Конспект інтегрованого заняття з розвитку мовлення у підготовчій групі. Заучування вірша І. Василевського «Сніг»\nКонспект інтегрованого заняття з розвитку мовлення у підготовчій групі.\nТема Заучування вірша І. Василевського «Снігопад»\nОсвітні завдання. Вчити дітей запам'ятовувати вірш І. Василевського «Снігопад» за допомогою мнемотабліци, розповідати його виразно, складати слова з букв. Удосконалювати граматичний лад мови. Уточнити природничі уявлення про живу і неживу природу в зимовий період часу.\nРозвиваючі завдання. Розвивати у дітей усне мовлення, її виразність, почуття ритму в промові, творче сприйняття, уяву. Розвивати уміння встановлювати причинно-наслідкові зв'язки. Удосконалювати навички роботи з викидними матеріалом, папером.\nВиховні завдання. Виховувати естетичні почуття, чуйність і дбайливе ставлення до природи рідного краю, навички співпраці в дитячому колективі.\nІнтеграція областей. Комунікація. Соціалізація. Читання художньої літератури. Пізнання. Художня діяльність. Здоров'я.\nПопередня робота. Бесіди про зиму, читання віршів і оповідань про зиму, розгляд картин та ілюстрацій.\nУстаткування. «Річка» з блакитної тканини, біла тканина (для білої річки, картинка про зиму, розрізана на 10 частин, «сніжки» з наклеєними буквами М, О, Р, О, З. Велика сніжинка (на зворотному боці текст вірша). М'яч . Мнемотабліца до вірша. Кола з синього картону з контуром сніжинки, раскрошенную пінопласт, клей, серветки. Ведерко огорнуте фольгою, чупа-чупси за кількістю дітей.\n- Хлопці, вам подобається вітатися? Люди які вітаються, вони якісь ?. (Ввічливі. Добрі). Давайте, щоб у нас був гарний настрій, ми пограємо.\nЯ вітаюся скрізь-\nБудинки і на вулиці,\nНавіть "Здрастуй" говорю\nЯ сусідської ... діти:. курці (Діти показують "крильця")\nЗдрастуй, вільний вітерець! (Показують "вітерець")\nЗдрастуй, маленький дубок! (Показують "дубок")\nНам вітатися не лінь! (Розводять обидві руки в сторони).\nВ. -Ну ось, тепер у нас з вами піднявся настрій і ми можемо пограти в іншу гру.\nХлопці, кому я кину м'яч, той постарається відповісти на питання: коли це буває?\n1. День став короткий, ніч довга?\n2. Сонце світить, але не гріє?\n3. Дерева стоять в інеї?\n4. На вікнах з'явилися снігові малюнки?\n5. Замерзли річки і озера?\n6. Чи можна кататися на санках, ковзанах і лижах?\n7. Люди одягли шуби, валянки?\n8. Йде сніг?\n9. Метуть хуртовини?\n10. Люди в будинках топлять печі?\nВ. - Молодці. Яке цю пору року? (зима)\n- Скажіть, як називається явище в природі, коли падає сніг?\n- Зараз ми з вами перетворимося в сніжинки. Раптом подув холодний вітер і сніжинки полетіли.\n(Під музичний супровід - »)\n(крутиться на килимі, я розсипав фрагменти картинок)\n- Вітер затих, сніжинки притихли. Хлопці зимовий вітер розколов картинку на дрібні шматочки. Давайте зберемо її та подивимося, що вийде.\n(діти беруть по одному фрагменту і йдуть за столи, складати картинки)\n- Що вийшло? (зима)\n- Перед вами картинка, непроста, чарівна, в ній сховалися слова про зиму. Придумайте красиві слова про зиму. Яка вона? Як ви її уявляєте?\n(морозна, сніжна, пухнаста, біла, холодна)\n- Хлопці, подивіться, на тому березі лежить велика сніжинка. Хочете дізнатися, що це за сніжинка? А як нам дізнатися? (-Перейти на ту сторону)\nУ цей час голос за дверима ....\nМороз - Ви не можете перейти на ту сторону!\nВ. - Хто це?\nМ. - А ось відгадайте загадку і складіть з букв відгадку. Тоді і дізнаєтеся!\n*** Який це майстер на вікна завдав\nДіти складають відгадку з «сніжок» з буквами\nВ. - Наші пальчики працювали, треба їм відпочити. (пальчикова гімнастика)\n(загинати пальчики, починаючи з великого пальця)\nМи з тобою сніжок зліпили,\n( "ліплять", змінюючи положення долонь)\n(показати коло, стискаючи долоні разом, гладити однією долонею іншу)\n(Виконувати відповідні словами дії)\nМ - Ну молодці! Допоможу вам перейти на інший берег. Закривайте очі. Я буду чаклувати. (звучить музика, «річка» накривається білим покривалом). - Ну ось, тепер можете і на інший берег потрапити.\n(Переходимо через річку)\nВ. - Втомилися, поки переходили через річку. треба нам відпочити.\nФизкультминутка Сонце землю гріє слабо\nСонце землю гріє слабо, (Руки вгору і вниз.)\nНочами тріщить мороз, (Руки на пояс, нахили в сторони.)\nНа подвір'ї у Снігової Баби (Руки на пояс, поворот навколо себе.)\nПобілів морквяний ніс. (Діти показують ніс.)\nНерухома і тверда, (Стрибки на місці.)\nСніг кружляє, (Діти кружляють.)\nЗамітає всі кругом\nБілим сріблом. (Імітують руху руками.)\n(беремо сніжинку. На ній завдання «Вивчити вірш» і текст\nВ. - А тепер давайте вивчимо вірш. Щоб вам легше було вчити, Мороз нам підказку залишив. (Мнемотабліца до вірша)\nЗасипає снігом сад,\nІ болота, і луки,\nІ річкові береги,\nІ стежки гірські,\nІ поля просторі.\nВсе кругом білим-біло,\nВсі дороги замело.\nУ білих ватниках дубки,\nЇли в білих платтячках.\nЛегше буде ховатися.\n- Ну що, хлопці, подобається вам вірш?\nПро який пори року?\nПро яке явище природи?\nЩо засинає зима снігом?\nХто радий зими? чому?\nУ чому стоять дубки? А їли?\nЗаучування вірша. Хорові і індивідуальні відповіді.\nМ. - Ну молодці ви якісь. А я вам ще одне завдання приготував. Зробіть сніжинки.\n(На столах сині кола з картону з намальованим контуром сніжинки і раскрошенную пінопласт) Діти намазують контур сніжинки клеєм і посипають пінопластом.\nМ. - Які ви молодці. З усіма завданнями впоралися. Ну за це тепер пора і частування отримати. Візьміть чарівне відро. Закривайте очі, я буду чаклувати. (звучить музика. струшувати відро з Чупа-чупс)\nВ. - Ось Мороз який добрий. навіть частування для вас приготував. Мороз вам подарунок зробив, а ми з вами давайте гостям подаруємо свої сніжинки. Нехай вони їх радують зимовими вечорами.\nВ. - Хлопці, що ми з вами сьогодні робили на занятті? (Вчили вірш, робили сніжинку, грали). Яке вірш вивчили? Хто написав? ... Ви все сьогодні молодці. Всі впоралися з усіма завданнями.


У китайському Харбіні після реставрації відкрито православний храм | УНІАН\nУ китайському Харбіні після реставрації відкрито православний храм\n00:42, 18 квітня 2018\nХрам Покрови Пресвятої Богородиці у Харбіні / wikimedia.org\nПравославна церква знову відкрилася в суботу Світлої седмиці, 14 квітня, у Харбіні провінції Хейлунцзян у північно-східному Китаї, приблизно в 600 кілометрах від російського кордону.\nДля святкування православного Різдва у січні цього року віруючі запозичили на час приміщення прилеглої католицької церкви. Але в суботу Світлої седмиці близько 100 осіб зібралися на богослужіння в церкву Покрови Пресвятої Богородиці, щоб відсвяткувати тут Великдень вперше після закриття храму на ремонт у 2014 році, повідомляє "Седмиця".\nСвященик Ю Ші провів більше чотирьох годин у відремонтованому храмі, очолюючи богослужіння. Ю Ші є першим православним священиком у Китаї, висвяченим протягом останніх 60 років. Він був висвячений у 2015 році після закінчення курсу духовної семінарії у Санкт-Петербурзі.\n«Ю Ші був уповноважений Державною адміністрацією у справах релігій і визнаний Руською Православною Церквою», - сказав Чжан Байчун, професор Пекінського університету і фахівець з православної релігії.\nНезважаючи на те, що Православ'я не входить до числа п'яти основних китайських релігій (буддизм, католицизм, даосизм, іслам і протестантизм), з питанням про Православну Церкву у Китаї немає принципових проблем, сказав Чжан Байчун. За його словами, «є ще деякі невеликі проблеми, які необхідно вирішити, такі як рукоположення священиків, відправка духовенства на навчання в Росію і проведення православних зібрань у деяких містах».\nСьогодні у Китаї в цілому налічується близько 15 000 православних християн.


Кого з чиновників Тернопільської ОДА «забронювали»? | Тернопільські гарячі новини\nЄ визнaчeннi кaтeгopiї гpoмaдян, якi мaють бpoнювaння нa пepioд мoбiлiзaцiї — цe нapoднi дeпyтaти, чинoвники, cyддi. У Тepнoпiльcькiй oблacнiй дepжaвнiй aдмiнicтpaцiї тeж є pяд пocaд, якi пiдлягaють бpoнювaнню.\nВ oблacнiй дepжaвнiй aдмiнicтpaцiї нe мoбiлiзyвaтимyть гoлoвy ОДА тa йoгo зacтyпникiв, гoлoвy oблacнoї тa зacтyпникiв. Тaкoж є вiкoвий цeнз для нaчaльникiв дeпapтaмeнтiв – вoни пiдлягaють бpoнювaнню вiд 35 poкiв, пoвiдoмляє ternopil.te.ua.\n«Якщo чинoвники пpидaтнi тa нe зaбpoньoвaнi – вoни пiдyть cлyжити. Цe бpoнь нe нa пpiзвищa, a нa пocaдy», – гoвopить вiйcькoвий кoмicap Тepнoпiльcькoгo oблacнoгo вiйcькoвoгo кoмicapiaтy пoлкoвник Вoлoдимиp Кaтинcький.\nІншi ж дepжcлyжбoвцi пiдлягaють мoбiлiзaцiї. Пpoтe, пoки щo чинoвники пpoхoдити вiйcькoвy мeдичнy кoмiciю нe пocпiшaють.\n«Минyлoгo тижня бyлa aкцiя, кoли вci чинoвники ОДА хoдили нa мeдичнy кoмiciю. Вoни вci бyли зaпpoшeннi, aлe, нa жaль, нe вci пpийшли нa нeї. Я в чepгoвий paз дoпoвiдaв пpo цe тa знoвy зaпpocив yciх чинoвникiв oблacнoї дepжaвнoї aдмiнicтpaцiї дo пpoхoдити мeдмiciю», – дoдaє Вoлoдимиp Кaтинcький.


