Рецепт Запіканка з куркою і грибами як приготувати, покрокові рецепти від «Це Смак»\nГоловна / Рецепти / Другі страви / Запіканка з куркою і грибами\nЗапіканка з куркою і грибами як приготувати, покрокові рецепти від «Це Смак»\nРецепти / Рецепти середньої складності / Курка / Овочі / Соуси / Другі страви\nСитний жюльєн з курки з грибами в ніжному соусі: півгодини, і він готовий!\nЯкщо мене запитають, скільки рецептів запіканок і пирогів я знаю, то число буде занадто великим. Ці страви користуються такою популярністю з двох основних причин: вони швидко готуються і не вимагають особливих витрат при купівлі продуктів.\nВаріантів, звичайно, багато, але моїм улюбленим завжди буде картопляна запіканка з куркою і грибами. Вона виходить неймовірно ситною, ароматною і соковитою, а ще її вистачить, щоб нагодувати всю сім'ю.\nОцінка 3 / Голосів 4\nЯк приготувати Запіканка з куркою і грибами як приготувати, покрокові рецепти від «Це Смак»\nЦибулю і печериці наріжте півкільцями, філе — кубиками, а картоплю — тонкими скибочками.\nУ глибокій сковороді розігрійте масло і обсмажте гриби. Після утворення соку додайте цибулю, а коли вона стане прозорою — картопля. Смажте всі близько 10-15 хвилин, поки інгредієнти не придбають золотистий відтінок. Перед тим як вимкнути вогонь, додайте сіль і ретельно перемішайте.\nВ окремій сковороді обсмажте порізане невеликими шматочками куряче м'ясо з сіллю і перцем. Готові складові викладіть у форму для запікання.\nУ сотейнику змішати борошно, сметану, вершки і молоко. На повільному вогні доведіть до кипіння і варіть, постійно помішуючи, близько 3 хвилин.\nСоусом залийте гриби, курку і картоплю, зверху посипте натертим на крупній тертці сиром і запікайте в розігрітій до 200 °C духовці 30-40 хвилин.\nПодавайте до столу запіканку трохи охолола, але не холодною. За бажанням, куряче м'ясо можна замінити будь-яким іншим або зовсім не додавати в страву. Також в соус, крім солі і перцю, можете додати прованські трави, або орегано базилік — вони додадуть страві особливий аромат. Готуйте із задоволенням і діліться з друзями новими рецептами!\nЯк спекти великодні віночки\nМ'ясні рулетики в духовці\nЛистковий пиріг з шинкою


Машина форд в кредит » Всі особливості та фото автомобілів в одному місці\nМашина форд в кредит\nпропонує Вашій увазі автомобілі BMW, Audi, Volvo, а так само автомобілі інших автовиробників світу. У продажу з'явилися нові і з пробігом. Телефонуйте 740-8503 для уточнення деталей. Відмінний огляд\nможна знайти. У нашому автосалоні є можливість підібрати собі автомобіль будь-якого класу та на будь-який смак і колір. Нові автомобілі, а так само автомобілі з пробігом можна придбати в нашому автосалоні, як сплативши повну суму, так і в кредит. Крім того, в автосалоні Boston Cars, можна не тільки купити автомобіль, але і продати свій. Для цього у нас є спеціальна послуга. За допомогою цієї послуги, наш автосалон швидко продасть автомобіль за Вашими цінами.\nМи гарантуємо чистоту угоди і оформлення всіх необхідних паперів. Ми підготували велику і цікаву. Сподіваюся вона Вам сподобається і допоможе дізнатися про моделі машин попередніх поточної моделей і порівняти нові машини за параметрами. Продаж уживаних автомобілів BMW, Porsche, Lexus\nта інших автомобілів, можлива в кредит в нашому Автосалоні Boston Cars від 9% річних у валюті і від 10% в рублях. Крім того,\nпропонує старі автомобілі знаходяться на комісії. пропонує Вам повний комплекс послуг пов'язаний з купівлею або продажем вживаного або нового автомобіля: оформлення (якщо автомобіль купується в кредит),\n(ОСАГО, КАСКО) у провідних страхових компаніях, реєстрації автомобіля в ГИБДД, встановлення додаткового обладнання на Ваш майбутній автомобіль. Автосалон Boston Cars завжди готовий виконати ваші будь-які замовлення та побажання. Ми підберемо для Вас автомобіль виходячи з Ваших переваг. Нам часто доводиться виконувати незвичайні замовлення. Так, наприклад, нещодавно ми підібрали автомобіль і оформили у фірмові кольори компанії.\nВи хочете бути впевненим у результаті - тоді запрошуємо Вас до співпраці! УВАГА! У нашому салоні з'явився! Тепер у нас працює\nТільки в нашому автоломбарду ви отримаєте до 95% вартості вашого авто. При терміновому викупі авто, Ви можете скористатися послугами нашого автосалону абсолютно безкоштовно:\n* Висилаємо факсом ПТС з відміткою ГИБДД, після зняття автомобіля з обліку. Викуп авто здійснюється швидко і терміново, протягом однієї години, на максимально вигідних для Вас умовах. Все оформлення\nзаймає не більше 20 хвилин, після огляду автомобіля. Після оформлення угоди Ви можете скористатися послугою\nабо ми замовимо Вам таксі.


Переадресувати домен | Домени - GoDaddy Довідка UA\nДля повного запровадження всіх змін DNS знадобиться до 48 годин.\nДодавання переадресації застосує шаблон до DNS і заблокує запис A @. Щоб змінити запис A, потрібно видалити переадресацію.\nНе всі веб-сайти можна замаскувати. Якщо на замаскованому домені відображається порожня біла сторінка, потрібно ввімкнути параметр Тільки переадресація або зв’язатися з адміністратором хосту та запросити дозвіл на маскування.\nЯк знайти домен у GoDaddy


Що принести в дитячий садок на день народження | Діти in UA\nВік дитини та його одногрупників.\nЧим молодші діти, тим більш ретельніше потрібно підійти до вибору страв. Це стосується і молодших ясельних груп, які, зазвичай, відвідують діти до 3-х років.\nЯк правило, багато мам насторожено ставляться до солодощів для таких малюків. А батьки, чиїм дітям вже виповнилося 4 роки і більше, лояльніше реагують на багато смакоти.\nКраще звернутися до вихователів з питаннями щодо частування.\nПо-перше, у вашому садку можуть діяти суворі норми і навіть заборони на певні види частувань. Якщо вони вихователь повідомить вам про це.\nПо-друге, в групі, яку відвідує ваша дитина, можуть бути діти-алергіки. Вихователі також володіють цією інформацією. Якщо з'ясується, що алергетиків не один-два дитини з 30, а більше, буде розумним врахувати це при виборі смачненького.\nПо-третє, треба обов'язково уточнити у вихователів, як саме буде відбуватися роздача страв дітям. Це дуже важливо.\nЗазвичай, вихователі в і молодших ясельних групах не дають дітям частування в садку, а розкладають їх по шухлядках. В кінці дня батьки забирають вкусняшки додому і вже там самі вирішують, давати їх дитині чи ні. Адже, діти в молодших групах ще не розуміють, що їм можна, а що не можна. Серед них можуть бути алергіки, яким протипоказані певні продукти.\nТакож, не забуваємо про батьків, які можуть обмежувати свою дитину в солодощах просто в силу його маленького віку або з особистих міркувань.\nЗ часом в кожній групі складаються свої традиції, що стосуються днів народжень і принесених гостинців. В кожному садку і в кожній групі свої порядки.\nДесь діють дуже суворі правила. А де-то вибір страв ніяк не регулюється і батьки приносять те, що вважають за потрібне.\nВ садок на день народження не можна приносити солодощі домашнього приготування і фрукти.\nМожливо, не всі про це знають, але існує нормативний акт, який забороняє приносити в дитячий сад деякі солодощі, в тому числі домашнього приготування. Мова йде про Додаток N 9 під назвою «Харчові продукти, які не допускається використовувати в харчуванні дітей».\nВ даному документі вказано перелік продуктів, які не допускається використовувати в харчуванні дітей у дитячому садку, напр. «Харчові продукти, які не допускається використовувати в харчуванні дітей: Кондитерські вироби: кремові кондитерські вироби (тістечка і торти) і креми. Інші продукти і страви: будь-які харчові продукти домашнього (не промислового) виготовлення, а також принесені з дому (в тому числі при організації святкових заходів, відзначення днів народження тощо);..... Карамель, у тому числі льодяникова».\nКремові кондитерські вироби в дитячому саду заборонені, оскільки ці солодощі не відрізняються корисним складом і, до того ж, належать до категорії швидкопсувних.\nСаме тому вони, в принципі, відсутні в меню дошкільного закладу. І, по цих же причинах торти і тістечка заборонено приносити в сад на дні народження дітей. Скажімо, ви принесете смачні тістечка із збитими вершками вранці, а їх віддадуть дітям тільки ввечері, перед відходом додому. Ясна річ, за цей час вони можуть просто зіпсуватися.\nЩо стосується заборони на карамель і льодяники, вона пов'язана з ризиком вдавитися цими цукерками, плюс ризик травм. Особливо великий ризик травм для маленьких дітей представляють льодяники на паличках, які можуть бути небезпечні самі по собі (оскільки вони тонкі і гострі).\nВраховуючи все це, рекомендації віддавати пріоритет купівельними солодощів для частування в садочок вже не здаються якимось маренням, погодьтеся. Промислові вони досить популярні і, як правило, вже знайомі багатьом батькам і дітям.Дійсно, тут, хоча б, батьки можуть мати можливість ознайомитися зі складом і терміном придатності ласощі, і на підставі цього прийняти рішення, давати його своїй дитині чи ні. І до вас особисто не буде жодних претензій.\nТак що ж принести в садочок на День народження, щоб пригостити дітей і вихователів?\n№1. Маленькі гарні тістечка без крему.\nАле не купуйте великі тістечка, адже малюки, швидше за все, не зможуть їх доїсти.\n№2 Печиво або пряники.\nСлід пам'ятати, що у деяких малюків може бути алергія, тому не купуйте печиво і припав з великою кількістю наповнювачів і барвників.\n№3. Кекси або круасани в упаковці.\nМалюкам сподобається, якщо їм вручать щось в кусненькое в індивідуальній упаковці. До того ж, в такому разі ви будете впевнені, що частування не падало на підлогу і до нього не торкалися немиті руки продавця в магазині.\nОбов'язково купуйте соки тільки у фабричній упаковці, домашні негазовані лимонад і соки в садку швидше за все не приймуть. Також відмовтеся від газованих напоїв і молочних коктейлів.\n№5. Кукурудзяні палички в індивідуальній упаковці.\nСпробуйте знайти маленькі упаковки кукурудзяних паличок. Це частування точно сподобається всім дітям!\n№6. Сюрприз для всіх.\nЗамість частування ваша дитина може вручити всім хлопцям в садку невеличкий сюрприз. Це може бути повітряна кулька, набір наклейок, шоколадна медалька, що світиться браслет, свистулька, блокнотик або щось в цьому роді.


Красиво жити не заборониш, якщо ти голова «Роснафти»\nРосія – країна, в якій ЗМІ говорять не те, що варто говорити, а те, що можна говорити. Говорити можна про те, що Росія с калєн встайот» і про те, що в сусідній державі «всьо плохо», а ще про те, що Америка спонсорує бандерівців, а квазі-царьок Путін грудьми захищає «рускій народ від усіх заздрісників та недоброзичливців, яким спокою не дає «розквіт Росії-матушкі». А от про розкішні маєтки російських управлінців говорити неможна, бо це ж «порушення прав недоторканості особистого життя».\nТак, нещодавно Останкінський суд Москви примусив місцеву газету «Відомості» знищити тираж номеру від 20 липня, в котрому містилася публікація під назвою «Сєчін звиває гніздечко у Барвисі». В статі містилася інформація про будівництво главою «Роснафти» Ігорем Сєчіним шикарного заміського будинку на Рублівці, біля престижного санаторія «Барвіха». Також ці матеріали мають бути видалені з офіційного сайту видання. Цим суд задовольнив позов глави «Роснафти» до газети.\nПредставники позивача з піною біля рота доводили, що такі дії журналістів є протиправними та порушили конституційні права Сєчіна на приватне життя. Проте виникає питання, чого пан Сєчін так розхвилювався з цього приводу? Чи під фразою «приватне життя» він розуміє приховування від пересічних росіян джерела своїх нереальних статків, на які він будує шикарні заміські маєтки? Редакційна колегія «Відомостей» наголосила на тому, що вся інформація була отримана із відкритих джерел, тож права позивача жодним чином не порушувалися. До того ж, відповідач намагався також запевнити суд в тому, що опубліковані матеріали становлять собою суспільний інтерес.\nЦікаво, що 28 вересня в Басманному суді починається розгляд ще одного позиву від Сєчіна до видання «Нової газети», яка опублікувала статтю про яхту St. Princess Olga, вартістю щонайменше 100 млн доларів, яка належить дружині Сєчіна.\nТо що ж це: чергові «нападки на приватне життя» Сєчіна чи все ж таки правда про здирницьку душонку голови «Роснафти», яка нарешті прорвалася назовні силами останніх чесних російських журналістів?\nРосія русский мир РФ


