Минобороны опубликовало анализ боев в Донбассе в ходе зимней кампании 2014-2015 / Новое Время\nМинобороны опубликовало анализ боев в Донбассе в ходе зимней кампании 2014-2015\n23 декабря 2015, 18:02 0 комментировать\nВ Минобороны отметили, что боевики при поддержке РФ ставили себе целью продолжение войны\nМинистерство обороны Украины опубликовало свой анализ боевых действий на востоке Украины в ходе зимней кампании 2014-2015 годов\nВ ходе зимней кампании 2014-2015 годов применение воинских частей и подразделений в районе проведения АТО базировалось, прежде всего, на Минских договоренностях, заключенных 19 сентября 2014 года.\nБезусловно соблюдая их положений, Вооруженные Силы, другие военные формирования и правоохранительные органы Украины осуществили плановый отвод артиллерийских систем калибра более 100 мм на определенные расстояния.\nВ этот период основные усилия украинского командования были сосредоточены на:\nсовершенствовании системы управления созданными группировками войск;\nфортификационном оборудовании оборонительных рубежей и позиций вдоль линии разграничения;\nосуществлении плановой ротации подразделений и восстановлении их боеспособности;\nремонте вооружения и военной техники.\nНесмотря на ряд спорных вопросов относительно проведения на местности линии разграничения сторон, активные наступательные действия штабом АТО не планировались и не проводились.\nВ то же время, незаконные вооруженные формирования «ДНР» и «ЛНР» при всесторонней поддержке со стороны Российской Федерации ставили себе целью продолжение войны и захват новых территорий (как минимум — до административных границ Донецкой и Луганской областей).\nНемало важных объектов инфраструктуры (ТЭЦ, ГРЭС, железнодорожные и автомобильные узлы), а также крупные промышленные предприятия находились на территории под контролем сил АТО.\nКроме того, запланированные наступление боевиков и захват ими новых территорий должны были стать фактором давления на украинскую власть во время очередных раундов переговоров в Минске.\nПонимая, что вооруженные, но слабо управляемые отряды боевиков не смогут реализовать такие амбиции, российские кураторы приложили немало усилий для их объединения под единым руководством и создания структур, подобных военным.\nРезультатом этой работы российских офицеров и генералов стало создание так называемых «вооруженных сил «народных республик» в составе двух так называемых «армейских корпусов (АК)». Бандформирования «ДНР» получило официальное название 1-го АК; «ЛНР» — 2-го АК. Эти «корпуса» вошли в состав 12-го командования резерва Южного военного округа ВС РФ.\nУправление «армейскими корпусами» и подавляющим большинством «бригад» осуществлялось и по сей день осуществляется кадровыми офицерами и генералами российской армии на ротационной основе.\nСоздав что-то вроде военных подразделений, доукомплектовав их российскими наемниками с криминальным прошлым, обеспечив вооружением и военной техникой, с началом зимы противник активизировал обстрелы позиций украинских войск, пытаясь найти слабые места в их обороне. Наибольшая активность противника наблюдалась в следующих районах:\nСчастье — Трехизбенка;\nВ этом документе, подготовленном Генеральным штабом Вооруженных Сил Украины, освещены все основные события, которые происходили в течение декабря 2014—февраль 2015 годов, и приведен краткий анализ условий и последствий проведения наиболее важных операций сил и средств АТО: с деблокирования подразделений 81-й отдельной аэромобильной бригады ВСУ в Донецком аэропорту и вывод войск сектора С из-под ударов противника в районе г. Дебальцево.\nПерший етап (грудень 2014 — середина січня 2015 рр.).\nПротягом грудня 2014—січня 2015 рр. сили АТО продовжували реалізацію мирного плану двостороннього припинення вогню в режимі «Тиша».