Нове життя — У Рівному поховали Сашка Білого\nУ Рівному поховали Сашка Білого\nУ середу, 26 березня, у Рівному поховали Сашка Білого (Олександра Музичка). Кілька тисяч громадян прийшли попрощатися із керівником “Правого сектора” на Західній Україні.\nЯк відомо, Сашка Білого вбили під час спецоперації із затримання в ніч проти 25 березня. Він отримав п’ять куль під час облави: дві від “Сокола” і три зі своєї зброї. Про це, ніби, свідчать результати медекспертизи. Міліція вже схиляється до версії, що Білий застрелився сам.\nПісля прощання у Рівненському драмтеатрі кількатисячна колона пройшла, супроводжуючи труну до церкви, з вигуками “Герої не вмирають!”. У версію, що Сашко Білий застрелився сам, випадково, під час затримання, його рівненські однопартійці не вірять і називають загибель свого лідера цілеспрямованим вбивством за згодою Арсена Авакова.\nПоховали Олександра Музичка на центральному цвинтарі Рівного, поруч з трьома героями Небесної сотні, яких застрелили снайпери на столичному Майдані.\nДумками про вбивство Білого ділиться його побратим, голова Київської міської організації УНА-УНСО Ігор Мазур (Тополя):\n“Чим відрізняється “Сокіл” від “Беркута”?.. Сашко - Українець, на честь якого називали вулиці в Чечні, унсовець, який народився в засланні в родині упівців та з дитинства відчув, що таке “любов старшого брата”. В нього був важкий характер - прокурора він вдарив, бо той “заморожував” розслідування по вбивству жінки, він кричав на своїх, коли були на те причини, шукав гроші на боївки і чекав цієї революції. Коли в 1995 р. ми в Грозному сиділи з ним за чаєм у підвалі в мікрорайоні “Мінутка”, він кричав мені в лице: “Тополя, незалежність нам подарували, але за неї треба буде ще пролити кров!”. Він приїхав перший раз на Майдан 29 листопада - ходив, керував. А востаннє - минулої суботи, за годину перед з’їздом УНА-УНСО, він на нараді керівництва партії зі сльозами на очах кричав: “Почуйте мене! Для нас - це останній шанс! Ми або зараз, як команда, доб’ємося повного перезавантаження влади і створення силової структури, яку боятиметься і поважатиме влада, або ця “політична еліта” за свої “шкурні інтереси” зіллє Майдан...”\nСвоїми враженнями від похорону поділилася ведуча Громадського ТБ Настя Станко:\n“...Кожен з тих, хто прийшов до Білого, був вартий окремого сюжету, окремої історії, а історії їхні можна було слухати безкінечно. Найяскравішими були ті - зі слідами від куль на головах і простреленими ногами - всі, що постраждали 18-20-го лютого, всі, котрі тягли своїх мертвих побратимів з Інститутської. Вони могли б бути героями, якби тоді снайпери цілилися в них ретельніше, але так сталося, що зараз вони живі і на похороні Білого, тому героями вже бути не можуть, лише бандитами...”


Перша зустріч відбулася в дитячій міській бібліотеці № 3. Вдягнуті у вишиванки, заквітчані стрічками, учні створили атмосферу справжнього свята. Вони уважно слухали цікаві розповіді письменниці про її творчий шлях, а зокрема про Рожевого Зайчика та маленьку дівчинку Вітусю.\nПриємною несподіванкою стала пісня, виконана дівчачим ансамблем для гостей. Також всіх присутніх порадувала учениця Тетянка, котра зачитала свої власні вірші. Наступна презентація відбулася в Тернопільській спеціалізованій початковій школі повного дня з поглибленим вивченням основ економіки. В теплій та затишній атмосфері актового залу школярі зачаровано слухали оповідки про Зайчика-Забудька та його друзів. Серед учнів цього закладу також знайшлися свої поети, які зачитували гостям вірші.\nПредставник видавництва Тетяна Мельник ознайомила усіх присутніх із книгами видавництва, зокрема із серіями «Золотий Лелека», «Дитяча сучасна проза», дитячими культурологічними виданнями та багатьма іншими, які побачили світ у видавництві «Грані-Т». Видавництво «Грані-Т» висловлює подяку усім, хто долучився до організації свята.


Родинні тенета у списках Черновецького та Катеринчука: кому і за кого має бути соромно | Українська правда\nОксана Денисова, УП — Четвер, 22 травня 2008, 12:35\nВід самого початку київських перегонів Микола Катеринчук позиціонував себе як затятий опонент діючого мера Леоніда Черновецього, критикуючи останнього направо і наліво.\nАдже, за списком "Європейської платформи" до Київради йдуть…родичі та друзі кандидатів від блоку нинішнього мера.\nІ зовсім вже "не в свою тарілку" потрапив Роман Ярошенко, 5-тий у Катеринчука і 245-тий за списком Партії регіонів на позачергових виборах у ВР зразка 2007 року, член спостережної ради "Партнер-банку", причетним до якого вважають зятя Черновецього, В’ячеслава Супруненка.\nДжерела УП стверджують, що Борис Гавриленко та Роман Ярошенко є близькими друзями зятя Черновецького В’ячеслава Супруненка. Початок їхньої дружби співрозмовники датують глибоким дитинством, а зараз, за словами джерел, ці троє не лише мають спільний бізнес, а й разом відвідують різнопланові тусовки.\nНа думку опонентів Катеринчука, з якими довелося розмовляти репортеру УП, більшість людей зі його списку погоджувалися безпосередньо з В’ячеславом Супруненком, чий брат Олександр, до речі, є депутатом ВР від Партії регіонів.\nА ще обізнані люди припускають, що саме завдяки зв’язкам із Супруненком, Катеринчук отримав право дивитися на киян з біл-бордів по всьому Києву, в той час, як іншим кандидатам не вдалося вчасно викупити всі бажані щити зовнішньої реклами, оскільки їх вже давно "забронювали".\nЩити меншого розміру (сіті-лайти) нині коштують від 600 доларів, а найменші – від 300. УП спробувала перерахувати всю зовнішню рекламу Катеринчука по місту, однак через 2 дні кинула це невдячне заняття, оскільки обличчям лідера Європейської партії рясніє просто у всьому Києві.\n- Я думаю, що в суді ми з'ясуємо, які у міністра були підстави. Відносно нашого списку, будь-ласка, подивіться, я не знаю там людей Черновецького, тому що всі ці люди працюють або в Європейській партії або в "Європейській платформі" не менше року (всі кандидати, прізвища яких зацікавили УП значаться у списку як безпартійні – ред.). Я знаю цих людей, вони є фахівцями, вони не випадкові люди, вони не є забудовниками, і жодного відношення вони не мають до інших політичних сил, включаючи блок Черновецького.\n- Слухайте, ви мені задали запитання, шановна "Українська правдо", я вам відповів. Я трохи здивований, що ви не поставили весь мій синхрон, який я давав на прес-конференції, порізали трохи. (Насправді це була новина інформаційної агенції – ред.)Тому я стверджую, що ви ставитеся якось упереджено до моєї особистості, я це вже помічаю неодноразово.\n- А я нарахував не менше 3 000 біл-бордів у Тимошенко і 2 000 у Кличка. Ви ці питання задайте їм, а я відзвітую обов’язково перед виборцями про використання фонду кандидата. Такої суми в природі не може бути. Я думаю, що це не зовсім коректне запитання, навіть якось смішно (сміється).\n- У моєму списку є два однофамільці (у списку Катеринчука жодне прізвище не повторюється двічі, в чому можна пересвідчитися тут – ред.).\n- У мене є у списку 2 брати, а там які прізвища – я не знаю, вони жодного відношення не мають (до Черновецького), так як і Ярошенко жодного відношення немає до заступника глави ДПА. Я вам дуже дякую. (кладе слухавку).


Настилання полівінілхлоридних плиток ПВХ - Електронна бібліотека Бібліограф\n5.6. Настилання полівінілхлоридних плиток (ПВХ)\nДля покриття підлог широко застосовують полівінілхлоридні плитки різного розміру і кольору. Підлогу облицьовують плитками одного кольору, двох і більше кольорів, створюючи красивий малюнок\nПлитки можна розташувати симетрично та несиметрично. При симетричною настиланні по підлозі пробивають осі і знаходять його центр, де укладають першу маякову плитку. По осі розміщують маякові плитки таким чином, щоб їх середини точно збігалися з пробитою лінією. Облицьований підлога буде красивим, але в більшості випадків біля стін доведеться укладати не цілі плитки, а відрізану від них ножем по лінійці якусь частину.\nЯкщо вести настилання цілими плитками від кута приміщення, то різані плитки тільки по двом сторонам підлоги, але це не завжди красиво. Найкраще настилання цілими плитками вести від дверей і прилеглої до неї стіни.\nНеточна прирізка кромок плиток біля стін не має значення, так як вони будуть закриті плінтусами.\nПеред настиланням плитки складають стопками і розміщують так, щоб вони не заважали працювати і були завжди під рукою. Наклейку виконують на мастиках, які слід рівномірно наносити і на підставу, і на тильну сторону плиток шаром не більше 0,5 мм. Для розрівнювання мастики використовують зубчастий шпатель. Товсті шари мастики повільно тверднуть, мастика видавлюється в процесі експлуатації підлоги через шви між плитками, забруднюючи їх лицьову сторону. Тонкі ж шари мастики не забезпечують міцної приклеювання плиток.\nНанесеної мастики дають можливість трохи підсохнути, щоб вона стала більш в'язкою. У літній час при нормальному температурному режимі мастики швидше підсихають, наприклад, хвилин за 10, взимку - за 20-30 мін. Однак дуже важливо не пересушити мастику. «Готовність» мастики визначають так. Якщо при легкому натисканні пальцем не прилипає до підсушеної мастиці, значить, вона пересохла і непридатна для наклеювання плиток: наклеєні на такий мастиці плитки швидко відклеяться. Палець повинен злегка прилипати.\nЯкщо укласти плитки на свіжонанесену мастику без підсушування, вона буде дуже довго тверднути, так як випаровування летючих розчинників з-під плиток відбувається повільно. Ходити по таким плиткам не можна, тому що мастика буде видавлюватися через шви між ними, а кути і крайки плиток відклеяться. В цьому випадку необхідна ретельна пригрузка всіх плиток на тривалий час.\nПри настиланні плиток спочатку викладають так звані маякові ряди насухо, без мастики, і ретельно їх вирівнюють. Потім підстава і тильну сторону плиток намазують мастикою і залишають для підсушування. Покривають мастикою 2-3 м2 площі основи (захватка) і відповідне їй кількість плиток (в залежності від виду мастики захватка може бути в рази два менше або більше). Взагалі плитки повинні бути покладені за 15-30 хв.\nПісля підсихання мастики приступають до укладання плиток (рис. 52). Плитку беруть за краї і кладуть на призначене для неї місце, ні в жодному разі не пересуваючи з боку в бік. (При пересуванні плитки з місця на місце мастика з-під неї буде витискуватися через шов.) Покладену плитку ретельно пригладжує руками і пріпрессовивают дерев'яним молотком з гумовим наконечником, завдаючи їм несильні удари. Обушок молотка повинен бути розміром не менше 50 X 50 мм. Мастика від припресовування рівномірно розподіляється під плиткою, яка при цьому міцно приклеюється.\nНаступну плитку кладуть поруч із покладеної, причому кромки кахлі повинні щільно примикати одна до іншої. Видавлену з-під плиток мастику негайно знімають ганчіркою, злегка змоченою в розчиннику. Слід мати на увазі, що розчинник не повинен потрапляти в шви, так як він буде розчиняти мастику, що призведе до зниження міцності приклеювання.\nРекомендується кожну укладену плитку пригружати невеликим мішечком з піском. Ширина мішечків 10-15 см, довжина - 25-30 см (довжина мішечків повинна бути на 5 см більше довжини плитки). Так як плитки мають різні розміри, мішечки слід шити для найбільших плиток. Для роботи необхідно мати не менше 30 мішечків з сухим піском.\nЗамість мішечків плитки можна пригружати цеглою, укладаючи їх не прямо на плитки, а на папір, картон або тканину, щоб не подряпати лицьову сторону плиток.\nПідігрівання плиток. М'які еластичні плитки краще приклеюються до основи, тому перед укладанням їх підігрівають. Підігрівання плиток потрібно, тільки тоді, коли температура в приміщенні нижче 10°С, тобто коли плитки стають набагато жорсткіше, ніж в теплу пору.\nПлитки підігрівають до 4O...5OQC, але не більше, оскільки при цій температурі плитки не змінюють своїх розмірів. Перегріті плитки, укладені на основу, після остигання стискуються, і між ними утворюються щілини, які псують вигляд покриття.\nПлитки краще всього підігрівати так. Над газовою плитою на висоті 50 см укріплюють дерев'яну решітку. Запалюють пальника і регулюють їх так, щоб покладені плитки нагрівалися до зазначеної температури за 4-5 хв.\nСпочатку на решітку кладуть одну плитку; як тільки вона нагріється, її знімають і кладуть на її місце іншу. Зняту плитку намазують мастикою. В міру підсихання мастики плитку укладають на основу.\nДефекти плиткових покриттів. Іноді плитки відклеюються, між ними утворюються щілини, через шви видавлюється мастика або жолобляться кромки і кути.\nВідклеюються плитки іноді тому, що були наклеєні на не просохлу або запилене підставу, а також після укладання їх по тонкому шару мастики чи за пересохлої мастиці. Щоб усунути дефект, плитки знімають, основу очищають від пилу, добре просушують і знову укладають плитку на мастиці, нанесеної шаром нормальної товщини. Якщо мастика пересохла, її можна підігрівати до 50°С.\nЩілини між плитками утворюються при укладанні гарячих плиток поруч з неостывшими. Щілин не буде, якщо укладати гарячі плитки поруч з теплими або ж перегріті плитки охолоджувати до 4О...50°С.\nМастика швів між плитками видавлюється тому, що була нанесена товстим шаром або настилання виконувалась за неподсохшей мастиці. Виправити такі дефекти можна тільки шляхом переклеювання плиток.\nКромки і кути плиток жолобляться тому, що настилання велася за непо-дсохшей мастиці або по товстому її шару. При виправленні дефекту плитки закривають папером, пропрасовують гарячою праскою і пригружают. Кромки і кути може відклеїти і розчинник, що потрапив під них. У цьому випадку кромки піднімають для випаровування розчинника, і, як тільки мастика підсохне, їх знову приклеюють і пригладжують гарячою праскою, після чого пригружают.