СРО – абревіатура, популярна багатьом розвиненим країнам. СРО – це некомерційна партнерська організація, що виконує функції саморегулювання. Членами СРО є фізичні та юридичні особи, які об'єднує принцип проф діяльності чи галузь виробництва.\nЦе не що інше, як саморегульовані організації, які існували, до речі, ще на Русі. У чому їх сутність? А сутність у тому, що контроль за діяльністю і результатом роботи суб'єктів, що функціонують у різних сферах, передається державою конкретно учасникам ринку. Сенс СРО в будівництві полягає в поліпшенні властивості контролю, зменшення бюджетних витрат країни і її позбавлення від зайвих функцій. Слід виділити, що СРО здатні виробляти контроль не тільки лише за діяльністю, та й за її результатами, а це помітно впливає на поліпшення якості робіт.\nУ Росії закон про освіту СРО набув чинності ще в 2007 році. Природно, розвиток і реалізація ідеї вимагає часу, тому поки не в кожній сфері здійснюється контроль з боку СРО. Спочатку саморегульовані організації працювали виключно у двох напрямках – оціночна діяльність і діяльність арбітражних керуючих. Але вже більше двох років програмка контролю поширюється на будівництво, інженерні вишукування та проектування. Це означає, що свідоцтва про допуск до роботи видають СРО, а не уряд, як було раніше. І за цей період вже побачена ефективність роботи СРО в будівництві.\nЦілі роботи СРО у сфері будівництва\nСРО прагнуть попередити негативний вплив на екологію, життя, майно фізичних та юридичних осіб, може проявитися в підсумку неякісно проведених робіт. Укупі з цим СРО прагнуть зробити краще якість реконструкційних і лад робіт по серйозному будівництву.\nЧленом саморегульованої організації може бути особистий бізнесмен чи юридична особа, яка працює в сфері будівництва. Ця особа має бути прийнято в СРО і відповідати всім вимогам до порядку видачі допусків на лад, інженерні або проектувальні роботи. Закордонні компанії також можуть бути членами СРО.\nВиди СРО в будівництві\nПід видами СРО в будівництві припускають організації з певним діапазоном діяльності. Розрізняють:\n• СРО в будівництві, реконструкції та кап ремонті об'єктів серйозного будівництва\n• СРО в області архітектурно-будівельного проектування\n• СРО в області інженерних вишукувань.\nСтареньку і непотрібну ванну можна перетворіті в маленькій Дачний ставок. Прудик можна Зробити Як на рівні С землею (вкопати ...\nСтавок в саду необов'язково елементом ландшафтного дизайну, але конкретно він заносить неповторну свіжість і легкість в зовнішній вигляд, робить приємний ...\nСтелажі для вашого будинку - затишок і свобода\nІнтер'єр сучасних квартир можна з упевненістю називати "легким". У ньому немає місця для масивних, що займають половину кімнати шаф. ...\n← Монтаж перегородок відео\nТротуарна плитка →


Силос — основний компонент загальнозмішаного раціону молочних корів. Його гігієна не менш важлива, ніж поживний склад чи енергетична цінність. Уражений цвілевими грибами корм негативно впливає на здоров’я та продуктивність тварин. Деякі види мікроскопічних грибів продукують отруйні речовини — мікотоксини, відмінні хімічною формулою, токсичністю та механізмом дії. Які види мікотоксинів зустрічаються в силосі найчастіше і як зменшити їх уміст у кормі?\nПро це розповідає Хорст Ауербах, International Silage Consultancy (Німеччина).\nПідступні вороги Мікотоксини — продукти метаболізму цвілевих грибів. Відомо понад 400 видів хімічно відмінних мікотоксинів, з яких невелика кількість науково досліджена. Більшість видів ще навіть не привернула увагу науковців.\nОдин вид грибів може виробляти кілька мікотоксинів, так само як і кілька видів можуть виробляти той самий мікотоксин. Мікотоксини справляють різний вплив на тварину: гепатотоксичний, нефротоксичний, нейротоксичний, імунодепресивний, канцерогенний, репротоксичний, мутагенний. Неможливо спрогнозувати, як певний мікотоксин вплине на корову. Встановлення зв’язку між симптомами хвороби та мікотоксинами ускладнюється тим, що деякі взаємодіють із рослинними сполуками, завдяки чому маскуються і стають непомітними. В силосі завжди зустрічається мікотоксиновий «коктейль», дія якого маловідома.\nРіст плісняви та виробництво мікотоксинів пов’язані з екстремальними температурними факторами (вони спричиняють стрес у рослин або надлишкову гідратацію під час зберігання), неналежною практикою зберігання, низькою якістю кормів та порушеннями умов годівлі.\nУмови навколишнього середовища—тепло, вода та комахи—створюють сприятливі умови для ураження рослин мікотоксинами в полі. Після збору врожаю на його забрудненість мікотоксинами в основному впливають температура, вміст вологи та активність комах. Цвілеві гриби ростуть при температурі 10−40 °C, рН 4−8 і рівноважній відносній вологості понад 70%. У результаті підвищеної респіраторної активності силос нагрівається, що може призвести до розвитку інших цвілевих грибів, особливо термофільних.\nДріжджі потребують вільної води для росту, а пліснява може рости на сухій поверхні. На сухих кормах цвілеві гриби розвиваються при вологості понад 12−13%, в соковитих їм потрібен кисень і певний рівень pH. Оскільки більшість цвілевих грибів аеробні, високий уміст вологи, що витісняє кисень, здатний запобігти росту плісняви.\nЦвілеві гриби умовно (з практичної, а не наукової точки зору) класифікують на польові та сховищні. Цей розподіл важливий, адже різні види цвілі на тлі різних сільськогосподарських факторів впливають на рівень мікотоксинів у кормі. Загалом цвілеві гриби можуть рости і продукувати мікотоксини до і після скошування, під час зберігання, транспортування, переробки або годівлі.\nСлід зазначити, що з усього різноманіття плісняви на культурі лише обмежена кількість виживає в процесі ферментації. Вони не адаптовані до анаеробних умов існування, низького рівня рН та боротьби з іншими мікроорганізмами в силосі.\nУ полі. Тут кормові культури переважно забруднені грибками роду Fusarium. Серед найвідоміших та найбільш вивчених мікотоксинів, які вони продукують, трихотецени, зеараленон, фумонізини й афлатоксини. Наявність або відсутність цвілевих грибів не вказує на наявність або відсутність мікотоксинів. Сприятливі умови для росту цвілевих грибів не завжди оптимальні для утворення мікотоксинів. Фузаріозні гриби не можуть існувати в кислотних та анаеробних умовах силосу і, як правило, менше розповсюджені порівняно з видами Aspergillus, Penicillium чи Monascus. Однак кілька дослідів показали розвиток мікотоксинів цвілевих грибів Fusarium. Наприклад, дослідження в Італії, під час якого виявили високу концентрацію зеараленону в зіпсованих киснем зовнішніх шарах кукурудзяного силосу. Концентрація в цих ділянках була до сорока разів вищою, ніж у незіпсованих усередині силосованої маси (Cavallarin et al., 2004).\nГриби Aspergillus ростуть переважно в умовах високих температур.\nТому Aspergillus flavus та їх вторинні метаболіти афлатоксини часто уражають кукурудзу, яку вирощують в регіонах зі спекотним кліматом. Рівень ураження афлатоксинами зростає після пошкодження культури шкідником до або після скошування.\nУ силососховищі. Більшість цвілевих грибів не росте в герметично накритій масі. Однак на практиці в силосі неможливо створити стабільні анаеробні умови. Крім того, потрапляння кисню в корм неминуче після відкриття ями для виїмки корму.\nЦвілеві гриби з роду Penicillium ростуть при відносно низькій водній активності, низьких температурах і низькому pH, тому їх відносять до силосної групи. Penicillium roqueforti здатний виробляти такі вторинні метаболіти, як рокфортин С, пеніцилову кислоту, патулін, PR-токсин і мікофенолову кислоту. В силоcі часто виявляють рокфортин С, проте мало відомо про решту мікотоксинів, особливо про мікофенолову кислоту. Це слабка органічна кислота з протигрибковою, антибактеріальною і противірусною дією. Також має імуносупресивні властивості. Під час трансплантації органів людині вводять цю кислоту, щоб послабити імунітет і уникнути реакції відторгнення трансплантату.\nДослідження ураженого плісеневими грибами й мікотоксинами силосу в Німеччині, Ірландії, Франції, Бельгії та Канаді підтверджують, що найчастіше зустрічаються види роду Penicillium. Результати, подані в таблиці нижче, показують високий рівень розповсюдження Penicillium roqueforti в зразках силосу, відібраних на фермах Північної Німеччини. Частота випадків уражених зразків не була істотно пов’язана з типом силосу або випадками, коли ураження пліснявою було візуально помітне.\nТипова мікрофлора в силосах Північної Німеччини


Журналісти NYT оприлюднили розслідування про військові злочини РФ у Сирії - Світ - dt.ua\n13 жовтня, 19:35 Роздрукувати\nРосійська авіація в Сирії систематично бомбардувала цивільні лікарні, на частку ВПС Росії припадає майже половина всіх задокументованих атак, йдеться у розслідуванні The New York Times.\nЗ 2011 року правозахисна група "Лікарі за права людини" зафіксувала 583 атаки на лікарні, 266 з них – з 2015 року, коли Росія ввела свої війська в Сирію на підтримку диктатора Башара Асада. Унаслідок нападів на лікарні загинули 916 медичних працівників.\nУ період з кінця квітня до середини вересня, коли російські та сирійські війська почали наступ на один з останніх форпостів збройної опозиції в Ідлібі, ВПС Росії атакували 54 лікарні на цій території.\nЖурналісти зібрали великий масив доказів, що стосуються бомбардувань 5 та 6 травня, включно зі свідченнями очевидців, зокрема працівників лікарень, радійними записами переговорів російських льотчиків, і даними служб авіаспостереження.\nЗібрані дані дозволяють точно відтворити атаки росіян на чотири лікарні, вчинені протягом 12 годин у травні 2019 року. А також ідентифікувати льотчиків.\nРосійська авіація бомбила навіть ті лікарні та шпиталі, які перебували у списках об'єктів, на які поширюється дія Конвенції ООН про захист цивільного населення під час війни (Женевської конвенції). Усі атаковані 5 і 6 травня лікарні були в такому списку.\nЗгодом Росія та Китай, скориставшись своїм правом вето в Раді безпеки ООН, заблокували розслідування військових злочинів РФ у Сирії. А випадкове чи цілеспрямоване бомбардування лікарень відноситься саме до військових злочинів, нагадують розслідувачі.\nУ Росії відмовилися коментувати атаки на чотири лікарні в травні цього року. Представник російського МЗС у розмові з журналістами послався на попередні заяви, в яких стверджувалося, що ВПС завдають "удари високої точності" і лише по "точно вивченим цілям".\nЧитайте також: У Сирії урядові війська розбомбили табір біженців: 17 загиблих\nЗа даними Верховного комісару ООН з прав людини Мішель Бачелет, в Ідлібській зоні деескалації за чотири місяці загинули 1089 цивільних осіб, третина загиблих – діти. Переважна більшість з них стала жертвами наступу армії сирійського диктатора Башара Асада на останній форпост опозиції - провінції Ідліб і Хама.\nІдліб – єдиний регіон Сирії, який залишається в руках сирійської опозиції. У 2017 році там була створена північна зона деескалації, куди могли переміститися бойовики із сім'ями, які відмовилися скласти зброю. Відновлення Дамаском контролю над провінцією фактично стане кінцем масштабного військового протистояння режиму Асада в Сирії.


