Куди віддати непотрібний дитячий та дорослий одяг у Броварах - Трибуна - Бровари (Новини )\nАвтор Ющенко Ірина\t 18.09.2018 Коментарів немає\n«Повна шафа одягу, а одягти немає чого», – ця фраза знайома чи не кожній жінці. Ваші речі давно лежать у шафі без діла, припадають пилом і просто займають місце? Журналісти «Трибуни» спробували зібрати місця, куди в Броварах можна здати непотрібний одяг, щоб не лише розвантажити шафу для нових покупок, а й допомогти тим, хто потребує, чи навіть підзаробити.\nУ кожного броварчанина час від часу у шафі з’являються речі, які місяцями просто перекладаються з місце на місце: одні – відслужили своє, другі – вийшли з моди, треті – замалі, до інших – «не лежить душа» чи просто набридли. Та куди ж їх подіти?\n1. Речі можна передати у «спадок» рідним, друзям чи просто знайомим.\n2. Одяг, що має гарний вигляд, можна пожертвувати людям із незаможних родин. Допомогти в цьому зможе Броварський міський центр соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді. Ви можете як самостійно відвезти речі, так і передати їх безпосередньо у центрі за адресою: вул. Гагаріна, 15. Телефон для довідок: (04594) 4-61-64, 6-11-86, 6-19-00.\n3. У Броварському міському територіальному центрі для самотніх та непрацездатних громадян функціонує банк одягу для дорослих. Бажаючі віддати свої речі, мають особисто прийти на вул. Гагаріна, 8 –А (автозупинка «Порошинка»), де і розташований центр.\n4. Охайний дитячий одяг приймуть і в інфекційному відділенні Броварської дитячої лікарні. Станом на 17 вересня діткам, які знаходяться у інфекційному відділені до визначення статусу, необхідні: підгузки (памперси) №1-4, вологі серветки, дитячі креми, присипки, пляшечки та суміші для годування, вушні палички, вітамін «Д» (аквадетрину водний розчин), актиферин, фукорцин. Звертатися за за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 47, інфекційне відділення дитячої лікарні. Тел.: 096 -874-99 -33, Галина Дмитрівна (старша медсестра).\n5. У Броварській міській організації Червоного Хреста України речі «б/у» тимчасово не приймають. Як пояснили, банк речей, який знаходиться у підвальному приміщенні, перезавантажений: бажаючих здати непотрібні речі набагато більше, ніж тих, хто хоче їх взяти. Тож кожен нужденний може звернутися у Червоний Хрест за адресою: вул. Незалежності, 8-Б. (04594) 5 – 24- 61 і підібрати собі необхідний одяг.\n6. Непотрібний одяг можна здати в комісійні магазини Броварів. Їх у нашому місті три:\nбульв. Незалежності, 2 (вхід із двору). У комісійний магазин «Вдало зайшли» приймають дорослий і дитячий одяг та взуття, актуальний на сьогодні, що має зношеність не більше 50%. Час роботи: понеділок-п’ятниця – з 10 до 19 год, субота – з 11 до 16 год, неділя – вихідний. Прийом товару – в середу та п’ятницю з 12 до 16 год за попереднім записом. Телефон для запису: 096 -174 -73- 25, Світлана.\nВул. Грушевського. 17/1. У комісійний магазин «Комочок» приймають доглянуті, охайні речі як для дорослих, так і дітей: одяг та взуття за сезоном. А також дитячі візочки, велосипеди, іграшки та інше. У магазині зауважують, що наразі мають значно більше пропозицій продажу товару, ніж на нього попит, тому перш, ніж нести одяг у комісійний, варто поспілкуватися із власниками магазину. Час роботи магазину: понеділок- п’ятниця – із 9.30 до 19 год. Субота-неділя – із 10 до 18 год. Тел.: 098-435-47-68.\nВул. Марії Лагунової, 10. У комісійному можна як придбати, так і здати сезонний дитячий одяг. А також дитяче взуття, візочки, ліжка, манежі, велосипеди та іграшки. Час роботи: з понеділка по п’ятницю – з 10 до 18 год, субота – з 11 до 16 год. Тел.: 093-037-20-93.\n7. Також чисті, цілі, охайні, дбайливо складені речі як для дітей, так і дорослих можна запропонувати волонтерам, які відвезуть їх у інтернати, де виховуються дівчатка та хлопчики як шкільного віку, так і молодь. Зокрема, у психоневрологічні заклади. Контакти для зв’язку: 098 -540 -45 -00 – Юлія.\nДіти 1 та 3 класів Старобасанської школи- інтернату (Чернігівська обл.)\n8. Із вдячністю приймуть належного вигляду б/у речі у хоспісі «Допомога» с. Скибин Броварського району, де перебувають понад 20 людей похилого віку – переселенці з Луганської обл. Хоспісом опікується переселенець зі Сходу Олег Горбачов, із яким можна сконтактувати за тел. 096-273- 30-54 та уточнити, у який спосіб доправити речі.\n9. Охайні, випрані та випрасувані речі можна віднести і у броварські церкви, які разом із іншою допомогою відправляють у дитячі будинки чи віддають потребуючим. Однак наразі в переважній більшості храмів приймання одягу призупинено, позаяк вже наявну його кількість немає де зберігати.\n10. Якщо ви мешкаєте в Броварах, а працюєте в столиці, непотрібний одяг можна відвезти у благодійні магазини, що на вул. Липинського, 3 та Малопідвальній, 15. Беруть цілий, актуальний сезону жіночий та чоловічий одяг, взуття, сумки, аксесуари, книги та предмети декору.\n11. Щомісяця в Києві відбувається благодійна барахолка «Кураж базар». Як зазначено на офіційній сторінці у ФБ, дохід від «Кураж базару» йде на допомогу дітям, а раз у рік весь прибуток з барахолки віддають на благодійність.\n12. Варто згадати про ще один дієвий та простий спосіб – Фейсбук. На своїй сторінці можна розмістити оголошення про те, що безкоштовно віддаєте одяг, і з вами обов’язково зв’яжуться люди, яким ці речі потрібні.\n13. Одяг, взуття, книги, меблі, предмети декору можна розмістити на благодійній платформі «Мурахи».\n14. Одяг, що не підійшов за розміром, або який просто займає місце у шафі і жодного разу не одягнений, можна виставити на продаж на OLX, або ж на сервісі “Шафа”.\n15. Ті, кому із непотрібними речами розлучатися все ж складно, можуть подарувати їм нове життя. Для цього стануть в нагоді фарби для тканини, трафаретки, наклейки та інші декоративні дрібнички. А ще старий чи вже не модний одяг може «трансформуватися» у інший, але вже сучасний, або ж у м’яку іграшку. Але для цього треба мати бажання, час, трішки фантазії та умінь.\n16. Якщо ж нічого із вище перерахованого вам не підійшло, пропонуємо останній, найпростіший варіант, – віднести непотрібні речі до сміттєвого контейнера. Одні – просто викинути у смітник, інші – скласти в пакет та причепити на сміттєзбірник чи розвісити поряд, якщо є де. Вже через годину-дві їх заберуть чи безхатьки, чи інші нужденні.\nЗауважимо: перш ніж пакувати речі, дайте собі чесну відповідь: ви б хотіли самі таке носити? Адже віддаєте одяг таким же людям, але тільки з іншими життєвими обставинами.\nУ будь-якому випадку, варто не жаліти речей, які роками припадають у шафі пилом, і періодично від них «очищатися». Це дасть можливість швидше з’явитися у вашому гардеробі новому одягу, а, відтак, новим позитивним емоціям. А ваш одяг, відданий з добрими думками, зігріє ближнього.\nФото – авторки, з Інтернету, зі сторінки на ФБ Юлії Заярної та Олега Горбачова\nБровари комісійні магазини новини одяг б/у