У МОЗ розповіли, як впливають на здоров'я обійми » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nЖиття 9-січ-2019, 11:120181\nДля хворих людей дуже важливо мати позитивні емоції, це допоможе підвищити імунітет і не дати розвинутися депресії. Навіть у невиліковно хворих людей якість життя може значно покращитися, коли вони не зациклюються на сумних переживаннях, а намагаються знайти щось позитивне у кожному дні.\nА обійми позитивно впливають на здоров'я завдяки тому, що в нашому тілі знаходиться безліч рецепторів, стимулювання яких, сприяє уповільненню пульсу та зменшенню тиску. Крім того, фізичний дотик має здатність впливати й на вивільнення гормону стресу – кортизолу, що зменшує відчуття тривожності.\nТеги: обійми, МОЗ, здоров'я


Держінспекція з контролю за цінами ініціює обмеження рентабельності послуг монополістів\nДержавна інспекція з контролю за цінами ініціює обмеження рівня рентабельності послуг, наданих монополістами. Про це журналістам сказав начальник інспекції Анатолій Козленко, повідомляють «Українські Новини».\n«Ми працюємо разом з Антимонопольним комітетом. У нас є різні групи пропозицій, одна з них - обмежити рівень рентабельності для монополістів по послугах, які вони надають», - сказав він.\n«Є окремі галузі, які, не маючи адміністративних обмежень, втрачають совість при визначенні ціни. Це в основному монополісти - житлово-комунальне господарство, трубопроводи, залізничний транспорт, зв’язок, пошта», - сказав Козленко.\nВін завважив, що питання обмеження рентабельності мають вирішуватися законодавчо і це прерогатива Кабінету Міністрів.\nТим часом заступник міністра економіки Сергій Романюк сказав журналістам, що сьогодні рішення по ціноутворенню повинні прийматися колегіально з усіма зацікавленими учасниками ринку.\n«Це має бути спільна, синхронізована робота. Якщо звертати увагу тільки на якусь одну складову (ціноутворення) можемо допустити певні диспаритети», - сказав він.\nПри цьому Романюк відзначив необхідність державного регулювання цін.\nЯк повідомляло агентство, на початку лютого прем’єр-міністр Віктор Янукович заявив про намір Кабміну посилити держрегулювання ціноутворення.\nДля цього Кабмін планує створити міжгалузеву комісію з повноваженнями контролювати ціноутворення у промисловості, аграрно-промисловому комплексі і житлокомунгоспі.\nЯнукович також висловився за необхідність обмеження рентабельності посередників.


Мандрівка Бельгією: як за тиждень поєднати пиво, вафлі, картоплю фрі та шоколад - ТревелБай: подорожуй світом - розвивай себе!\nМандрівка Бельгією: як за тиждень поєднати пиво, вафлі, картоплю фрі та шоколад\n01/10/2013 by Христина Антоник 3 комментария Бельгія, Моя історія, Подорожі, Польща Історії, Брюссель, Жешув\nДоброго дня, друзі! Ось уже тиждень на рідній землі, а все ж під враженням від останньої мандрівки. Добре, що враження хороші і спогади приємні 🙂 Адже цього разу я відвідала Бельгію.\nБельгія – це фантастична країна. В ній поєднується непоєднуване: красиві історичні споруди з сучасними новобудовами; вишуканість і бідність; простота і інтелігентність. Тут живуть люди найрізноманітніших національностей та ланок суспільства. Зокрема місто Антверпен, яке розташоване на півночі країні офіційно є інтернаціональним містом: тут проживає більше 100 людей різних національностей. Цікаво те, що в межах території однієї країни люди розмовляють різними мовами. На півдні держави Ви почуєте французьку; в столиці – Брюсселі, — на вокзалі Ви будете слухати оголошення 2ома мовами – французькою на нідерландською; і на півночі майже всі розмовляють лише нідерландською. Також тут ви знайдете понад 1300 видів пива, які також складаються з, здавалось би, непоєднуваних смаків: пиво з малиною, вишньою, бананом – кожен знайде собі щось до смаку!\nМоя мандрівка розпочиналась по стандартній схемі: виїзд зі Львову, перетин кордону в Шегині, поїзд до Ряшова (Жешова), автобус до Варшави і літак в Шарлеруа. В Ряшові ми заскочили в Галерею на невеличкий шопінг 😉 Лише 5 годин – і Poskibus лише за 20грн довіз нас до Варшави (в комфортабельному автобусі, з кондиціонером і wi-fi).\nВилітали ми з Варшавського аеропорту ім. Шопена і вже о 13 наш літак успішно приземлився в бельгійському місті Шарлеруа. Від аеропорту до залізничного вокзалу можна добратись на автобусі, який від’їжджає ліворуч від головного входу аеропорту. Квитки коштують 5 євро. Їх можна придбати у спеціальних апаратах або у водія.\nПодорожували по Бельгії ми на поїзді. Для молоді (осіб до 26років) є чудовий пільговий квиток – Go Pass 10. Він коштує 50євро і дає право на проїзд в будь яке місто Бельгії 🙂 По розрахунку, вартість одної поїздки становить лише 5євро! Одним Go Pass 10 можуть користуватись кілька осіб. Тож ми купили один Go Pass 10 і відправились на зустріч новим враженням!\nНаціональний музей зброї\nПершим нашим пунктом призначення був Брюссель. Про Брюссель я чула багато різного до поїздки: про те, що там немає на що подивитись; про те, що там багато небезпечних темношкірих людей, дуже часто щось крадуть і взагалі туди не варто їхати. Чесно скажу – це все суб’єктивна думка людей, в яких з певних причин не вдалась мандрівка. Можливо мені просто повезло, але як на мене Брюссель – місто хороше.\nМи зупинились тут на 2 дні – думаю цього достатньо щоб оглянути місто. Так сталось, що ночівлю ми шукали уже по приїзді — і з цим нам повезло! Вартість ночівлі в хостелі з людини на ліжко-місце в 10ти- 8ми-, 6тимісних кімнатах стартує від 22євро. Ми ж знайшли апартаменти в Souban Rooms за 40євро за добу. Правда, квартира знаходилась не в центрі, а біля Європейського кварталу, на чудовому проспекті Tervurenlaan. Це дуже хороший район; тут розташовано багато посольств та консульств різних країн, тому цей проспект часто патрулюється брюссельською поліцією.\nКоли ми прийшли до апартаментів, нас там чекав новий сюрприз – їх власниця виявилась нашою співвітчизницею! Люди, які подорожують знають, яка це радість J. Коли ми побачили кімнату в якій ми мали ночувати – ми були вражені. Кімната була велика, дуже простора. Поруч з кімнатою в нашому розпорядженні була ванна, туалет і кухня з холодильником, електричною плитою та посудом – все, що було нам потрібно. Тому, з спокійною душею ми пішли відкривати для себе місто.\nПершим, що ми відвідали в Брюсселі був національний музей зброї. Вхід туди безкоштовний. Експонатів всередині дуже багато: є кілька тематичних залів, де зібрана зброя від найдавніших часів до 2гої світової війни. Є окремий зал авіації. Ну дуже цікаво! Між іншим, цей музей – має одну з найбільших в світі колекцій зброї.\nБрюссель – серце Європи. Тут розташовані головні установи Європейського союзу. Зокрема, саме тут розташований Європейський парламент. І кожен\nEP — Europian Parliament\nбажаючий може зробити екскурсію Парламентарієм, де Ви дізнаєтесь історію створення ЄС, його функціонування та багато інших цікавих речей. І головне – вхід туди безкоштовний. Саме цікаве, що дорогу туди Вам можуть підказати прохожі люди, які можуть виявитись працівниками, депутатами та навіть міністрами Євросоюзу. Там, на відміну від України, такі посадові особи не ходять з десятком охоронців і не лякаються прохожих людей. Більше того, багато з них їздять на роботу без кортежів, а просто на велосипедах.\nЩодо велосипедів, то в Бельгії їх дуже багато. Є спеціальні парковки для них, спеціальні доріжки по всьому місту, спеціальні світлофори — ну все створено для того, щоб люди користувались цим транспортом.\nТакож варто подивитись на Королівський палац, сад та театр, Дів Юстиції, церкви міста. В Брюсселі також розташований музей музичних інструментів. Вхід для осіб до 26років – 2євро. В середині Ви побачите сотні різноманітних інструментів, а що головне – зможете почути як вони звучать! На вході кожному дають пульт з навушниками, і коли Ви підходите до експонатів автоматично включається музика. Тут також є українські інструменти – сопілки, кобзи, бандури.\nБудинки на Гранд Пляс\nВизначною пам’яткою міста є головна площа – Гранд Пляс. Кожен будинок, розташований тут, вражає своєю красою. Головною будівлею є Ратуша, будівництво якої розпочалось ще у ХІІІ ст. Також тут ж будинок короля, лисиці, вовчиці, рози, лебедя і багато інших.\nСимволом міста є Пісяючий хлопчик. За легендою, він врятував Брюссель від пожежі. З того часу йому поставили пам’ятник, який є найпопулярнішою пам’яткою для туристів. Також у місті є пам’ятник пісяючій дівчині та пісяючій собаці 🙂\nУ Брюсселі розташований Атоміум – це величезна споруда у формі молекули заліза, збільшеної в 165 мільярдів раз. Поруч розташований парк мініатюр «Міні Європа», в якому зібрані мініатюри найвідоміших визначних пам’яток Європи.\nВ загальному, Брюссель цікаве красиве місто, в якому постійно бурлить життя. Далі ми сіли на поїзд в відправились в містечко Гент.\nПродовження історії чекайте незабаром!\nБіля будинку короля\nСкажи, пожалуйста, ты брала польскую транзитную визу? И еще вопрос: во сколько обошелся билет из Варшавы в Шарлеруа? Если это был лоукост, скажи, плиз, какой. Спасибо!\nЯ мала Шенген візу, а оскільки ці країни входять в Шенгенську зону то на їхнії територіях потрібно лише одна віза — Шенегенська.\nКвиток на літак коштував 150грн в одну сторону з людини.\nЗамовляла на 2 місяці наперед на http://www.ryanair.com/en