Пес з притулку врятував 9-тижневу дитину своїх господарів — AmediaInfo\nby admin · 07.07.2020\nВін стягував з сімейної пари ковдру, і всіляко намагався підняти їх з ліжка, тривожно поскулівая і задкуючи в сторону спальні малятка Харпер. Господарі здивувалися незвичайного поводження собаки і відчули недобре.\nВони зайшли в спальню Харпер і оніміли: малятко перестала дихати уві сні … Перелякані батьки викликали швидку і лікарі негайно почали реанімувати дитину. Слава Богу, все закінчилося добре – Харпер встигли врятувати.\nА все завдяки Дюку – якби не він, дитини вже не було б в живих. Дженна Брусса, господиня вихованця, розповідає: «Дюк шалено слухняний і тихий, тому в ту ніч його поведінка здалася нам настільки дивним, що ми вирішили про всяк випадок перевірити, як там наша дочка. Якби він нас не розбудив, все було б дуже погано. Він ідеальна собака, і тому він з нами».\nИ ЕЩЁ ОДНА КРАСИВАЯ ПЕСНЯ ОТ ИЛЬИ ЛУКИНА ДЛЯ ВАС — Я НАРИСУЮ ТЕБЯ НА ПЕСКЕ\nМираж — Музыка нас связала … Эх молодость моя!\nNext story Батьки чекали цього з нетерпінням: Відміна дистанційного навчання для всіх учнів з нового навчального року – опублікований документ\nPrevious story «Слуга» Верещук звинуватила Порошенка у привітанні Путіна, відбулася пеpепалка в прямому ефірі. ВIДЕО


✓ Як жителі жарких країн відзначають Новий рік 🛫🏝 Сайт про найцікавіші куточки нашого світу\nСвята, звичаї і традиції › Як жителі жарких країн відзначають Новий рік\nЯк жителі жарких країн відзначають Новий рік\nДля багатьох українців Новий рік - це ялинка, крижаний каток, сніжки і сніговик, лижі та інші зимові забави. Але це свято приходить і в ті країни, де на подвір'ї цілий рік літо. Давайте дізнаємося, як же відзначають Новий Рік мешканці жарких країн.\nГреки зазвичай відзначають Новий рік в гостях або в колі сім'ї. А замість Діда Мороза у них - Святий Василій. Саме він дарує подарунки дітям, правда традиційно він кладе їх не під ялинку, а в черевики!\nЄ у греків і цікаві традиції. Так, якщо вони йдуть на зустріч Нового року в гості, то беруть з собою не подарунки, а... камінь! І чим більше, тим краще. Його вони кладуть біля порога зі словами "Нехай багатства хазяїна будуть важкі, як цей камінь". Правда, великі камені не у всіх є бажання тягати, тому у цій традиції є інша версія: покласти маленький камінчик у порога і сказати "хай більмо в оці у господаря буде настільки маленьким, як цей камінь".\nЩе одна цікава традиція від греків: глава сімейства виходить у двір і кидає в стіну будинку гранат. І якщо зерна розлетілися в різні боки, то в новому році всієї сім'ї забезпечено везіння.\nБразильці настільки люблять веселитися, що навіть Новий рік у них не прийнято зустрічати в колі сім'ї. Всі вони виходять на вулицю, зазвичай одягнувши білі шати. Це свято символізує дружбу, тому жителі Бразилії обіцяють бути більш терплячими один до одного і називають всіх братами і сестрами. А ближче до ночі бразильці приходять до океану, де приносять дари богині моря Йемайе. Зазвичай це квіти, які пускають на маленьких човниках по воді. Вони дякують їй за все хороше в році, що минає і просять про захист в майбутньому.\nІ так, наряджають бразильці замість ялинки зазвичай пальму або великий фікус.\nНу а Індія - найбільш новорічна країна. Тут Новий рік відзначають... вісім разів! У них свято не тільки з 31 грудня на 1 січня, як у більшості людей планети, але і в інші дні. Так, в березні святкується традиційний індійський новий рік Гуді-Падва. Але в різних штатах свої правила: десь Новий рік збігається з офіційним початком весни - 14 квітня (штат Тамілнад), в іншому штаті Новий рік святкують 13 березня (Західна Бенгалія), а в третьому веселощі починаються 10 березня і тривають до тих пір, поки не вщухне по всій країні (Кашмір)!\nНу а в цілому Новий рік в Індії - це справжній карнавал з процесіями і ярмарками. Жителі виходять на вулицю в яскравих нарядах і прикрашають себе живими квітами. На будівлях запалюють вогники і вивішують прапори. І один з важливих обрядів - поразка паперового палаючого змія, який символізує минулий рік.\nЖителі Тунісу в Новий рік виходять на головні міські площі, де проходять народні гуляння. Самі міста прикрашені квітами і вогнями. На столах багато смачних страв, але головне - це десерти. Вважається, щоб в майбутньому році жилося солодко, неодмінно повинні бути солодкі страви. Тому ні в одній сім'ї не обходиться без цукерок, фруктів і пирогів.\nНовий рік в Таїланді - одне з найбільш райських місць. Правда, у тайців не було прийнято відзначати це свято (у них є свій новий рік - Сонгкран, який святкується в квітні), його швидше везуть з собою туристи. Але місцеві жителі не проти обзавестися новою веселою традицією, тому з радістю приєднуються до гулянь. А ще грудень - самий чудовий час для цієї спекотної країни, адже в Таїланді спокійне море, сезон дощів закінчений, і встановлюється прекрасна погода.\n"Країни, де не святкують Новий Рік 1 січня" та "П'ять місць, де можна зустріти Новий рік двічі".


Дмитро Фірташ "змилосердився" над тернопількими футболістами - Про все - новини тернополя та області\nДмитро Фірташ “змилосердився” над тернопількими футболістами\nДовідка, Новини, Спорт\t/\nЗробити з «Ниви» команду, якою, як колись, пишалися б усі тернополяни, не полишає надію голова облдержадміністрації Валентин Хоптян, пише galsports. Губернатор не приховує, що у клубу є дуже багато проблем. І не лише фінансових.\n– Головного спонсора поки що ми в області не маємо. Ми поки діємо народним методом. Це команда народу, тому збираємо з миру по нитці, залучаємо спонсорську допомогу, меценатів. В деякі моменти дехто нас підводив. Особливо тоді, коли команда програвала. Можна сказати, що на сьогоднішній день питання фінансування частково вже вирішене. Спонсором команди на 50% стає наш земляк Дмитро Фірташ. Тому 3 мільйони гривень коштів вже вирішені. А ще потрібно 3 мільйони, щоб повністю забезпечити, придбати автобус і так далі. Весь бюджет команди загалом становитиме 6 мільйонів гривень. На сьогодні частково борги по зарплаті вже виплатили. Протягом двох тижнів вони будуть погашені у повному обсязі. На сьогоднішній день сума заборгованості становить більше 200 тисяч гривень, – повідомив голова облдержадміністрації.\nЯк дружина губернатора Тернопільщини побувала у колонії Як у Тернополі українську пісню вирішили захищати