Aвтoмoбілі : Touareg. Бездоганний автомобіль для всякого.\nНа даний момент не вийде собі представити процвітаючого громадянина, який би не мав свого авто. При цьому значущо не всього лише вибрати автомобіль по бюджету, а також і взяти до уваги естетичність зовнішньої зовнішності, зручність салону і силу мотора. Оскільки для більшості реально процвітаючих осіб автомобіль стає не виключно способом транспортування, а ще і фрагментом іміджу.\nВтім, окрім престижу, потрібно брати до уваги і практичні параметри використання автомобіля. Так, у вітчизняному кліматичному поясі, коли у весняні місяці і в осінній час, якщо ви роз'їжджаєте не просто по населеному пункту, доведеться подолати водяні і грязьові перешкоди, а в зимовий час – сніжні замети, машини з невисокою посадкою серйозно розглядатися не можуть. Отже, саме краще вирішення проблеми – це по суті солідний джип, такого роду, як Volkswagen touareg. Стильна зовнішня зовнішність, прекрасний салон, оброблений натуральною шкірою, – по суті хоч би дане в силах змусити численні серця битися швидше. Проте, не просто зовнішній вигляд має важливе значення, важливо також і те, якою мірою легковий автомобіль керований в складних ситуаціях, яких в нашій місцевості не буває мало, наскільки він відчуває колію, і численне інше. А для цього потрібно перевірити легковий автомобіль конкретно на дорозі.\nВтім, що стосується touareg, то така автомашина здатна перенести всі тести, а її сучасна електроніка робить вірогідним здійснення по суті яких завгодно завдань без зусиль, і зокрема особами, які далекі від передових розробок. Ніякої фізичної напруги – із задіюванням однієї клавіші реально маніпулювати і реально важливими системами легкового автомобіля, і пристроєм кондиціонування, і акустичною системою. А рівень комфортабельності будь-якого легкового автомобіля, так само як і його зовнішній вигляд, завжди можна скоректувати згідно уявленням чергового власника. Для подібного і є тюнінг і різні додаткові елементи, які можуть створити легковий автомобіль ще витонченішим і естетичнішим.\nВ принципі, Volkswagen Тouareg – це прекрасна модель машини незалежно від комплектації. І, загалом, автомашина зовсім не почне вимагати установки тих, що другорядних комплектують типу хром-накладок, хромованих плівок, додаткових фар внизу автомобільного бампера і іншого. Існуюча базова комплектація – це приголомшлива зовнішня зовнішність, істотна контрольованість, зокрема на крутих розворотах, з'їздах і заїздах. Але, в якій завгодно ситуації реально оформити автомашину навіть естетічнєє і цікавіше. У подібному випадку якісний тюнінг просто потрібний.\nДобротна автомашина, яка б проявляла гідний рівень слухняності у вітчизняних погодних показниках, – це насправді вигідне вирішення проблем.


Продається гарний будинок із земельною ділянкою в селі Селезенівка | Сквира\nГоловна Uncategorized Продається гарний будинок із земельною ділянкою в селі Селезенівка\nПродається гарний будинок із земельною ділянкою в селі Селезенівка\nПлоща присадибної ділянки 0,25га. +0,0498га.-ділянка для ведення ОСГ. Є невеликий садок біля будинку і ще один сад (видно на фото). На ділянці є шматок землі з великою кількістю підземних джерел (перспективне місце для власної водойми-копанки). Звичайно ж є город) і погріб з надбутовою + технічні приміщення (є на фото).\nБудинок цілком житловий, побудований за старою технологією, ззовні обкладений цеглою(58м2.). Завдяки цьому влітку тут прохолодно, а взимку тепло. Є електроенергія та газ, з допомогою якого будинок і опалюється через спеціальну приставку в грубці. Можливе також використання твердого палива для опалення (дрова, вугілля, палети і т.д.).\_\nЖитлова площа – 36.5м2 (16.6м2 + 19.9м2), кухня – 5.8м2, коридор – 5.3м2, веранда – 9.7м2.\nБудинок в трьох хвилинах ходьби від центру села, магазину, сіль.ради, та зупинки на автобус в рай.центр – Сквиру (автобуси ходять регулярно та часто).\nВсі документи в нормі.\nс.Селезенівка в 8 км. від Сквири та в 130 км. від Києва .\nТелефонуйте, запитуйте, цікавтесь!\nP.S. При покупці за вказану ціну ВСЯ картопля на городі та консервація у подарунок!)\n067 336 4370


Галицький (Старостинський) замок | Karpatium\nм. Галич, Львівська область\nФото: Михайло Колісник\nВидатна історія Прикарпаття вражає своєю різноманітністю: на цій землі відбувалися численні військові протистояння, тут народжувались і творили визначні українські діячі культури та політики, а чималу увагу привертають неймовірні краєвиди. Тож сьогоднішня оповідь поєднає у собі всі принади цього краю, а ми в рамках подорожі Карпатами розповімо про одну з провідних твердинь краю – Галицький замок.\nМісто Галич є доволі давнім – перша згадка про нього в угорських хроніках датується 898 роком. Після отримання незалежності в ХІІ столітті Галицьке князівство активно розвивається, стає центром Північно-Західної Русі, а справжній розквіт настає за правління князя Ярослава Осмомисла (1153-1187). Власне, назва міста дало сучасну етнографічну приставку регіону – Галичина. Цікавим фактом є те, що тогочасний символ – галка у золотій короні, стала гербом для усієї Галичини. Саме угорські хроніки розповідають нам, що раніше, вже в ХІ столітті, тут існувала давня оборонна споруда з дерева, проте хто і коли її зруйнував нам невідомо. В роки правління короля Данила (1238-1264), столицю королівства було перенесено до Львова, проте місто Галич залишився резиденцією руських митрополитів, ставши справжнісіньким оплотом православ'я.\nІсторія замку Галич\nЗамки Галичини привертають увагу як професійних істориків, так і просто мандрівників, і Галицький замок в цьому випадку не є виключенням з правил. Точні дані про відновлення укріпленої твердині позначаються ХІV століттям, коли терени колишньої Галицько-Волинської держави відходять до Польщі. Є дві версії про людей, які могли фінансувати будівництво Галицького замку – це польський король Казимир ІІІ або ж волинський воєвода князь Любарт. Він почав виконувати роль оборонного форпосту галицького староства, тому й отримав свою другу назву – Старостинський. Це було дерев'яно-земляне укріплення, з трьох боків його захищали вали та глибокі рови, а з четвертої – крутий схил. Питання «як дістатись до Галицького замку» мучило багатьох нападників.\nГалицький замок перевіряли на міцність неодноразово – починаючи із селянських ватаг під проводом Мухи в ХV столітті та завершуючи турками в XVII. Звичайно, не оминула своєю увагою це укріплення і Національно-визвольна війна під проводом Богдана Хмельницького. На жаль, Галицький замок частенько руйнувався під натиском атакуючих ватаг. Сучасній своїй формі твердиня завдячує старанням італійсього інженера Франсуа Корразіні та грошовим вливанням галицького старости Андрія Потоцького в ХVII сторіччі – він став кам’яним і трикутним в основі, були три кутові вежі та дві тераси, усередині розташовувалась каплиця на честь святої Катерини, архів гродських і земських актів, канцелярія, приміщення суду, а в підземеллях був справжнісінький арсенал зброї та, звісно ж, харчі. Фатального удару Галицький замок отримав в 1676 від турків – хоч були спроби його відновити, проте нова австрійська влада, до якої в 1772 році відійшло Прикарпаття, вирішила фортечні мури розібрати.\nСучасний стан Галицького замку\nНа жаль, від споруди кінця XVI ст. залишились руїни мурів ї західної башти на рівні 2-го ярусу та залишки оборонної стіни з бійницями. На території замку існують численні підвальні приміщення. Галицький замок є частиною національного заповіднику «Давній Галич». З 2001 року тут ведуться реставраційні роботи, що мають на меті відновити замок. В 2019 році територія заповіднику ввійшла в програму Президента України «Велике будівництво», яке має принести необхідні кошти для завершення робіт. Територія фортеці і вся Замкова гора покрита чудовим затишним парком, тому тут є гарне місце для прогулянок. Підйом на гору не буде стомлюючим навіть в жаркий літній день, а Галицький замок буде готовий до чудових фото.