Нэшвилл 1-6 сезон дивитися серіал онлайн українською в HD якості\nIMDb:7.7KP:7,21-15 серия HD Додана: 1-15 серия (1-6 сезон) - SET Russia\nПро що серіал «Нэшвилл»:\nУ місті, де живуть головні герої серіалу, розташована велика частина величезної кантрі-індустрії. Місцеві жителі дуже полюбили даний напрямок. У центрі головної події виявилася молоденька дівчина на ім'я Рейна. Їй вдалося подолати всі перепони, і стати популярною знаменитістю. Її альбоми успішно розкуповуються шанувальниками. Продюсери Рейн вирішують нав'язати їй співачку, з якою та повинна буде відправитися в спільний тур. Рейн доведеться почати співпрацю з юною Стервочки, яку звуть Джульєтта. Робота з нею не приносить ніякої радості. Та й користі від дівчини немає ніякої. В цей час в місті активним ходом йде передвиборна гонка. Лідируючі позиції в ній займає батько головної героїні багатосерійного фільму. Колись чоловік змусив дочку стати дружиною свого помічника. З тих пір він живе тільки на гроші, якими володіє його дружина.\nСеріал «Нэшвилл» (2012) варто дивитись онлайн усім шанувальникам .\nОригінальна назва: Nashville\nРежисер: Кэлли Кхури, Стивен Крегг, Майкл Ломанн\nУ ролях: Конни Бриттон, Хайден Панеттьери, Джонатан Джексон, Клер Бауэн, Чарльз Истен, Сэм Палладио, Леннон Стелла, Мэйси Стелла, Крис Кармак, Дэвид Элфорд


Озеро Ківу – РУАНДА DIRECT\nРуанда: "Алмаз між перлами!"\nNyungwe гори тропічних лісів\nПосилання на Нідерланди\nІнтерв'ю з Амахоро тури,en\nПриклад короткий тур 01\nПриклад короткий тур 02\nІнші зразки тур\nОзеро Ківу є унікальним:\nЙого глибокі води містять величезну кількість розчиненого газу.\nЄ, фактично, 65 млрд. кубометрів метану, Іншими словами еквівалент 50 млн. тонн бензину лежав на дні озера під 250 м води.\nЯкщо були використані, ця енергія, справжня манна небесна, забезпечить Руанди майже невичерпне джерело енергії, звільняючи його від занепокоєння з приводу енергетичної потреби, пов'язані з її проектами розвитку. Існує лоцманської станції для видобутку метану на енергоносії.\nОзеро займає площу поверхні близько 2700 км2 (1,040 квадратних миль) і стоїть на висоті 1460 метрів (4,790 фут) над рівнем моря. Деякі 1 370 км2 або 58% of the lake's waters lie within DRC borders. Дні озера сидить на рифтовой долини, який поступово розтягують, причиною вулканічної діяльності в області, і що робить його особливо глибоко: його максимальна глибина 480 м (1,575 фут) займає п'ятнадцять на світі. Озеро оточене величними горами.\nThe world's tenth-largest inland island, Іджві, пах в озері Ківу, як це робить крихітний острів Tshegera, , Який також знаходиться в межах кордонів національного парку Вірунга; в той час як поселення на березі включають Букаву, Кабаре, Калехе, Саке і Гома в Конго і Гісені, Кібуе і Сіангугу в Руанді.\nРідні риби включають види Barbus, Clarias, і Haplochromis, а також нільської тілапії, один з двох видів, відомих як Танганьїка сардини, була введена в 1959 і лягли в основу нової пелагічної зони рибальства. На початку 1990-х, Кількість рибалок на озері було 6,563, які 3,027 були пов'язані з рибальством і пелагічних 3,536 з традиційним рибальством. Широке збройних конфліктів в навколишньому регіоні, починаючи з середини 1990-х років привели до зниження врожаю рибальства.\nZundert Корсо (NL)\nАвторське право © 2018 РУАНДА DIRECT. Тема Colorlib Створено WordPress


Викрійка - готові лекала\nЧи плануєте замовити інтернет-магазин? Або сайт для будівельної, промислової, будь-який інший компанії? Можливо думаєте замовити Лендінгем?\nПотрапили за потрібною адресою! Але має бути невеликий підготовчий етап =)\nПочніть з листа білого паперу і олівця / ручки, будь-якого інструменту для створення ментальних карт, Mindmeister, наприклад. І пропишіть / прорисуйте свої очікування від майбутнього магазину, сайту, порталу, але навіщо витрачати стільки часу, якщо можна просто заповнити бриф на створення недорогого Лендінзі або інтернет-магазину під ключ і я відразу візьму його в роботу?\nЩоб визначитися з візуальною складовою інтернет-магазину, «пограти» з розташуванням важливих блоків, визначитися, що ви хочете отримати в кінцевому підсумку. І зафіксувати це, щоб згодом показати фахівцеві, приклавши документ до брифу. Не соромтеся, показуйте начерки, аркуші паперу, приблизну колірну гамму в вподобаному магазині. Це скорочує час, який належить інвестувати в створення інтернет-магазину під ключ.\nПлануєте замовити інтернет-магазин?\nАбо сайт для будівельної, промислової, будь-якої іншої компанії? Можливо думаєте замовити лендінг?\nЯк зрозуміти, який саме продукт потрібний вам?\nВизначитися з метою, для реалізації якої належить створити сайт.\nАдаптація під потреби клієнта\nЧас виробництва сайту - 7 днів\n"Завдання виконано добре і в термін. На всі питання Євген давав грамотні коментарі. В результаті вийшов відмінний сайт, саме те, що і хотілося. Рекомендую Євгена як відповідального і професійного виконавця."\nВерстка макета из шаблона\nСоздание каталога товаров без корзины\nВремя производства сайта - 7дней\nвідгук в процесі роздуми\nІнтеграція під WordPress використовуючи стандартні функції\nТехнічна підтримка на 3 місяці - безкоштовно li> Ви отримуєте повністю готовий інтернет-магазин - він створюється для вас під ключ


Шпигуни-союзники - Муніципальний кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка. Кинотеатр Шевченко Хмельницкий\nСвіт розділився на два протиборчі табори.\nПеребуваючи на бойовому завданні в Північній Африці, розвідник з США Макс Ватан (Бред Пітт) знайомиться зі сміливою француженкою Маріанною (Маріон Котійяр).\nЇхні почуття виявляються сильнішими за обставини і незабаром вони одружуються.\nКерівництво Макса нагадує йому про те, що його обов'язок як розвідника понад усе.\nІ робить це в найнесподіванішій і різкій формі.\nЄ відомості, що його дружина Маріанна – німецька шпигунка.\nМаксу належить з'ясувати правду і, якщо підозри виправдані, він особисто повинен вбити кохану.\nЯкщо ж чоловік відмовиться від такого вчинку, то на нього чекає смерть.\nВійськова драма «Шпигуни-союзники» – чергове дітище оскароносного Роберта Земекіса («Форрест Гамп», «Назад в майбутнє»).\nСценарій написав Стівен Найт, який в одному з інтерв'ю зізнався, що сюжет заснований на реальній історії.\nГоловні ролі довірили Бреду Піту і Маріон Котійяр.\nОсновна частина зйомок велася в Лондоні.\nтрилер, драма, боєвик, мелодрама\nБред Пітт, Маріон Котійяр, Ліззі Каплан, Меттью Гуд, Джаред Харріс, Реффі Кессіді, Шарлотта Хоуп\nЗ 01 грудня 2016 по 14 грудня 2016


Тумба Фаворит-М (дуб) АРТ меблі АртМебель купити з доставкою по Україні. Тумба Фаворит-М (дуб) АРТ меблі: ціна, характеристики, розміри | Люкс-Меблі Тернопіль, Львів\nТумба Фаворит-М (дуб) АРТ меблі\nТумба "Фаворит-М" буде гарно доповнювати інтер'єр Вашої кімнати. Фасад, цоколь, карниз виготовлені із натурального дуба,а верхня стільниця та боки ДСП шпонованим дубом. Стогий дизайн, легкість форми і лаконічний вишуканий вигляд-нічого зайвого,багато простору.\nІнтернет магазин Люкс-меблі пропонує купити Тумба Фаворит-М (дуб) АРТ меблі в Тернополі, Львові, Луцьку, Рівному, Івано-Франківську та інших містах України по найвигіднішим цінам 2019 року.


Экселенц уважає, що програма, закладена в людині, уже вичерпує - Сборник эссе\nЭкселенц уважає, що програма, закладена в людині, уже вичерпує\n30 января 2012 Рубрика: Немецкая литератураАвтор: Essays\nПроблема моральності й людської особистостей у повісті А. і Б. Стругацких «Жук у мурашнику»\nАркадій і Борис Стругацкие створили багато прекрасних книг. Майже всі їхні добутки написані в жанрі фантастики. Але незважаючи на це, головним об'єктом для письменників завжди є Людина, і насамперед його духовний мир. Характерно, що все чудеса техніки й досягнення науки в книгах Стругацких запам'ятовуються куди менше, ніж самі люди, їхні характери, відносини. Проблеми, які піднімають автори у своїх добутках, дуже актуальні, незважаючи на те що дія більшості їхніх романів і повістей відбувається в далекому майбутньому. Одна з таких проблем встає в повісті “Жуки в мурашнику”.\nВсе це добуток побудований на гострому конфлікті довіра й недовіра до іншої людини. Все життя Экселенца пов'язана із цією дилемою. Чи завжди він правий у своїх учинках Адже саме йому, Рудольфові Сикорски, дане право приймати найбільш відповідальні рішення. Від того, як він надійде, залежить, можливо, доля людства. Экселенц сорок років мучається питанням вірити або не вірити Мандрівникам Він почуває ту величезну відповідальність перед людством, що лежить на його плечах. Піклуючись про благо всіх людей, він забуває про благо одногоєдиної людини. Але адже це вже не благо, коли хоч одна людина страждає. Экселенц вчиняє злочин, придушуючи у Львові Абалкине особистості. Він бачить у ньому тільки апарат Мандрівників і не зауважує Льва АбалкинаЛюдини. Гуманність не дозволяє Сикорски і його соратникам убити тридцять найд, але вони намагаються замінити одну програму інший, і від цього страждає особистість Абалкина. Экселенц уважає, що програма, закладена в людині, уже вичерпує його повністю, до дна, і тому людина не може змінити своє майбутнє. Виходить, що Сикорски не довіряє не тільки Мандрівникам, але й силі людської особистості. Він не вірить у споконвічну природну доброту людини. І дарма. Про цьому дуже добре говорить один з героїв книги “Понеділок починається в суботу” ВЯнус у людини завжди є вибір, не може бути абсолютної програми; майбутнє людини роблять його вчинки. Ця обмеженість Экселенца приводить до непоправного постріл в Абалкина завершує трагедію\nБільше людяний інший герой книги Максим Каммерер. Він у своїх учинках опирається на совість, на голос душі. Максим прекрасно відчуває, що з Абалкиным надійшли нелюдяно й несправедливо. Каммерер не заперечує, що Лев Абалкин може бути зброєю Мандрівників, але адже цілком можливо, що й немає. Однак співробітники Комкона2 допускають, по боргу службу, завжди саме гірше. І ця їхня позиція ламає життя не тільки Абалкину, але і його братам і сестрам. Залишаючись людиною, Максим не може не підказати Абалкину “Виїдьте, Лева, вас тут уб'ють”. І хоча ми майже переконані, що все це неспроста й що на землян насувається щось дивне, проте дуже боляче чути постріл у фіналі повести “Жук у мурашнику”.\nУ кожного читача після прочитання книги може зложитися різна думка про правоту тих або інших героїв. Але один висновок очевидний треба довіряти один одному, бачити в кожному добрий початок. І напевно, не завжди треба міркувати з позицій залізної логіки, але варто прислухатися й до себе,, до своєї совісті, до свого серця