Портал «Освітня політика" провів цей круглий стіл у співпраці у співпраці з Кіровоградським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти імені Василя Сухомлинського та проектом «Відображення: цінності німецької та української дошкільної освіти у взаємному порівнянні», який проводиться за підтримки програми «Зміцнення взаємодії з громадянським суспільством країн Східного партнерства» та Міністерства Закордонних справ Німеччини.\nУчасники круглого столу переглянули та обговорили фільм про дошкільну освіту, яка ґрунтується на цінностях у Німеччини. Основною ідеєю фільму є звернення до дорослих: «Дозвольте дитині жити».\nЦінності як система координат для побудови дошкільної освіти в дії.З чого почати становлення «трьох китів» сучасної ціннісноорієнтованої педагогічної системи закладу дошкільної освіти?\n•Свобода вибору і самостійність\n•Повага до індивідуальності, толерантність до «іншості»\n(Як реалізувати на практиці право дошкільнят на повагу до їхньої індивідуальності, забезпечити розвиток індивідуальності дитини шляхом дотримання її прав та поваги до неї?\nОкрім учасників очного круглого столу (керівників закладів дошкільної освіти області та методистів КОІППО), до обговорення питань долучились і заочні учасники.\nПодаємо огляд думок усіх учасників очного круглого столу та узагальнені рекомендації щодо розвитку вітчизняного дошкілля.\nНа мою думку, для того, щоб були зміни в системі дошкільної освіти необхідна готовність БАТЬКІВ до цих змін, довіра батьків до вихователя, до дитячого садка. Ми спостерігаємо у батьків переважно споживчий інтерес до закладу освіти. Що саме заклад повинен… Батьки дбають лише про свої права, але забувають про обов’язки.\nТому виникає необхідність виховання батьків на інших цінностях та проведення такого роду круглих столів саме з батьками.\nЛілія Сорока, директор ЗДО, м.Кропивницький\nХочеться і нам такого ж ставлення і відношення до дітей, але нам «заважають» накази, звіти, планування, перевірки. Не вистачає часу на дитину, на живе спілкування.\nІрина Шайнога, директор ЗДО, м.Кропивницький\nНе зовсім зрозуміло як можна без планування? Ми дуже залежні від цього. Те, що за планом, за програмою треба дати дітям, не враховуючи вибір та бажання дитини. А на прикладі дитячого садка Німеччини ми бачимо зовсім іншу картину, де на першому плані стоїть ВИБІР ДИТИНИ. Змістом діяльності є те, що сьогодні й зараз цікавить дитину, а не виконання ПЛАНУ.\nЗвернемося до наболілого – підготовка дитини до школи. З системи дошкільної освіти виключили дітей сьомого року життя. Програмовий обсяг ліг на плечі дітей 5-6 років. Це було зроблено з метою розвантаження змісту програм 1 класу. В результаті словниковий запас завеликий – дитина не може засвоїти його, психологічно та фізично не готова. В садочку вчимо читати, рахувати, а в школі будемо гратися?! Відсутня логіка і наступність та перспективність у вимогах.\nЩодо молодих фахівців, яких катастрофічно не вистачає в садочках…Вони приходять із «застарілими» знаннями, що не відповідають швидкоплинності змін у світі. Я керівник, як «пташка з одним крилом» - хочу змін, але не можу їх здійснити.\nВалентина Давидченко, керівник ЗДО, м.Кропивницький\nДуже сподобалася в Німеччині співпраця заклад - батьки - діти. Кожен виконує свої функції й поважає всіх учасників навчально-виховного процесу: педагоги навчають дітей, діти з радістю граючись навчаються, батьки люблять і виховують своїх дітей та спільно з педагогами створюють гідні умови перебування дітей у закладі.\nТаким чином організувати роботу дошкільних закладів в Україні, на даний час, думаю, неможливо. Оскільки менталітет українців і німців різниться. Але деякі елементи організації роботи з дітьми можна використовувати й зараз, наприклад, спосіб вибору дітьми в якому гуртку займатися.\nНа мою думку, в нашому суспільстві дітям дошкільного віку дається мало свободи вибору, дорослі своєю гіперопікою не дають дітям отримати свій власний життєвий досвід та виробити свій власний алгоритм дій в різних ситуаціях, навчитися приймати рішення та відповідати за свої вчинки.\nІрина Шайнога, директор ЗДО м.Кропивницький\nУпродовж 2017 року ми провели локальне дослідження серед студентів денної і заочної форми навчання педагогічних вишів різних регіонів України (автори дослідження – Н.Гавриш, К.Крутій).\nМи вивчали особистісні і професійні цінності та переваги, наявність/відсутність життєвих принципів, установок, тобто найважливіших правил життя і професії майбутніх педагогів. То які ж цінності притаманні сучасному педагогу? Перша трійка цінностей студентів – ґаджети, міжособистісне спілкування, розваги…\nСпільність у смакових перевагах, улюблених і не улюблених заняттях, особистісних ціннісних пріоритетах опитаних можна пояснити впливом тривалого міжособистісного спілкування на формування особистісних уподобань.\nНа жаль, серед виявлених пріоритетів, книга як джерело духовності й мудрості посіла одне з останніх місць. Так само, як і націленість на особистісне зростання, освіту й самоосвіту, здоровий спосіб життя, сталий розвиток. Доволі низькими також виявилися й показники громадянської активності, суспільних інтересів. Тобто високі очікування щодо досягнення освітніх цілей не відповідають особистісним пріоритетам і ціннісним орієнтирам тих, хто має здійснювати освітню діяльність. А це вже створює ризики для позитивних перспектив системи освіти. Найприкріше те, що на відміну від методичної недосконалості, яка може бути ліквідована, мінімізована за допомогою різних форм методичної роботи, особистісні пріоритети, скривлені й спаплюжені цінності, виправити чи бодай змінити значно складніше.\nКатерина Крутій, докт. пед. наук, професор Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського\nЗараз творчий колектив під керівництвом Катерини Крутій завершує роботу над плануванням за програмою «STREAM-освіта, або Стежинки у Всесвіт». Крім інтеграції, про яку багато зараз говорять в контексті НУШ, ми закладали ще й такі моменти:\n• Індивідуальний підхід не тільки до дитини, а й до педагога — педагог також має мати вибір діяльності з дітьми, тому у педагога є можливість вибирати ті форми роботи з дітьми, які він вважає доцільнішими.\n• Перехід від тотальних занять до плавної зміни діяльності з малятами — таким чином ми не лімітуємо що і за скільки часу треба зробити, діти та педагог самостійно вибирають який розвиток отримає їх діяльність, скільки часу вона займатиме.\n• Вихователь має йти за дитиною — багато відкритих запитань, на які відповідь дітей передбачити неможливо, тож педагог і діти ведуть діалоги, обговорюють проблемні запитання. Важливим є вибір дітей та інтерес до діяльності: педагог має змогу заглибитися туди, де є підвищений інтерес у дітей.\n• У STREAM-освіті велике місце займає дослідницька діяльність та спостереження — передбачено багато дослідів, моделювання життєвих ситуацій, обговорення, вироблення правил безпеки, висновки тощо. Досліди є за абсолютно всіма напрямами — науки, технології, читання та письмо (робота над змістом тексту), інженерія, мистецтво, математика.\n• Незвично багато часу займає ознайомлення мистецтво — щотижня ми розглядаємо 1 картину та слухаємо музику. Таким чином розвивається емоційний інтелект дитини, її здатність до емпатії.\nМи уникнули штучного спрощення програм — знайшли можливість розповісти про складне просто — адже темп розвитку сучасних технологій вимагає й іншого рівня та темпу освіти.\nТаким чином ми йдемо у напрямі, близькому з колегами з Німеччини, але шляхи у нас дещо різні: напевно, так і має бути, адже ми схожі, але різні. Звісно, ми тільки на початку шляху, але вже отримано перші гарні результати. А підручник інтегрованого курсу “Я досліджую світ” (автори О. В. Волощенко, О. П. Козак, Г. С. Остапенко) йде у дуже схожому напрямі.\nІрина Стеценко, науковий співробітник Міжнародного науково-навчального центру інформаційних технологій та систем НАНУ та МОНУ, автор технології «Логіки світу», м. Київ\nНам не потрібно наздоганяти Німеччину, ми маємо своє. Але прислухатися, придивитися варто! І, дійсно, важливим є вибір шляху, яким ми ідемо, на ЩО орієнтуємося, які маємо цінності. Якщо будемо намагатись когось наздоганяти, - будемо робити копію, і ще копію, і ще копію чогось.\nВажливим все-таки є повернення до дитини, до її відчуттів, світосприйняття, до розуміння себе.\nОтже, новою цінністю має стати сама людина (у нас – дитина). Вихователь може «почути» дитину лише тоді, коли є можливість спілкування віч-на-віч, дивлячись в очі. Тому на 1 дорослого має бути до 5 дітей, а не 30, це однозначно. Тобто слід підійти кардинально до перебудови самої системи. Не може фізично вихователь чути, бачити й задовольнити потреби (навіть дати дитині можливість обрати вид діяльності) в групі із 30 дітей. Зрозуміло, що для порядку в цій ситуації є виправданим план, графік, розклад…\nЩодо студентів, майбутніх педагогів…У нас навіть студенти в ВНЗ та інститутах післядипломної освіти не можуть обирати курси, тему, викладача тощо. Все, що їм написали, вони мають «хотіти» почути та побачити.\nМи не повинні ставити щось одне пріоритетним, як наприклад зараз в НУШ – з усіх джерел звучить LEGO та «правильно» згруповані парти. Видається, що якщо без LEGO і парт, то Нова українська школа і не прийде?!\nІ перевірки, перевірки, перевірки. У нас є перевіряльники перевіряльників.\nТривалість заняття, його місце в режимному процесі – чи це є найважливішим?\nЩо цікавило дитину в той момент, коли вихователька запланувала і розповідає їй про річки нашої країни, а за вікном іде дощ?\nЗвичайно «копати потрібно глибше», - виходячи з того, кого, яку людину ми хочемо бачити у нашому суспільстві, і якою людина хоче бути сама, дивлячись на щасливих батьків та задоволених вихователів.\nМи не знаємо з чого почати зміни, звісно, кожен має із себе.\nДля педагога: він має бачити різні школи, різні методики, різні підходи до освіти. І це має бути ще зі студентських років. Практика, стажування мають бути збільшені й бути не формальними. Сутність: навчити педагога виховувати дитину самостійно, виходячи із суми отриманих знань, самостійно обирати технології, методи, прийоми, які є кращими для дитини.\n- Постає необхідність проводити психологічне тестування на професійну придатність, витривалість, стресостійкість.\n- Збільшити максимально кількість викладачів-практиків у вищих навчальних закладах.\n- Освітній процес для здобувачів освіти напряму "Дошкільне виховання" має бути побудований на тренінгах і практикумах на 50%!\n- Залучення працівників закладів дошкільної освіти до створення освітніх програм для навчання студентів. Щоб вони не були відірвані від життя.\n- Має бути змінена сама роль вихователя. Маємо підвести розуміння дітей та їхніх батьків, що не тільки вихователь має бути джерелом знань для дитини, а весь світ! Світ досліджень, пошуків, експериментів!\n- Поважати особистість дитини, її бажання, інтереси.\n- Вихователю навчитися поважати себе як самодостатню людину.\nНаталія Гагаріна, канд. пед.наук, старший викладач кафедри ДПО комунального закладу «Кіровоградський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти імені Василя Сухомлинського»,\nСвітлана Скуренко, методист кафедри ДПО комунального закладу «Кіровоградський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти імені Василя Сухомлинського»\nСвобода це про внутрішнє відчуття дитини, що на її вибір зважають, її чують, їй довіряють. Свобода це відповідальність. Дати дитині свободу - визнати, що вона вміє нею користуватися. Свобода не означає "роби, що хочеш". Свобода надається, зважаючи на вік дитини, прояви її самостійності. Кожній дитині свій час для отримання свободи. Не кожен дорослий вміє організувати свою свободу, то як цьому він навчить дитину? Не кожен дорослий готовий відпустити дитину у самостійний вибір. Свобода сьогодні в певних речах, повинна бути й завтра в цих речах свободою.\nСвобода вимагає від дорослого постійності та довіри. Свобода дає можливість дитині розкрити свій потенціал, зрозуміти себе та пізнати.\nПраво дошкільнят на повагу до їх індивідуальності.\nДорослі враховують вік та стать дитини. Спостерігаючи за дитиною, вивчають її вподобання, інтереси, можливості, здібності та нахили. Розуміють, що у дитини також може бути погане емоційне самопочуття, не змушують, якщо вона чогось не бажає, дитину питають та чують. В групі наявні іграшки для задоволення всіх індивідуальностей. Всі діти різні, тому не можна планувати роботу на завтра, взявши "золоту середину" групи. Наприклад, варто врахувати, що Павлік не любить сидіти за столиком, йому краще все вдається на килимку. То ж вихователь, маючи повагу до цього хлопчика, повинен прорахувати як він облаштує місце для Павліка. Тим самим покаже повагу і до Павліка, і продемонструє іншим, що кожен в групі має від нього повагу.\nДорослий, який боїться контролю, перевірки, ніколи не дасть дитині щирого відчуття довіри. Він може її зімітувати. Але, раптом чого, забере це відчуття, вимагаючи працювати за його вказівкою та шаблонами.\nДорослий, який не довіряє собі й не вірить у своїх дітей, не бачить їх успіхи та можливості, не зможе подарувати їм щире відчуття довіри.\nАле ж без довіри від дорослого діти не зможуть повірити в себе, почути себе та пізнати. Перший хто має проявити довіру до дитини - це дорослий, який дасть їй право на помилку, право на ще один шанс. Бо він дитині довіряє.\nАнна Тристан, директор Пирятинського закладу дошкільної освіти № 5 «Сонечко»\nНе можна не погодитись із думкою Анни Тристан. Цінність - це поняття, яке втілює значущість для людини та суспільства предметів і явищ соціального середовища. Як відомо, система ціннісних орієнтацій виступає «згорнутою» програмою життєдіяльності і служить підставою для реалізації певної моделі особистості.\nЦінності дошкільного віку складають психофізіологічні особливості дітей, які знаходять практичне відображення і свій життєвий сенс в організації і здійсненні освітнього процесу, проективної практичної діяльності щодо створення моделей дошкільної освіти, а також у різноманітних проявах дитячої субкультури – від дитячої словотворчості, дитячої магії, до будування халабуд тощо.\nПередусім, на мою думку, необхідночітко усвідомлювати, що для дитини дошкільного віку є цінним? Науковці сходяться на думці, що цінності, які супроводжують дошкільне дитинство, можна звести до наступного: осягнення й осмислення довкілля завдяки образному мисленню та уяві, що є підґрунтям казково-міфічного світосприйняття; підвищена рухова активність одночасно виступає і віковою цінністю дітей; особлива сприйнятливість і вразливість дитини завдяки взаємозв’язку емоційної та сенсорної сфер; домінування емоцій у світопізнанні, сприйнятті оточуючих людей і в спілкуванні з ними як підстава дитячої безпосередності, наївності, особливої довірливості, залежності від почуттів і на останок - природна емоційність дітей і відкритість Всесвіту.\nОтже, розуміючи всю складність формування цінностей дошкільного дитинства, слід привернути пильну вагу до тих, хто поруч із дитиною, на дорослих. А це і батьки, і родина (сестри та брати, бабусі, дідусі, інші родичі), і педагоги.\nПропозиції за наслідками круглого столу «Цінності в довкіллі України та Німеччини: пріоритети та механізми формування»:\n- Ознайомити з матеріалами про дошкільні заклади Німеччини батьківську громадськість та членів громадської організації «Батьківська рада». Особливо акцентувавши увагу на принципах довіри батьків дитини до педагога, який працює в дошкіллі. А також на те, що в садочках та в сім’ях Німеччини головний акцент робиться на розвитку самостійності дитини.\n- Ввести в практику в Україні при прийманняі дитини до дошкільного закладу укладати з батьками, або особами, що їх замінюють договір, де прописані обов’язкові до виконання умови не тільки зі сторони дошкільної установи, а й з боку батьків дитини (як то: чіткий час ранкового приймання дітей, терміни оплати за харчування, недопущення буллінгу працівників закладу батьками та ін.). При порушенні цих умов з боку батьків, дошкільна установа може розірвати угоду та відрахувати вихованця із закладу.\n- Впровадити в державі загальну програму повного забезпечення сучасними ігровими та дидактичними матеріалами Монтессорі, Вальдорфської педагогіки та ін.(за зразком НУШ), які б дозволили дитині займатись самостійними практичними дослідженнями навколишнього світу, спортивними та рухливими іграми впродовж всього часу перебування в садочку.\n- Ні в якому разі не відкидати досвід українського дошкілля, а доповнювати його елементами європейської педагогіки, не втрачаючи власну самобутність, адже у нас є свої традиційні цінності.\nЛілія Сорока, керівник ЗДО м. Кропивницький\n- Нам необхідні системні заходи з вивчення кращого досвіду Євросоюзу щодо організації роботи з дітьми дошкільного віку. Вивчаючи цей досвід, можна чітко визначити свої пріоритети, відновити найкраще, що загубилось в часі, на що треба звернути пильну увагу та повернути в практику. Нам є чим пишатись і що відновлювати.\nЯкі проблеми в нашій дошкільній освіті? Багато теорії, мало практики. Багато розмов, мало дій. Паперова і звітна робота є всюди (більшою/меншою мірою). Ми не знаємо законів та положень, а якщо знаємо, то не вміємо ними оперувати. Фінансування. Права педагога (останнім часом чути лише про обов’язки)\nЯкий досвід німецького дошкілля ми можемо застосувати в себе? Чому багато наших педагогів так бояться давати дітям вилки (не кажучи вже про ножі), хоча німецькі колеги повністю довіряють дітям і дають можливість ще з дошкільного дитинства здобути досвід роботи з ножами, пилками, молотками та цвяхами, саме для цього створені спеціальні майстерні в дошкільних закладах. Річ у тому, що в наших дітей щільні рамки так званої свободи. Складається враження, що дитина не має права впасти, набити шишку, розбити коліно чи порізати пальчика. Назріває питання: а як же тоді досвід? Як же тоді самостійність? (звичайно, наші діти їдять, одягаються, ліжка застеляють самі…а самообслуговування хіба ще не містить в собі й вміння приготувати собі бутерброд, самостійно порізати яблуко?)\nНеобхідно крок за кроком змінювати свідомість свою та батьків. Дорослі повинні нарешті зрозуміти, що свята, які проводяться в дитячому садку, повинні відбуватися за участі батьків та дітей (а не бути свого роду театром для батьків). Діти не тільки мають право, а й повинні рухатися (без страху розбитих колін та зчесаних ліктів) без обмежень та настанов (не бігай, не стрибай і тощо). Будні в дошкільних закладах не повинні нагадувати радянську школу (півдня заняття). Проте, це не є головною проблемою. Найбільш гострим питанням наразі є кількість дітей в групах (більше, ніж вимагають норми, зазвичай) та нестача педагогів (саме тому на посаду вихователя беруть людей без відповідної освіти, тому що – банально, нема кому працювати).\nНімецькі колеги чудово придумали з напрямками роботи в дитячих садках: їх обирають педагоги, які керуються своїми уподобаннями. Простіше кажучи, вихователі вчать дітей тому, що люблять самі (співають, танцюють, готують їжу, вчать математики). Аргументують це тим, що педагог добре дитину може навчити тільки в тому випадку, якщо він любить ту справу, якій навчає.\nАнастасія Рибалка, вихователь-гувернер, м. Богопіль, Миколаївська область\n- На мою думку, педагогам закладів дошкільної освіти треба змінити свої погляди на тих, хто приводить до них дітей, а саме - на батьків. Передусім, це особистості зі своїми світосприйманням, цінностями, релігійністю, освітою тощо. Думати, що можна змінити свідомість дорослої людини – це хибний шлях. Слід уникати як у мовленні, так і в думках термінології радянської педагогіки – «робота з батьками», «суспільне дошкільне виховання». Із батьками слід взаємодіяти, а не працювати. І головне – не передавати функції виховання суспільству. Це – прерогатива та обов’язок батьків! А от допомогти, підказати, проконсультувати – це треба робити педагогам. Так, це довготривалий процес, але він того вартий!\nЧим керуються люди при прийнятті будь- якого рішення в житті? Знаннями? Уміннями? А можливо навичками? Чому бачачи якийсь прояв будь-якої форми насилля, несправедливості з 10 людей 1-2 зреагує і прийме якісь дії, а всі інші зроблять вигляд, що не бачили і не чули? Цінності постають перед нами в новому прояві і потреба саме в ціннісному вихованні є нагальною. На превеликий жаль, саме багато батьків і навіть педагогів не хочуть це зрозуміти і вслухатись. Саме з батьками я почала спілкуватися про цінності, нашу роль (дорослих) у їх формуванні. Найбільш мене приголомшив вислів "Нам дуже цікаво побачити те, про що ви кажете, і це є дуже добре, що там до дитини так відносяться, але ЦЬОГО НЕ ТРЕБА РОБИТИ З НАШИМИ ДІТЬМИ. МИ ДО ЦЬОГО НЕ ГОТОВІ. Нам добре так, як є тепер!". І тут у мене закінчились слова.....Я відразу запропонувала зустріч з усіма батьками щодо обговорення питань цінностей. Дуже маю надію на те, що я знайду ті аргументи, які сколихнуть їхню думку про дитину та її потреби в дошкільному віці. Але, нещодавно, спілкуючись в автобусі з жінкою на тему освіти, вона сказала : "Коли нас в школі били, тоді ми й знали, а тепер із тією свободою діти лізуть на голови вчителям і батькам". Запитавши її, чи вона б хотіла, щоб її дитину в школі били вона відповіла: "Так, але тоді, коли вона б не слухала і не виконувала завдань вчителя". Я не знаю, чи то лиш у нашому регіоні така ворожість до змін в освіті, але вона є дуже лякаючою і зневірливою. Про які цінності в даному випадку можна говорити? У нас є одні дорослі які лиш згадують як було "тоді" добре, інші - займаються задоволенням власних потреб, а також є діти, які від нестачі уваги з боку дорослих занурюються у світ гаджетів і онлан-відносин. А багато педагогів прикриваються лише гаслами свободи, довіри та вибору, але навіть не задумуються над власним місцем у їх формуванні. Чого нам очікувати ??? Важким є той шлях "білої ворони"... Дуже маю надію на те, що доживу до того часу, коли це запрацює і буду пишатися тим, що приклала якусь малесеньку частинку до цієї освітньої "революції".\nМарія Копанич, вихователь Сімерківського ЗДО, Закарпатська область.\nОбговорення показало, що ще радянських часів у нас існують певні стереотипи побудови освітньої системи та вкрай консервативні погляди батьків на виховання дітей під час їх перебування в дитячому садочку, які заважають модернізації вітчизняного дошкілля.\nНаприклад, у Німеччині відсутнє поняття «готувати» дитину до школи в нашому розумінні цього терміну. Там дитячий садок створено не для підготовки до школи, а для «проживання» дошкільнятами щасливого дитинства…. Для прояву індивідуальності, здійснення вибору, формування смаку, світобачення, поваги та толерантності до інших.\nДитячий письменник Самуїл Маршак писав про це так:\nЦінності є основою педагогічної системи будь-якого закладу освіти.\nВикористання вибраних цінностей, як компаса з довічним терміном служби для прокладання «маршруту» руху, має враховувати наступне:\n1. Перехід до «освіти, що ґрунтується на цінностях(Values Based Education)» є сучасним трендом розвитку освітніх систем, тож і в нас має відбутись перехід від зовнішніх факторів розвитку усіх ланок освіти до таких «внутрішніх факторів» як цінності, мотивація тощо. Заснована на цінностях освіта є ефективним шляхом виховання активних, відповідальних, миролюбних, мужніх, чесних, співчутливих і дбайливих громадян.\n2. В Україні здійснення «освіти на основі цінностей» не є чимось принципово новим. Знаменита фраза щодо засіву «розумного, доброго, вічного» і націлює школу саме на процес здійснення ціннісного орієнтування. Сьогодні школа має активно робити внесок у подолання кризи цінностей у нашому кризовому суспільстві, у розв'язання проблеми девальвації та підміни цінностей.\nАдже зрештою місія будь-якої школи полягає у здійсненні ціннісного орієнтування учнів, а все інше – лише інструментарій для того, щоб допомогти кожному учневі «бути якомога кращим».\n3. Перш за все має відбутись перехід до управління на основі спільних цінностей у закладах дошкільної освіти. Це створить ефективний інструмент, що дозволить реалізувати там значущі й успішні перетворення.\nДля того, щоб впровадити в сприйняття співробітника загальні цінності, як необхідний інструмент взаємодії усіх співробітників треба пройти три стадії:\nСтадія 1. Вибір загальних цінностей(вироблення спільного переліку цінностей).\nСтадія 2. Утвердження загальних цінностей(для цього має відбутись викорінення негативних стереотипів, утвердитись адекватне розуміння обраних загальних цінностей, процес прийняття будь-яких рішень має ґрунтуватись на загальних цінностях тощо).\nСтадія 3. Впровадження управління заснованого на цінностях(впровадження в повсякденну роботу будь-якого працівника правил прийняття рішень на основі загальноприйнятих цінностей, усвідомлення кожним співробітником, що від нього і саме від нього залежить процес впровадження такого типу управління тощо).\n4. Дитиноцентризм як цінність декларується практично в будь-якому дошкільному закладі, але… а педагогіка дитиноцентризму далеко не завжди стає провідною. Управління на основі цінностей - це, перш за все, реальні справи. Дитсадочок – це місце, де дитина вперше стикається з державою і соціумом. Тож, закладені там ціннісні орієнтації відіграють фундаментальну роль в її подальшому житті.\n5. Слід нарешті відмовитись від традиційних підходів, ще радянських «виховання» дитини за допомогою усіляких «заходів». Натомість має бути сучасна система ціннісного орієнтування. Саме на це і націлює нас знаменита фраза щодо засіву «розумного, доброго, вічного».\n6. Необхідний пошук ефективних форм «трансляції» сенсів і цінностей у дошкільних закладах освіти. Традиційні монологічні форми «трансляції» цінностей у школі приречені на невдачу. Успішними можуть бути діалогові форми, адже справжній розум – це відкритий розум, який знаходиться в процесі саморозвитку.\n7. Свобода як базова цінність у сфері освіти. Якщо більшість українців назве свободу визначальною цінністю, наше суспільство стане зовсім іншим. Свобода завжди має мету. Мета — це розвиток. Підтримувати та розвивати індивідуальність кожного.\nСвобода в дошкільному закладі починається з можливості вільно обирати ту чи іншу діяльність, самостійно приймати рішення, незалежності та самостійності. Для цього треба організувати виховний процес, надаючи дитині необхідну свободу та право вибору.\n8. Особиста гідність як базис до повноцінного життя без якого неможливий ніякий розвиток. звичка поважати людей, починаючи з дитсадочка… Дитина не народжується злою чи доброю, чесною чи аморальною. Якою вона стане, залежить від умов, в яких вона опиняється. Саме в дошкільному віці важливо дати поштовх розвитку таких базових цінностей особистості як милосердя, щирість, доброта, великодушність, справедливість, чесність, толерантність...\n9. Оптимальною є ситуація, коли відбувається об'єднання зусиль із сім'єю в створення єдиного соціокультурного контексту(ціннісного поля) для виховання і розвитку дитини (соціокультурного виховного простору «Дитячий садок - сім'я»). Тоді можна, уникаючи ситуації «лебідь, рак і щука», вести цілеспрямований розвиток ціннісно-смислової сфери особистості дошкільника, пройти шлях від соціальних емоцій і моральних почуттів до появи перших моральних уявлень і далі - ціннісних орієнтацій.\n10. Вкрай необхідно налагодити партнерську взаємодію закладу дошкільної освіти та родини у формуванні цінностей дитини. Слід усіляко заохочувати безпосередню участь батьків у житті дитячого садка, як це роблять у Німеччині, де є культура взаємодії й середовище сприяння, зокрема і практика залучення додаткових коштів на потреби закладу за допомогою різноманітних акцій, участь батьків у благоустрої території закладу тощо.\nУправління на основі цінностей та реальне ціннісне орієнтування на етапі дошкілля і на подальших етапах здобуття освіти, - це не декларації намірів, а перш за все, справи, вчинки людей. Тож на рівні закладу освіти необхідно вести постійний творчий пошук шляхів та механізмів формування цінностей у дітей дошкільного віку.\nЗміни в дошкілі України є не простим викликом, але дорогу здолає той, хто йде.