\nПеребуваючи в місті Галич, не обмежуйтеся лише оглядом замку, адже тут чимало цікавинок − як дістатись до них можна уточнювати і в місцевих. Наприклад, тут розташована церква Різдва Христового, яка датується XIV сторіччям і є центральним архітектурним об’єктом міста, наявні також храми Успіння Пресвятої Богородиці (ХІІ ст.), збудований Ярославом Осмомислом. У притворі собору археологи виявили кам’яний саркофаг із тлінними останками князя, костел та монастирський комплексом Кармелітів (ХVІІ ст.).\n«Маст гев» програмою під час відпочинку у Карпатах в Галичі є відвідини єдиного в Україні музею караїмської історії та культури. Караїми мешкають тут ще з часів короля Данила з 1246 року, вони були частиною договору з монгольським ханом Батиєм і можливо, виконували функцію збирачів податків. Основними їхніми заняттями були торгівля та військове мистецтво. Вони зуміли упродовж сторіч зберегти свою самобутність та ідентичність. З Криму, де мешкає основна частина караїмів, в 1990-х роках до цього музею, який відкрив свої двері в 2004 році, було передано безліч артефактів, цінних документів, предметів матеріальної культури, а також було каталогізовано караїмське кладовище. Однозначно рекомендуємо подорожі Карпатами в цьому регіоні для отримання нових вражень!\nЩо подивитись поруч з галицьким замком ?\nПотрапивши до Крилосу, що розташоване обабіч міста Галич, ви зможете втамувати спрагу з Княжої криниці. Це невичерпне джерело з цілющою водою, яке відоме ще з давніх часів.\nЦерква святого Пантелеймона у Галичі (насправді в с. Шевченкове) – ще один об’єкт, що буде важко пропустити допитливому мандрівникові. Споруда зведена в 1194 р. Романом Мстиславовичем, це єдиний і найстаріших із храмів Галицько-Волинського князівства. Галицький замок та церква святого Пантелеймона знаходяться зовсім неподалік − всього в 4 з половиною кілометрах.\nЯкщо вас цікавлять замки Галичини чи оглядини фортифікаційних споруд взагалі, біля Галицького замку ви можете знайти відому Тустань… Проте, це селище-«однофамілець» відомої наскельної фортеці «Тустань», що знаходиться в межах НПП «Сколівські Бескиди» майже в 150 км від замку Галич. Не сплутайте!\nЯк дістатись до Галицького замку ?\nМісто Галич розташоване у 24 км від Івано-Франківська та у 110 км від Львова на автомагістралі Львів – Івано-Франківськ.\nКонтактний номер заповіднику «Давній Галич» (03431) 2-16-63\nЗі Львова чи Івано-Франквська до міста Галич можна доїхати рейсовим автобусом.\nЩоб побачити Галицький замок, власним транспортом можна доїхати зі Львова трасою H09 через Бібрку, Рогатин та Бурштин. Зі сторони Ужгорода – через Мукачево, Сваляву, Стрий, Рогатин. З Києва доїхати можна через Житомир, Рівне, Дубно, Броди, Золочів, Рогатин.\nПогода поблизу Галицький (Старостинський) замок\nГалицький (Старостинський) замок на карті\nGPS: 49.121751, 24.730261|Гугл мапа


Нас тільки від однієї думки про ЖКГ пробиває тремтіння, - журналістка Любов Завальнюк. Politeka\nНас тільки від однієї думки про ЖКГ пробиває тремтіння, - журналістка Любов Завальнюк\nЖурналістка Любов Завальнюк прокоментувала умови роботи у сфері ЖКГ, де двірники не отримують ні адекватного робочого місця, ні нормального ставлення до них та їхньої праці.\n20 грудня, 14:20\n«ЖКГ – так, всі ми знаємо цю абревіатуру і нас тільки від однієї думки про ЖКГ пробиває тремтіння. Відразу перед очима картинка недоброзичливих співробітників, вічних очікувань аварійки і, чесно кажучи, ми, як клієнти ЖКГ, маємо повне право критикувати цю сферу. Але це лише наслідки, хочу поділитися з вами своїми думками про роботу самої сфери ЖКГ зсередини. Адже це просто жах», - заявила Любов Завальнюк.\nВона зауважила, що спробувала охопити це питання у масштабах країни, наводячи приклад різних регіонів, зокрема, комунальне підприємство у Чернігові, на керівництво якого працюють десь 150 двірників, усі з яких – жінки.\n«В абсолютної більшості двірників немає облаштованих унітазами туалетів, немає води, немає навіть розетки для чайників. У деяких немає навіть покинутої каптерки, де можна банально переодягтися – просто якась шафа під сходами для лопатей, віників», - розповіла Любов Завальнюк.\nЖурналістка наголосила, що ці люди також сплачують податки та набуті нормальних умов роботи. Вона зазначила, що без їхньої праці наші вулиці потопатимуть у смітті. Любов Завальнюк додала, що вони працюють з 5 ранку і навіть у вихідні та свята, але за свою працю не отримують ні гідного робочого місця, ні нормального інвентарю, а також нормального ставлення до них у державі.\n«У той час поки Ілон Маск освоює космос, а молодь мріє про 5G інтернет двірники ЖЕКів, жінки, не мають туалету. Мені ось цікаво, коли чиновники відкривають черговий біотуалет, вони взагалі розуміють, що більшість двірників нашої країни не мають ні вбиральні, ні до ладу робочого місця? Як приклад вам місто Чернігів», - каже журналістка.


Невиконання рішення суду НАБУ порушить Конституцію\nТе, що НАБУ заявило, що не буде виконувати рішення суду, є порушенням Конституції, — екс-заступник генпрокурора Голомша\n28 червня 2020, неділя, 10:05 730\n2020-06-28T10:05:00+03:00 Судова влада 2022-01-15T05:09:35+02:00\nТе, що НАБУ заявило, що не буде виконувати рішення суду, є порушенням Конституції, — екс-заступник генпрокурор\nКолишній перший заступник Генерального прокурора України Микола Голомша прокоментував закриття справи проти Писарука і Бахматюка прокуратурою і заяви НАБУ про відмову виконувати рішення суду.\nПро це Микола Голомша заявив УНІАН, коментуючи закриття Генеральною прокуратурою справи проти ексзаступника голови НБУ Олександра Писарука та бізнесмена Олега Бахматюка, що стосувалась надання стабілізаційного кредиту VAB банку. Юрист вважає, що наступним кроком після закриття справи має бути притягнення до відповідальності посадової особи, яка вчинила порушення з незаконним відкриттям справи у 2019 році: “Справа закрита цілком об’єктивно. Людина одним розчерком пера відразу після призначення, не бачивши ні сторінки матеріалів кримінального провадження, з порушенням строків розслідування відкриває справу. Це порушення КПК і здорового глузду. За це має бути кримінальна відповідальність посадової особи, яка це вчинила”. Нагадаємо, справу тоді відновив вже колишній заступник генпрокурора Касько.\nПозавчорашні заяви НАБУ про небажання виконувати рішення суду і закривати справу шляхом оскарження рішення Печерського суду у Вищому антикорупційному суді Голомша вважає порушенням Конституції. “Ухвала Печерського суду не підлягає оскарженню. Те, що НАБУ заявило, що не буде виконувати рішення суду, є порушенням статті 19 Конституції України, яка передбачає, що всі гілки влади, посадові особи діють у спосіб, визначений Конституцією і законами України. Будь-яке намагання ігнорувати або втручатись у діяльність тієї чи іншої гілки влади, є протиправним і тягне за собою відповідальність, - заявив юрист. - Такі заяви є некоректними. Оскарження ж Антикорупційним судом рішення Печерського суду є незаконним і таким, що суперечить Конституції.”\nНагадаємо, що Печерський районний суд ухвалив рішення, яке визнало незаконним відновлення справи проти Писарука і Бахматюка , що стосувалася рефінансування, наданого НБУ VAB банку в період банківської кризи 2014 року. Висновки експертиз Фонду гарантування вкладів і заяви НБУ підтверджували, що всі кошти рефінансування були витрачені за прямим призначенням - на виплати вкладникам банку.\nБільше новин про: НАБУ Микола Голомша Конституція України Рішення суду\nПроти гендиректора "Укрпошти" Смілянського відкрил...\nМіністр юстиції допускає, що введення карантину мо...\nСуд заарештував ексдепутата Ради Микитася із заста...\nЗаступник генпрокурора Голомша хоче мільйон гривен...