\nВійськові частини і підрозділи виконували завдання на більш, ніж 90 блокпостах, 140 опорних пунктах та 1 батальйонному районі оборони, охороняли і обороняли 3 аеродроми («Донецьк», «Краматорськ», «Маріуполь»), 2 бази зберігання озброєння і військової техніки у м. Артемівськ та позицію радіолокаційної роти «Катер» поблизу м. Авдіївка.\nЇх основні зусилля зосереджувалися на стабілізації обстановки на підконтрольних територіях, здійсненні перегрупування сил і засобів угруповання АТО, поповненні запасів боєприпасів та інших матеріальних засобів, відновленні боєздатності військ у визначених районах, удосконаленні інженерного обладнання базових таборів, блокпостів та опорних пунктів.\nВідповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України на початку січня 2015 р. для руху через лінію розмежування було створено 7 транспортних коридорів:\n№ 1 Луганськ — Станиця Луганська — Широкий (сектор А);\n№ 2 Луганськ — Щастя — Новоайдар (сектор А);\n№ 3 Фащівка — Дебальцеве — Артемівськ (сектор С);\n№ 4 Горлівка — Артемівськ (сектор С);\n№ 5 Донецьк — Курахове (сектор Б);\n№ 6 Донецьк — Маріуполь (через Волноваху) (сектори Б та М);\n№ 7 Новоазовськ — Красноармійськ — Талаківка — Маріуполь (сектор М).\nНезважаючи на оголошення повного припинення вогню з 10.00 9 грудня 2014 року незаконні збройні формування за підтримки регулярних підрозділів ЗС РФ продовжували шукати шляхи зриву мирного процесу, не припиняючи провокації та регулярні обстріли позицій сил АТО та населених пунктів. З 9 грудня 2014 до 15 січня 2015 р. по українських військах з боку бойовиків було здійснено щонайменше 1052 обстріли.\nВ цілому, у період з 18.00 5 вересня 2014 року по 05.00 15 січня 2015 року незаконні збройні формування обстріляли українські війська щонайменше 21250 разів.\nНайбільша кількість обстрілів базових таборів, опорних пунктів та блокпостів сил АТО відзначалася поблизу населених пунктів:\nСектор А: Щастя, Кримське, Кряківка, Сокільники, Трьохізбенка, Станиця Луганська, Новотошківське, Валуйське, Нижнє, Верхня Вільхова;\nСектор С: курган Гостра Могила, Майорськ, Нікішине, Ольховатка, Орлово-Іванівка, Рідкодуб, Чорнухине, Шуми, Кам’янка, Міус, Ленінське, Малоорлівка, Золоте, Попасна, Троїцьке;\nСектор Б: Авдіївка, Гранітне, Кам’янка, Красногорівка, Мар’їнка, Новокалинове, Опитне, Орлівка, Піски, Тоненьке, аеропорт «Донецьк», Богданівка;\nСектор М: Миколаївка, Черненко, Чермалик, Орловське, Гнутове.\nВтрати сил АТО після оголошення режиму припинення вогню склали:\nбезповоротні — 220 військовослужбовців:\nЗбройні Сили — 177;\nМВС — 17;\nНаціональна гвардія — 14;\nДержавна прикордонна служба — 7;\nДСНС — 5.\nсанітарні — 1067 військовослужбовців:\nЗбройні Сили — 891;\nМВС — 57;\nНаціональна гвардія — 99;\nДержавна прикордонна служба — 16;\nДСНС — 4.\nХитке припинення вогню також використовувалося Російською Федерацією для розхитування ситуації на території України поза зоною АТО.\nОсновні зусилля Росії зосереджувалися і продовжують зосереджуватися на створенні та підтриманні на території України «п’ятої колони» — різноманітних політичних сил, рухів та громадських організацій, які орієнтуються на Росію та підтримують її агресивну імперську політику.\nРосія у будь-який спосіб намагалася залякати населення, звинуватити українську владу у неспроможності підтримати порядок в державі. З цією метою були вчинені терористичні та диверсійні акти на цивільних об’єктах у Харкові, Одесі, Маріуполі. Російські спецслужби були безпосередніми виконавцями найбільш масштабних та технічно складних терактів, у решті — виступали спонсорами та організаторами.\nПідтвердженням висококваліфікованої роботи військових професіоналів було синхронне виведення з ладу 23 грудня залізничного мосту в Маріуполі та 24 грудня залізничної колії в Одесі.