Ігор Процай: Всі мають працювати для спільної перемоги і всіляко сприяти максимальному забезпеченню наших захисників - Європейська Солідарність – Полтавська територіальна організація\nНагадаємо, Ігор Процай просив надати відповідь щодо того, коли були проведені останні сесії ради, та чи були виділені кошти на територіальну оборону, звіт про особисті кошти, які голова виділив на територіальну оборону чи на волонтерську діяльність.\nТакож виникли питання і щодо того, чи готова громада до можливих руйнувань, внаслідок російської агресії, чи були проведені відповідні консультації та наради з профільними фахівцями.\nОкремо Ігор Процай просив відзвітуватися про стан сховищ та укриттів на території громади.\nТакож одним з питань у депутатському запиті є ситуація з кадрами в органах місцевого самоврядування. Зокрема, чи була проведена ревізія ключових посад, та чи усунені від виконання службових обов’язків тих, хто має родинні чи ділові стосунки з особами, яких звинувачують у державній зраді та співпраці з окупантами.\nНа жаль, у відповіді на запит не було надано жодних конкретних відповідей.\nМи в «Європейській Солідарності» вважаємо, що в цей час, коли російські окупанти нещадно бомблять наші міста, всі мають працювати для спільної перемоги і всіляко сприяти максимальному забезпеченню наших захисників.


17 Липень 2017 | Парламент підтримав урядову пенсійну реформу...(детальніше)>>>\n13 липня Верховна Рада підтримала у першому читанні урядовий законопроект, який дає старт масштабній пенсійній реформі. Урядова реформа – це п’ять простих, але надважливих кроків.\nПерший - усунення дискримінації за роком виходу на пенсію. Від 1 жовтня пенсії будуть перераховані відповідно до зростання середньої заробітної плати. Такого перерахунку не здійснювали п’ять років. Тому розмір виплат за однакової кількості страхового стажу та заробітку у пенсіонерів, які вийшли на пенсію в різні роки, може відрізнятися в 2,5 рази.\nПісля осучаснення приблизно 1,3 млн українців матимуть до своєї пенсії щомісячно до 200 грн. Для 1,2 млн підвищення становитиме від 200 до 500 грн. Два мільйони отримають підвищення 500–1000 грн. І ще понад 1,1 млн українців матимуть більше 1 000 грн щомісячної доплати.\nДругий крок - збільшення вже від 1 жовтня мінімальної пенсії – до 1 373 грн. Як результат – зростання виплат цьогоріч торкнеться майже 9 млн з-поміж 12 млн пенсіонерів.\nЧетвертий крок - скасування від жовтня 15-відсоткового зниження пенсій тим, хто продовжує працювати.\nП’ятий крок – ліквідація дефіциту Пенсійного фонду. У цьому році дефіцит Пенсійного фонду становить 141,3 млрд грн, або майже половину від потреби. При цьому майже 80% пенсіонерів живуть за межею бідності.\nУряд ставить амбіційне завдання: до 2024 року зробити Пенсійний фонд бездефіцитним. Це означає, що у Фонду з’являться можливості інвестувати в підвищення пенсій. А відтак, і в якість життя українських пенсіонерів.