Дитячі туфлі для хлопчиків DDStep 036-12L темно-синього кольору купити в Києві в інтернет-магазині kidshop.com.ua\nРозмір: 32 950 грн.\nРозмір: 33 950 грн.\nРозмір: 34 950 грн.\nРозмір: 36 950 грн.\nТуфлі D.D.Step 036-12L для хлопчаків теперь в вашей корзине покупок\nТип взуття туфлі, спортивне взуття\nЯкісні шкіряні дитячі туфлі для хлопчиків угорського бренду DDStep 036-12L в темно-синьому кольорі. Модель підійде на хлопчика шкільного віку. Розмірний ряд з 31 по 36. Збоку на туфлях емблема і напис DDstep.\nПідкладка з натуральної шкіри, дякуючи натуральним матеріалам ніжка дитини не буде потіти. Анатомічна шкіряна устілка з м'яким супінатором (padded arch support), повітропроникна (breathable) завдяки невеликим отворам в устілці.\nДодатковий захист носка від збивання. Гнучка підошва з амортизацією. Підошва проклеенная і прошита. Зручні при застібанні застібки на липучках. Туфлі підійдуть на будь-яку повноту ніжки і будь підйом.\nЗаміри устілок туфлей DD step 036-12 L (розмірний ряд з 31 по 36). Виміри проводяться вручну співробітниками інтернет-магазину kidshop.com.ua\nКупити туфлі для дітей DDStep виробництва Угорщина в інтернет-магазині kidshop.com.ua. Доставка кур'єром по Києву, по Україні транспортними компаніями на протязі 1-2 днів.\nТуфлі D.D.Step 036-12L для хлопчаків отзывы\nТуфлі дитячі Взуття Туфлі для хлопчиків Взуття для хлопчиків D.D.Step


Небезпечні недобудови Ніжина: що вирішать зі спорудами, які таять небезпеку? – Новини Ніжина/ новости Нежина\nНа дві недобудови Ніжина, які таять у собі небезпеку, звернули увагу в ході сьогоднішньої оперативної наради. Повідомляє Нежатин.\n“Я отримую багато скарг з приводу недобудови на території ЗОШ №6, – зазначив міський голова О. Кодола. – Найближчим часом будемо вирішувати, як з нею бути, можливо, взагалі розібрати. Варіанти відпрацювати управлінню ЖКГ та Б спільно з заступником міського голови Ф. Вовченком.\nТака ж ситуація – на об’їздній у напрямку до Носівки. Там теж є недобудова, по покрівлі якої гуляють підлітки. Потрібно з’ясувати, кому належить цей об’єкт і вирішити подальшу долю цих небезпечних аварійних споруд”.


Авіарейси зі Львова до Лісабону скасували мінімум до 15 липня - Четверта студія\nАвіарейси зі Львова до Лісабону скасували мінімум до 15 липня\nНовини 01 Липня, 2020 280\nФото: Yura Tanchyn.\nСьогодні, 1 липня, аеропорт “Львів” скасував рейс авіакомпанії Wizz Air W6 6851 Львів – Лісабон.\nПро це пише “Четверта студія” з посиланням на табло вильотів міжнародного аеропорту “Львів”.\nЯк повідомляють пасажири, рейс Львів—Лісабон, який мав би вперше сьогодні здійснити рейс по цьому маршруту — відмінили, зробили це за три години до вильоту.\nЯк йдеться у повідомленні, з урахуванням Рішення рекомендаційного характеру Ради ЄС від 30 червня 2020 року щодо поступового зняття тимчасових обмежень стосовно несуттєвих подорожей (non-essential travel) резидентів деяких третіх країн до країн-членів ЄС, Португалія розробила такі правила та заходи:\nВиключення з цього правила: виключно важливі подорожі (viagens essenciais) із обов’язковим пред’явленням негативного тесту на COVID-19, пройденого за 72 години до вильоту, із можливою забороною з боку SEF в’їзду на національну територію Португалії резидентам:\n‼З урахуванням Рішення рекомендаційного характеру Ради ЄС від 30 червня 2020 року щодо поступового зняття тимчасових…\nОпубліковано Embaixada da Ucrânia na República Portuguesa Середа, 1 липня 2020 р.\nПозначки: Львів - Лісабон, скасували рейс


Які категорії громадян мають право на податкову знижку: роз'яснення | новини ЛІГА.Money\nУ разі понесення певних витрат громадяни мають право на повернення частини податку на доходи фізосіб, утриманого з заробітної плати\nДеякі категорії громадян мають право на податкову знижку, тобто на повернення частини податку на доходи фізичних осіб, утриманого з заробітної плати. Відповідне роз'яснення надали у Державній податковій службі.\nХто має право на знижку\nТаке право виникає у платників податків у разі понесення витрат, перелік яких визначено у статті 166 Податкового кодексу.\n- проценти, сплачені за користування іпотечним житловим кредитом;\n- кошти, сплачені платником податку на користь українських вищих та професійно-технічних навчальних закладів як оплата вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку або члена його сім’ї першого ступеня споріднення;\n- витрати на оплату допоміжних репродуктивних технологій або оплату державних послуг, пов’язаних з усиновленням дитини (включаючи сплату державного мита);\n- кошти, сплачені у зв’язку з переобладнанням транспортного засобу, що належить платнику податків, з використанням у вигляді палива біоетанолу, біодизеля, стиснутого або скрапленого газу, інших видів біопалива.\nЯк часто українці звертаються за податковою знижкою\nЗ початку 2021 року задекларували право на податкову знижку близько 14 000 громадян. Сума податку на доходи фізичних осіб, визначена ними до повернення, складає близько 50 млн грн.\nНайбільше громадяни декларують право на податкову знижку за витратами, понесеними на користь закладів освіти (подано 11 000 декларацій) та за витратами на сплату страхових платежів та пенсійних внесків (2 200 декларацій).\nПлатник податку має право скористатись податковою знижкою до кінця податкового року, наступного за звітним. Тобто останній день подання декларації для отримання податкової знижки за 2020 рік – 31 грудня 2021 року включно.\nУ разі, якщо платник не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.\nСкільки декларацій про доходи за 2020 рік вже подали українці\nЗ початку 2021 року, коли розпочалася кампанія декларування доходів, отриманих за 2020 рік, українці вже подали майже 60 000 податкових декларацій, в яких задекларовано загальний дохід у сумі 10,3 млрд грн.\nДо сплати платниками визначено податкові зобов’язання на суму 323,4 млн грн, з них 280,7 млн грн податку на доходи фізичних осіб та 42,7 млн грн військового збору.\nЖителі столиці задекларували 82,2 млн грн податкових зобов’язань, жителі Львівської області – майже 42 млн грн, Запорізької області – 20 млн грн.\nОстанній день подання декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік – 30 квітня 2021 року.\nУ листопаді в ДПС роз'яснили, як повернути переплачені податки.\nНа початку лютого стало відомо, скільки мільйонерів податкова зареєструвала у січні.\nПодаток на нерухомість. Як регулюються та ким встановлюються ставки 09.07.2021Що таке звірка зі сплати податків і як не накопичити борги перед державою 21.05.2021Декларування доходів. У ДПС нагадали українцям про завершення кампанії 30.04.2021\nукраїнці податки повернення Державна податкова служба громадяни


