підставі якого визначте щільність в'язання. Адже в журналі представлена форма, на підставі визначеної нитки, яка може бути відмінною від Вашої.\nЯкщо Ви вирішили використовувати бавовняну нитку, то по краях трусиків краще вставити тонку гумку. Для х/б пряжі з вмістом еластану це, скоріше за все, не знадобиться.\nВрахуйте, що при намоканні бретельки можуть сильно розтягнутися, тому, якщо модель купальника передбачає певну довжину бретелей, краще зв'язати їх трохи коротше, а потім розтягнути їх руками.\nТ. о. в'язані купальники, які будуть модними в 2010-2011 році, відрізняються різноманітністю фасонів і широкою кольоровою гамою.\nЗрозуміло, що надіти в'язаний купальник зможе лише жінка, впевнена в своїй привабливості. Така річ у Вашому гардеробі вимагає певної сміливості. Але якщо ви – володарка пишних грудей, тонкої талії і струнких ніжок, чому б не похвалитися перед оточуючими досконалістю своїх форм, тим більше що пляжна мода і так передбачає певну відвертість.\nФото в'язаних купальників\nГачком або на спицях — не має значення, в який саме техніці буде виконаний ваш карколомний пляжний наряд. Головна умова — ефект ручної роботи! Цього літа особливо модний трикотаж фабричної в'язки — витончені купальники і елегантні просторі туніки. Сміливо вибирайте їх — і тоді в компанії спортивних серферів романтичною героїнею будете саме ви!\nВолани і мережива разноообразят традиційну пляжну класику. І привнесуть у ваш відпочинок відтінок чарівною легковажності. В кінці кінців, ви брали на пляж дошку і одного саме для того, щоб з головою пірнути в літо...\nСиній купальник - 50 моделей\nКупальники для повних - 75 вдалих моделей\nКупальники літо 2013: вибираємо з 500 модних моделей\nВибираємо купальник для вагітної\n12 наймодніших фасонів купальників на літо 2013:\nЯк вибрати самий модний купальник 2014відкриваємо сезон!


Кращі десерти з полуницею: топ-7\nПолуничне щастя: 7 простих десертів з полуниці\nЧого тільки не готують з полуниці: компоти і варення, вареники і салати, і, звичайно ж, найніжніші десерти! Smachno.ua пропонує звернути увагу саме на них і, поки сезон, пофантазувати на тему полуничних солодощів\nШоколад (тертий) – 2 ст. л.\nВершки збиті – за смаком\nСир змішуємо з вершками, цукром, ваніліном і перетираємо через сито. Полуницю перебираємо, видаляємо плодоніжки, промиваємо і розрізаємо на чотири частини.\nВикладаємо в креманку шар з половини сирної маси, зверху робимо шар з полуниці (половина від усього обсягу), посипаємо шоколадом (1 ст.л.). Потім знову повторюємо всі шари.\nГотовий десерт прикрашаємо збитими вершками і подаємо.\nЗ’єднуємо цукор, воду і варимо, поки сироп не почне густіти. Знімаємо готовий сироп з вогню і охолоджуємо.\nПолуницю перебираємо, видаляємо плодоніжки, обполіскувати і перетираємо через сито.\nПолуничне пюре змішуємо з сиропом, ще раз перетираємо через сито і заморожуємо в посудині для приготування морозива.\nПолуничний суп із шампанським\nДесерт з полуниці і желе\nШоколад – за смаком\nМолоко вливаємо в каструлю, додаємо цукор і доводимо до кипіння. Знімаємо з вогню і даємо суміші трохи охолонути (30 секунд).\nЗ’єднуємо гаряче молоко з попередньо замоченим желатином (в пропорції 1: 5 / желатин: вода), помішуємо, поки желатин не розчиниться.\nГотову суміш проціджуємо, охолоджуємо і ставимо на холод до застигання.\nПолуницю перебираємо, видаляємо плодоніжки, обполіскувати і нарізаємо кубиками.\nЗастигле желе виймаємо з форми (для цього її потрібно опустити в гарячу воду) і теж нарізаємо кубиками.\nЗмішуємо желе і полуницю, викладаємо в креманку і прикрашаємо збитими вершками й тертим шоколадом.\nВершки 20% – 160 г\nЖовтки і частину цукру розтираємо, заливаємо гарячим молоком, прогріваємо до загустіння, знімаємо з вогню, додаємо попередньо замочений і набряклий желатин і охолоджуємо.\nВершки збиваємо з цукром, додаємо яєчно-молочну суміш і полуницю, протерту через сито. Перемішуємо, викладаємо в креманки і охолоджуємо.\nПри подачі прикрашаємо крем свіжими цілими ягодами.\nПолуниця – 3 склянки\nЖелатин (пакетик) – 25 г\nЦукор – 60 мл\nЦедра апельсинова (терта) – 2 ч. Л.\nПолуничний сік (свіжий) – 90 мл\nЖелатин замочуємо у воді кімнатної температури в пропорції 1: 5 (желатин: вода) і залишаємо на 15 хвилин. З полуниці видавлюємо сік (можна протерти полуницю через сито і злегка розвести водою), прогріваємо, щоб рідина стала досить гарячою, але не закипіла. Знімаємо з вогню і викладаємо в неї набряклий желатин. Помішуючи, даємо желатину повністю розчинитися. Додаємо нарізану полуницю і йогурт.\nВ іншому посуді збиваємо вершки з цукром в міцну піну і додаємо в полуничну суміш в той момент, коли желатин почне застигати і суміш злегка загусне. Викладаємо в десертні вазочки і ставимо в прохолодне місце для застигання.\nПолуничний сік (30 мл) розводимо водою (220 мл) і нагріваємо на невеликому вогні. Крохмаль розводимо в невеликій кількості води, додаємо в сік з водою і варимо до загустіння.\nПісля кладемо в соус цедру, знімаємо з вогню і охолоджуємо. Подаємо з готовим мусом.\nВанільний пудинг з полуничним сиропом\nКрохмаль кукурудзяний – 80 г;\nКрохмаль розводимо з 3 ст.л. молока. Решту молока з’єднуємо з цукром (2 ст. л) і нагріваємо. Додаємо ванілін, крохмаль і варимо до загустіння, постійно помішуючи.\nОбполіскуємо холодною водою формочки, розливаємо гарячий пудинг і ставимо в прохолодне місце до застигання.\nПолуницю перебираємо, видаляємо плодоніжки і перетираємо разом з цукром через сито.\nГотовий пудинг виймаємо з формочки плоскою стороною вниз, поливаємо полуничним сиропом і подаємо.\nПолуниця з морозивом і шоколадом\nПолуниця – 50 г\nМорозиво шоколадне – 100 г\nМорозиво ванільне – 100 г\nШоколадний сироп – 2 ст. л.\nСтружка мигдальна – 1 ст. л.\nПолуницю (більшу частину) промиваємо, видаляємо плодоніжки і перетираємо через сито. Ту частину полуниці, що залишилася, ділимо на дві частини.\nУ креманку викладаємо шар з шоколадного морозива. Зверху робимо шар з ягід полуниці і поливаємо їх полуничним сиропом.\nНа полуницю кладемо ванільне морозиво, поливаємо його шоколадним сиропом і посипаємо мигдальною стружкою.


Матрац Mount (Маунт) 90х200Алушта Окуповано, не обслуговуєтьсяАртикул:(Маунт)Безкоштовна доставка+ Бонус 19\nВ Дніпрі вул. Панікахи, 2 (НПО Орбіта, 11 корпус, стара прохідна, оф.206). Всі населені пункти України обслуговуються через транспортні компанії, наприклад "Нова Пошта". З точки зору отримання замовленого товару нашими представництвами можна вважати точки видачі наших партнерів, компаній-перевізників. З інших точок зору представництв окрім Дніпро не існує.Де і як подивитись на товар Матрац Mount (Маунт) 90х200 в Алушті?\nКупити Матрац Mount (Маунт) 90х200 в інтернет-магазині Лагуна (можливо в кредит, на виплат) в містах, селищах міського типу та селах: Алушта, Бондаренкове, Верхня Кутузовка, Виноградний, Генеральське, Запрудне, Зеленогір`я, Ізобільне, Кипарисне, Лаванда, Лаврове, Лазурне, Лучисте, Малий Маяк, Малоріченське, Нижнє Запрудне, Нижня Кутузовка, Привітне, Пушкіне, Рибаче, Розовий, Семидвір`я, Сонячногірське, Утьос, Чайка а також в усіх інших населених пунктах України