Що буде з цiнами на хлiб / Статтi / Finance.ua\n28.08.2014, 15:00 - 809 0\nНайбільший столичний виробник хліба і хлібобулочних виробів «Київхліб» з 18 серпня підняв відпускні ціни на свою продукцію. На 5 видів хліба, що виробляються для соціально незахищених верств населення, підвищення ціни склало 30 копійок, на решту продукції – від 30 до 90 коп. Міністерство аграрної політики пояснює ситуацію об’єктивними факторами. «У країні йде війна. У світлі того, що у нас йде подорожчання цін на газ, на пальне, ціни на хліб не можуть штучно залишатися на одному місці», – заявив на початку тижня профільний міністр Ігор Швайка. Він також запевнив, що масового подорожчання хліба в Україні найближчим часом не очікується.\nЧитайте: Прогноз развития экономики Украины до 2016 от ICU\n«Значною мірою ситуація буде залежати від того, чи будуть кошти у кожної окремої місцевої адміністрації, адже саме місцева влада виділяє субсидії на хліб соціальних сортів з місцевого бюджету. Загалом, я по хлібу особливого подорожчання не очікую», – сказав експерт.\n«Є запаси зерна ще з минулого року у Аграрному фонді. Я не можу сказати обсяги, бо вони ці дані не публікують, на жаль. Але у всякому випадку, щоб прогодувати населення нам потрібно не так вже й багато – приблизно 7 млн тон зерна на рік», – сказав він LB.ua.\nЕкс-міністр вважає, що в цій ситуації все буде залежати від ефективної роботи Аграрного фонду. «Якщо у нас буде працювати Аграрний фонд, то ціни можна утримати. Тим більше, зараз в умовах війни, по суті, коли були заморожені пенсії і заробітні плати, така можливість ще є», – говорить Баранівський.\nВідзначимо, що при Мінагрополітики було створено робочу групу для урегулювання цінової ситуації на ринку хліба, повідомив нещодавно міністр аграрної політики Ігор Швайка. Він також зазначив, що міністерство працює над документом, який би зобов’язував пекарів використовувати борошно з Аграрного фонду тільки на соціальні сорти хліба. «Борошно з Аграрного фонду має спрямовуватися на хліб простої рецептури, тобто на ті, так звані соціальні сорти, які найбільш користуються попитом серед малозабезпечених верств населення», – зазначив Швайка.\nТим часом, київська міська влада обіцяє зробити все, щоб незахищені верстви населення не відчули зростання цін на хліб. «Я звернувся до ПАТ «Київхліб», щоб зробити все можливе, щоб ціна на хліб не росла. Більш того, я зараз спілкуюся з різними виробниками, і з деякими з них вже є домовленість, що ціна буде фіксована деякий час», – пообiцяв київський міський голова Віталій Кличко. Але на який саме час, не пояснив.\n11 г. тому - 217 1


Субсидії на газ – за яких умов їх не відберуть\nМіфи чи правда? "Нафтогаз" відповів на 5 питань щодо субсидій\nУ "Нафтогазі" спростували поширені в суспільстві міфи про субсидії. Там стверджують, що українці не втратять пільги у разі зміни постачальника газу під час опалювального сезону. Крім того, подарований мобільний телефон більше не є завадою подачі заявки на отримання субсидії.\nУ компанії зазначають: субсидіанти можуть безперешкодно змінити постачальника газу та отримати кращу ціну на ринку в будь-який час. "Зміна постачальника газу не впливає на пільги та субсидії", – наголосили в "Нафтогазі".\nКрім того, там підкреслили: надавати довідку про отримання субсидій під час подання заявки на приєднання не потрібно. Адже ще з лютого 2021 року компанія налагодила обмін даними про пільги та субсидії в електронному форматі з органами соцзахисту.\nДля тих, хто залишився без постачальника, пільги збережуться\nТакож збережуться всі пільги та субсидії під час отримання газу безпосередньо від "Нафтогазу" як постачальника останньої надії. Наразі таких споживачів налічується понад 600 тисяч.\nКрім того, пільги збережуться у разі зміни співвласником житла постачальника. "Необов'язково бути співвласником, достатньо реєстрації за адресою", – зазначають у "Нафтогазі".\nВтратити субсидію після переходу на тарифний план "Фіксований" неможливо\nЗа умовами тарифного плану "Фіксований", ціна на газ фіксується на рік (але до 30 квітня 2022 року) на рівні 7,96 грн/кубометр. Користувач сплачує рахунки до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, а також може отримати додаткову знижку 1% наступного місяця. Для цього потрібно сплатити рахунок до 15 числа.\nУ разі переходу ж на цей тариф клієнти "Нафтогазу", які мають пільги чи субсидії, не втрачатимуть їх. "Зміна тарифного плану не впливає на наявність чи нарахування пільг/субсидій", – запевняють у "Нафтогазі".\nЧерез подарований мобільний субсидію не відберуть\nОтримання мобільного телефону як подарунку не стане перешкодою для розгляду заявки на отримання субсидії, кажуть у "Нафтогазі". Там нагадують: цю норму Кабмін скасував ще влітку.\nРаніше OBOZREVATEL повідомляв, що одержувачі субсидій можуть не ховатися від перевірочних органів – не будуть приходити до них додому. Натомість перевірки проводитимуться в автоматичному режимі. Займатиметься цим новий орган – Національна соціальна сервісна служба.\nУкраїнаТарифи ЖКГ і субсидіїНАК "Нафтогаз"газПільгисубсидіїтарифи


Запорізькі журналісти – аматори красного слова\nII Поетичний конкурс ліричних віршів серед журналістів, – один з низки заходів, присвячених 60-річчю НСЖУ. Проводився він у творчій співдружності Запорізьких обласних організацій Національної спілки журналістів та Національної спілки письменників України.\nВ конкурсі взяли участь близько 30 спілчан. До участі у заключному етапі було відібрано вірші 11 наших колег. Журі відзначило високу творчу майстерність Юлії Лінцової з Бердянська, Віктора Фоменка, Світлани Кочкарьової та Юрія Смірнова із Запоріжжя. Також лауреатами стали Ірина Аннінська, Степан Герилів (Бердянськ), Юрій Гаєв, Юрій Поворознюк (Запоріжжя). Спеціальними призами відзначено ветеранів журналістики та аматорської поезії Валентина Дейнегу, Жана Кучмія та молодого журналіста і поета Олеся Барліга.\nПісля вручення нагорода, учасники конкурсу за чашкою кави провели імпровізований поетичний вечір, на якому читали власні вірші та спілкувалися.