Патріотичне виховання учнів на уроках історії і в позаурочний час в навчальному закладі\nДата добавления: 24 Января 2012 в 21:00\nПатріотичне виховання учнів на уроках історії і в позаурочний час в навчальному закладі.docx\nПатріотизм, національна свідомість є тими чинниками, що визначають моральну і соціальну сутність людини і від яких залежать доля і саме існування народу. Саме ці якості постійно були об’єктом експансії різних «теорій» і дій з духовного поневолення, асиміляції українського етносу. Наслідки цього ще довго проявлятимуться в різних сферах суспільного життя.\nЦі та інші форми суспільних відносин, системи освіти та виховання, відхід від загальнолюдських цінностей, порушення зв’язку людини з духовними традиціями свого народу зумовлене зниження рівня, а то і повну втрату частиною громадян своїх патріотичних якостей. Національній самосвідомості українців були нав’язані спотворені, шкідливі стереотипи – моделі, які не могли не відбитися на рисах національного характеру і психології. Завдяки цьому певна частина населення підсвідомо або і свідомо визнає свою вторинність, меншовартість. Виник «комплекс малоросійства», прищеплений механізмом «розумової підлеглості», або «ментального колоніалізму».\nНа рівні нашого молодого суспільства поки що не дано чіткої відповіді на запитання, яку людину, з якими ідеалами і пріоритетами, змістовими якостями повинна формувати сучасна національна школа та інший навчальний заклад України.\n«Природній шлях розвитку людства, що може привести його до світлого майбутнього, полягає в тому, що кожна нація живе самостійним державним і культурним життям, вільно розвиваючи і виявляючи свої творчі здібності і прагнучи до мирного співробітництва з іншими народами світу. На таких засадах має бути побудована і виховна система кожного народу, зокрема система народу українського» - писав видатний український педагог і психолог, професор Г. Ващенко.<!--[if !supportFootnotes]--><!--[endif]-->\nОдним із найдавніших джерел патріотизму, знайдених на території України є присяга херсонесців, датована 3 ст. до н.е. Там у високому патріотичному контексті співіснували ідеї свободи та демократії, де ідеї служіння своїй державі, народові і окремим громадянам є взаємообумовлюючими. Деякі витяги з цієї присяги є актуальними і в наш час і в наш час і можуть служити взірцем патріотизму для сучасних громадян Української держави: …Я не буду руйнувати державний лад (демократичний) і не дозволю цього тому, хто зраджує і хто руйнує. Я буду служити народові і радити йому найкраще і найсправедливіше для держави і для громадян…\nЗа часів Київської Русі доходить до нас поклик пращурів, що смерть за рідну землю вважали почесною славою, обов’язком перед Вітчизною: «Краще на своїй землі кістьми лягти, ніж на чужій землі славним бути» (Волинський літопис).\nВся культура і духовність українського народу пройняті глибоким патріотичним духом, бо розвивались під впливом героїчної боротьби за національне визволення. Ідеями патріотизму пройняті універсали та відозви наших гетьманів, Конституція П. Орлика та інші документи.\nЯк зазначав М. Драгоманов, «ніщо крім Біблії не мало такої сили над системою думок Шевченка, як «Історія Русів», яка «вся просякнута духом малоруського патріотизму».\nВсе життя і творчість Т.Г. Шевченка – високопатріотичний взірець служіння своєму народові. Деградація патріотичних якостей частини українців була і є об’єктом тривоги не тільки в новітню добу. «Чому у нас відступників так много і чом для них відступництво не страшне» - питав себе і нас І. Франко.\nПоряд з проблемою наявності чи відсутності національної свідомості та патріотизму, не менш актуальним було питання їх сутності і особливостей.\nЯкий патріотизм відродить Україну і українця? Який патріотизм, з якими якостями і рисами ми повинні формувати в людині? Чи «той, який у почутті своєї нижчості, пристосовується до волі інших; якого засада – сидіти і не рипатись; …якого гаряча, але обмежена любов до свого, до рідного – спихає націю до значення народу – провінції, - запитує історик Дмитро Донцов у статті «Два патріотизми».\n«Якими повинні бути громадяни нової, демократичної, вільної для всіх своїх громадян України? Ми повинні виховувати той патріотизм, який ставить собі ширші завдання, щоб рішати проблеми великого формату, - ось у чому таємна міць цього патріотизму» - писав Д. Донцов.\nОтже, у ХХІ столітті перед українськими вченими-гуманітаріями, навчальними закладами України стоять завдання, накопичені всім ходом суспільно-історичного розвитку українського народу, його боротьби за свою державність. І вирішувати ці завдання ми можемо в умовах здобутої незалежності, демократії, використовуючи невичерпні народні традиції. Це дозволить максимально і ефективно сформувати гармонійно розвинуту особистість – патріота своєї Вітчизни.\nШлях України у щасливе майбутнє пролягає через виховання. Майже всі проблеми, що нині обсіли нашу державу і призвели її до зубожіння, мають у своїй основі причини виховного характеру.\nНайкращі мислителі всіх часів і народів закликали до вирішення всіх суспільних проблем шляхом просвітництва, виховання, бо лише воно є тією силою, що змінює людей.\nВиховання в житті людей первинне і головне, усе інше – його наслідки. Справдження цього аксіоматичного положення ми спостерігаємо завжди і всюди, на всіх рівнях – від індивідуального, родинного, до державного, національного.\nТам, де виховання «відкладають до кращих часів» і починають вирішувати інші, загальніші і важливіші, як здається, проблеми, ті кращі часи не настають ніколи. Виховання – це саме життя, а життя «на потім» відкладати не можна.\nНаш народ вижив і зміцнів завдяки вихованню, завдяки тому, що вистражданий попередніми поколіннями досвід наслідувався, використовувався і примножувався прийдешніми. Наша історія знає випадки, коли життєдайна ріка національного виховання пересихала. Тоді люди виявилися відкинутими у своєму розвитку далеко назад і змушені були заново відновлювати втрачені ланки своєї культури, гірка доля і важка праця були їхніми нерозлучними побратимами.\nБез української душі ми ніхто, у кращому разі – населення без роду і племені, що займає відведену територію. А державу розбудовують не мешканці, а громадяни-патріоти.\nПатріотами не народжуються, вони виховуються. Рівень патріотизму, націоналізму у нашій державі загрозливо понизився. Нас так довго «зомбували» на поняття «націоналізм», що ми ще й досі боїмося самі себе, жахаємось думки бути повновладними господарями у своєму домі. Оглядаємося, аби когось не образити, усім хочемо догодити, забувши нашу сумну історію. Без патріотизму, націоналізму, як стрижня етносу, як основи національного виховання можемо знову легко стати рабами чужої ідеології, знову опинитися в попихачах, у пазурах жорстоких і нахабних сусідів.\nЗалишаючи за кожним народом право бути самим собою, ми повинні і будемо виховувати своїх дітей українцями, патріотами суверенної Української держави. Тому дана робота присвячена саме національно-патріотичному вихованню молодого покоління.\nНаціонально-патріотичне виховання – це створена впродовж століть система поглядів, переконань, ідей, ідеалів, традицій, звичаїв, покликаних формувати світоглядну свідомість і цілісні орієнтири молоді, передавати їм соціальний досвід, надбання попередніх поколінь.\nГромадськість як домінанта психіки українців бере початок ще з часів Київської Русі. На жаль, царським режимом Росії, а потім і Радянським Союзом проводилась політика на знищення у психіці українців потягу до державності на переорієнтування комплексу українського громадянина на комплекс громадянина імперії. Проти цього категорично виступали патріотично настроєні сили українського народу.\nГеніальний кобзар Т.Г. Шевченко у своїх творах ставить питання, чи є вжитті людини щось більше, ніж почуття любові до Батьківщини:\nЖебрак нещасний серцем той,\nХто краю рідного не любить.\nОбраз Батьківщини найбільше згуртовує народ, націю, є важливим фактором формування міцних патріотичних почуттів і прагнень, громадської свідомості. Історичний досвід переконує, що ідейно-патріотична нація, маючи національну свідомість, може досягти прогресу і в економіці.\nПатріотизм нації базується і на громадських засадах. Учням необхідно розкривати правду про народ, переконувати молодь у невичерпних можливостях нації, плекати національну свідомість, ідейних творців цивілізованої демократичної держави, тільки через відтворення знань про історію народу, його героїчне минуле можна сформувати переконання і активну життєву позицію.