ЮВІЛЕЙ І ПРОФЕСІЙНЕ СВЯТО ВІДЗАЧИЛИ ГІДНО | Ліси Хмельниччини\nЮВІЛЕЙ І ПРОФЕСІЙНЕ СВЯТО ВІДЗАЧИЛИ ГІДНО\n19.09.2016 kmladmin — Додати коментар\nДержавне підприємство «Славутське лісове господарство» підійшло до свого 80 –річчя з гідними здобутками. До складу підприємства входять 18 лісництв, нижній склад -1, нижній склад -2, лісопромисловий комплекс, автогараж.\nПріорітетним напрямком роботи колективу є вирощування, догляд та збереження лісу, охорона від пожеж, шкідників та самовільних рубок. Сьогодні в колективі – 188 штатних працівників. Очолює передове підприємство досвідчений керівник, відмінник лісового господарства України Віктор Вікторович Сапожнік. За 8 місяців поточного року обсяг реалізованої продукції склав 60800 тисяч гривень, чистий прибуток – 2200 тисяч гривень. Підприємство вчасно відраховує податки та бюджетні платежі, а саме сплачено податків, обов’язкових платежів та внесків на суму 14536 тисяч гривень, в тому числі: Єдиного соціального внеску 2775 тис. грн., збір за спеціальне використання лісових ресурсів 5624 тис. грн. Без затримок виплачується заробітна плата робітникам, для яких створені всі необхідні умови праці.\nЦьгоріч відновили ліси на площі 267 га, створено 2,4 га плантацій новорічних ялинок, проведено догляд за лісовими культурами на площі 830 га. Багато зроблено для профілактики та попередження лісових пожеж. Влаштовано мінералізованих смуг протяжністю 780 км та проведено догляд за ними протяжністю 2656 км. Встановлено 86 стендів наочної агітації на протипожежну тематику, перекрито позапланових доріг шляхом встановлення шлагбаумів 64 шт. Проведено 100 спільних рейдів з виявлення порушників Правил пожежної безпеки в лісах та 600 рейдів лісовою охороною з виявлення лісопорушників. Встановлено дві протипожежні вежі в Хутірському і Кривинському лісництвах, які облаштовані засобами відео спостереження. Закуплено два пожежних модулі на базі автомобілів ГАЗ-66 та Мітсубісі «L-200». Загалом на протипожежні заходи в 2016 році витрачено близько 1,5 мільйони грн.\nЗа традицією до професійного свята слід відзначити найкращих працівників. Серед них: лісничі- Жуківського лісництва Вячеслав Свідзінський, Голицького – Олександр Веремій, Хутірського – Юлій Білецький, Славутського – Тарас Нерода, Стриганського – Сергій Онопрійчук, інженер лісового господарства Олег Ящук, старший інспектор з кадрів Таїсія Богдан, водій пожежного автомобіля Геннадій Яцков, тракторист автогаража Микола Шпак, вальник лісу Валентин Гуменюк, лісокультурниці Лілія Локайчук , Валентина Туринська, Людмила Захарчук.\nШановні працівники лісового господарства, плекаючи своєю невтомною і наполегливою працею лісовий фонд України, ви забезпечуєте надійний захист земельних угідь, поліпшуєте екологічний стан довкілля, одночасно збільшуючи випуск продукції лісового господарства.\nЩиро дякуємо вам, шановні працівники та ветерани лісового господарства, за невтомну працю і самовідданість. Бажаємо вам і вашим родинам міцного здоров»я, добра та благополуччя, подальших успіхів у справі збереження лісових багатств нашої держави на благо нинішнього та майбутніх поколінь українського народу!


З МІЖНАРОДНИМ ДНЕМ ПРАЦІ! Шановні профспілківці! Щиро вітаю з Першотравнем – святом миру і вільної праці. Це день солідарності та взаємної підтримки трудящих усього світу у прагненні жити в демок\nЗ ВЕЛИКОДНЕМ! Шановні друзі! Воскресіння Христове — це свято життя, яке є доброю нагодою згадати про милосердя, людяність і доброту. Нехай та велика радість, яку в ці дні переживає\nНа шахті-копанці на окупованій території Луганщини сталася аварія Вчора, 25 квітня, близько 11 години ранку відбувся вибух газу метану на шахті-копанці «Схід-Карбон», яка знаходиться біля селища Юріївка на окупованій території Луганщ\nУ якому режимі працюватимуть копальні «Мирноградвугілля» - невідомо Учора о 16-й годині за несплату боргу за спожиту електроенергію було відключено електроенергію в котельній та скіпових підйомах на шахті «Капітальна» ДП «Мирноградвугіл\nСпартакіада під девізом «Всією бригадою на стадіон» У Павлограді Дніпропетровської області на майданчиках водно-спортивного комплексу «Юність» відбулася Х Всеукраїнська спартакіада серед видобувних та прохідницьких брига\nУ вугільному секторі сталося два інциденти Учора на шахті «Степова» ДП «Львіввугілля» смертельно травмувався машиніст електровоза Андрій Пукач. Йому було 32 роки. Для розслідування причин трагічного випадку ство


В Івано-Франківську відкрили новий мурал - Галицький Кореспондент\nГоловна » Новини » В Івано-Франківську відкрили новий мурал\nСьогодні, 14 листопада, в Івано-Франківську презентували новий мурал. Яскравий малюнок відкрили у дворі на вулиці Стуса, 17, він створений для дітей і зачіпає тему здорового способу життя.\n“Ми продовжуємо цей проект, вже через тиждень ми презентуємо ще один мурал, думаю, щотижня презентуватимемо місту нові кольорові стіни”,- розповідає Оксана Савчук, секретар міської ради Івано-Франківська.\n“Головною темою невеличкого муралу є здоровий спосіб життя: хочеться залучати до цього і дітей. Вирішили розмалювати життя людей у цьому мікрорайоні, хотілося додати світла і кольору”, – пояснює художниця.\n“Я особисто вклав у роботу яскравість, працював над кольором, бо бачив, що навколо все сіре”, – розповів співавтор Владислав Чернов.\nНагадаємо, що у Більшівцях школу прикрасив мурал.\nКатегорії: Діти, Життя, Здоров'я, Людина, Новини, ФотоПомічено: мурал, франківськ


В Азовське море зайшло російське судно "Єйськ" – ЗМІ - 24 Канал\nВ Азовське море зайшло російське судно "Єйськ" – ЗМІ\n01:08, 9 липня 1776 Читать новость на русском\nПротичовневий російський корабель "Єйськ" / 112 Україна\nРосія продовжує посилювати свою присутність поблизу українських берегів в Азовському морі. Так своє угруповання в регіоні агресор поповнив малим протичовневим кораблем "Єйськ", що належить до Чорноморського флоту ВМС РФ\nЦей корабель входить до складу 181-го дивізіону малих протичовнових кораблів з охорони водного району. Про це повідомляє "Український мілітарний портал".\nЯк РФ контролює акваторію Чорного моря: Сі Бриз-2019: російські кораблі "контролюють" судна НАТО та мінування Морвокзалу в Одесі\nСудно пройшло арку моста біля Керчі в напрямку Азовського моря. На Чорному морі він приписаний до Новоросійської військово-морської бази Чорноморського флоту Росії,\nДодамо, що судно було спущено на воду 12 квітня 1989 року на підприємстві "Ленінська Кузня" (сучасна назва – "Кузня на Рибальському") А вже 28 лютого 1990 року корабель увійшов до складу 181-го дивізіону малих протичовнових кораблів 184-ї бригади охорони водного району Чорноморського флот ВМФ СРСР з базуванням в місті Поті (Грузія).\nЗазначимо, що за 5 років анексії Криму Росія зуміла перетворити півострів на велетенську військову базу. Так, Росія майже втричі збільшила чисельність своїх військовослужбовців на півострові: з 12 до 32 тисяч осіб. Це супроводжувалося також різким збільшенням військових потужностей у Криму.\nЯкі ще сили утримує Росія на кордоні з Україною? Росія утримує понад 82 тисячі військових вздовж кордону з Україною, в анексованому Криму та на окупованих територіях Донецької і Луганської областей. Весь цей час, в Кремлі цинічно наголошують, що не мають жодного стосунку до війни на Донбасі і їхніх солдатів нібито там немає.\nЗвідки Росія може напасти на Україну: інфографіка 24 каналу\nТеги: Новини України Конфлікт в Азовському морі Україна – Росія Анексія Криму Водний транспорт\nАлжир мінімальною перемогою над Сенегалом вдруге здобув Кубок африканських націй: відео\nКРЫМский бандеровец 674


Нова серія материнських плат від GIGABYTE для процесорів Intel Cascade Lake-X - Новини DC Link\nНова серія материнських плат від GIGABYTE для процесорів Intel Cascade Lake-X\nОчікувалося, що до моменту появи нових процесорів Cascade Lake-X деякі з партнерів Intel випустять нові моделі материнських плат. Це не було необхідністю, але, як тепер відомо, нові материнські плати все-таки потрібні, так як процесори нової серії підтримують на чотири лінії PCI Express 3.0 більше, ніж попередники. Нові "материнки" якраз і потрібні, щоб розкрити цей потенціал в повній мірі. Рівень TDP і кількість ядер не збільшилися, але це не означає, що додатковий запас по розгінному потенціалу завадить при установці процесора Cascade Lake-X в роз'єм LGA 2066.\nПрипускаючи такий розвиток подій, компанія GIGABYTE Technology підготувалася, і на цьому тижні представила цілий вибір материнських плат - 299X DESIGNARE 10G, X299X AORUS XTREME WATERFORCE і X299X AORUS MASTER. Літера «X» після найменування набору системної логіки бентежити покупця не повинна - це все той же чіпсет Intel X299, просто обсяг змін функціональних можливостей самих плат виявився достатнім для подібного перейменування. Взагалі складається враження, що серія відеокарт X299X буде використана компанією для отримання окремого прибутку з такої категорії покупців як заможні представники творчих професій, пов'язаних з обробкою відео і комп'ютерною графікою. Не дивно, що GIGABYTE навіть отримала сертифікат сумісності своїх плат з графічними адаптерами професійного рівня NVIDIA Quadro.\nПідсистема живлення посилена до 16 фаз, вона тепер здатна витримувати навантаження до 70 ампер. Два порти USB Type-C здатні не тільки підтримувати периферію з інтерфейсом USB 3.2, до них можна підключати до 6-ти пристроїв з інтерфейсом Thunderbolt 3, а також монітори з інтерфейсом DisplayPort 1.2. Є здвоєний мережевий 10-гігабітний мережевий контролер на рішенні Intel X550-AT2. Є підтримка Wi-Fi 6 (802.11ax). Плати нової серії збільшили обсяг підтримуваної оперативної пам'яті з 128 до 256 Гбайт, хоча кількість роз'ємів DIMM як і раніше дорівнює восьми. У комплект з платами X299X AORUS XTREME WATERFORCE і X299X DESIGNARE 10G входить плата розширення AORUS Gen4 AIC, яка підтримує чотири твердотільних накопичувача у виконанні M.2 з інтерфейсом PCI Express x4. В її оснащення входить окремий вентилятор, який дозволяє організувати масив з твердотільних накопичувачів, не ризикуючи їх перегрівом. Старт продажів нових материнських плат очікується найближчим часом.