ПРО ЩО ГОЛОВА КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОДА РОЗМОВЛЯВ З ЛИТОВЦЯМИ |\nПРО ЩО ГОЛОВА КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОДА РОЗМОВЛЯВ З ЛИТОВЦЯМИ\n“Ми хочемо щоб бізнес працював і розвивався, платив податки і гідну зарплату”. На цьому наголосив голова обласної державної адміністрації під час зустрічі керівників провідних сільськогосподарських підприємств області із почесним консулом Республіки Литва в Україні Євгенієм Лавровим.\n– Ми очікуємо найближчим часом створення нової фінансової структури. Лише вона матиме дозвіл спілкуватися із бізнесом, а не різноманітні перевіряючи та правоохоронні органи. Спілкуватиметься ця структура із бізнесом буквально по кількох позиціях: сплата податків і виплата заробітної плати найманим працівникам. Інших питань до бізнесу не повинно бути, – наголосив голова облдержадміністрації. –Ми хочемо щоб бізнес працював, розвивався, платив податки та гідну заробітну плату робітникам. Сергій Кузьменко переконаний, що законодавці підтримають ініціативу Президента України і найближчим часом ми матимемо реформаторський закон для бізнесу.\nТакож він сказав і про ініціативу стосовно наділення об”єднаних територіальних громад правом управляти свої земельними ділянками у межах громад, що стане стимулом розвитку громад і стимулом розвитку фермерства. За Держгеокадастром має залишитися функція наповнення реєстру даних про земельні ділянки.\nвладаЄвгеній ЛавровСергій Кузьменко\n« У ДВОХ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ПІДРОЗДІЛАХ ПОЛІЦІЇ ОБЛАСТІ ПРИЗНАЧЕНО НОВИХ КЕРІВНИКІВ\nЗЛОВМИСНИКА, ЯКИЙ ПОРАНИВ НОЖЕМ ПОЛІЦЕЙСЬКОГО У КРОПИВНИЦЬКОМУ, ВИПУСТИЛИ ПІД ДОМАШНІЙ АРЕШТ »


З Днем українського козацтва, Катеринопіль! Про Катеринопіль\n14.10.2020 14.10.2020 Юрій Григор'єв 1 коментар Гризло, Катеринопіль, козацтво\nКатеринопіль справедливо може займати почесне місце в історії, якби не одне “але”. Це “але” – злочинна пропаганда московитів. Як і в часи радянської окупації, так і сьогодні, найкращі сторінки історії Катеринопільщини поливаються брудом тими людьми, які й палець об палець не вдарили, аби зробити щось для Батьківщини.\nВідзначаючи 14 жовтня — важливо підкреслити декілька моментів:\nУ Катеринополі десятки людей, що брали участь у російсько-українській війні на Донбасі. Всі вони потрапили на фронт у різний спосіб — кого призвали, хто добровольцем, але саме вони є спадкоємці козацького духу, а не ті, що тільки вміють критикувати ветеранів війни.\nНаше містечко відоме не тільки тим, що Калниболотський курінь був на Запорізькій Січі, а й тим, що у нашому краї зародилося Вільне козацтво, яке очолював Семен Гризло. Між іншим, який ще досі піддається критиці різноманітними політичними повіями.\nНа Катеринопільщині, як і по всій Черкащині, була дієва мережа українських націоналістів у часи німецько-радянської війни. Наше населення мало тоді привітне ставлення до УПА, чим користалися окупанти з НКВС, які переодягалися в українських партизанів та чинили злочини проти українців.\nПам’ятати про роль християнства потрібно, адже саме воно зазнало терору під час приходу більшовиків на Катеринопільщину. Не ковбасу принесли червоні, а зруйнували церкви у центрі Катеринополя.\nВажливо пам’ятати, що ми є нащадками козацької слави, а ще більше боротьби, а не ходячими шлунками, які тільки і вміють, то критикувати свою історію.\nЗ часом молоде покоління змінить ситуацію та виправить становище історичного значення козацтва на цих землях, адже розраховувати на те, що велика частина українців відмовиться від комуністичної баланди — не можна.\nРекомендуємо прочитати цікаву статтю про козацьких переселенців на українські землі Кубані. Все ж не кожне місто має свої поселення-колонії, а Катеринопіль має. Можливо серед даного списку ви зустрінете своїх пращурів. Читати статтю тут: Наше на Кубані: список перших поселенців із нашого містечка\n← Катеринопіль напередодні виборів: частина мешканців три доби без водопостачання\n“Моя мета — утвердження та розбудова Катеринопільської громади” – Микола Ткаченко (Інтерв’ю) →\nOne thought on “З Днем українського козацтва, Катеринопіль!”\nСповіщення: З Днем Гідності та Свободи! - Про Катеринопіль


У Кишинській школі відкрили пам'ятник Тарасу Шевченку - Олевська ОТГ\n21 травня, коли вся Україна відзначає День вишиванки, в селі Кишин відбулось урочисте відкриття пам’ятника Тарасу Шевченку. Його встановили у центральному холі загальноосвітньої школи села.\nДиректор школи Сергій Кравченко, якому належить ініціатива встановлення монументу, привітав присутніх зі святом та прокоментував: «Сьогодні на базі школи ми відкриваємо пам’ятник Тарасу Григоровичу Шевченку – нашому ідейному натхненнику, нашому народному символу. Тут він показаний такий сучасний, обов’язково у вишиванці та Кобзарем. Орнамент цієї вишиванки – це орнамент нашої території».\nТакож він додав: «Хочу подякувати тому, хто допоміг втілити цю ідею: голові Олевської ОТГ Олегу Васильовичу Омельчуку, його першому заступнику, депутату обласної ради Ніколайчуку Олександру Володимировичу, ми постійно з ним комунікували, допомагав він, підказував. Дякуємо також Радикальній партії, в особі депутата обласної ради Сергія Михайловича Крамаренка і голови Олевської Радикальної партії Рабоша Володимира Олексійовича. Висловлюю подяку також міському відділу освіти за їхнє розуміння, підтримку. Велике дякую нашим приватним підприємцям, однодумцям, які морально підтримували, які підтримували фізично – це Павленко Василю Михайловичу і Шепетьку Петру Григоровичу. Звичайно, найбільшу подяку хочу висловити тій людині, яка цю ідею своїми руками зробила реальною – нашому місцевому краєзнавцю, скульптору, викладачу історії Олевського професійного ліцею Павленку Олександру Юхимовичу. Знаю, як він це все проймав через себе, доводив справу до кінця. Величезне Вам дякую».\nПрисутній на заході заступник міського голови Олександр Ніколайчук повідомив: «Дозвольте від імені міської ради привітати всю вашу команду, директора, Олександра Юхимовича. Символічно, що сьогодні, на День вишиванки, ми проводимо, хоч і у вузькому колі, патріотичний захід».\nОсвятив пам’ятник отець Борис, настоятель Свято-Троїцької церкви. На завершення офіційного заходу присутні продекламували вірші Тараса Шевченка.\nВідео “Весна в Олевську”


У Білому домі можуть запросити Путіна на саміт G7 - новини ZIK.UA\nНовини » Світ пʼятниця, 18 жовтня, 2019, 08:59 126 Читать эту новость на русском\nАдміністрація США може запросити на наступний саміт країн Великої сімки (G7) президента Росії Володимира Путіна.\nПро це сказав у четвер, 17 жовтня, виконуючий обов’язки шефа апарату Білого дому Мік Малвейні під час пресконференції, – повідомляє DW\nЗа його словами, Сполучені Штати, як країна-господар проведення зустрічі найрозвинутіших демократичних країн, матиме прерогативу запросити російського президента на цю зустріч, передає агенція новин dpa. Він також повідомив, що зустріч глав держав та урядів країн Великої сімки відбудеться з 10 по 12 червня 2020 року в штаті Флорида в курортному готелі Trump National Doral Golf Resort, що належить американському президенту.\n«Наскільки я розумію, як працює G7, в будь-якому випадку там будуть і інші лідери», – пояснив Малвейні, цитує агенція новин «Інтерфакс».\nВін зазначив, що дискусії про відновлення формату G8 – тобто за членства Росії у клубі – тривають, а присутність РФ на наступному саміті G7 може стати кроком до відродження G8. «Я думаю, що в контексті дискусій щодо того, чи будемо ми перетворювати G7 в G8, це (участь РФ в саміті G7 2020 року. – Ред.) могло б бути проміжним кроком», – додав він.\nТак, приміром, президент Франції Емманюель Макрон зазначив, що Росії потрібно буде дати можливість повернутися тільки після вирішення української кризи. При цьому Макрон підкреслив, що країна-організатор саміту має право запрошувати на нього гостей, в тому числі – лідерів країн, що не входять в G7.\nКанцлерка ФРН Ангела Меркель зі свого боку вказала на необхідність успіхів в реалізації «мінських домовленостей», а британський прем’єр Борис Джонсон також висловив думку, що умови для повернення Росії в G8 досі не можуть вважатися виконаними.\nНагадаємо, ранше повідомляли, що Дональд Трамп розповів, що роздумує над можливістю запросити Володимира Путіна на саміт Великої сімки у 2020 році в США.


Суддя просить адвоката Януковича зупинитися, бо не можна “виступати вічно” – Новинарня\nHome / Україна / Межа закону / Суддя просить адвоката Януковича зупинитися, бо не можна “виступати вічно”\nСуддя просить адвоката Януковича зупинитися, бо не можна “виступати вічно”\nГоловуючий суддя у справі про держзраду екс-президента Віктора Януковича Владислав Дев’ятко нагадав платному адвокату Януковича Олександрові Байдику, що стадія судових дебатів не може тривати вічно.\n“Сторона захисту звертається до суду із клопотанням щодо відновлення з’ясування обставин”, — сказав Байдик.\nВін знову нагадав, що суд із 144 свідків, про допит яких раніше просив захист, задовольнив клопотання про допити лише 43 свідків.\nТакож Байдик знову згадував покази тих свідків, які не були допитані в суді.\nТак само Дев’ятко, звертаючись до адвоката, наголосив, що “не потрібно зачитувати показання, які ми не досліджували”.\n“Суд ухвалив в поновленні судового слідства по даній справі відмовити. Суд пропонує завершити вам свою промову. Не потрібно побоюватися, що ми якимось чином будемо обмежувати в праві Януковича звернутися до суду з останнім словом. Просто те, що зараз відбувається, суд сприймає як просте ваше небажання закінчувати промову. Позиція захисту не може полягати у вічному проведенні судових дебатів. Так, суд не може обмежити вас у часі виступу, але ви не можете вічно виступати”, — уточнив Дев’ятко.\nПісля цього Байдик заявив вже третє за день клопотання про поновлення судового слідства і попросив суд залучити до матеріалів справи ще низку документів.\n“Суд ухвалив у задоволенні клопотання Байдика відмовити”, — наголосив Дев’ятко.\nПісля цього адвокат попросив про перерву до 15:00, оскільки він має бути у понеділок ще на двох судових засіданнях.\n“Суд нікуди не поспішає і лише за те, щоб Байдик якісно завершив свою промову. Перерва до 15:00”, — підкреслив Дев’ятко.\nЯк повідомляла “Новинарня”, 18 липня суддя у справі про державну зраду екс-президента Віктора Януковича Владислав Дев’ятко заявив, що суд перейшов до судових дебатів, і що вони розпочнуться 30 липня.\nСудовий процес у цьому провадженні почався в Оболонському райсуді у травні 2017 року.\nСуддя Дев’ятко вже оголошував про перехід до дебатів – 19 квітня.\nЗахист Януковича неодноразово вдавався до затягування цього процесу, зокрема через відкликання адвокатів.\n30 липня Оболонський районний суд Києва переніс початок судових дебатів у справі про держзраду Януковича у зв’язку з тим, що не прийшли адвокати обвинуваченого.\nДебати фактично почалися 16 серпня. Цього дня представник прокуратури у своєму виступі попросив засудити екс-президента до 15 років тюрми.\nПід час перерви в суді виникла сутичка, спричинена платним адвокатом з об’єднання Aver Lex Віталієм Сердюком. Саботуючи дебати, він намагався заблокувати залучення судом безоплатного адвоката Юрія Рябовола.\nПісля цього прокуратура відкрила справу проти адвокатів Януковича.\nЯнукович не виступив з останнім словом у суді: засідання перенесли


Квартира 0201 | Львів | Мережа апартаментів TRUST\nКвартира Львів подобово по вул. Площа Ринок, 8\nОренда двокімнатної квартири в центрі міста за адресою площа Ринок, 8. Будинок побудований в готичному стилі, в XIX столітті будинок був капітально перебудований в стилі ампір, від початкового готичного будови зберігся цоколь і підвальні приміщення, в яких зараз розміщена ванна кімната.\nКожен клієнт який вибирає наші апартаменти, отримує безліч приємних доповнень. Ми представляємо засоби особистої гігієни для кожного нашого гостя, зручні тапочки, затишна ліжко, банні рушники. Міні бар в вигляді чаю і кави так само входить у вартість апартаментів. Безкоштовний Wi-Fi і наявність всієї техніки передбачено за замовчуванням.\nУкраїна, місто Львів, вулиця Площа Ринок, 8\nУнікальна квартира, за місцем положення краще не придумаєш, на головній площі і туристичній точці Львова.\nВанна кімната знаходитися в кам'яному підвальному гроті дуже цікаво і специфічно, особливо, на мою думку, стильно по Львівськи.\nРозташування квартири не може бути краще, вона знаходиться на Ринковій площі в безпосередній близькості від знаменитої копальні кави.\nЗатишно і чисто, ванна красива.\nЯ рекомендую вам це місце, тому що воно відмінне!\nВідмінне розташування в центрі Львова (сам багатоквартирний будинок має цікаву історію).\nВанна кімната приголомшлива - як на картинках. Я б порекомендував це місце всім для коротких вихідних - це відмінна відправна точка для огляду визначних пам'яток. Єдина невелика проблема - вхід у двір - він може бути чистіший і яскравіший, але з іншого боку - в цьому принадність старих будівель.\nВідмінне розташування, цікава ванна кімната.\nГосподар дуже швидко відповість на всі запитання.\nПросили виїхати пізніше - і з цим проблем не було.\nЦе був прекрасний час, щоб зупинитися в цій прекрасній квартирі в самому серці такого чудового міста Львова.\nСергій був дуже корисним. Ще ми приїхали о 2 годині ночі, адміністратор зустрів нас перед дверима і вітав у квартирі. Велике тобі спасибі!\nВідмінна квартира, на площі. Ванна взагалі ексклюзив в підвалі серед камней. Дуже вражає.\nВсе чисто, безперечно.\nВсе заявлене збігається. Спасибі!!\nВсе відмінно і дуже сподобалося.\nЧи не вперше вже знімаємо житло у цій компанії.\nРозташування максимально в центрі. Дуже цікаве рішення з санвузлом в підвалі, досить мальовничо)) В загальному все сподобалося, повернемося ще.\nДуже сподобалися апартаменти, красиво, все чисто, по приїзду нас чекала пляшка вина, велика ванна, світла і затишна квартира, дуже не звично виходити з квартири, і відразу опинитися біля Ратуші.\nСергій і Антон дуже гостинні, обов'язково приїдемо ще.\nМи чудово провели час в апартаментах, не вагаючись, замовимо додаткове перебування в наступний раз, коли ми будемо в місті. Сергій був відмінним господарем і швидко відповідав на всі повідомлення і запити. У нього не було ніяких проблем з нами, реєструючись в 4:00 ранку. Розташування будинку також було ідеальним, ви будете задоволені перебуванням тут.\nРозкішні апартаменти! Квартира дуже тепла, чиста і простора.\nОселився на наше прохання в 10 ранку. Особливо порадувало наявність міні-бару, тапочок і всього туалетного приладдя. Обов'язково повернуся до вас на новорічні свята) Величезне спасибі за теплу гостинність :)\nквартири у львові зняти\nквартира в львові