Екран дванадцятого року | Газета «День»\nЕкран дванадцятого року\n11 вересня, 2012 - 00:00\nНе можна сказати що двохсотрічний ювілей Вітчизняної війни 1812 року мав особливо широкий відгук у російському суспільстві. Для переважної більшості наших співгромадян усе, що відбувалося за часів Наполеона й Кутузова, — справи давно минулих днів. Тут разюча відмінність від сторічного ювілею, коли пишні державні урочистості відбулися в багатьох містах імперії за активної участі громадськості, було опубліковано безліч джерел, мемуарів і досліджень, присвячених тій війні. Тоді так збіглося, що ювілей припав на переддень іншої війни, Першої світової, яку в царській Росії офіційно називали Великою Вітчизняною або Другою Вітчизняною війною. Сьогодні події наполеонівської епохи навіки заслоняє в суспільній свідомості війна 1941—1945 років, яку радянська пропаганда назвала Великою Вітчизняною. І ніякої хвилі гідних згадки публікацій, присвячених війні 1812 року, зараз не спостерігається — як через кризовий стан російської історичної науки, так і внаслідок відсутності інтересу публіки до цієї теми.\nАле є одна специфічна група суспільства, для якої пам’ять про війну 1812 року стала чи не сенсом життя. Це історичні реконструктори — члени військово-історичних клубів, що займаються історією наполеонівських воєн й передусім історією походу Наполеона на Росію. Вони виготовляють військову форму, прапори та зброю того часу й відтворюють на місцевості головні битви, насамперед Бородінську битву. Без їхньої допомоги не могли з’явитися дві головні телепрем’єри, приурочені до ювілею: чотирисерійний документально-художній фільм «1812», показаний на Першому каналі, та авторський художньо-документальний фільм Олексія Пивоварова «1812-й. Вітчизняна. Велика», продемонстрований на НТВ. Звісно, найкращим дарунком глядачам до ювілею була б нова екранізація «Війни й миру», що як мінімум не поступалася б кіноверсії Сергія Бондарчука. Проте режисерів, здатних реалізувати такий проект, у Росії зараз немає. Усе могло обернутися грандіозним провалом і настільки ж грандіозним розтринькуванням бюджетних коштів. Вирішили обмежитися скромнішими телепрем’єрами.\nФільм Першого каналу явно знято як навчальний, призначений для демонстрації на уроках історії в старших класах. Він передував демонстрації епопеї Бондарчука. У фільмі є окремі ігрові сцени, але переважно диктор пояснює, що і як було, на тлі кадрів з реконструкторами й військовими картами. Пивоваров, хоча й не намагався змагатися з Бондарчуком, але створив ігровий фільм, де, щоправда, події, як заявлено, відтворені з документальною точністю. Певна річ, пропагандистсько-патріотичні стереотипи відбилися в обох постановках, але різною мірою. У першу чергу це стосується ролі в російській армії іноземців, насамперед німців. Барклаю де Толлі не пощастило ще за життя, а потім і в романі Льва Толстого. Обидва фільми тут не виняток.\nФільм Пивоварова вирізняється набагато більшою об’єктивністю. Вибрано дотепний метод подання матеріалу. Кожен з головних героїв з’являється як один із сьогоднішніх реконструкторів і водночас як історичний персонаж. Реконструктор — російський генерал виступає й у ролі Кутузова. Реконструктор — французький гусарський офіцер — водночас Наполеон. Реконструктор — російський гусарський офіцер також перетворюється на імператора Олександра I. Є ще два герої, які об’єднують у собі образи реконструкторів і реальних учасників історичної дії. Це російський солдат і Багратіон. Останній, як вождь антинімецької партії в армії, вважається як би росіянином, хоча реальний грузинський князь російською розмовляв навіть гірше, ніж Барклай де Толлі. Кожен з героїв несе глядачеві свою правду про війну 1812 року, а глядачеві дано можливість оцінити, чиї аргументи вагоміші. Але виходить, що правда Багратіона й Кутузова у фільмах є, а правди Барклая — немає, він представлений переважно комп’ютерним персонажем. Навіть у фільмі Пивоварова про роль Барклая у війні говориться побіжно. А вже у фільмі Першого каналу він проходить узагалі по дотичній. Досить сказати, що коли у фіналі говориться, що російські війська 1814 року зайняли Париж, навіть не згадується, що командував ними фельдмаршал Барклай де Толлі. Зауважимо також, що у Пивоварова жахи війни показані набагато натуралістичніше, ніж у фільмі Першого каналу, тож глядач може дійти висновку, що у війнах переможці й переможені нещасні майже однаково.\nТим часом, за моїми підрахунками, з 330 воєначальників, чиї портрети красуються в знаменитій Військовій галереї Зимового палацу, німців 78, а всіх іноземців, тобто неросіян, як мінімум 138 (тут не враховуються українці, але враховуються грузини й вірмени, оскільки Грузія була тільки-но приєднана до Росії, а Вірменія ще була під владою Персії). Досить сказати, що з чотирьох головнокомандувачів російських армій періоду Вітчизняної війни й закордонних походів троє (Вітгенштейн, Беннігсен, Барклай де Толлі) були німцями й лише один (Кутузов) — росіянином.\nНасправді як полководець Барклай був на голову вище за Кутузова, але мав порівняно з ним два істотні недоліки: іноземне прізвище й повну відсутність схильності до придворних інтриг. Вельми показово, що, за численними свідоцтвами сучасників, в обох своїх великих битвах з Наполеоном — Аустерліцькій і Бородінській — Кутузов проявляв дивну пасивність і ніскільки не керував перебігом бойових дій. Насправді всюди, де у фільмі Першого каналу про Бородінську битву говориться «Кутузов наказав», треба читати (й чути) «Барклай наказав». Саме Барклай де Толлі зумів не допустити розгрому російської армії при Бородіно й з повним правом писав після битви: «Якщо в Бородінській битві армія не була повністю й остаточно розбита — це моя заслуга, й переконання в цьому слугуватиме мені втіхою до останньої хвилини життя».\nБородінська битва, спалення Москви й характер народної війни — ось іще три спірні моменти війни 1812 року в сучасній російській історіографії. Пивоваров трактує їх більш-менш близько до реальності. Він дає різні версії пожежі Москви, але в глядача, який уміє думати, не залишається сумнівів, що місто з обдуманим наміром підпалили росіяни. У фільмі Першого каналу глядач так і не дізнається, хто винен у спаленні столиці: французькі мародери, губернатор Ростопчин чи проста випадковість. Тим часом, результат Бородінської битви й весь перебіг війни можна зрозуміти лише в контексті московської пожежі. У фільмі Першого каналу результат битви представлений як нічия, що виявилося зрештою набагато вигіднішім російській стороні. Тут наведені занижені дані про російські втрати й завищені — про французькі: відповідно 38-45 тисяч і 34-50 тисяч убитих, поранених і полонених. Насправді найвірогідніші втрати у французів — близько 34 тисяч, у росіян — близько 51 тисячі. У тактичному плані битва була, безумовно, програна росіянами. Вона перетворилося б і на стратегічний програш, якби не пожежа Москви. Якби Наполеон отримав у Москві повноцінні зимові квартири й практично необмежені запаси фуражу й продовольства, він би зміг там спокійнісінько перезимувати й навесні атакувати на власний вибір або Петербург, або південні губернії. Пожежа позбавила Велику армію не лише квартир, а й, що ще важливіше, запасів. Ще в Москві у французьких військах почався голод, і доля Наполеона була вирішена. Виходить, що Вітчизняну війну виграли не Кутузов, а Ростопчин і Барклай. Перший сформував команди паліїв, а другий вивіз з Москви все знаряддя для гасіння пожеж, не зупинившись перед тим, аби залишити в столиці на певну смерть тисячі поранених. Лише російська влада могла піти на свідоме знищення настільки великого міста. У країні фактично не було приватної власності, й навіть вельми заможні піддані не могли не послухатися наказу знищити або кинути напризволяще своє майно. У Західній Європі, де право власності було священним, жоден монарх або генерал не ризикнув спалити свою столицю.\nНарешті, про народну війну. В обох фільмах в її зображенні зроблено наголос на мужиків, які піднімають загарбників на вила. Видовище це, звісно, виграшне. От тільки треба пам’ятати, що в ролі партизанів виступала головним чином російська легка кавалерія — козаки, гусари й улани, а селяни лише приєднувалися до них. А в тих поодиноких випадках, коли діяли самостійні селянські загони, вони зазвичай формувалися або самими поміщиками, або призначеними ними старостами, або російськими офіцерами. Крім того, слід мати на увазі, що народна війна обмежувалася російськими губерніями. У литовських і білоруських губерніях місцева польська шляхта була на боці Наполеона, й партизанських загонів там ніхто не організовував — вони були представлені лише російською кавалерією. Були ще й стихійні партизанські загони самооборони, які лише відбивали напади на свої села грабіжницьких банд, причому не лише французьких. Російська армія самозабезпечувалася так само, як французька, й була анітрохи не меншим лихом для населення. У фільмі Пивоварова наводиться епізод, коли селяни нібито помилково, прийнявши їх за чужоземців, знищують загін російських козаків-грабіжників. Насправді ніякої помилки не було. Селянам було, за великим рахунком, байдуже, хто їх грабує.\nНасамкінець хочу нагадати, що під час закордонних походів 1813—1815 років близько 40 тисяч російських солдатів стали неповерненцями, вважаючи за краще залишитися в теплій і вільній Франції, щоб більше не знати гніту кріпацтва й рекрутчини. І, незважаючи на всі старання, Олександру I не вдалося повернути їх до Росії. Людовик XVIII, Louis le Desire, хоча його й повернули на французький трон росіяни й інші союзні багнети, відмовився повертати втікачів проти їхньої волі.\ngrani.ru, 10.09.2012 р.


Красовицький: В Україні без проблем може з'явитися своя Джоан Роулінг - Телеканал новин 24\n09:01, 5 травня 565 Читать новость на русском\nОлександр Красовицький / 24 Канал\nБезумовно. Я вважаю, що освічена людина повинна читати книги в співвідношенні 1: 1 - художні та нехудожні. Комусь із категорії нон-фікшн подобаються книжки про будову нашого мозку, комусь – про те, як вести себе в пристойному суспільстві. Мені, наприклад, подобаються книги з історії, з великою кількістю фактів. Усі розвиваються по-різному. Якщо читаєш такі книжки – ти розвиваєшся. Якщо читаєш художні книжки – ти теж розвиваєшся, тому що ти розвиваєш власну фантазію.\nТеги: Публікації Фотоновини Література Інтерв'ю Бізнес Книги Бути першим