Бiлoрyсь нaпрaвилa Укрaїнi нoтy прoтeстy чeрeз припинeння aвiaспoлyчeння\nСереда, 29 Червня\nBy andriy\t 25.05.2021 Коментарів немає\nПoсoльствo Бiлoрyсi в Укрaїнi нaпрaвилo Miнiстeрствy зaкoрдoнних спрaв нoтy прoтeстy чeрeз припинeння aвiaспoлyчeння з 26 трaвня. Прo цe йдeться y зaявi пoсoльствa, oприлюднeнiй y вiвтoрoк, 25 трaвня, пишe ZAXID.NET.\nУ нoтi зaзнaчeнo, щo бiлoрyськa стoрoнa «з пoдивoм» сприйнялa рiшeння yкрaїнськoї стoрoни припинити aвiaспoлyчeння. Бiлoрyськi диплoмaти нaзивaють цe рiшeння «нiчим нe oбґрyнтoвaним, якe виглядaє oсoбливo aбсyрдним».\nУ пoсoльствi скaржaться, щo Укрaїнa yхвaлилa цe рiшeння чeрeз зaгрoзy для iнoзeмних грoмaдян, aлe сaмa нe мoжe зaбeзпeчити бeзпeкy пoсoльствa. Ймoвiрнo, iдeться прo iнцидeнт 22 трaвня — тoдi y Kиєвi зaтримaли бiлoрyсa, який хoтiв пeрeкинyти мiшoк з гнoєм дo пoсoльствa.\nБiлoрyськi диплoмaти тaкoж вирiшили нaгaдaти, скiльки чeрeз їхнi пyнкти прoпyскy вʼїхaлo дo Укрaїни yкрaїнцiв тa скiльки aвiaкoмпaнiя «Бeлaвia» зaплaтилa yкрaїнськiй стoрoнi зa пoльoти нa рeгyлярних рeйсaх тa зa oбслyгoвyвaння в aeрoпoртaх Укрaїни (14 млн дoлaрiв СШA).\nРiшeння yкрaїнськoї влaди нaзивaють «aвiaцiйнoю блoкaдoю», мeтa якoї – зaвдaти збиткiв aвiaцiйнiй гaлyзi Бiлoрyсi. У пoсoльствi спoдiвaються, щo yкрaїнськa стoрoнa пoвeрнeться «y рyслo шaнoбливих i вiдпoвiдaльних взaємин».\nЯк iнфoрмyвaв ZAXID.NET, iз сeрeди (26 трaвня) з 00:00 Укрaїнa припиняє aвiaспoлyчeння з Бiлoрyссю. Вiдпoвiднe рiшeння бyлo yхвaлeнo пiсля тoгo, як 23 трaвня в aeрoпoртy «Miнськ» зaтримaли кoлишньoгo гoлoвнoгo рeдaктoрa oпoзицiйнoгo Telegram-кaнaлy NEXTA Рoмaнa Прoтaсeвичa. Toдi лiтaк aвiaкoмпaнiї Ryanair рeйсy Aфiни – Вiльнюс eкстрeнo пoсaдили в Miнськy чeрeз iнфoрмaцiю прo зaмiнyвaння, якa зрeштoю нe пiдтвeрдилaся. Для сyпрoвoдy лiтaкa пiднiмaвся винищyвaч MiГ-29.\nДiї бiлoрyських спeцслyжб викликaли знaчний мiжнaрoдний рeзoнaнс. Зoкрeмa лiдeри ЄС вирiшили зaбoрoнити бiлoрyським aвiaкoмпaнiям пoльoти дo Єврoсoюзy тa зaмoрoзили фiнaнсoвy дoпoмoгy Бiлoрyсi. Kрiм тoгo свiтoвe спiвтoвaриствo тaкoж aнoнсyвaлo нoвi сaнкцiї щoдo прихильникiв рeжимy Oлeксaндрa Лyкaшeнкa, який нaзивaє сeбe прeзидeнтoм Бiлoрyсi.\n«АТБ» розпочала збір коштів на реабілітаційний центр «Незламні» у Львові\nРизик вторгнення військ білорусі не зник, але Львівщина готова до атаки — Львівська ОВА\nМитниця дозволила ввозити автомобілі на всіх пунктах пропуску Львівщини\nУ Львові затримали чоловіка, який за 4 тисячі євро виготовляв довідки для “ухилянтів”\nУ Львові встановили світовий рекорд із наймасовішого виконання пісні “Ой, у лузі червона калина”\nНа росії погрожують вдарити ракетами по Новому Роздолу на Львівщині