\nВідтворюючи національний світогляд, необхідно відтворювати погляди, переконання, ідеали, національну духовність, морально-етичну спадщину української нації: побут, звичаї, обряди та ін. Адже патріотизм бере витоки із світогляду, що базується на розумінні молоддю таких фундаментальних понять як світ, людина, Вітчизна, народ, нація, любов, віра, надія і духовність.\nСтановлення української державності, інтеграція у Європейське і світове співтовариство, відмова від тоталітарних методів управління державою і побудова громадянського суспільства передбачає орієнтацію на Людину, націю, народ, пріоритети духовної культури.\nФорпостом духовності українського народу, надійним оберегом його інтелектуальної сили, тією установою, що сприятиме виведенню освіти на рівень досягнень сучасної цивілізації, подоланню девальвації, загальнолюдських цінностей та національного нігілізму повинен стати навчальний заклад. Викладачі, вчителі і вихователі усвідомлюють, що їхня праця стане значущою і потрібною лише за умови формування в учнів почуття національної гідності за свою Батьківщину, за умови орієнтації молодого покоління на ідеали добра, правди, краси, справедливості, совісті, милосердя, шляхетності, людської гідності. Саме тому, що учні не можуть зрозуміти власного національного «Я», вони силкуються жити в двох світах, шукати себе в іншій мові, в іншій культурі.\nВідцуравшись одних цінностей, не прибившись до інших, вони, як правило, відчувають себе неповноцінними, боляче переживають ущербність, що веде до агресивності, невмотивованої жорстокості, войовничої некомпетентності. Тому сьогодні історія надає освітянам нагоду внести свою частку в розбудову вистражданої Української держави, поклавши в основу своєї діяльності потужні можливості українознавства.\nПрагнучи розкрити перед учнями безмежний світ української духовності викладачі нашого училища на своїх уроках знайомлять вихованців з героїчним минулим нашої України, життям видатних українських діячів, їхнім внеском в історію культури, у благородну справу боротьби за незалежну соборну Україну. Такий напрям роботи забезпечує процес поглиблення історичної пам’яті учнів, пізнання значимості національної ідеї, спрямованої на максимальний синтез поєднання загальнодержавного та особистого інтересу.\nОчевидно, що нехтування здобутками національної культури у вихованні молоді призвело до того, що населення нашої молодої держави успадкувало настрої соціальної апатії, національного зречення, байдужості до рідної мови, ерозію моральних норм, девальвацію вищих духовних цінностей, історичне безпам’ятство, національний нігілізм, роздвоєння свідомості, зневіру у власні сили. Але відомо, говорячи словами української поетеси Лесі Українки, що «у кожного люду, у кожній країні живе такий спогад, що в його давнині були золотії віки…»<!--[if !supportFootnotes]--><!--[endif]--> Для Л. Українки такими «золотими віками» були часи козацькі, бо ж козака характеризували кращі риси. Козак – самовідданий, шляхетний захисник України, народних чеснот, національної ідеї.\nТому учням училища як на уроках історії і права, так і в позаурочні години розповідаю історію українського козацтва, їх походи проти турків, татар, польської шляхти, знайомлю із світочами народної духовності.\nВірність Україні – невід’ємна ознака національного свідомого громадянина. Усвідомлення такої аксіоми, яка не потребує доведення, у навчальних закладах формують, використовуючи просвітницьку базу світлиць, конференцій, вечорів. Зокрема, в нашому училищі проводяться такі заходи на теми: «Нумо, козачата», «Історія виникнення козацтва», «Битва під Берестечком – героїчна сторінка історії козацького руху», «Козацькому роду нема переводу», «Богдан Хмельницький – гетьман України»<!--[if !supportFootnotes]--><!--[endif]-->. Це допомагає виховувати в молоді готовність до трудового і героїчного подвигу в ім’я розквіту народу, зміцнення державності. Виробляючи глибоке розуміння громадського обов’язку, прагнення захищати незалежну Україну, викладач тим самим допомагає учням усвідомити себе представниками свого етносу, частинкою нації, клітинкою свого народу, доля яких молодому поколінню не байдужа. Прикладом цьому є участь молоді у «помаранчевій» революції в Києві і всій Україні, районі, своєму місті.\nСправедливо в народі кажуть: «Навчання замолоду – різьба на камені, навчання на старості літ – навчання на піску»; і ще: «Чого Іван не научиться, того Іван не знатиме».\nОсь чому важливо з перших днів перебування в стінах навчального закладу, закласти в них такі «цеглини духовності», що завжди живитимуть національний світогляд кожної особистості. Молоде покоління повинно знати бойові традиції, героїчні сторінки історії українського народу, його провідну роль у перемозі світового співтовариства над німецьким фашизмом в роки Другої світової війни (1939-1945 рр.)\nВчителям гуманітарних дисциплін необхідно формувати в учнів розуміння важливої ролі української мови у відродженні України, розуміння того, що лише завдяки їй можна глибше пізнати традиції, звичаї, психологію і національний дух українців, подолати національний нігілізм, яничарство, які культивувалися в Україні протягом століть. На уроках історії, мови і літератури націлювати учнів, що українська мова є державною, згідно Закону України (жовтень 1989 р.) і Конституції України (ст. 10). Вчитель нагадує учням, що не може бути патріотом людина, яка не знає рідної мови.\n«Національне і патріотичне виховання – це сфера духовного життя, яка проникає в усе, що пізнає, робить, до чого прагне, що любить і ненавидить людина, яка формується (В.О. Сухомлинський). Патріотизм тісно пов’язаний з освіченістю, етичною і естетичною культурою, творчою працею. Звідси випливає важлива проблема критеріїв патріотичного виховання. Не слід забувати, що особливо ці почуття і переконання виражаються тоді, коли Батьківщина в небезпеці, у годину найтяжчих випробувань. Тому потрібно виходити з критерію, як би повелися мої учні у найскладніших ситуаціях. Вони часто висловлюють свої думки про любов до Батьківщини, говорять про самопожертву заради інших людей. Але це не є справжня патріотична і національна вихованість, це є лише загальні фрази. Моє головне завдання – не вчити говорити про любов, а вчити любити, відкрити перед кожним вихованцем всі джерела, якими живиться почуття любові до Вітчизни. Це мати і батько, рідне місто і село, славне минуле нашої України, її героїчна історія. З цією метою слід проводити тематичні години, бесіди, вечори, конференції та інші виховні заходи.\nЗокрема, до тематичної виховної години «Батьківська хата» слід підготувати спогади про батьківську хату, підібрати вірші і пісні Павла Дворського «Смерекова хата, батьківський поріг», «Як побачу рідну хату» у виконанні Павла Дворського, «Хата моя, біла хата» на слова Д. Луценка у виконанні Раїси Кириченко та інші твори про батьківську оселю. Такий захід викликає у вихованців любов і повагу до рідної домівки, до батьків, бо саме з батьківської хати розпочинається пізнання світу. Вона вчить змалку поважати старших, шанувати батька і неньку, біти терплячим, чесним і трудолюбивим.\nЕфективним методом у вихованні учнівської молоді є виховний захід на тему «Свято матері», куди запрошують вчителів, матерів. З великим почуттям до матері учні читають вірші поета Олександра Олеся «Швидко, швидко ми побачимось, рідна матінко моя… Наговоримось, наплачемось…» і «Моїй матері». Виконують самі і слухають пісню О. Білаша на слова І. Бердника «Материнська пісня», інші пісні «Росте черешня в мами на городі», «Пісня про рушник», «Мамина вишня» та ін.\nДжерела національних патріотичних почуттів і переконань будуть справжніми у виховній годині: «Все на світі можна вибирати, сину, вибрати не можна тільки Батьківщину», або «З чого починається Батьківщина?», де учні порівнюють і ототожнюють Матір і Вітчизну.