Домашня > Пам'ятки > Архітектура > Полтавський краєзнавчий музей. Зразок українського модерну №1\nУкраїнський модерн – архітектурна течія початку ХХ ст., яка виникла на хвилі розвитку в деяких країнах Європи національного романтизму, заснованому, в свою чергу на панівному стилі того періоду – модерні. Характерна риса національного романтизму – присутність у формах та, особливо, деталях етнічних проявів: декоративно-прикладного та образотворчого мистецтва, елементів народної архітектури, фольклору, а також – природних особливостей певної території.\nНайбільш сформованим, визнаним, навіть, можна сказати, модним на рубежі ХІХ-ХХ ст. став фінський напрям національного романтизму, або фінський модерн. Він дав поштовх для розвитку цілого ряду інших європейських національно-романтичних течій (наприклад, угорській, прибалтійській та ін.). Архітектори намагались гармонійно доповнити новаторські прийоми традиційними формами, орнаментами, образами персонажів казок та легенд, представників фауни, в тому числі «потойбічної», які були властиві саме їх регіону.\nДехто з фахівців (головним чином, українських) вважає український модерн окремим стилем. Хтось (наприклад, деякі російські фахівці) – звичайним фінським модерном або одиничними спробами його копіювати із мінімальним додаванням українських рис, до того ж не завжди явних. Не будемо довго обговорювати жодну з цих точок зору. Скоріш за все, як завжди, слід зупинитись десь посередині. На території сучасної України з осередками у різних її частинах силами окремих особистостей була зароджена самобутня течія – український національний романтизм, яка, без сумніву, увібрала у себе й багато рис вже сформованих фінського та угорського національно-романтичних напрямів. Але ця течія не змогла знайти достатнього поширення та сформуватися в окремий стиль за різними причинами, як то: Перша світова та громадянська війни, імперська і потім радянська політика пригнічення самоідентифікації «неосновних» народів, недостатність замовлень з боку держави або багатіїв тощо. Не можна погодитись з тими, хто відстоює думку, що зразків українського модерну одиниці. Варто хоча б проїхатись провінцією та побачити земські школи або лікарні початку ХХ ст. З іншого боку, по-справжньому монументальних, яскравих споруд або архітектурних комплексів український національний романтизм залишив по собі дійсно не дуже небагато (до того ж, деякі з них були спотворені або зруйновані у радянські часи, умисно або під час бойових дій). Але вони є! І першим в цьому ряду майже завжди згадується Полтавський краєзнавчий музей, колишня губернська земська управа. Музей – не лише один з найяскравіших зразків українського романтизму, він був першим і за часом створення. Саме разом із ним у 1903 році, завдяки бажанню представників місцевого земства виділитись серед інших губернських міст, активності інтелігенції та вдалому збігу обставин, з’явилося явище, яке згодом почали називати українським модерном.\nФасад Полтавського краєзнавчого музею\nЗадня частина Полтавського краєзнавчого музею\nПолтавський краєзнавчий музей з висоти пташиного польоту\nІсторія та особистості.\nНаприкінці ХІХ ст. в губернському місті Полтава виникла необхідність у розбудові нової будівлі земської управи, в якій до речі в той час працював при бібліотеці та статистичному управлінні під керівництвом свого старшого брата Юлія майбутній лауреат Нобелівської премії – Іван Бунін. Споруда на той час вже не відповідала усім необхідним потребам. Наприклад, у земстві з 1891 року почав діяти музей та бібліотека, які розміщувались у затісних та непристосованих приміщеннях. Зал для засідань та урочистостей теж був недостатньо просторим.\n1902 року затверджується проект земського архітектора Олександра Ширшова у стилі псевдокласицизму. Але зовсім скоро земство зажадало внести деякі зміни, що й стало причиною конфлікту з архітектором та закінчилось розірванням стосунків. Земство звертається до відомого київського архітектора Володимира Ніколаєва з проханням довести справу до кінця. Той переробляє проект Ширшова у тому ж архітектурному стилі. На місці розібраної будівлі земської управи розпочинаються підготовчі роботи для нового будівництва, закладається фундамент.\nТим часом, Полтава стає центром уваги творчої інтелігенції всієї України: на 1903 рік обговорюються та плануються урочистості з приводу 100-річного ювілею «Енеїди» – твору-родоначальника нової української літератури від видатного полтавця Івана Котляревського. Отже, все, що відбувалося у Полтаві, викликало підвищену зацікавленість.\nНавесні 1903 року із новим проектом будівлі земської управи ознайомлюється відомий харківський художник Сергій Васильківський. Він повністю розкритикував проект за невиразність, банальність та відсутність самобутності. На його думку, будинок земства – місце роботи народних виборців, та ще й міста із такими славетними українськими традиціями – повинен був одночасно відображати історію краю та дух сучасності.\nПолтавський краєзнавчий музей. (Архітектор В. Кричевський)\nТака реакція авторитетного митця знайшла підтримку серед впливових представників земства. До обговорення проекту залучаються інші художники, в тому числі відомий своїм позитивним ставленням до українських традицій та старовини Опанас Сластіон. Паралельно у пресі Полтави та Києва розгортається справжня битва за те, якою повинна бути будівля земства, між прихильниками української самобутності та скептиками, які іронічно, навіть глузливо ставилися до спроб винайти у цій самій українській самобутності щось цікаве. Були, звичайно ж, й ті, хто відстоював «інтереси держави» та вишукував у будь-яких проявах «народництва» тенденції, які могли їй загрожувати.\nВся ця інформаційна кампанія нарешті закінчується тим, що оголошується конкурс на кращий проект нового фасаду губернської земської управи. О.І. Ширшов та В.М. Ніколаєв (два проекти) представили роботи у неокласицизмі; І.В. Жолтовський обрав італійський романтизм; П.Ф. Віленський та П.М. Волков – модерн і, нарешті, протеже Опанаса Сластіона – молодий тридцятирічний маловідомий харківський художник та архітектор Василь Кричевський підготував проект у стилі, якому спочатку не могли підібрати назву. Пізніше його назвали «южнорусским», а ще через деякий час – українським модерном.\nМожливо, хтось з комісії дійсно захопився ідеєю символічного відображення народних традицій у будівлі земства, комусь не хотілося показати себе застарілим консерватором, хтось таким чином намагався висловити повагу славетному полтавцю Котляревському, врешті-решт, деякі члени комісії просто бажали, щоб їх земська управа не була схожа на інші. Все це, звичайно, здогадки, але перемогу отримала робота саме Василя Кричевського. Авторові надали премію та додаткову можливість вивчити матеріали у музеях різних міст Центральної України для вдосконалення проекту.\nЦе був той рідкісний випадок, коли представники політичної еліти міста, інтелігенції та мистецьких кіл знайшли порозуміння. І не просто знайшли, а й активно взаємодіяли. Що врешті-решт вилилось у створення чогось дійсно унікального та важливого для української культури. Через 100 років один родоначальник – від літератури – передав естафету іншому родоначальнику – від архітектури.\nСластіон (Сластьон) Опанас Георгійович (1855-1933 рр)\nХудожник, маляр, графік, мистецтвознавець, етнограф, педагог. Визнаний спеціаліст у багатьох напрямах народного мистецтва та українського фольклору, особливо кобзарства. Автор великої кількості статей з цієї тематики, збірних альбомів та кількох книг, які навіть були перевидані за кордоном.\nОпанас Сластіон – один з провідних представників народницького напряму у живописі та національного українського романтизму в архітектурі, вніс вагомий внесок у розробку нового українського архітектурного стилю. Фактично всі принципи цього стилю, сформовані Опанасом Сластіоном в теорії та обговорені із однодумцями у дискусіях та публікаціях, були втілені у проекті Полтавської земської управи Кричевського. Крім того, Сластіон виступав автором або співавтором інших архітектурних проектів, головним чином реалізованих у Полтавській губернії: комплекс споруд та малих архітектурних форм Миргородського курорту, земські школи, лікарні, адміністративні будівлі та ін.\nНародився Опанас Сластіон 1855 р. у місті Бердянськ. Батько, іконописець та реставратор церков, навчив сина основам живопису, мати – розвинула цікавість до українських традицій та фольклору. У 1872 році Опанас Сластіон від’їжджає до Петербургу поступати до Академії мистецтв, але вдається це йому не з першого разу, 1874 року. У 1882 році він закінчує академію із званням професійного художника. Ще у роки навчання у Петербурзі майже кожного року під час канікул молодий художник влаштовує імпровізовані експедиції Україною, в основному Полтавщиною: робить замальовки пейзажів, побуту селян, одягу, народної архітектури, збирає фольклорний матеріал. Після закінчення академії таких мандрівок-експедицій стає ще більше, а народні українські традиції та побут на все життя залишаються основною тематикою творчості Сластіона.\nВ цей же час художник проявляє себе у якості видатного ілюстратора – «Гайдамаки» Шевченка (1885 р) із роботами Сластіона переживуть ще не одне перевидання, в тому числі у Німеччині у 20-ті роки ХХ ст..\nУ 1887-1900 рр. – працює у воєнному Міністерстві. В ці ж роки – голова Українського клубу в Петербурзі.\nВ 1900 році оселяється у Миргороді, де залишається до кінця життя. Тут він викладає у художньо-промисловій школі, організовує музей (1920) та першу селянську капелу бандуристів (1928), працює над альбомами живопису, ілюстраціями до багатьох книг та періодичних видань, архітектурними проектами, статтями та книгами.\nКричевський Василь Григорович (1872 – 1952)\nАрхітектор, художник-живописець, кіно- та театральний художник, етнограф, громадський діяч, доктор мистецтвознавства, заслужений діяч мистецтв УРСР, автор дизайну українського герба.\nНародився у родині фельдшера (с. Ворожба, сучасна Сумська область). Як художник сформувався досить пізно.Василь Кричевський Навіть освіту отримав не профільну – у Харківському залізнично-технічному училищі. Але, опанувавши фах кресляра, почав працювати у архітекторів, підвищуючи та вдосконалюючи майстерність. Врешті-решт, його беруть до себе працювати головний архітектор Харкова А.К. Шпігель та академік архітектури О.М. Бекетов. Паралельно молодий фахівець цікавиться народним мистецтвом, працює над власними чорновими архітектурними проектами та поступово входить у коло митців та діячів культури. Серед знайомих опиняються Опанас Сластіон та Сергій Васильківський, які радять прийняти участь у конкурсі проектів будівлі Полтавського губернського земства. Цей проект став переламним і для самого автора, і для українських архітектурних традицій того часу. Серед його подальших робіт – садиби, житлові будинки, громадські та промислові споруди у Києві та на Лівобережній Україні; музей Т. Шевченка у Каневі.\nКричевський зосереджував увагу не лише на архітектурі. Він брав активну участь у відродженні гончарства, різьбярства, килимарства, співпрацюючи із відомими мільйонерами-меценатами Ханенками.\nУ бурхливі 1917-1919 рр був одним із засновників Української академії мистецтв, розробником дизайну Герба України, поштових марок, грошів УНР. Яскраво проявив себе Василь Кричевський як театральний художник та кінохудожник (більше 10 кінокартин, в тому числі у стрічка-класика Олександра Довженка «Звенигора»).\nЛюди мистецтва, які знали Кричевського, відмічали в ньому високу індивідуальність, тяжіння до новаторства та наявність тієї самої «божої іскри», про появу якої мріють все життя деякі видатні майстри та віртуози, але так і не відчувають її.\n1940 року Василь Кричевський отримує звання заслуженого діяча мистецтв УРСР. Під час Другої світової війни, у 1943 році перебирається спочатку до Львова, потім – до Братислави, Парижу і, нарешті, у 1946 р. – Каракасу (Венесуела). За історичними відомостями такий вчинок пояснюється як власними політичними поглядами на радянську владу, яка знищила більшість його соратників-митців, так і бажанням врятувати сім’ю доньки, чоловіком якої був прибалтійський німець. 1952 року життєвий шлях Василя Кричевського закінчується у Каракасі. Пізніше, 1975 року його прах перевозиться до українського кладовища поблизу Нью-Йорку.\nБрат Василя Кричевського – Федір Кричевський – був теж цікавою особистістю, відомим художником, видатним педагогом. Він закінчив Московське училище живопису та Академію Мистецтв у Петербурзі. У 1918-1922 рр – перший ректор Української академії мистецтв у Києві. У 1944 році він, як і його брат, намагався втекти до Європи, але був затриманий співробітниками НКВС неподалік від Кенігсбергу. Останні три роки життя провів у засланні в с. Ірпінь поблизу Києва. Де деякими припущеннями дослідників, помер у 1947 році від голоду.\n1903-й – рік культурного буму у Полтаві. В серпні відзначається сторіччя «Енеїди» із урочистим відкриттям пам’ятника її авторові Івану Котляревському. Наприкінці року відкривається перша в Центральній Україні художня виставка, на якій серед експонатів був представлений і проект губернського земства, викликавши багато обговорень та захопливих відгуків щодо його новаторства.\nПолтавський краєзнавчий музей (Архітектор В. Кричевський)\nІнтер’єр холу Полтавського краєзнавчого музею\nБудівля зводилась кілька років на фундаменті з проектів Ширшова та Ніколаєва. Внутрішній частині увага приділялася не менша, ніж зовнішньому вигляду. В роботі з оздоблення приймали участь численні майстри декоративно-прикладного мистецтва та живопису. Над інтер’єрами працювали такі особистості, як Микола Самокиш та Сергій Васильківський.\nСамокиш Микола Семенович (1860-1944 рр) – художник родом із Ніжина, один з найвідоміших баталістів Російської імперії та СРСР, знавець та дослідник українських орнаментів. Васильківський Сергій Іванович (1854-1917 рр) – харків’янин, можливо, найвідоміший живописець кінця ХІХ – початку ХХ ст. з тих, хто спеціалізувалися на розкритті української тематики. Це був фактично Гоголь від живопису, який прославляв красу та самобутність України, її природи та традицій. Навряд чи знайдеться хоч один українець, який би «десь» не бачив його роботи, особливо різноманітні образи козаків та їх діяльності. Три його полотна (допомагали Михайло Беркос та Микола Уваров, теж не останні художники) прикрашають головну залу: «Вибори полтавського полковника М. Пушкаря», «Козак Голота і татарин», «Ромоданівський шлях».\nЦентральна зала з картинами Сергія Васильківського: “Вибори полтавського полковника М. Пушкаря» (центр), «Козак Голота і татарин» (ліворуч), «Ромоданівський шлях» (праворуч).\nУ 1908 році будівництво було закінчено, а будівля – освячена. Слід зазначити, що в архітектурі споруди земства, особливо у зовнішній його частині, досить помітний вплив фінського та угорського модерну. Але не звернути увагу на численні українські елементи та форми теж неможливо. Що й зробив у 1909 році імператор Всеросійський Микола ІІ, побачивши споруду під час відвідин Полтави з нагоди 200-річчя перемоги у Полтавській битві: «Стиль дома исполнен как бы для прославления малороссов и их истории, что крайне недопустимо и вредно для государства» .\nЗ 1920-го р. будівля використовується виключно як музей (спочатку Центральний пролетарський музей Полтавщини, а потім краєзнавчий).\nПід час Другої світової війни з музеєм пов’язані драматичні події. Перед відступом у 1943 році німці спалили його із кількома місцевими мешканцями, які намагались загасити пожежу. Будівля досить сильно постраждала – реконструкція тривала майже 20 років, при цьому було дещо змінено оформлення інтер’єру та колір черепиці на дахах.\nІсторія музею бере свій початок у 1891 році, коли видатний вчений В.В. Докучаєв передав земству експедиційну колекцію грунтів та гірських порід Полтавської губернії, гербарій та палеонтологічні матеріали, які були розміщені у маленьких приміщеннях флігелю ще старої будівлі земства. Згодом з’явилася наукова бібліотека, історичні та етнографічні експонати. Після побудови нової будівлі земства у 1908 році їх розмістили на верхніх поверхах.\nПерший експонат, який привертає увагу відвідувачів – скелет мамонта\nУ 1920 року тут урочисто відкривається Центральний пролетарський музей Полтавщини. До 1941 року у його фондах налічувалося більше 110 тис. експонатів. Перед відступом радянської армії під час Другої світової війни значна частина експонатів була вивезена, деякі розібрали німецькі окупанти для потреб комендатури. У 1943 році музей сильно постраждав під час пожару, який влаштували німці, і лише 1964 року його було відновлено із невеликими змінами у оздобленні. Зараз Полтавський краєзнавчий відносять до найкращих музеїв України, і за свої фонди, і за активну культурно-освітню та науково-дослідну діяльність.\nНа першому поверсі розміщуються зали, в яких репрезентується природа Полтавщини та її історичне минуле від кам’яного віку до ХІХ ст. На другому поверсі представлені історія Полтавщини ХХ ст., а також – експонати свтової історії (старожитності Стародавнього Єгипту, Індії, Китаю, антична кераміка та зброя тощо), мансардний поверх присвячений народному побуту та мистецтву (килимарство, ткацтво, різьбярство, вишивки та багато іншого). І, нарешті, можливо, головний експонат – сама будівля музею та її блискучі інтер’єри.\nЗ 2016 року музей має власну Туристичну марку.\nОфіційний сайт музею www.pkm.poltava.ua\nдля дітей та студентів – 5 грн., для дорослих – 10 грн.,\nоглядова екскурсія по відділу – 25 грн., тематична – 35 грн.,\nпо музею – 125 грн., кількість екскурсантів в групі – 15 чол.