Тег: українська література\nКількість результатів: 16\nРеакція українських письменників і письменниць на флешмоб #яНеБоюсьСказати\nЧоловіки і жінки у тисячах історій і коментарів розповіли про те, яке ж воно — насильство по-українськи, і що це означає для них, у рамках одного з найчисленніших і найцікавіших флешмобів в історії України #яНеБоюсьСказати. Літераторки і літератори — одні з тих, хто підсумовує і ретранслює сучасні уявлення народу про себе. Наскільки чутливими до питання насильства виявилися ті, кого ми називаємо культурною та інтелектуальною елітою, хто надихає і до кого прислухаються?\n"Ненормальні створіння хворої культури" (драма "Блакитна троянда" Лесі Українки)\nСтаном на 1896 рік Лариса Косач тільки розпочинає свою творчу кар'єру як драматургиня. І хоча псевдонім "Леся Українка" існує ще з 80-х років ХІХ століття і під ним вже було видано чимало поетичних творів, усі здобутки, завдяки яким поетку й письменницю увічнили на портретах в рушниках і на 200-гривневій купюрі у ХХІ столітті, ще попереду. Проте вже на той час Леся Українка стала першою драматургинею в українській літературі, дебютну драму якої було поставлено в театрі вже за 3 роки після написання. А ще крапку в цьому реченні можна було б поставити й значно раніше: Леся Українка стала першою драматургинею в українській літературі. Творчість якої було помічено й оцінено чи не більше, ніж поетичну, в наступні кілька десятиліть. Ба більше, "Блакитна троянда" – це ще й перша психологічна драма в українській літературі. Не кажучи вже про те, що її головна персонажка разюче відрізняється від героїнь драматичних творів сучасників-"корифеїв" (оскільки перший в Україні професійний театр зосереджувався на тих самих темах, що й реалістична література, а саме тяжкої народної долі, то можете собі уявити розмаїття жіночих образів драматургії Кропивницького, Старицького й Карпенка-Карого, якщо раптом призабули їх зі школи). І так, Любов Гощинська – це не тільки й не просто освічена й сильна персонажка, яка має свою позицію й погляди на життя і не боїться висловлювати їх вголос. В дискусії про шлюб та кохання (а панночці вже не мало й не багато 26 років!) вона переосмислює саме поняття кохання, говорячи про те, що ідея шлюбу дуже мало має з нею спільного. "Блакитна троянда", ця метафора куртуазної любові, яка вже не так почуття, як власне мистецький феномен, це "ненормальне створіння хворої культури", незрозуміле й небезпечне для оточення Гощинської, – стала не лише одним із найяскравіших увиразнень творчого методу самої письменниці, а й передвістила остаточний відхід від цінностей та настанов реалізму. Від колективного до індивідуального, від народних страждань до особистої драми, від схематичних описів переживань до глибокого психологізму. І, нарешті, до зацікавлення жіночою психологією, переживаннями та історією, які в літературі модернізму розкрилися й розгорнулися так широко й повно, як ніколи до того. І українська література, не в останню чергу завдяки творчості Лесі Українки, але й не лише її, не стала винятком.\nОлену Пчілку, тобто Ольгу Косач, матір Лесі Українки й дитячу письменницю, практично всі ми пам'ятаємо (точніше, якщо хтось узагалі може про неї згадати) зі шкільного курсу української літератури саме так – як матір Лесі Українки (це тієї, що третя в рушниках після Шевченка і Франка) і як дитячу письменницю. Ну, і що Олена Пчілка – то псевдонім. У третьому класі школи саме на прикладі цієї письменниці вчительки та вчителі часто пояснюють дітям, що таке "псевдонім", несправжнє ім'я письменника чи письменниці, яке вони обирають для публікації своєї творчості. Чому так мусили робити письменниці, зокрема й українські, в ХІХ столітті й раніше – це достатньо складно пояснити третьокласницям і третьокласникам. І це навіть не іронія. Що вже казати про те, що Олена Пчілка перекладала Пушкіна, Лєрмонтова й Гоголя, досліджувала український народний орнамент, займалась видавничою та просвітницькою діяльністю, а також разом із Наталею Кобринською брала активну участь у підготовці альманаху "Перший вінок" 1887 року – єдиного на той час збірника творів українських жінок-письменниць. Це заскладно зрозуміти ученицям та учням третього класу. А десятого? Ой, ну там же Нечуй-Левицький і Панас Мирний – місця для такого незначного в історії української літератури факту, як той, що вже наприкінці ХІХ століття в Україні цілком склався український жіночий письменницький рух (і йому було з чого і з кого скластися), точно не знайти. Тому нате вам, любі десятикласниці й десятикласники, ще страждальниць, повій і покриток. Така вона, серйозна доросла українська література. А між тим у 1887 році, через 12 років після публікації роману "Хіба ревуть воли, як ясла повні" і за 12 років до виходу друком першої драми Лесі Українки "Блакитна троянда" (творчості Лесі Українки таки знайшлося місце в програмі – проте не цьому твору) її мати Ольга Косач видала під псевдонімом Олена Пчілка повість "Товаришки". І поки персонажки Нечуя-Левицького вибивають одна одній очі за межу, груші й предмети домашнього вжитку, а Панаса Мирного – накладають на себе руки просто через те, що обрали не того чоловіка, молоді героїні повісті Олени Пчілки – увага – їдуть у Цюрих. Увага – здобувати освіту. Щоб стати – увага – потім лікарками. І якщо між Любою та Раїсою згодом і складається якесь протистояння чи суперництво, то – так, зовсім не через чоловіка, а в професійній площині. Ба більше – одна з цих персонажок, Люба, цілком реалізує ту просвітницьку місію щодо убогого й темного народу, з якою до кінця століття продовжувала носитись частина української інтелігенції. Втім, мало хто з них замислювався над тим, якої допомоги потребують жінки з цього самого народу, а Люба реалізує цю допомогу власноруч. На жіночому боці, вправно й професійно, з повним правом заявляючи колегам по університетській лаві – "Ви не спеціалісти!".\nВолодимир Винниченко – постать знакова не лише для політичної історії України (а тут навряд чи місце для того, щоби вкотре згадувати про його державницькі здобутки), а й для її літератури. У його драматургії, новелах і романах – все ті самі муки знедоленого українського народу й проблеми його інтелігенції, що раз у раз з'являлися в творах Винниченкових колег-реалістів. Але Винниченка цікавить не правдиве (у виконанні наших реалістів – найчастіше пафосно-мелодраматичне) зображення несправедливої й жорстокої дійсності чи/і душевних потерпань персонажів із цього приводу. Суспільну мораль, утвердженням якої часто займались реалістичні твори, Винниченко підважує, випробовує й вивертає назовні, показуючи її непривабливе й прогниле «закулісся». Картинка щасливого й благопристойного життя містян приховує за собою суцільні обмани, підлості й ницість (саме це бачимо в драмах «Брехня», «Чорна Пантера й Білий Медвідь», романах «Записки кирпатого Мефістофеля», «Сонячна машина»). Та й до селянських буднів із злиднями, побиттям дітей і запобіганнями перед панами «садок вишневий коло хати» не дуже пасує – а повість «Федько-халамидник» у середній школі вивчають ще до Шевченка! Втім, із жіночими образами у Винниченковому неореалізмі теж не те щоб склалося. Бо ж хто вони, ті, хто чинить підлості, зраджує й бреше для досягнення своїх цілей, хто вони – ті, через кого персонажі-чоловіки занапащують свої долі й коять дурниці? Хто вони – ті, за рахунок кого Винниченко так яскраво демонструє загнивання суспільної моралі у своїх творах? Здогадатися неважко. Роман «Чесність з собою» 1911 року нічим принципово не відрізняється. Персонаж-протагоніст Мирон, весь в ідеї й боротьбі – в центрі, поруч його безликі соратники, які борються ніби в тому ж напрямку, але побоюються його запалу, а іноді й підсміюються з нього. От тільки ідея – власне, концепт «чесності з собою», розкритикований свого часу й політологами, і літературознавцями – дещо різниться від «а давайте зробимо народ щасливим». Гарна така ідея – починати треба з себе. Кожна праця, виголошує Мирон на черговому зібранні, заслуговує на повагу. Навіть, кгм, проституція. Бо це теж, кгм, праця. А потім одного разу до кімнати Мирона під час чергової його зустрічі з соратниками заходить його сестра Маруся, яку він не так давно забрав із дому розпусти, але вона чомусь не навертається до благопристойного життя. І красива й струнка соціалістична концепція з’їдає свій хвіст, а Мирон в кращих традиціях Франкового двійницва виявляється зовсім не тим, ким, може, й сам себе почав вважати. Бо якось само собою одразу стає зрозуміло, що чесний із собою серед присутніх у кімнаті лише один. Точніше – одна.\n"Вводячи жінку в життя, природа не питала: «Чи се мужчина, чи жінка, щоби мені наділити їх відповідними здібностями?» Ні — природа казала лише: «Ось ти, і жий!» І тому скажу, що недостаточність тая, брак сили духовної не лежить у жінці яко людині вже з природи, а походить вона і виробляється з систематично ограниченого виховання, яке одержує вона вже від колиски, котре виховання звертає більше увагу на розвій її чуття, аніж на духовні здібності, характер і силу фізичну, і заглушає, таким чином, усі інші голоси в її душі. Що однак жінка — людина, так само як і мужчина, і вимоги природи в неї такі самі, як її в нього, то її через те треба в таких самих умовах, як і його, виховувати до боротьби за існування, а озброївшися наукою, знанням законів, знанням різних галузей праці, зможе й сама боротись за життєві засоби. Те все не завадить їй стати щирою люблячою подругою чоловіка і матір'ю дітям. І так, високоповажані сестри мої, єднаймося, працюймо над собою всіма силами!" Ці слова було сказано 1894 року в Чернівцях перед численною публікою на зібранні "Товариства руських жінок на Буковині". Нескладно здогадатися, хто їх виголосила – бо з-поміж письменниць, громадських і культурних діячок, котрі перейнялися ідеєю жіночого руху в Україні наприкінці ХІХ століття ця персона була чи не найпалкішою й тому найпомітнішою. Ні свого фемінізму, ні своєї "німеччини" (свого часу дуже перейнялася німецькою культурою й філософією, чимало творів написала німецькою мовою) і водночас якоїсь особливої, ненародницької любові до українського села, хоч їй і неодноразово це закидали, Ольга Кобилянська так і не зреклась. Ідеї Ніцше, глибокий психологізм і трагічність нібито традиційних для української літератури другої половини ХІХ століття "сільських" образів і не менш глибока перейнятість проблемами становища жінки, її місця в суспільстві й потреби змін стають для письменниці магістральними темами творчості. Написані в різні роки повісті "Царівна", "Людина", "Через кладку", новели "Некультурна", "Valse melancholique", роман "Земля" і безліч інших творів по-різному і в різній мірі втілюють ці теми, відкриваючи в українській літературі цього періоду невідому досі територію – територію, де разом із епохою модернізму розпочинаються світоглядні злами й відкривається інший погляд на суспільні проблеми, зокрема традиційну християнсько-патріархальну мораль. Новела "Природа", роботу над якою Кобилянська завершила в 1887 році (видати твір, втім, змогла лише через 11 років), написана нібито в тому самому ключі. Проте було в ній дещо, що особливо сильно скандалізувало благопристойне товариство чернівецької інтелігенції. Цей твір називають одним із перших в новій українській літературі, де описано сцену статевого акту – проте неозброєним оком видно, що з цієї точки зору навіть у "Енеїді" Котляревського куди більше відвертості. Скандал спричинило інше, а саме – різка зміна акцентів і ставлення головної персонажки до того, що сталося між нею й чоловіком, якого вона бачить удруге в житті. Освічена, молода інтелігентка, залюблена в літературі, понад усе любить сама (!!) гуляти в лісі – карпатському, густому й темному. І понад усе її надихають природа й природність навколо себе і в собі самій. Захотіти чоловіка, віддатися йому й не пов'язуватися з ним більше ніяк і нічим для неї виявляється цілком природним, і саме це в творі Кобилянської найбільше скандалізувало сучасників. А чи змінилося щось за понад сто років? Справді? А чи нічого не нагадують вам тези доповіді, виголошеної ще в 1894 році?\nПогордливе й упереджене ставлення до жінок у творчості Франка періоду "Перехресних стежок" (а це рівно межа ХІХ й ХХ століть) зовсім не випадкове. Доти протягом приблизно 15 років у ній тривав період, підсумком якого стала поетична збірка "Зів'яле листя" 1896 року. Так-так, окрім хрестоматійного "чого являєшся мені у сні", якого за роки незалежності не уникло жодне покоління українських десятикласниць і десятикласників, там ще чимало поезій подібного характеру. Щоби не сказати, що вони приблизно всі там якраз отакі. "Інтимна лірика" – ухильно й дещо поблажливо характеризують цю збірку шкільні хрестоматії з літкритики. Інтимна – це значить зовсім не (оте, що ви подумали і що, коли б воно було у Франковій поезії, вписалося би в тему сезону "Гендеру в деталях", але не судилося), а сповідальна, страждальна й зациклена на собі, що з неї взяти. "Осмислення неординарного типу фатальної жінки, інспіроване авторським індивідуальним баченням, чуттям і досвідом" – уточнює академічне літературознавство. Ось хто винен у нескінченних стражданнях героя – лірична героїня, постійно недосяжна, а місцями й по-справжньому жорстока у своєму нехтуванні почуттями героя. Безмежно прекрасна, безмежно ідеалізована, безмежно жорстока, безмежно далека, богиня й муза. Під її нищівним поглядом Каменяр, вічний революціонер, дух, що тіло рве до бою і невтомний борець за національну ідею перетворюється на страждальця і плаксія. Не втрачаючи, втім, позитивності й патріотизму, ба більше – вона цим його безрадісним становищем тільки підкреслюється. Аж хочеться спитати: що ж їй, цій такій-розтакій ліричній героїні, ще треба, що вона нехтує таким всуціль позитивним (автобіографічним?) героєм і відкидає таку палку, щиру й самовіддану його любов? Навіть Шекспір із його "моя кохана дихає, як люди, а не пахтить, як квітка навесні" дає тут фору Франкові в реалістичності зображення жінки за кілька століть до – але кому цікава та реальна чи реалістична жінка? Нам би тригер для страждань і рушій для творчості. Архетиповий, як виглядає, для української культури. Гурт "Океан Ельзи" – досі єдиний в Україні, здатний зібрати повний НСК "Олімпійський", і з кожної другої (якщо не з кожної першої) пісні Вакарчука помахує ручкою й стріляє очима все та сама "фатальна жінка". Яка завжди прекрасна – і завжди за замовчуванням не твоя. І твоєю, що прикметно, ніколи не буде. Піти й зізнатися їй у своїх почуттях – для слабаків, тільки писати сльозливі вірші, тільки хардкор! І вже один із тих небагатьох віршів, де можна побачити іншу модель жіночості – хоч скільки-небудь діяльної, не об'єктивованої й позбавленої конотацій фатальної недосяжності – добряче вирізняється на тлі з одного боку революційно-каменярських, а з іншого приречено-страждальницьких поетичних моделей Франка. "Зближаєсь час, і з серцем, б'ючим в груди", втім, теж можна назвати феміністично наснаженим твором тільки з пересторогою. Не Каменяр, не Вакарчук – та все ж і навряд чи фемініст.