На вулиці Липова Алея провалився сміттєвоз з львівським сміттям (ФОТО) - 032.ua\nНа вулиці Липова Алея провалився сміттєвоз з львівським сміттям (ФОТО)\n12:59, 4 квітня 2017 р.\nСьогодні, близько 8:00 на вулиці Липова Алея провалився сміттєвоз.\nПро це написали очевидці у групі Варті-1.\nЯк зазначили у прес-службі ЛМР, зараз на місці події працюють комунальні служби.\nЗа результатами попереднього обстеження фахівців ЛМКП «Львівводоканалу» на місці провалу сміттєвоза на вул. Липова Алея (орієнтовно №1 або 5) немає мереж каналізації та водопроводу, які б перебували на балансі підприємства.\nЯк зазначив Олексій Карнаушенко, директор ТзОВ «Грінера Україна» замовили техніку, щоб витягти сміттєвоз.\nНачальник ГУ Нацполіції Львівщини прокоментував бійку на Левандівці (ФОТО)\nЗа вчорашній день зі Львова вивезли сміття лише з 18 майданчиків\nФасадник в компанію Ізотеп


На прибирання "Жовтня" вийшли активісти — Информ Киев\nНа прибирання "Жовтня" вийшли активісти\nІніціативна група організувала прибирання в кінотеатрі " Жовтень "і на прилеглий до нього території. На цей захід зібралося безліч людей, їм вдалося розчистити приміщення, яке було охоплено вогнем. Але зал, який став осередком займання, чіпати поки не стали.\nСьогодні в згорілому кінотеатрі активісти навели порядок. Всього, для участі в цьому заході зібралося кілька сотень людей. Вони очистили від наслідків пожежі практично все територію на третьому поверсі. Все сміття зібрали в мішки і винесли з приміщення. Те ж саме зробили з меблями. Вона сильно зіпсована, в випадки відновлення кінотеатру доведеться закуповувати нову.\nНа акцію з прибирання навіть з'явився один з народних депутатів. Незважаючи на значні розміри будівлі, прибирання завершилася відносно швидко. Це пов'язано зі значною кількістю людей і їх активністю. Зал на поверх нижче не стали чіпати. Саме в ньому і почалося загоряння.


«А краса Її возведена у абсолют…» – Boomplus\nУ Львівській національній галереї мистецтв імені Бориса Возницького зберігається чимало скарбів. І далеко не всі вони приховані – чимало все ж доступні нам з вами, лише потрібно знайти час, щоб відвідати музей і там зустрітися з прекрасним. А вибирати є з чого! Сьогодні хотів би звернути вашу увагу на неймовірної роботи «Портрет імператриці Єлизавети Австрійської» пензля знаного художника Георга Рааба. Його ви можете відшукати в основній експозиції відділу «Музей європейського мистецтва ХІХ – ХХІ ст.».\nІмператрицю більше знають в усьому світі за її пестливим іменем Сісі. Саме так вона закарбувалася у пам’яті широкого загалу завдяки белетристиці. Проте правда часто є куди цікавішою за вимисел та романтизовані байки! Отож, що за гордовита красуня, а заразом і неймовірно романтична жіноча натура ховається за таємничою посмішкою та розкішшю золоченої різьбленої рами?\n«Coronas ingenium sapientia, pulchritudinem, bonitatem», що можна перекласти як «коронує вінець мудрості, краси й чесноти». Все це про неї – Єлизавету Австрійську – Сісі. З портрета на нас дивиться дуже вродлива жінка з розкішним волоссям у коштовній короні-діадемі. Її біла сукня розшита золотом, а її вроду підкреслюють глибокого зеленого кольору смарагди, стилізовані під квіти гірського едельвейса, та живе листя водяного латаття з тугими бутонами квітів. Усе це зайве нагадує, що перед нами не просто аристократка, а особа імператорської крові, яка вже виявила нам милість, звернувши свій погляд на нас.\nВесілля Сісі та Франца Йосифа І відбулося у Відні – майбутня імператриця була в рожевій сукні, розшитій сріблом, а її голову прикрашала діамантова діадема. Разом із Францом Йосифом вони їхали вулицями Відня у золоченій кареті, розписаній ще Рубенсом.\nОдним із міфів є те, що Сісі була люблячою матір’ю. Молода імператриця віддавала перевагу авантюрним подорожам на противагу нудним протокольним зустрічам при дворі. Тому у Відні «застати її вдома» було справою нелегкою. Навіть на Різдво імператриця Єлизавета могла не повертатися додому два, а то й три роки поспіль. Єдине сімейне фото, яке збереглося до наших днів, це світлина 1859 року. На ній Сісі тримає на колінах свого сина Рудольфа, такого довгоочікуваного спадкоємця престолу. Останнім часом дослідники все частіше стверджують, що навіть ця світлина – своєрідний «фотошоп» того часу і що постать Сісі додана умілим фотомаестро, щоб у придворних все ж склалося враження, начебто сім’я імператора – надійний оплот традиційних цінностей.\nІмператриця мандрувала зі своєю свитою у складі 70 осіб. У її розпорядженні був особистий потяг. Спланувати її подорож було «випробуванням нервів», адже вона завжди спонтанно змінювала плани. Навіть цісар не завжди знав, де саме зараз перебуває імператриця, тож якось довелося перенести відкриття Віденської опери через її спонтанну відсутність.\nВідомо, що Сісі обожнювала морські вояжі. Випробовувала власний характер і нерви різними способами. Наприклад, коли на морі був шторм – усі придворні з її супроводу страждали на «морську хворобу», а імператриця в цей час кидала виклик стихіям – вона вимагала, щоб її прив’язували до крісла у спеціально сконструйованій скляній каюті, де вона перебувала сам на сам із бореями, хвилями та блискавицями. Мала власну розкішну віллу на острові Корфу, яку вважали чи не найрозкішнішою літньою острівною резиденцією у світі. 1888 року під час однієї з мандрівок Сісі зробила собі татуювання якоря на плечі – кажуть, це стало справжнім шоком для цісаря, а от молодша донька імператорської сім’ї залишила у своєму щоденнику запис про те, що це «доволі оригінально».\nОсобливою гордістю імператриці була її непересічна краса. Особливо Сісі доглядала за волоссям. Її особиста перукарка Франциска Фарфалік спеціально для її розкішного довгого волосся вигадала зачіску з викладеними у формі корони косами, що ще раз підкреслювало її гордовиту осанку. Імператриця суворо слідкувала за кількістю випалих волосин, кількість яких скрупульозно записувала в окремий спеціальний записник. Коли ж перукарка приховувала від її величності правду, то стикалася зі шквалом емоцій. Проте відсутність через тимчасове нездужання особистої перукарки при дворі було куди страшнішим від прихованої маленької неправди. Окрім пані Франциски, ніхто не вмів так зграбно вкласти зачіску імператриці, і через це в Сісі були сильні головні болі. Вага волосся завдавала клопоту – болем попереку та у спині. Відомо, що імператриця раз на 14 днів мила волосся спеціальним засобом на основі яєць та коньяку. Ця «процедура» займала весь день. Під час укладання волосся, а іноді цей процес займав дві, а то й дві з половиною години, Сісі вивчала мови, зокрема старогрецьку чи латину. Її вчитель згадував, що під час їхніх занять: «Її волосся жило власним життям, мов розбурхані хвилі океану чи потривожене кубло змій, в залежності від її настрою. З цих хвиль виринав її правильний профіль чи силует витончених плечей, манірно-аристократичних рук… Лиш мадам Фарфанік могла впоратися зі стихією її волосся…»\nПлемінниця Сісі графиня Ларіш писала: «Тітка боготворить свою красу, як язичник свого ідола. Споглядання досконалості свого тіла приносить їй невимовну насолоду». Саме графиня Ларіш могла чи не єдина відкрито висловити Сісі, що імператриця вже дещо переходить межу, так надмірно фокусуючись на своїй зовнішності.\nІмператрицю зважували тричі протягом дня. Розвантажувальні дні були обов’язковими. Вони чергувалися з бажанням Сісі поласувати солодощами. Відомо, що Її Величність була палкою прихильницею кондитерських. При зрості 172 см вага імператриці протягом її життя коливалася поміж 45 – 52 кг, а талія становила 52 см. Такий результат чудово закріплювали гімнастичні вправи на шведській стінці, активні піші прогулянки, плавання, їзда верхи та, звісно, корсет. До речі, кроку імператриці було важко дорівняти – наприкінці її життя жінки-компаньйонки вже не мали змоги фізично слідувати за нею, тож цісар набрав загін молодих чоловіків, що супроводжували на певній відстані Її Величність під час прогулянок. Імператрицю ніколи не зупиняла погана погода – навіть під час дощу вона виходила на піші шпацери. А щоб поділ її сукні не забруднився, кравчиня розробила систему гачків, на які кріпився поділ сукні.\nЯкось Сісі написала своїй племінниці: «Старіти… Який це відчай… Відчувати, як невблаганний час все більше бере над тобою владу, бачити, як з’являються все нові і нові зморшки. Боятися денного світла вранці та усвідомлювати, що ти вже, можливо, не пробуджуєш жадання…» Коли краса імператриці стала пригасати, вона все частіше користувалася віялами та парасольками, що встановлювали певний бар’єр поміж нею та світом, почала впадати в депресію. Після 35 років Сісі припинила позувати для фото, а ті поодинокі світлини, які зрідка фіксують для нас образ пані цісаревої – це результат роботи чи не перших папараці. Цікаво, що ніколи на ганялася за блиском прикрас – була цілком байдужа до коштовного каміння, навіть власну обручку воліла носити не на пальці, а на ланцюжку на шиї. Була прихильницею здорової та природної краси і найбільше боялася бути схожою на «підсушену та яскраво розфарбовану мумію, мов з вітрини музею…»\nВ одній зі своїх поезій Сісі писала: «Знімаю через втому я з голови корону…» Імператриця сама підшукала для цісаря «достойну» кандидатуру в «особисті компаньйонки». Навіть всіляко сприяла таким зустрічам і сама організувала таке знайомство. Сісі прагнула, щоб у цісаря не було відчуття «самотнього чоловіка». Тож вона організувала знайомство та зустріч Франца Йосифа та Катаріни Шратт, яка була на 16 років молодшою за Сісі і багато в чому схожою на неї. Катаріна Шратт була акторкою придворного театру. Поміж нею та імператрицею зав’язалася особлива «дружба». Вони обмінювалися подарунками, часом зустрічалися за обідом. Від Катаріни Сісі дізнавалася подробиці про емоційний стан та здоров’я свого чоловіка. Чи не дивна то була епоха? Як гадаєте? Зрештою, Катаріна Шратт 18 разів їздила з імператорською сім’єю на літні вакації у Прованс.\nХай там як, але це була далеко не пересічна жінка, що стала одним із символів своєї доби. А її одвічне прагнення до досконалості та загострене естетичне чуття перетворили і її саму на певний витвір мистецтва. Зрештою, сила мистецтва полягає також у тому, що здатна здолати час. Саме тому ми з вами можемо милуватися вродою цієї дивної натури, справді рідкісної краси, що завдяки таланту художника Георга Рааба є досяжною для нас всього лиш на відстані погляду, зверненого до полотна у галереї…\nВаш Доріан з Лємберґа\nPrevious ArticleВесняний make up\nNext ArticleПравила життя видатних львів’ян. Степан Бандера