\nТаким чином, від почуття любові й поваги до матері залежить почуття до рідної землі, до Батьківщини. На завершення виховного заходу вчитель звертається до учнів: «Тож станемо на коліна перед Матір’ю-Україною і помолимось як Матері Божій (звучить пісня «Молитва за Україну»). Станемо на коліна перед Україною – і виростемо духом аж до небес. Є на світі одна Україна, як тільки одна є в нас мати, і їй наша найсвятіша любов!»\nЗ великим інтересом пізнають учні училища далеке минуле нашого краю. З цією метою у ВПУ створено історичний гурток, всі учні включені у рух під гаслом: «Мій край, моя історія жива». Учасники руху знайомляться із визначними місцями Поліського краю, відвідують районний краєзнавчий музей, де є досить багато експонатів про минуле і сьогодення краю /Березнівщини/. Класні керівники знайомлять учнів з підприємствами та іншими закладами району: швейною фабрикою, льонозаводом, фарфоровим заводом, спиртзаводом, сірниковою фабрикою, хлібокомбінатом і молокозаводом, паперовою фабрикою та іншими промисловими об’єктами. Учні є гостями лісного коледжу, коледжу «Полісся», ліцею, гімназії, бібліотек. З учнями І-ІІІ курсів проводяться екскурсії і турпоходи у с. Маренин («Надслучанську Швейцарію», де збереглися залишки замку у селі Губків, у Березнівський дендропарк лісного коледжу, де росте кілька тисяч екземплярів дерев з різних континентів світу, відбувається знайомство із маєтком і парком графа Малинського.\nВикладачем історії проводяться усні журнали по темі: «Козацькому роду нема переводу», створено галерею «Гетьмани України», «Символи України», «Березне вчора і сьогодні», учні пишуть повідомлення по темі: «Історія мого села», у яких шляхом досліджень вивчають із першоджерел час виникнення, назву та історію розвитку свого населеного пункту. Це сприяє вихованню в учнів любові до рідного краю, його минулого, до своїх предків; учні порівнюють і співставляють життя і побут поліщуків в минулому і сьогодні.\nСилами викладачів історії, етнографії зібрано велику кількість старовинних речей побуту, одягу, взуття, виробничої діяльності і на цій основі створено музей етнографії краю.\nВ навчальному закладі проводиться значна гурткова робота. Зокрема, в училищі працюють різні гуртки: крою і шиття, мета якого – прищеплення учням любові до обраної професії, вміння виготовляти різноманітні моделі одягу, брати участь у виставках і конкурсах, займати призові місця в області.\nІсторичний гурток працює під девізом «Мій край, моя історія жива». Метою і завданням гуртка є відродження всіх традицій поліського краю: кулінарії, ткацтва, гончарства, вишивки, в’язання і т.д. Учні дружно включились в рух «Моя земля – земля моїх батьків». Вони вивчають фольклор і етнографію краю, збирають старовинний поліський одяг своїх дідусів, бабусь, гончарні вироби, речі побуту, домашнього вжитку: сорочки, рушники, рублі, праски, гребінці, предмети ткацтва, тощо. Учнями зібрано багато українських народних (патріотичних, жартівливих, козацьких) пісень, легенд, колядок, щедрівок, старовинних рецептів українських страв і ін. Все це поповнило музей етнографії і кабінет історії України.\nУчні драматичного гуртка, що діє при ВПУ і завоював звання «Народний» використовують зібрані експонати для постановки вистав.\nУчням прищеплюється любов до української пісні. На базі училища працюють хоровий гурток, вокально-інструментальний ансамбль, танцювальний гуртки. Вихованці із захопленням виконують як українські народні пісні, сучасні естрадні твори і свої власні, збираючи велику аудиторію слухачів і глядачів. Вони – дипломанти обласного конкурсу сучасної і української народної пісні. Це сприяє вихованню в учнів не тільки національної гордості за незалежну суверенну Україну, а й високої духовної культури і естетичні смаки.\n«Краса – могутнє джерело моральної чистоти, духовного багатства, фізичної досконалості» /В.О. Сухомлинський/. Найважливіше наше завдання у цій царині – навчити учнів бачити в красі навколишнього світу доброту і сердечність, духовне благородство і на основі цього утверджувати прекрасне в собі.\nЗ перших днів навчання у Березнівському ВПУ викладачами, майстрами, класними керівниками і вихователями учням прищеплюється любов до праці, вміння її цінувати і цінувати працю інших. Педколектив навчального закладу прагне формувати у завтрашніх робітників переконання: моральної доблесті і краси людина може досягти у повсякденному трудовому житті, показуючи власний приклад. Вони докладають всіх зусиль, щоб вихованці любили саме процес праці, відчували красу творчості. Підтвердженням цьому є кравецькі майстерні, де працюють учні і мій кабінет – прекрасний куток улюбленої праці, у якому разом з групою працюю як на уроках, так і в позаурочні години.\nВ училищі на високому рівні працюють спортивні гуртки. Тут працюють секції з настільного тенісу і шахів, волейболу і баскетболу, легкої атлетики, аеробіки. Серед училищних груп часто проводяться різні спортивні загально училищні, районні та обласні змагання. Кращі учні беруть участь в обласних спартакіада і займають почесні призові місця.\nВсе далі і далі відходять від на роки Великої Вітчизняної війни /1941-1945/. В 2009 р. ми відзначали 65-річчя визволення України від німецько-фашистських загарбників, а в 2010 – 65-річчя великої Перемоги над фашистською Німеччиною. Але не забувається великий подвиг нашого народу, який грудьми загородив шлях фашизму і врятував світ від коричневої чуми. Історія ще не знала воєн, подібних тій, але вона не знала і прикладів такої героїчної, самовідданої боротьби народу, який зумів відстояти свободу і честь своєї держави.\n1418 днів і ночей тривала війна. А скільки доль скалічила вона, скільки забрала життів!\nНайголовніше завдання вчителя історії, класного керівника, вихователя – зробити все, щоб вихованці ніколи не забували, терпеливо шукали свідчення про тих, хто загинув, визволяючи нашу землю, край від нацизму. І пам’ятали тих, хто ще залишився живий. З цією метою у ВПУ діяв військово-патріотичний клуб «Пошук», члени якого під керівництвом викладача історії розшукували ветеранів війни, які у 1944 році визволяли район і місто Березне від фашистів. Членами клубу було виявлено більше 10 ветеранів-визволителів краю. Вони проживали в різних містах СНД (Білорусії, Росії, Молдові і Україні). З ними було налагоджено зв’язок і переписку. В честь 65-ї річниці Перемоги СРСР у Великій Вітчизняній війні відбулася зустріч членів клубу «Пошук» з ветеранами на білоруській землі. На жаль, на сьогодні визволителі нашого краю пішли у вічність, а пам’ять про них збереглась у наших серцях, листах, фотографіях під час зустрічі.\nТому вважаю за необхідне у навчальних закладах проводити якнайбільше виховних годин і заходів, присвячених подіям Великої Вітчизняної війни і пам’яті тих, хто кував і наближав велику Перемогу. А ці заходи могли торкнутися душі молодої людини, щоб виховати в ньому справжнього патріота своєї держави.\nЗокрема, на базі навчального закладу викладачем історії разом з бібліотекарем, залучивши учнів, ветеранів Великої Вітчизняної війни, які проживають у місті, директора районного краєзнавчого музею, інших гостей було проведено відкритий виховний захід на тему «Ніхто не забутий, ніщо не забуто!», присвячений 65-річчю визволення України від фашистських загарбників. На мою думку – це оригінальний захід. Горить Вічний вогонь, звучить пісня «Давним-давно була війна, давним-давно пройшла вона». Присутні на якусь мить завмерли, сумно схилили голови перед пам’яттю. Бо незабутня пам’ять – це та, яка переходить від покоління до покоління і вічно горить в наших серцях. Віддаючи дань поваги, учні поклали до пам’ятника загиблим воїнам квіти, а ветерани вручили сувеніри і живі квіти, привітавши зі святом Перемоги.