\n"Які дурні наші поступовці та радикали, що декламують на тему конечності рівноправності та рівнопросвітності женщин з мужчинами! Як коли би се було можливе! Як коли би се було потрібне! Як коли би се було комусь на щось пожиточне! Дай їм сьогодні рівноправність у державі, вони зробляться незламною опорою всіх реакційних, назадницьких, клерикальних та бюрократичних напрямів. Дай їм рівноправність, коли для них усяка просвіта, всяка наука — се тілько окремий рід туалети, спорт, спосіб приманити спеціального рода женихів. Певно, бувають виїмки. Виїмкам усяка свобода. Але тягти весь загал жіноцтва, особливо того ситого, та вбраного, та випарфумуваного, до вищої науки — се цілковита страта часу й засобів". Цю цитату, на щастя, точно ніколи не включать до тестів ЗНО, на відміну від безлічі інших цитат того самого автора – не було-бо такого літературного чи культурного явища, сучасного йому, яке б він не оцінив та не схарактеризував влучно, містко й метафорично. Цього автора називають одним із найбільш ерудованих вчених-гуманітаріїв в українській літературі, одним із найплодовитіших письменників, одним із найпалкіших поборників української національної ідеї – і це тільки початок величезного списку із цілком заслужених "най". Проте безмір прочитаного й написаного не змінив залізобетонного консерватизму й упередженості щодо всього "нового" у Івана Яковича Франка. Найзатятіший критик всього модерного й модерністського в літературі й культурі як "занепадницького" й "декадентського", найбільш активний обстоювач традиційних патріархальних цінностей і, звісно ж, той, чия творчість рясніє наймахровішими стереотипами про жінок (підтвердження цьому – хоча б вищенаведена цитата) – так, це все теж про другого з тріади найвидатніших і найбільш заквічаних і зарушничених українських письменників усіх часів. Новела "Сойчине крило", а саме з неї взято титульну цитату, вивчається нині в 10 класі школи, і в програмі її схарактеризовано дослівно як "історію жінки, яка помилилась у своєму виборі". Головна персонажка Маня обрала-бо, така-розтака, не аморфного й безвольного, хоч і позитивного до оскомини, головного персонажа Хому, а діяльного, хоча й злодійкуватого Генрися, от і заслужила, самавинна, свою тяжку долю. Раніше вивчалася ще й повість "Перехресні стежки" – і там, не повірите, те саме: осяйна панна Регіна рішуче відкидає залицяння всуціль патріотичного, позитивного й серйозно налаштованого (либонь, ще й автобіографічного) адвоката Євгенія Рафаловича і стає дружиною рішучого, проте божевільнуватого Стальського. Який – правильно й передбачувано – перетворює її життя на філію пекла. Як і Маня з "Сойчиного крила", єдине, що може протиставити постійним знущанням чоловіка Регіна – це переносити їх мовчазно й терпеливо. Бо отак воно у них, жінок: оберуть не того й мучаться, самівинні. Проте Франко, може, сам того не помічаючи, деконструює власні переконання протягом розвитку обох персонажок – в кульмінаційних моментах вони раптом стають діяльними й рішучими. Маня наважується змінити своє життя, порвавши з минулим і приїхавши до Хоми, а Регіна...Регіна обирає ще більш радикальний спосіб вирішення своїх родинних проблем. В одному Іван Якович виявився таки правий: дай жінкам рівноправ'я – і вони створять реакційний рух чи й цілісіньку революцію. Аби ж тільки бодай у одному Франковому творі жінки-персонажки хоч раз могли поговорити між собою не під пильним поглядом всюдисущого наратора.\nНі для кого не секрет, що жоден український поет-сучасник Шевченка не уникнув впливу творчої манери великого патріарха. Та що там – привид батька-Тараса ширяв над українською літературою як мінімум до кінця ХІХ століття, і годі було його позбутися. Коли б Гарольд Блум міг спостерігати за тим, як борються із "фінальним босом" укрліту цілі покоління поетів-"наступників", можливо, центром його праці "Страх впливу" став би зовсім не Шекспір, а якийсь інший письменник на "Ше". Та сама народницька риторика, та сама образність і навіть стилістика – десятки поетів-епігонів лишив по собі Шевченко, і навряд чи це бодай якось пішло на користь і літпроцесу загалом, і кожному з цих поетів зокрема. Ніхто із них не зумів зажити бодай десятої частини слави патріарха ні за життя, ані після смерті, не кажучи вже про те що позбутися впливу великого шевченківського наративу й авторитету мало кому вдалося. До когорти таких потрапив і Борис Грінченко – можливо, саме тому значно більше визнання отримала його праця як лексикографа й етнографа, аніж як поета й письменника. "Пливуть по небу хмароньки В далекії краї, Летять із їми думоньки Щочаснії мої — Туди, де та криниченька Холодная дзюрчить, Над нею та зеленая Вербиченька шумить"... Нічого не нагадує? А далі там, так-так, дівчинонька, яка схилилась над криниченькою. І де ж це все вже було, гмгм. Нічого дивного, що і в плані жіночої образності своєї творчості Грінченко недалеко "втік" від Шевченка. Жінки в його прозовій і поетичній творчості варіюються від ідилічних "дівчиноньок" до все тих же нещасних кріпачок і покриток (одна з таких, Докія з повісті "Каторжна", поповнила собою галерею образів шкільної програми з укрліт). Проте, як і Шевченко, Грінченко все ж робить "чи не поодинокий" виняток. Марія Грінченко (у дівоцтві Гладиліна), яка прожила в шлюбі з Борисом Грінченком 26 років, була для нього зовсім не "музою" й "натхненницею", а соратницею, подругою й однодумицею. Діяльність Марії Грінченко далеко не обмежується допомогою чоловікові в роботі над найголовнішою працею його життя – чотиритомним "Словарем української мови". Вона активно публікує власну поезію та прозу в літературних часописах, розробляє шкільні підручники з мови та літератури, в її перекладах вперше видано українською драми Метерлінка та Ібсена, твори Толстого, Теннісона, Марка Твена та казки Ганса Крістіана Андерсена. Вірш-присвяту дружині Грінченко пише в перший же рік після шлюбу, і тут немає ні тіні об'єктивації чи ідеалізації – тільки вдячність і поціновування її підтримки та спільної праці. Навіть наприкінці ХІХ століття і незважаючи на цілий Шевченковий спадок, так уже було можна!\nУкраїнській літературі, навіть (і особливо) сучасній, люблять закидати "відставання" від "прогресивних" літератур західноєвропейських націй – зокрема, це й досі звучить як найчастотніше пояснення того, чому вона "програє" останнім у якості та формальній виробленості. Тому що історичні обставини, гніт Російської імперії, а потім СРСР, валуєвські циркуляри, новояз, цілеспрямоване винищення української письменницької інтелігенції за часів Радянського Союзу та асиміляція її з російською в імперському просторі (що й досі спричинює дискусії на тему того, а "чиї" ж вони – українські письменники й письменниці, які отримували освіту в Москві та Петербурзі й писали російською мовою). Причин достатньо, і вони, безсумнівно, мають сенс. Однак захоплюватися, роздаючи творам української літератури характеристики "вторинних" і "запізнілих", все ж не варто. У 1847 році британська письменниця Шарлотта Бронте видала під власним ім'ям роман "Джейн Ейр" – книгу, яка остаточно зламала стереотип про те, що жіноча література не може бути серйозною. Далекий від банальної мелодраматичності сюжет, атмосферність та стилістична виробленість – і водночас сильна й рішуча головна персонажка, яка не ламається під тиском обставин, а створює ці обставини сама. Роман "Живая душа" Марія Вілінська видала під чоловічим псевдо Марко Вовчок і в 1868 році, проте ідеї, які проговорює українська письменниця, виявляються на диво співзвучними тим, які, хай і на 20 років раніше, реалізувалися в британській літературі. Персонажка Вілінської Маша Рославлєва теж потерпає від становища "бідної родички", теж почувається невідповідною середовищу, в якому опиняється, і теж прагне самореалізуватися та власноруч заробляти на життя, навіть якщо задля цього доводиться розірвати суспільні зв'язки, поламати моделі жіночої гендерної соціалізації та обрати цілковиту непевність і невідомість замість забезпеченого життя. "Нова жінка", цілком сучасна європейському жіночому руху і в літературі, і за її межами – і це в Україні середини ХІХ століття! Варто, втім, зауважити, що Вілінська не ігнорує й інші актуальні своєму часу ідеологічні питання. Мотивації Маші виходять далеко за межі self-empowermentу: її вустами письменниця критикує й підважує і псевдопатріотизм, і фальшиве "народофільство", та навіть й ідеї "нової жіночості", які реалізуються лише на словах, стаючи прикриттям для відчайдушного намагання "лишити все як було". Так, роман "Живая душа" написано російською мовою, так, в україномовній творчості Вілінської значно менше діяльних та активних персонажок (бо практично всі вони є "жінками з народу"). Проте факт лишається фактом: ще до Наталі Кобринської, Ольги Кобилянської та Лесі Українки українська література отримала роман про "нову жінку". А Марія Вілінська-Марко Вовчок виявляється не менш глибокою за Шарлотту Бронте, не менш іронічною за Джейн Остін – і не менш вчасною для свого часу.\nЖінкам у творчості Тараса Шевченка присвячено цілу тему в шкільній програмі з української літератури для 9 класу. І там не лише всі можливі варіації на тему як іконічних сільських мадонн, так і зраджених, покинутих і відкинутих суспільством Катерин, титарівен і наймичок. Там і цілком реальні жінки-"музи" великого патріарха укрліт. Ганна Закревська, Варвара Рєпніна, Ликера Полусмакова, була ще хтось чи й навіть не одна – а ще ж треба вивчити, як називались твори, які він кожній присвятив, бо це точно буде на олімпіаді а, може, і на ЗНО! Втім, усі ці "далекі наречені", виписані в поезії Шевченка, мало чим відрізняються одна від одної. "І ти, моя єдиная, Встаєш із-за моря, З-за туману, слухняная Рожевая зоре!" – і яка різниця, з нагоди якої жінки воно написано? Пієтетно, ідилічно, ідеалізовано. Просто як у піснях "Океану Ельзи": це може бути Ликера Полусмакова, а може і твоя кохана з паралельного класу. Дивно, що теперішні юні (й не дуже) майстри пікапу частіше користаються з творчості патріарха сучасної української музики, аніж класичної української літератури. Однак серед цих реальних жінок, увічнених Шевченком у поезії, є одна, якій не дісталося солодкавих об'єктиваційних епітетів. І вона, о диво, не кохана. Вірш, написаний Шевченком 1859 року, є, мабуть, у його творчості безпрецедентним стосовно жінки. І цією жінкою стала Марія Вілінська, більш відома під письменницьким псевдонімом Марко Вовчок. Великий патріарх висловив таке шанування творчості авторки, що аж охрестив її своєю літературною спадкоємицею. Може, саме звідси почалася не найкраща традиція маркування талановитих українських письменниць від колег-чоловіків "чи не поодинокими мужчинами", проте факт лишається фактом: навряд чи хтось із живих сучасників Шевченка був так високо ним оцінений. Втім, символічно "передаючи" свій літературний спадок Марко Вовчок, Шевченко таки прорахувався. На щастя, при читанні її повістей ніякі потойбічні голоси не лунають у голові – Марії Вілінській більше йдеться про ті теми, які мало цікавили класика. І, мабуть, титул зачинательки жіночої традиції в українській літературі їй припав би до душі куди більше, аніж спадкоємиці Шевченка.\nПро характер жіночої образності в творчості непозбувного й незмінного патріарха української літератури Тараса Григоровича нашого Шевченка навряд чи варто вкотре згадувати. Саме він став зачинателем цілої традиції виписування в українській літературі жінок-персонажок винятково як покриток-страждальниць, безправних і безпорадних перед тиском суспільної моралі та соціальної нерівності. До всього, ці страждання й злигодні виконують цілковито функціональну роль у текстах – не в останню чергу завдяки саме таким образам жінок Шевченкові вдавалося досягти необхідної атмосфери зневіри й несправедливості. Ба більше – тільки для того, власне, вони й виявляються в його творчості потрібні. Така собі галерея міні-Україн у жіночому обличчі, котрі "у ярма запрягли пани лукаві". Втім, who cares, це ж Шевченко, він же геній, там же сила духу, національно-визвольна боротьба, там же огого! Не дивно, що ті, для кого і в 2017 році постать Шевченка і його творчість лишаються священними коровами української національної ідеї, воліли б не знати й не згадувати про те, що, окрім антиросійської сатири й нарікання на тяжку долю українського народу, батько-Тарас писав і російськомовну прозу. І в цих повістях – "Художник", "Княгиня", "Капитанша", "Музыкант", "Варнак" та інших – можна побачити цілковито іншого Шевченка. Окрім соціальної нерівності й несправедливості становища покріпачених селян, тут з'являються роздуми, скажімо, про природу мистецтва та феномен творчості, персонажі значно краще виписані в психологічному плані (так, постійно бачимо звертання до прийому внутрішнього монологу, характерного вже для реалізму)... А що ж із жіночими образами? Ні, Шевченко не відмовляється від милих серцю наймичок і кріпачок. Проте з'являється й ще одна категорія жінок – освічені шляхтянки, які неочікувано виходять за межі функцій гордовитих світських красунь, прагнучи навчати інших і хоч трохи полегшити їхнє життя. В тому числі інших жінок. В тому числі кріпачок. Чи не найпоказовішою в цьому сенсі є повість "Варнак", сюжет якої хоч і центрується навколо життєвої історії колишнього кріпака, та головною дійовою особою в ньому є не він, а гувернантка панського дому, де він якийсь час служить. Панна Магдалена, попри зауваження, що цей хлопець створений "для орала й плуга", навчила його грамоти, мов та музики, опікувалась ним і щиро раділа його успіхам. А коли хлопець вирішив одружитися з кріпачкою, вона взялася навчати й її також і всіляко сприяла їхньому щастю та звільненню. І так, звісно, це не був би Шевченко й не були би початки народницького реалізму, якби ця історія закінчилась добре. Проте чому дев'ятикласниці й дев'ятикласники, шкільна програма з укрліт для яких десятиліттями складається із творчості Шевченка трошки більше, аніж цілком, не дізнаються про те, що вусатий патріарх у смушевій шапці, який суворо дивиться із портретів у рушниках, писав і про таких жінок? Мабуть, тому, що і в самих учителів це викликає неабиякий когнітивний дисонанс. Шевченко – і російською мовою, Шевченко – і не самі тільки покритки. Якийсь неправильний Шевченко. Неканонічний, чи що.