День, коли св. Павло VI піддався впливові Агати Крісті | CREDO\n+ 1 Прошу молитов бо руки напухли..дякую всім і молюсь за всіх…\n+ 6 За навернення і спасіння Марії, Михайла, Ганни, Василя\n+ 7 За упокій Стефанії і всі душі в чистилищі\n+ 6 За упокій отця Івана\n+ 8 За навернення Василя і всіх грішників\n+ 10 За всі терплячі душі в чистилищі\n+ 7 Прошу молитви за померлих Людмилу,Стефу,Зоню,Тараса,Івана,Василя і всі душі в чистилищі\n12 Червня 2020, 12:57 961\nЦього, 2020 року, світ відзначає соту річницю виходу першої повісті Агати Крісті — «Загадкова пригода в Стайлзі». Небагато хто знає, що ця авторка бестселерів усіх часів була глибоко віруючою і домоглася згоди папи Павла VI на збереження тридентського обряду в Англії!\nЛітература знає кілька «королев детективу», однак панує в цьому роді лиш одна імператриця — Агата Крісті (1890-1976), навіть якщо дехто з авторок, які прийшли в письменництво після неї, потай намагалися зіпхнути її з трону. Коли йдеться про зв’язки авторки Еркюля Пуаро з вірою та релігією, неможливо не згадати про вже анекдотичний «Англійський індульт» (спеціальний привілей), прозваний «Індультом Агати Крісті».\nЛітургійна криза, що охопила Католицьку Церкву в 1970-ті роки, була важливою для англійської письменниці. Занепокоєна тим, що латинський і грегоріанський чини Святої Меси було відсунуто вбік, вона разом з іншими інтелектуалами і митцями підписала петицію, скеровану до папи Павла VI, із проханням залишити дособорну літургійну традицію.\nРим прихильно поставився до цього несподіваного прохання, яке вийшло друком на шпальтах щоденної газети «The Times» у день 6 липня 1971 року. В грудні того ж року Павло VI видав індульт із дозволом служити Тридентську Месу на території Англії та Уельсу.\nЧому цей документ став асоціюватися з ім’ям видатної письменниці? Просто тому, що у списку тих, хто підписав петицію, ім’я Агати Крісті справило на папу найсильніший вплив.\nКоли Еркюль Пуаро та міс Марпл свідчать на користь християнства\nПравду кажучи, шкода було би звести зв’язок Агати Крісті з християнською вірою до цієї однієї події. Вся її творчість виростає зі світу, пронизаного християнською моральністю. Гіпотези, які вона висуває на сторінках своїх повістей, щоб вислідити злочинця, цілісні тільки у християнському розумінні добра і зла, а її інтерпретація низьких мотивацій героїв будується на концепції первородного гріха.\nЩось нібито зовсім інакше випливає з риси самодостатності, якою славилася (і якою пишалася) провідна постать детективів Агати Крісті — славетний і не обтяжений скромністю Еркюль Пуаро. Однак це фальшивий підхід до героя і ми в жодному разі не повинні дати себе звести ним на манівці. Саме з перспективи християнської моральності Пуаро дратує читачів, попри свій детективний геній. А окрім того, він ще й «добрий католик», як сам визнає у «Коробці шоколадок», якщо пам’ятаєте.\nРазом із бельгійським детективом, про якого ми також знаємо, що він походить із багатодітної сім’ї, а освіту здобував у монахинь, ми також маємо розкішну постать міс Марпл, яка чітко свідчить про християнські погляди Агати Крісті. Створений Честертоном отець Браун умів вдивлятися в людські слабкості крізь ґратки конфесіоналу, натомість міс Марпл дивиться на весь світ крізь призму інтриг, наявних у її містечку. Вона по-своєму захищає концепцію незмінності людської природи. Її спосіб розгадувати загадки полягає у відшукуванні подібного між тим, що сталося в Сент Мері Мід, і злочином, який потрібно розкрити.\nСвоєму племінникові, письменнику Раймунду Весту, який у цьому питанні делікатно, але постійно з неї підсміюється, старенька міс відповідає: «Ну що ж, любий Раймунде, людська природа повсюди однакова, у селі чи будь-де. Життя в малому містечку дає більше нагод придивитися зблизька». Цей славетний девіз-емблема, піднесений до рангу слідчого методу, в устах міс Марпл аж ніяк не заперечує надприродного виміру. Завісім навпаки! Сент Мері Мід — це об’єкт її цікавості, бо там вона живе і там так само проявляються, як і повсюди, наслідки — іноді трагічні — первородного гріха. Ця поважна дама одночасно знає, що звичайний аналіз дійсності — це інколи замало.\n«Мені була потрібна віра святого Петра, насправді гаряча віра»\nПриклад? Найбільш виразний ми, певно, знайдемо в «Тринадцяти загадкових випадках», де міс Марпл відкрито визнає, що шукає допомоги в молитві: «Скажу тобі зараз щось, із чого ви, молодь, напевно будете сміятись. Коли в мене є якась серйозна проблема, я завжди промовляю коротку молитву, причому незалежно від місця, де я в ту мить перебуваю. Це може бути вулиця або ринок — і я завжди знаходжу вихід із труднощів!»\nЦе переконання очевидно має тісний зв’язок із порадою Христа, яка висіла вишивкою над її ліжечком у дитинстві, і яку ми часто втрачаємо з очей: «Просіть, і вам дасться». В оповіданні «Знак святого Петра» ця безстрашна англіканка, пов’язана радше з «Високою Церквою» (течія у протестантизмі, яка прагне зберігати дореформаційне традиційне служіння), складає визнання католицької віри, кажучи: «Мені була потрібна віра святого Петра, насправді гаряча віра».\nУ розмові про письменницькі успіхи своєї матері донька Агати Крісті підкреслила: «Моя мама була християнка й вірила, що добро бореться зі злом. Вона вважала, що вбивці мають бути заарештовані й покарані, і більше за все прагнула, щоб неповинні перестали страждати. Так, вона писала книжки про злочини, але сама не зносила насильства. А всі її історії якоюсь мірою посилаються на моральність».\nАле, як каже авторка вустами одного зі своїх героїв у «Подвигах Геракла», їй ідеться не тільки про розмиту версію християнства: «Релігія, пане Пуаро, може бути великою допомогою та опорою… але тільки ортодоксальна релігія».\nЯк кажуть — ні забрати, ні додати.\nПереклад CREDO за: Філіпп Максанс, Aleteia\nмистецтво протестанти річниці традиції Тридентська Меса християнська література цікавинки


Ігрові автомати онлайн слотокінг клуб грати безкоштовно в Україні в 2020 році\nРоссия финляндия ставки подробности здесь.\nІгрові автомати онлайн слотокинг клуб грати безкоштовно 2020\nАзартні гравці завжди віддавали перевагу розвагам, які могли принести їм великі виграші. Для цього вони відвідували гральні заклади, де можна було зробити ставку і з ризиком заробити покладається виграш. Тому в гральному закладі Слотокінг клуб постійно знаходяться багато відвідувачів, які вирішили проводити дозвілля за ризикованими розвагами.\nУ казино слотокинг клуб завжди можна отримати свій виграш, приклавши в грі досить зусиль. Чим більше буде ризикувати гемблер, тим більшим може бути його дохід. За простими і доступними ігровим автоматами, які не вимагають великих ризиків, можна, звичайно ж, отримати виграш, але він буде порівняно невеликим. За тими ж, де потрібно йти на ризик чи грати на високих ставках, можна отримати набагато більше. Тому ті з гравців, які хочуть заробити, шукають складні ігрові автомати. Тут кожен зможе підібрати собі розвагу, яке допоможе заробити виграш. Завдяки великому асортименту ігрові автомати оналйн доступні всім, як початківцям гравцям, так і досвідченим.\nУ гральному закладі Слотокінг можна отримати той виграш, на який зважиться гемблер. Ті з відвідувачів, що вважають за краще грати без ризику для власного гаманця, можуть в будь-який час приєднатися до гри за демонстраційними автоматами. Демо-ігри працюють з віртуальними ставками, тому гостю грального закладу не доведеться ризикувати втратою власних грошей. Тут використовуються віртуальні ігрові монети, що видаються всім гравцям при старті гри. Ставки в них не приносять доходу, але і ризику немає зовсім ніякого.\nДля більшої частини гравців, які приходять в казино Слотокінг, найкраще підійдуть слоти, у більшості яких невелика складність і прийнятний рівень ризику. Ці ігрові автомати оналйн не вимагають окремого вивчення правил, а грати за ними можна без будь-якої підготовки. Їх найбільше в казино, тому завжди можна зробити найкращий для себе вибір, щоб можна було і отримати гарний настрій, і заробити виграш. Якщо ж гемблер приходить в казино, щоб отримати великий виграш, йому найкраще звернути увагу за більш складні ігрові автомати. Деякі слоти і рулетка можуть дати великі виграші, якщо докласти багато зусиль і піти на досить великий ризик. За великими виграшами приходять досвідчені гемблер, які знають як потрібно ризикувати, і можуть йти на дозований ризик.


Підкреслено дадаїстичний спосіб ведення передвиборчої кампанії В. Януковича із самого початку вселяв відчуття, що "щось тут не те". Згадайте хоча б оте велике "Я." чи "Тому що…" на тлі біг-морд, якими були обвішані сотні квадратних кілометрів рекламної площі. Відчуття несерйозності дійства зароджувалося десь у підсвідомості: по-перше, нам ще у молодшому шкільному віці добрі-мудрі педагоги втовкмачували, що "Я – остання буква в алфавіті". Пізніше ми дізналися, що не можна починати речення із "тому що…", бо так починають підрядне речення, яке входить до складнопідрядного. Тут же – суцільне порушення цих табу. Все це дуже нагадувало гру. Додайте до цього кримінальні судимості, які неможливо змити ніякими скасуваннями "двадцять літ по тому", зеківську лексику, неповороткі формулювання думок ("Я нікаГда…", "Я всєГда…") і підмочену плівками Мельниченка репутацію, – і ви зрозумієте, що ставок на Януковича ніхто не робив. Йому із самого початку була відведена роль офірного цапа (чи "казла"?). Десь у середині кампанії мав з'явитися хтось "білий і пухнастий" і засвітитися на темному тлі Великого Я. Хто мав стати цим джокером? Тігіпко? Мороз? Литвин? Але скриньку Пандори було відчинено. Політтехнологи, загравшись у політичні ігри, не встигли перевести стрілки на колії. Потяг пішов, набираючи швидкості. Януковичу почали висловлювати свою підтримку, присягати на вірність і клястися у дружбі сотні тисяч людей, вирощених у радянському інкубаторі. Директори підприємств, академіки, політики, письменники, шахтарі та фермери "били чолом", запевняючи "обраного" у своїй відданості.\nЧудесні метаморфози відбулися і з "самим": він прямо на очах ставав розкутішим, самостійнішим у висловлюваннях і формулюваннях, впевненішим у своїй перемозі і… жорстокішим… Ця остання риса подавалася як сила характеру, мужність і твердість. До першого яйця… Після монологу із реанімації реанімувати імідж більше не вдалося… Догралися?\nПРО ТЕРМІНОЛОГІЮ ( З.ФРОЙД ВІДПОЧИВАЄ)\nДумаю, нема жодної людини, яка б не чула про "казлів", "оранжевих крис", "шкодливого кота Леопольда", "благородних вовків" і "бидло, у которого должен бьіть пустой холодильник". Усі ці фрази Януковича супроводжувалися класичною для людей кримінального світу "розпальцівкою". Якщо всі ці формулювання перекласти із жаргону на людську мову, ми побачимо, що насправді думає про частину свого народу потенційний президент. Крапки над "І" розставив Нестор Шуфрич, коли після голосування у парламенті більшості депутатів за недовіру уряду обізвав своїх опонентів "політичними лохами". "Лох" у кримінальному жаргоні – це той, хто дає себе обманути тобто "кинути", висловлюючись мовою шаленого Нестора. Суб'єктом процесу "кидання лохів" є "кидало" чи "катало", тобто шахрай, який свідомо обдурює людей, привласнюючи їхні гроші. Сам того не підозрюючи, Шуфрич усе розставив на свої місця. Якщо опозиція – це політичні лохи, то Янукович, Кучма, Шуфрич, Медведчук, Пінчук, Ахметов та іже з ними – "кидали", професійні шахраї.\nНе вдаватимусь у пояснення впливу кольору на психіку людини. Про це зараз багато пишуть різні видання. Хочу акцентувати увагу на лінгвістичному аспекті кольорової символіки. Світ визнав винятковість Української революції і за формою, і за змістом. Влада і команда Януковича постійно кричала про розкол України, який сама ж і організувала. Але до чого тут символіка кольорів? Судіть самі: в українській мові назви кольорів і відтінків пишуться через дефіс – знак поділу, що вживається у складних словах. Наприклад: синьо-білий, біло-блакитний, блакитно-білий. Але слово ЖОВТОГАРЯЧИЙ, згідно із українським правописом, пишеться разом. Бо воно – виняток! Висновки робіть самі.\nПРО ЗІРКИ І ТЕРЕН\nМи ніколи б не знали, що таке світло, якби на світі не було пітьми. Ми не знали б, що таке радість, якби жодного разу не пізнали суму. Не розуміли би, що то є солодке, якби колись не спробували гіркого… Мабуть, Бог навмисне послав нам усі випробування, які ми пережили протягом останніх двох місяців. Не пізнавши гіркоту розтоптаних сподівань, не надпивши із чаші терпіння суму, не відчувши себе на краю прірви і не зазирнувши у її всепоглинаючу пітьму, ми не зрозуміли б, яким теплим, світлим і жовтогарячим є Сонце Правди, яким свіжим може бути Вітер Змін, яким оптимістичним може бути Майбуття. Якби не багатовіковий досвід ганебного приниження, ми ніколи б не пізнали сили свого народу, могутності своєї землі, назва якій – УКРАЇНА.\nОтож, прірву ми подолали своїми власними крильми. Бо ми – сила. Бо ми – народ. А сили народу ще ніхто і ніколи не зламав.