\nВиховувати почуття патріотизму, палку любов до Вітчизни – це щоденна робота вчителя і вихователя як на уроках, так і в позаурочні години. Зокрема, на виховних годинах, присвячених подіям Великої Вітчизняної війни, класний керівник може запропонувати учням розповісти про своїх дідусів-прадідів, учасників воєнних подій, принести їх фото, ордени, медалі.\nЗ якою пошаною ставляться внуки до своїх предків! Такі виховні заходи допоможуть молоді зберегти назавжди їх світлий образ. А Батьківщина буде такою ж дорогою, як дідусь.\nНе менш важливе завдання виховати шанобливе ставлення до ветеранів війни, турбуватися про них щодня, адже вони, на жаль, старіють. Ми про те забувати не повинні, бо їх ряди поступово рідіють. Хоча душа молода, але проходять роки і знати дають про себе старі рани. Ні в бою, ні в труді не жаліли себе ветерани.\nТакі заходи виховують в учнів почуття обов’язку перед своїм народом, Вітчизною і готовністю на самопожертву.\n«Слово – найтонше доторкання до серця. Воно може стати і ніжною запашною квіткою, і живою водою, що повертає віру в добро, і гострим ножем, і розжареним залізом, і брудом. Мудре і добре слово дає радість, нерозумне і зле, необдумане і нетактовне приносить біду. Словом можна вбити і оживити. Поранити і вилікувати, посіяти тривогу і безнадію і одухотворити, розсіяти сумнів і засмутити. Викликати посмішку і сльозу, породити віру в людину і зародити невіру, надихнути на працю і скувати сили душі… Зле, невдале, нетактовне, просто кажучи, нерозумне слово може образити, приголомшити людину». (В.О. Сухомлинський).\nНаціональна свідомість і патріотизм починаються зі ставлення до своєї мови. Поняття рідна мова виступає поряд з поняттями рідного дому, батьківської хати, материнського тепла, Вітчизни. Тобто мова сприймається не просто як засіб комунікації і не тільки як знаряддя формування думок, а як одне з головних джерел, що оживляють патріотичні почуття, як рецептор духовного життя людини.\nРідна мова є одним із головним засобів успадкування культури від покоління до покоління.\nПроте не слід забувати сьогодні про мовні проблеми на всіх етапах її розвитку. Вони існують в будь-якому багатонаціональному суспільстві. Новітня історія свідчить, що доленосні проблеми свободи, незалежності, суверенітету, прав людини не можуть бути вирішені без вирішення мовних питань. Мало того, саме з боротьби за мову здебільшого починається боротьба народів за свої права.\nНа цю тему рекомендую провести виховні години, бесіди, вечори на такі теми: «Рідна мова – пісня солов’їна», «Наша мова, мова калинова».\nПроводячи цей захід, пропоную учням підготуватися до бесіди за темо «Не вмирає душа наша». Учні на виховній годині повідомляють про мужню боротьбу українських діячів національно-визвольного руху за мову в Україні, яка ведеться ось уже два століття. Чого тільки не приймали губителі нашої мови: «Емський указ», «Валуєвський циркуляр», заборона Петром І, радянським керівництвом, яке висунуло ідею злиття народів у «радянський» і мов у єдину інтернаціональну російську. Але вона вистояла і живе. Не вмирає душа наша! Не вмирає.\nЗ метою формування патріотичних почуттів учнів, підвищення їх загальнокультурного рівня, виховання національної свідомості, любові до рідної мови, ствердження української мови як державної, в нашому навчальному закладі вчителем української мови і літератури, вихователями проводяться Свята української мови на тему: «Без мови рідної, юначе, й народу нашого нема», «Люби, шануй, піднось до зір рідну українську мову», проводяться конкурси читців української поезії, конкурси читців власної поезії. Учні беруть активну участь в щорічному районному фестивалі власної поезії «Провесінь». Ці та інші заходи прищеплюють їм любов до поезії, рідної мови і України.\nОтже, зміст роботи кожного уроку, виховного заходу у навчальному закладі викликає інтерес до національної культури, мови, звичаїв, національного одягу.\nТаким чином, шляхів досконального виховання національної свідомості і патріотизму безліч. Але всі вони починаються з любові до рідної землі, мови, з бажання майстерно володіти нею, з відчуття власної відповідальності за рідну мову, рідну землю, рідну неньку - Україну.\nИнформация о работе Патріотичне виховання учнів на уроках історії і в позаурочний час в навчальному закладі


Україна має до 2023 року перейти на американське ядерне паливо замість російського - новости Украины, Економіка - LIGA.net\nУкраїна має перейти на ядерне паливо із США замість російського – Вітренко\nДо 2023 року Україна має відмовитися від російського ядерного палива і перейти на американське. Про це заявив в.о. міністра енергетики і вугільної промисловості України Юрій Вітренко, повідомляє Інтерфакс-Україна.\n"Ми повинні перейти на постачання ядерного палива із США замість палива з Росії. Ми хочемо зробити це, принаймні, в 2023 році, може, раніше", – заявив Вітренко.\nТакож до 2023 року в Міненерго планують інтегруватися з енергосистемою ЄС замість російської і білоруської систем. Серед переваг європейської системи Вітренко зазначив ліквідність ринку і чесні правила ефективної конкуренції.\n"Без такої інтеграції нам не досягти того рівня конкуренції, до якого ми прагнемо. Та концентрація, яку ми бачимо на ринку і цілісність гравців навряд чи дозволяє на це розраховувати", – підкреслив міністр.\nУ січні 2018 року американська Westinghouse Electric і НАЕК Енергоатом продовжили контракт про постачання ядерного палива до 2025 року. Протягом 2021-2025 років Westinghouse Electric збиралася забезпечити ядерним паливом сім із 15 українських атомних енергоблоків.\nУ вересні 2020 року Енергоатом підписав контракт із Westinghouse Electric на постачання ядерного палива для реакторів ВВЕР-440 Рівненської АЕС. До цього ядерне паливо Westinghouse для ВВЕР-1000 вже використовувалося на шести енергоблоках українських АЕС.\nЕнергоатом також має контракт про постачання ядерного палива з компанією ТВЕЛ (Росія). Термін його дії закінчується у 2025 році.\nЮрій Вітренко АЕС ядерне паливо\nЕнергоатом не може запустити нове сховище ядерних відходів через відсутність під'їзду 21.12.2020Енергоатом підписав контракт з Westinghouse на постачання палива для Рівненської АЕС 30.09.2020Топ-менеджер Нафтогазу призначений в наглядову раду Укроборонпром 11.10.2019


Готелі у місті Веньчжоу: з басейном\nз басейном готелі в місті Веньчжоу\nГотелі з басейном у місті Веньчжоу\nЯкщо ви шукаєте готель із басейном у такому місці, як Веньчжоу, ми маємо багато варіантів для вас. Оберіть один із наших численних готелів і починайте планувати подорож у таке місце, як Веньчжоу. Хутчіш знаходьте зручне взуття, хапайте мапу міста і відправляйтесь у мандри, після цього можна і в басейні поплавати. Залиште купальник в готелі і вирушайте на прогулянку. У місті Веньчжоу на вас чекають такі цікаві місця, як Площа століття (Сенчурі-сквер) і Парк «Bailuzhou».\nНайкращі готелі з басейном у місті Веньчжоу\nСеред 11 готелів із басейном у місті Веньчжоу ви зможете обрати підходяще помешкання для вашої подорожі. Ось найулюбленіші помешкання наших гостей:\n• критий басейн • тераса • 3 ресторани(ів) • сауна • розташування в центрі\nГотель класу «люкс» у районі Район Лучен, що пропонує бар\n• критий басейн • басейн • спа-центр із повним набором послуг • ресторан • район, зручний для прогулянок\n• критий басейн • басейн • ресторан • сауна • розташування в центрі\n• критий басейн • 2 ресторани(ів) • цілодобова стійка реєстрації готелю • фітнес-центр • безплатний Wi-Fi\n• критий басейн • тераса • 3 ресторани(ів) • спортзал • цілодобова стійка реєстрації готелю\nВеньчжоу має чимало пам'яток, які варто відвідати, коли ви ступаєте за поріг свого готелю з басейном.