ᐈ Оренда автовишки Знамянка • Послуги автовишки, ціна\nОренда автовишки в Знамянці\nПри проведенні різних будівельних, ремонтних, монтажних, демонтажних, електротехнічних задач на значній висоті необхідно використання спеціальної техніки. Наша компанія вже багато років успішно надає послуги автовишки в Знамянці. Ми укомплектували величезний автопарк сучасної продуктивної спецтехніки, за допомогою якої можна швидко і безпечно виконати широкий ряд послуг в умовах підвищеної складності. Досвідчені водії-оператори автопідйомників допоможуть впоратися з будь-яким завданням в найкоротші терміни, на будь-якій висоті.\nМи пропонуємо оренду автовишки в Знамянці за найбільш вигідними цінами. Замовлення спецтехніки може бути погодинне або позмінне. Наші диспетчери допоможуть правильно визначити орієнтовний час оренди і відповідний тип автовишки. Великий досвід взаємодії з клієнтами дозволив сформувати взаємовигідний формат співпраці і гнучку цінову політику. Тому за весь час, жодного разу не залишалося незадоволених замовників. При наявності нестандартних вимог і побажань клієнта ми завжди підемо йому назустріч. Величезна клієнтська база і постійне завантаження замовленнями підтверджує високий рівень нашого сервісу.\nЦіни на оренду автовишки в Знамянці\nФото наших автовишок в Знамянці\nПереваги наших послуг автовишки в Знамянці\nможливість цілодобового замовлення вишки в Знамянці, а токож у вихідні та святкові дні;\nпогодинна або позмінна оплата оренди автовишки в Знамянці.\nВідгуки наших клієнтів про послуги автовишки в Знамянці\nАвтовишка Знамянка (колінчасто-телескопічна 17м.)\nАвтовишка Знамянка (телескопічна 22м.)\nАвтовишка Знамянка (колінчата 18м.)\nЗамовляли послугу оренди автовишки в Знамянці, ціна була не висока, якщо порівнювати ціни по конкурентах, то десь середня. Все дуже сподобалося. Машиністи молодці все в терміни без затримок, а значить і без зайвих витрат.\nЗамовте консультацію з оренди автовишки в Знамянці\nВід чого залежить ціна на оренду автовишки в Знамянці?\nТерміновість послуги автовишки в Знамянці.\n⭐ Яка вартість оренди автовишки в Знамянці?\nВартість оренди автопідйомника в Знамянці визначається індивідуально і залежить від ряду факторів. Вона може бути попередньо розрахована нашими менеджерами при виконанні замовлення або отримання консультації. Також ви можете ознайомитися з ціновою політикою за допомогою прайса, в якому вказані ціни погодинно. Ми цінуємо кожного клієнта, тому намагається надати спецтехніку максимально недорого.\nКупівля такої техніки при її малій завантаженості є нераціональним кроком. Придбання ж недорогих моделей буде помилковим рішенням з причини малої надійності, низької універсальності, слабким технічним характеристикам. Якщо Вас цікавить оренда автовишки в Знамянці, ми пропонуємо кращі пропозиції, на найвигідніших умовах. Завжди в наявності надійна високопродуктивна підйомна техніка всіх видів, від кращих світових і вітчизняних виробників.\n⭐ Чому варто вибрати ваші послуги автовишки в Знамянці?\nНадає клієнтам тільки надійну професійну спецтехніку, яка пройшла своєчасний техогляд і кваліфіковане обслуговування. Ми працюємо без посередників, тому ви отримуєте чесну вартість без прихованих націнок і комісій. Якщо вам необхідна оренда автовишки в Знамянці, ціна у нас буде найпривабливішою в місті. Ми можемо дозволити собі невисокі ціни завдяки великим обсягам замовлень, ефективній організації, наявності сучасної економічної техніки і висококваліфікованим відповідальним співробітникам.\n⭐ Як замовити оренду вишки в Знамянці?\nДля здійснення оренди автовишки в Знамянці вам необхідно зателефонувати за вказаними на сайті номерами телефонів. Для цього не обов'язково знати нюанси висотної автотехніки і мати глибокі технічні знання. Наші оператори самі дізнаються у клієнта всю необхідну інформацію. Вам доведеться повідомити лише місце розташування майданчика, приблизну висоту виконання робіт, відстань під'їзду техніки, важкодоступність об'єкта, передбачувана кількість осіб в корзині, наявність додаткового вантажу. Наші фахівці підберуть відповідний тип автовишки та узгоДлять зручний час виконання робіт.\n⭐ Навіщо потрібні послуги автовишки в Знамянці?\nПри оренді автовишки в Знамянці, Ви зможете виконати наступні види робіт:


Фаворитка Путіна закликає не боятися санкцій, але при цьому мимоволі демонструє, що кінець імперії вже близький : Вільний Ідель-Урал\nФаворитка Путіна закликає не боятися санкцій, але при цьому мимоволі демонструє, що кінець імперії вже близький\nУ соцмережах активно обговорюють «вихід у світ» колишньої гімнастки, фаворитки Володимира Путіна Аліни Кабаєвої – вона показала росіянам, що все може виявитися набагато краще, ніж здається.\nКілька днів тому Кабаєва виступила на своєму шоу гімнастики й розповіла, що санкції російському спорту лише на користь. При цьому одягнена «мадам Путіна» була у сукні з нової колекції Alessandra Rich за 140 тисяч рублів – мабуть, щоб росіяни відразу бачили, кому саме санкції лише на користь.\nАле набагато більшу увагу загалу привернула обручка на пальці Кабаєвої. Це розцінили як ще один добрий знак: адже Гітлер також побрався з Євою Браун незадовго до самогубства.\nУ користувачів соцмереж не виникло жодного сумніву, що саме Путін подарував гімнастці обручку.\nЩо ж, 30 квітня вже близько…


Україна увійшла в трійку лідерів по поставках м'яса птиці в ЄС. | Дзеркало Тижня\nУкраїна увійшла в трійку лідерів по поставках м'яса птиці в ЄС.\nВ 2019 році експорт курятини з України в ЄС зріс на 8,6%.\nУ минулому році Україна увійшла в трійку провідних експортерів м'яса птиці в країни Європейського Союзу. Відповідні дані розміщені на сайті Єврокомісії, пише ЕП.\nЗгідно з даними організації, в 2019 році Україна експортувала в ЄС 134 262 тонн м'яса птиці. Це на 8,6% більше, ніж у 2018 році.\nУкраїну випередили тільки Бразилія і Таїланд, які протягом 2019 експортували 313,6 і 308,6 тисячі тонн м'яса птиці відповідно.\nВітчизняні виробники також стали третіми за обсягом імпорту м'яса птиці з країн ЄС. У 2019 році європейські виробники експортували 178 619 тонн м'яса птиці в Україну, що на 0,3% більше, ніж роком раніше.\nБільше м'ясної продукції з ЄС було відправлено тільки в Гану і Філіппін.\nЧитайте також: Експорт української агропродукції виріс на 14,3% — Милованов\nРаніше повідомлялося, що понад десяти країн заборонили ввезення української курятини через курячий грип. З 26 лютого таку заборону слідом за іншими ввів Китай.\nХоча при цьому Європейський союз зняв обмеження, що стосуються імпорту українського курячого м'яса, які були накладені кілька тижнів тому.\nКриза зіграла на руку: Саудівська Аравія скуповує акції європейських енергокомпаній.\nКраїни ОПЕК домовилися щодо скорочення видобутку нафти.\nТСН 2020-04-10 06:04 1 6\nЗ'явилися раритетні фото\nНародна Правда 2020-04-10 05:59 1\nГлава Міноборони скасував наказ про реформування сил оборони — оглядач. Засуджений за харасмент Харві Вайнштейн вилікувався від COVID-19. Найбільші банки США готуються рятувати нафтову галузь від банкрутства. Пік поширення коронавірусу в Україні може не наступити — Ляшко. Зріст економіки України зміниться падінням на 5% через коронавірус.


Кредитори Приватбанку намагаються заблокувати валюту клієнтів, - адвокат / Новини / Finance.ua\n20.01.2017, 14:15 - 5888 0\nКредитори Приватбанку намагаються заблокувати валюту клієнтів, - адвокат\nВалютні рахунки Приватбанку можуть заарештувати. Інформацію про те, що пул власників єврооблігацій Приватбанку звернувся до судів з вимогою заарештувати коррахунки націоналізованого банку в іноземних банках підтвердив керуючий партнер адвокатського об’єднання “Suprema Lex” Віктор Мороз.\n“Як представник кількох власників єврооблігацій Привату можу підтвердити, що інформація про ініціювання процедур арешту коррахунків у валюті у всіх зарубіжних банках відповідає дійсності”, – зазначив він.\nЗа словами адвоката, мова йде про подачу позовів в кілька іноземних судів, зокрема Лондонський і Паризький арбітраж. Позови подані з проханням арештів всіх кореспондентських рахунків Приватбанку, а не тільки рахунків, суми яких аналогічні відповідним втратам власників євробондів.\nУ разі, якщо арешт рахунків відбудеться, це призведе до блокування платежів клієнтів банку в іноземній валюті.\n“Можливо, це буде сприяти більш швидкому вирішенню конфлікту між власниками єврооблігацій і урядом України, який відмовився мирним шляхом врегулювати питання компенсації євробондів”, – зауважив Мороз.\nЗа його словами, з урахуванням специфіки роботи іноземних судів, в які подані заяви про арешт коррахунків, рішення про арешт може бути винесено протягом кількох днів, максимум тижня. Що стосується зворотного процесу, то зняття арешту може затягнутися на роки.\n“На зняття арештів можуть піти місяці, а можливо і роки. Оскільки необхідно буде довести, що ефективний захист позивачів в особі власників єврооблігацій можливий іншим шляхом, крім арешту рахунків, і арешт рахунків істотно порушує права третіх осіб – клієнтів банку”, – констатував Мороз.\nСуд зобов'язав Приватбанк надати пов'язаним з екс-акціонерами віргінським компаніям доступ до коштів 27.02.2017, 14:15 1369\nУ НБУ розповіли, коли приймуть стратегію ПриватБанку 21.02.2017, 15:15 1418 2\nСуд зобов'язав Приватбанк надати виписку про акціонерів за позовом 6 віргінських компаній 15.02.2017, 16:45 793\nГолова правління розповів про перспективи Приватбанку 03.02.2017, 18:00 2050 1


Якісні довговічні пам’ятники від виробника\n24.08.2020 1:48 7\nВтрата близької людини завжди болісно сприймається. Така подія неодмінно залишає свій слід, запам’ятовується на довгі роки. Але родичам, друзям у випадку смерті когось знайомого, рідного, необхідно потурбуватися про те, щоб його похорони пройшли на вищому рівні, щоб усі гідно попрощалися з людиною, як це й має бути. Одним із найголовніших завдань являється вибір пам’ятника. Якісну, довговічну продукцію такого типу в Рівному можна замовити тут ‒ https://memory.com.ua/. Це виробник пам'ятників, а отже він відповідає своєю репутацією, авторитетом за те, що придбана продукція характеризується високою якістю, зможе влаштувати своїми характеристиками покупців.\nКомпанія займається не лише виготовленням, але й доставкою, установкою на території Західної України. Під час виготовлення замовлень використовуються тільки високоякісні, перевірені матеріали українського походження. В основному, використовується граніт, базальт, лабрадорит. Однією із найбільш суттєвих переваг згаданої майстерні є значний досвід роботи в цій сфері. Це допомагає їй слідкувати за новими тенденціями, рости, підходити до кожного замовлення індивідуально, враховувати побажання, вимоги покупців. Вироби відрізняються надійністю, витривалістю. Вони надовго зберігають свій зовнішній вигляд, виглядають естетично та гарно навіть після десятків років.\nНіякі природні фактори, опади не зможуть зіпсувати таку продукцію. Існує широкий вибір моделей на різний смак. Будь-яка людина, виходячи зі свої переконань, смаків, побажань, зможе відшукати те, що їй сподобається. Виготовленням займаються професійні майстри. Вони мають чимало виконаних проектів, можуть без проблем гарантувати оригінальне художнє оздоблення будь-якого рівня складності. Оскільки час сьогодні цінується усіма людьми, всі замовлення виконуються в обговорені строки.\nДоставлення відбувається згідно з встановленими правилами. Установкою будуть займатися виключно спеціалісти, які розбираються у такій роботі, знають про всі тонкощі цієї діяльності. Покупців також вразять приємні ціни. Отже, якщо необхідно замовити чудовий, міцний, вишукано оздоблений або скромний, класичний пам’ятник, то варто звернутися за вказаною адресою. Майстерня зарекомендувала себе з кращого боку, приклади виконаних робіт можна знайти у каталозі. Це допоможе прийняти остаточне рішення.\nОригинальные Пасхальные украшения для дома Как найти красивое постельное белье Купить качественный станок для гибки проволоки Какие программы используют дизайнеры интерьера? Контекстная реклама Google для успеха вашего сайта