04 червня 2020 14:15\nНаступного тижня стовпчики термометрів у більшості регіонів України перетнуть позначку 30°С\nВ Україні очікується різке підвищення температури повітря. За прогнозом німецьких синоптиків справжнє літо настане в Україні вже з найближчого понеділка: температура повітря у більшості регіонів України буде фіксуватися на рівні плюс 30 та вище градусів по Цельсію. Про це повідомив погодний сайт Wetteronline.\nЛітній характер погоди буде досить стійким: наразі німецькі прогнози твердять, що весь наступний тиждень українці матимуть біля 30 градусів вдень і з нічною температурою більше 20 градусів по Цельсію.\nУ свою чергу, Тетяна Адаменко, керівник відділу агрометеорології Укргідрометцентру, зазначає, що рясні дощі, які днями пройшли Україною, надали ґрунтам вологу, що створила для подальшого розвитку кукурудзи, соняшника та сої ідеальні умови. Про це вона розповіла у інтерв’ю УНІАН.\nЧитайте: Посуха-2020: Червень буде теплішим за норму\nТетяна Адаменко прогнозує, що 68 млн тон зернових цьогоріч – абсолютно реалістичний для аграріїв результат. Цей обсяг перш за все забезпечить кукурудза, врожай якої може бути рекордним (звісно, якщо сприятливі для культури погодні умови збережуться і надалі).\nНатомість, на добрий врожай ранніх зернових годі й чекати. Але саме пізні ярові культури зможуть компенсувати шкоду, яку заподіяли вкрай суха осінь та зима. Адже саме зараз оцінки метеорологів щодо запасу вологі на полях виглядають досить оптимістично. За їх даними дощі кінця травня зволожили переважну більшість посівних площ в Україні – біля 80%.\nНажаль, саме на півдні країни, що страждає від ґрунтової посухи, дощі були не дуже рясними. Тому у деяких південних регіонах погодні умови до сих пір характеризуються як вкрай несприятливі.\nНагадаємо, раніше Landlord повідомляв про те, що Верховна Рада направила проект програми діяльності уряду на доопрацювання.\nпрогноз виробництвапрогноз погодиспека


Євроінтеграція, економіка і ринок праці в Україні. Економіка праці та проблеми зайнятості, статья\nГлавная База знаний "Allbest" Экономика и экономическая теория Євроінтеграція, економіка і ринок праці в Україні - подобные работы\nпосмотреть текст работы "Євроінтеграція, економіка і ринок праці в Україні"\n1. Економіка праці й соціально-трудові відносини\nАналіз зайнятості населення в умовах ринку. Сутність, форми та забезпечення ефективної зайнятості населення. Аналіз ринку праці по регіонах та в Україні в цілому. Стан ринку праці в Рівненському регіоні. Шляхи формування ефективної зайнятості в Україні.\n2. Ринок праці України в умовах євроінтеграції\nАналіз теоретичних підходів до європейських норм розвитку ринку праці та окремих аспектів їх адаптації до практики державного регулювання сфери зайнятості населення в Україні. Формування механізму державного регулювання ринку праці в сучасних умовах.\n3. Аналіз та перспективи розвитку ринку праці в Україні\nСучасний стан ринку праці в Україні. Структура національного ринку праці та його особливості. Провідні напрями реформування ринку праці в Україні. Реструктуризація зайнятості, трансформація оплати праці та удосконалення системи регулювання ринку праці.\nстатья, добавлен 05.10.2012\n4. Аналіз ринку праці в Україні та перспективи його розвитку\nВизначення сучасного становища ринку праці в державі. Дослідження існуючих проблем та пошук перспективних напрямів його розвитку. Вплив стану ринку праці через становище національної економіки в цілому. Методи макроекономічного регулювання ринку праці.\n5. Забезпечення зайнятості населення в умовах становлення інноваційної економіки\n6. Вплив світових тенденцій на процеси розвитку ринку праці в Україні\nСвітові тенденції, що відбуваються на ринку праці. Заходи, що сприятимуть якісному зростанню вітчизняного та регіональних ринків праці. Інтеграція України до Європейського Союзу. Вплив фінансово-економічної кризи, глобалізації та євроінтеграції економіки.\n7. Особливості, проблеми та сучасні тенденції розвитку ринку праці України\nДослідження особливостей розвитку та функціонування ринку праці на основі аналізу попиту і пропозиції праці та їх співвідношення. Проблеми розвитку ринку праці та зайнятості населення у ринково-конкурентних умовах сучасної вітчизняної економіки.\n8. Ринок праці як чинник розвитку економіки\nСкладові елементи ринку праці, його суб'єкти та об'єкт, основні функції, які виконує ринок праці у процесі становлення та функціонування. Аналіз основних показників ринку праці України. Формування пріоритетних напрямів реформування ринку праці.\n9. Аналіз неформальної зайнятості молоді в Україні\nДослідження проблеми неформальної зайнятості молоді на ринку праці. Тенденції відпливу частини населення із офіційного сектора економіки до неформального. Визначення проблем та розробка рекомендацій щодо легалізації неформальної зайнятості в Україні.\n10. Ринок праці в Україні\nОсобливості формування ринку праці. Сутність ринку праці, його елементи та функції. Попит та пропозиція робочої сили. Структура та моделі ринку праці. Сегментація і гнучкість ринку праці. Аналіз стану ринку праці в Україні. Зайнятість населення. Безробітт


Охарактеризуйте види і типи занять із виховання звукової культури мовлення в дошкільному навчальному закладі\nДо державних іспитів з дошкільної лінгводидактики\n( теорії та методики розвитку рідної мови дітей)\nОхарактеризуйте методи і прийоми виховання звукової культури мовлення дітей дошкільного віку.\nЗвукова культура мовлення - складова загальної мовленнєвої культури людини. Становлення звукової культури мовлення відбувається в період раннього і дошкільного віку.\n«Звукова культура мовлення» - це фонетична правильність мовлення ( тобто сприймання і розрізнення фонем на слух, артикуляція звуків; звуковимова) і сформовані загальні мовленнєві навички (дикція, темп і ритм мовлення, тембр, сила голосу, наголос, дихання, орфоепічна правильність мовлення).\nУ вихованні звукової культури мовлення використовують різноманітні прийоми та методи навчання. До прийомів навчання відноситься: артикуляція звуків, імітація правильної звуковимови, зразок мовлення вихователя, відображене та сумісне мовлення («Зроби так, як я», «Скажи так, як я», «Повтори за мною», «Давай скажемо разом»), доручення, ігрові прийоми.\nМетодами виховання звукової культури мовлення є дидактичні ігри, вправи, рухливі ігри, розповіді зі звуконаслідуванням, оповідання, вірші, чистомовки, швидкомовки, лічилки, розглядання картинок, настільно- друковані ігри.\nОсновними методами виховання звукової культури мовлення є дидактичні ігри та вправи, в процесі яких удосконалюються всі компоненти звукової культури мовлення. Щоб навчити дітей правильно і чітко вимовляти звуки, пропонують такі ігри: «Вимов так, як я», «Оркестр», «Назви і відгадай», «Крамниця», «Комар», «Покатаймося на конику», «Жуки», «Літаки» і т.п.\nРозвитку фонематичного слуху сприятимуть ігри: «Тиша», «Телефон», «Зіпсований телефон», «Тиха і голосна музика», « Що як звучить? ». Для розвитку мовленнєвого дихання пропонують ігри: «Сніжинка», «Летять сніжинки», «Листочки», «Вітерець», «У лісі», «Вітряк», «У кого далі полетять пелюстки?», «Дмухай сильніше». Для вироблення інтонаційної виразності мовлення (сили голосу, темпу, логічних наголосів, інтонації, ритму) ефективними є такі ігри: «Мавпочки», «Хто що почув?», «Тихо - голосно».\nЗ метою формування у дітей уміння виконувати звуковий аналіз слів, закріплювати знання про слово і речення, доцільно проводити такі ігри: «Добери різні слова», «Підкажи слово», «Чи подібно звучать слова?», «Слова забули своє місце», «Упіймай м'яч», «Живі слова», «Як Мишко вчився говорити?», «Що написав нам Петрушка?», «Ведмедик дізнається», «Що таке наголос?», «Як звати друзів?\nПередумови виховання звукової культури мовлення дітей дошкільного віку\n«Звукова культура мовлення» - це фонетична правильність мовлення (тобто сприймання і розрізнення фонем на слух, артикуляція звуків; звуковимова) і сформовані загальні мовленнєві навички (дикція, темп і ритм мовлення, тембр, сила голосу, наголос, дихання, орфоепічна правильність мовлення).\nПередумовами виховання звукової культури мовлення дітей дошкільного віку є:\n– розвиток на різних етапах дитинства слухового і мовно-рухового аналізаторів;\n– розвиток фонематичного слуху;\n– гігієна нервової системи, охорона органів слуху, мовлення, носоглотки;\n– правильне мовленнєве оточення;\n– змістовність життя дітей в дошкільному навчальному закладі та сім’ї;\n– наявність дидактичного матеріалу;\n– активна мовленнєва практика дітей;\n– спільна робота дитячого садка і сім’ї у вихованні звукової культури мовлення дітей.\nУ дошкільних навчальних закладах з розділу «Виховання звукової культури мовлення» проводять такі типи занять: фронтальні(з усією групою), групові (з підгрупами), індивідуально-групові (4-8 дітей) та індивідуальні(1~4 дітей).\nЗа характером заняття поділяються на комплексні, тематичні, підсумкові та контрольні.\nКомплексне заняттяз розвитку мовлення складається з трьох) цілком самостійних частин: зв'язне мовлення (планується на кожному комплексному занятті), словник (або граматика), звукова культура мовлення (або словник плануються двічі на місяць у складі комплексних занять). Залежно від рівня розвитку дітей, вихователь може сам визначити, з якої частини розпочинати заняття. Виховання звукової культури є переважно третьою частиною заняття. Комплексне мовленнєве заняття планується один раз на тиждень. На таких заняттях зазвичай об'єднують не більше 15 дітей.\nТематичні заняттядають змогу поглиблено працювати над певним розділом мовленнєвої роботи ("Словникова робота", "Виховання звукової культури мовлення" та "Формування граматичної правильності мовлення"). На такому занятті насамперед закріплюють матеріал, який діти вивчали на комплексних заняттях, а вже потім пропонують для спостереження й засвоєння нові мовні форми та явища. Тематичні заняття можна проводити з усією групою.\nЗауважимо: заняття з розвитку мовлення тематично мають узгоджуватися з тією загальною темою, над якою працює група в конкретний період. В основу мовленнєвих занять доцільно покласти роботу з літературними текстами, які забезпечують особливий емоційно-естетичний настрій заняття, сприяють набуттю дітьми життєвої компетентності.\nКонтрольні заняття планують і проводять в усіх дошкільних групах. Їх кількість, мету і зміст визначає вихователь. Починаючи із середньої групи, доцільно відводити на кожну перевірку мовленнєвих навичок і вмінь дітей по два заняття на півріччя.\nНа заняттях реалізуються такі завдання виховання звукової культури мовлення дітей:\n• розвиток артикуляційного апарату (м'язів мовленнєвого апарату);\n• удосконалення дикції:\n• розвиток інтонаційної виразності мовлення (інтонація, теми, тембр, сила голосу, мелодика, наголоси тощо);\n• робота над усвідомленням дітьми звукового складу рідної мови. Усі завдання звукової культури здійснюються в єдності і забезпечують формування у дітей фонетичної компетенції.