Перефразовуючи почутий в Одесі анекдот на кшталт Запоріжжя, мушу сказати: не така вже і велика відстань між нашими містами. Ввечері сідаєш на потяг, а наступного дня Одеса гостинно зустріне тебе піснею про білу акацію та сонячним ранком. Як правило, сонячним ранком, бо кількість сонячних днів, аби ви знали, в Одесі перевищує цифру 290.\nА що таке Одеса? О, як казав класик, «вся Одесса очень велика», тому не намагайтеся її охопити і сприйняти з ходу. Не вийде. Якщо раніше сюди їхали здебільшого заради моря, то зараз одесити роблять все можливе, щоби місто стало привабливим протягом всього року. І туристичний девіз такий придумали – «Одеса-365».\nВ цьому таки переконалися учасники прес-туру, що з’їхалися нещодавно до цього славного міста з різних куточків України. В Одесі годинами напроліт можна милуватися її незрівняною архітектурою, зачаровуватися Приморським бульваром та Оперним театром, Дерибасівською та Ланжеронівською вулицями, пам’ятниками та скульптурами. І, ясна річ, турист не втримається від спокуси відвідати музеї. Їх десятки, та поруч зі старими і традиційними, завдячуючи ініціативним одеситам, відкривають двері для відвідувачів нові, сучасніші.\nОдин з них – музей історії розвитку українського (причорноморського) козацтва. Забігаючи наперед, мушу сказати, що до нашого музею на Хортиці за масштабом йому, м’яко кажучи, далекувато, але відвідувачів неодмінно зачарує та вишуканість і гостинність, з якою їх зустрінуть господарі, по-справжньому закохані у свій рідний край та свою справу. Тут проводяться тематичні конкурси, українські народні свята, майстер-класи з народного мистецтва, ексклюзивна автобусна екскурсія «Козацька Одеса». А ще вам і пісню заспівають, і в танок поведуть і домашньою випічкою пригостять…\nА ось, наприклад, музей Вогню, що запрацював лише торік, але за кількістю експонатів вже встиг потрапити до Книги рекордів Гінесса. А почалося з того, що Євген Борисков почав колекціонувати звичайні запальнички і їм згодом стало дещо затісно в домашніх умовах, ще б пак – понад 2500 штук. Зі всього світу, між іншим. Міська влада підтримала ентузіаста, виділивши під музей приміщення.\nЧого тільки не витворює людська фантазія? Серед експонатів запальнички у вигляді космічних ракет, меблів, мотоциклів, велосипедів та авто, зброї, музичних інструментів, фотоапаратів, мобільних телефонів, тварин, овочів, фруктів і навіть героїв популярних мультиків. Є запальничка у вигляді знаменитого 12-стільця, що встановлено на Дерибасівській, її випустили до 200-річчя Одеси невеликою кількістю.\nЧільне місце зайняли історичні запальнички – кресала 16-19 століть, фронтові запальнички. І навіть копія агрегату Леонардо да Вінчі, що добуває іскру.\nНе так давно запросив на гостини і музей шоколаду. До речі, шоколад в Одесі не робили і не роблять, та це не стало перешкодою підприємливим громадянам створити справжній шоколадний шедевр. Тут ми побачили скульптури ручної роботи, фігурки та багато картин. І все – шоколадне-шоколадне. У спеціальній залі регулярно проводяться майстер-класи з дітьми, які навчаються самі відливати шоколадні фігури. Після цікавої лекції про історію виникнення шоколаду вам неодмінно запропонують скуштувати справжній гарячий шоколадний напій.\nА яка багата історія Одеси пісенно-літературного спрямування. Якраз під час нашої поїздки відкрився музей-квартира Леоніда Утьосова. Поки що експонати розмістилися у двох крихітних кімнатах, але міська влада зараз веде переговори з нинішнім власником квартири про повний її викуп. Повністю зберігся дворик, де бігав маленьким тоді ще Лазар. Всі, хто живе у цьому дворику, взяли найактивнішу участь у створенні музею, облаштуванню території, де обладнали спеціальний столик для загального чаювання, як у добрі старі часи. До речі, під час створення музею, мешканці дворика брали «на повний пансіон» майбутнього директора Валентину Олексіївну. Ось такі одесити, які люблять своє місто і свою історію.\nЗвичайно, перебуваючи у місті, просто неможливо обійти місця так званої Бабелівської Одеси. Відомий письменник саме тут написав свої знамениті «Конармію» та «Одеські оповідання».\nЯк на мій погляд, перлиною у музейному намисті є музей «Літературна Одеса». Це лише спочатку здається, що цей заклад нудний і малоцікавий. Та досить зайти у його розкішне приміщення, як ви відразу поринаєте у найдивовижніший світ літератури, переймаєтеся життям тих, хто створював світові літературні шедеври. А особливо, якщо залами вас проведе екскурсовод Марія. Як стверджують самі одесити, історія цього міста існує двічі – в реальності і в літературі.\nПриміщення, в якому розмістився музей, збудоване в середині позаминулого століття і належало одному з перших громадян Одеси князю Гагаріну.\nУ музеї присутні більше трьохсот письменницьких імен, творчість і життя яких було тісно переплетені з Одесою. Ось тільки невеличкий перелік: Іван Котляревський, Олександр Пушкін, Адам Міцеквич, Лев Толстой, Микола Гоголь, Леся Українка, Шолом Алейхем, Михайло Коцюбинський, Антон Чехов, Іван Бунін, Іван Франко, Анна Ахматова, Ільф і Петров, Валентин Катаєв. Представлені автори менш відомі, але які відіграли також важливу роль у становленні літературного процесу.\nЛітературний музей, без перебільшення, є одеською візитівкою міста, важливим науково-дослідним, видавничим і культурним центром. Він відомий ще своїми художніми виставками, концертами класичної музики, презентаціями, науково-практичними конференціями та семінарами. А парадна золота зала має чудову акустику і вважається кращою серед камерних зал Одеси.\nНу, а якщо ви вже побували у храмі літератури, то ніяк не обминете сад скульптур, що розмістився поруч у затишному дворику італійського типу. У ньому зібрано близько двадцяти скульптур гумористичного спрямування, що присвячені письменникам, літературним героям та відомим персонажам знаменитого одеського гумору. Тут ви маєте нагоду ближче познайомитися з «Героєм одеських анекдотів Рабиновичем», «Шаландами, полными кефали», «Одесситом Мишкой», «Джинсовым Дюком», «Зеленым фургоном», «Сашкой-музыкантом», «Одессой-мамой» та багатьма іншими.\nТут же нині створюється ще одна унікальна експозиція – знаменитий одеський дворик.\nНеобхідно додати, що в структуру літературного музею входять ще чотири філіали: літературно-меморіальний музей Олександра Пушкіна, меморіальні музеї Костянтина Паустовського, відомого нашого гумориста Степана Олійника та Христо Ботєва.\nНі, на щастя, це ще не все, що хочеться відвідати в Одесі. Вам неодмінно запропонують (а ви й не відмовитесь, запевняю вас) екскурсії до музею контрабанди, проїхатись чи пройтися тематичними екскурсіями «Від Дюка до люка», «Єврейська Одеса», «Щоб ви провалились» – одеські катакомби, «Смачненька Одеса». А кому не захочеться побувати у музеї коньячної справи знаменитого Шустова і почастуватися келихом справжнього янтарно-сонячного напою?\nТо ж бо! Одесити не тільки задумали унікальну програму «Одеса-365», а й всіляко сприяють її виконанню. А скільки пісенних, літературно-мистецьких, побутових, гумористичних фестивалів та конкурсів тут проводиться, знаєте?\nНічого не скажеш, люблять своє місто одесити. І вміють закохати у нього всіх гостей.\nДо чого веду? Та до того, що наш запорізький край також багатющий на історію, гарних та ініціативних людей. А решту – додумуйте самі. Повчитися є в кого.\nЯк кажуть а Одесі: «Таки да!».\nМикола Бордюжа, журналіст


Як захистити свої права, якщо через неприбраний сніг чи ожеледицю ви отримали травми? Який порядок дій? Куди звертатися? Про це мешканцям району розповідали працівники бюро правової допомоги\n31 січня 2019 року фахівці Великомихайлівського бюро правової допомоги надали жителям громади покрокову інструкцію про порядок захисту своїх права у випадку травмувань через неприбраний сніг або ожеледицю.\nКрок 1: Необхідно сфотографувати місце події, щоб чітко було видно неочищену від снігу та льоду ділянку.\nКрок 2: Знайти свідків. Запитати у них контактні дані, щоб за необхідності вони могли надати письмові покази. Якщо поблизу є банк чи магазин, можна скористатися кадрами відеоспостереження.\nКрок 3: Викличте швидку допомогу. Вимагайте, щоб медики зафіксували причину падіння. Запишіть контакти медиків. Зверніться до травмпункту для діагностики отриманих пошкоджень. Детально опишіть ситуацію, за якої травмувалися. Зберігайте усі документи, які підтверджують факт лікування та його вартість (рецепти, виписки з історії хвороби, чеки з аптеки, квитанції).\nКрок 4: Після цього необхідно з’ясувати, хто відповідальний за утримання тротуару чи дороги, де сталося травмування та звернутися до них з претензією, де обов’язково зазначити витрачені на лікування кошти.\nУ разі відмови від добровільного компенсування витрат можна подати позовну заяву до суду про відшкодування збитків за ушкоджене здоров’я. Позовна заява подається за місцезнаходженням відповідальної установи або за місцем вашого проживання.\nВажливо! Судовий збір у таких випадках не сплачується.\nЗа правовими консультаціями та роз'ясненнями можна звернутися до Великомихайлівське бюро правової допомоги:\nсмт. Велика Михайлівка, вул. Пушкіна, 2-б. Тел.: (04859) 40 300.


Автопілот Tesla переплутав Місяць з жовтим сигналом світлофора\nАвтопілот Tesla переплутав Місяць з жовтим сигналом світлофора: відео\n27 липня 2021, 21:02 Читать новость на русском\nАвтопілот Tesla активно тестується на дорогах і час від часу в мережі з'являються повідомлення про баги та збої у ньому. Раніше ЗМІ повідомляли, що систему "звела з розуму" вантажівка, яка перевозила вимкнені світлофори – через це автомобіль бачив їх посеред дороги. Цього разу все зайшло ще далі.\nТепер автопілот Tesla помилково розпізнав Місяць як жовтий сигнал світлофора. Про помилку в навігаційній системі розповів один із власників електромобіля Джордан Нельсон.\nЦікаво Масштабний злам користувачів WhatsApp у 2019 році зв'язали з програмою Pegasus\nБаг в автопілоті\nВодій розмістив у Twitter ролик, де показав, як у режимі самостійного керування автомобіль переплутав супутник Землі зі світлофором.\nНа відео, знятому на мобільний телефон, Місяць розташований досить низько над горизонтом, автомобіль рухається в його бік, через що електрокар плутає його з сигналом світлофора, сповільнюючи автомобіль.\nЧерез деякий час символ світлофора пропадав, а потім з'являвся знову.\nЕлектромобілі Tesla оснащені системою допомоги водієві, але виробник попереджає, щоб люди ніколи не знімали рук з керма.\nНагадаємо, раніше Tesla запустила преміум-підписку на автопілот у своїх електрокарах за 199 доларів на місяць. При цьому, система все ще не перетворює Tesla в повністю автономний автомобіль, оскільки водієві все одно доведеться тримати руки на кермі і стежити за дорогою.\nTeslaНовини ТехноТехноШтучний інтелект


Суть, умови, етапи і прийоми самовиховання – Суть процесу виховання 👍, Науковий портал Predmety.in.ua\nHome ⇒ 📕Довідник з психології ⇒ Суть, умови, етапи і прийоми самовиховання – Суть процесу виховання\nСамовиховання вимагає від людини передусім знання самої себе, вміння оцінювати власні позитивні й негативні риси. Для цього необхідно мати уявлення про особливості психічної діяльності людини, розуміти сутність самовиховання, володіти методами і прийомами роботи над собою. Самовиховання потребує постійних вольових зусиль, уміння керувати собою, аналізувати свої вчинки, оцінювати поведінку, досягати поставленої мети, не занепадати духом від невдач. Підвищує ефективність\nсамовиховання й наявність у людини ідеалу. Немалу роль відіграє рівень розвитку колективу: якщо він згуртований, у ньому панують здорова громадська думка, доброзичливість, взаємовимогливість, людині значно легше працювати над собою.\nСуть, умови, етапи і прийоми самовиховання – Суть процесу виховання - Довідник з психології\nPrevious Post: Основні випадки чергування у\nNext Post: СЕЛО