\nПріоритетного характеру у досягненні цілей набули дії російських диверсійно-розвідувальних груп. Було зафіксовано проникнення та дії близько 80 диверсійно-розвідувальних груп противника.\nКористуючись припиненням вогню, російська сторона значно збільшила кількість сучасних безпілотних літальних апаратів, які цілодобово вели розвідку позицій наших військ.\nТакож, було активізовано приховане постачання зброї, у тому числі під виглядом так званих «гуманітарних конвоїв», всебічне забезпечення та підготовка незаконних збройних формувань, зокрема на території Російської Федерації.\nЩодоби через неконтрольовані Україною пункти пропуску на тимчасово окуповані території заходило понад 40 вантажних автомобілів з боєприпасами, матеріально-технічними засобами та особовим складом, а також озброєння і військова техніка.\nВ середині січня противник значно збільшив кількість обстрілів сил АТО з метою їх витіснення з займаних позицій. Найбільш інтенсивні обстріли здійснювались на Дебальцевському та Донецькому напрямках.\nТоді ж Російська Федерація розпочала активну підготовку до чергового раунду переговорів у Мінську. Їй були необхідні гучні перемоги над силами АТО для тиску на Президента України, підтримання нестабільності в Україні через постійні заходи інформаційно-психологічного впливу.\nДругий етап (друга половина січня)\nЦей період позначився запеклими боями в районі Донецького аеропорту. Протягом 242 діб «українські кіборги» здійснювали оборону летовища. Донецький аеропорт став символом мужності і героїзму наших бійців. Для сепаратистів він також мав принципове значення. Не випадково для його звільнення російсько-терористичні війська залучали елітні підрозділи спеціального призначення ГРУ та ФСБ.\nПісля звільнення аеропорту від сепаратистів в травні 2014 року у наших підрозділів, які забезпечували його утримання та контроль, не було тактичної і вогневої взаємодії з силами і засобами АТО. Підрозділи виконували завдання, залишаючись фактично в оточенні. Але якби українські війська були відведені, Донецький аеропорт міг стати перевалочною базою для Російської Федерації для постачання до району конфлікту зброї, боєприпасів та бойової техніки повітряним шляхом. Відтак, було б непотрібно перетинати сухопутну ділянку кордону, виправдовуючись, що здійснюється постачання гуманітарної допомоги.\nКрім того, у разі відходу сил АТО від аеропорту, то з’явилася б загроза захоплення Авдіївки. Після втрати Авдіївки та місцевого коксохімічного комбінату Маріуполь фактично перетворився б на місто безробітних. Це створило б у місті сильну соціальну напругу.\nСаме тому контроль над аеропортами Донецька, Краматорська і Луганська був одним із основних завдань на початку проведення АТО.\nПочинаючи з вересня 2014 року, специфіка оборони аеропорту полягала в тому, що він був передовою позицією наших військ на Донецькому напрямку, і його утримання не давало можливості противнику вийти на оперативний простір. Саме це пояснює чисельні спроби сепаратистів за підтримки спецпідрозділів ЗС РФ будь-якою ціною захопити аеропорт. Навіть зараз, у грудні 2015 р., найбільша кількість ворожих обстрілів позицій наших військ відбувається саме в районі аеропорту.\nНе слід розглядати оборону Донецького аеропорту, як оборону лише будівель терміналів та диспетчерської вежі. Оборона летовища здійснювалася як оборона стратегічного об’єкту, територія якого разом з об’єктами інфраструктури становить десятки гектарів. Для оптимізації становища силам АТО було необхідно взяти під повний контроль Авдіївку, Піски, Опитне, Водяне, зайняти панівні висоти та забезпечити надійне прикриття усього Донецького напрямку.\nІнфраструктура аеропорту, його технічні приміщення та комунікації являли собою опорний пункт. Розширити контроль над територіями навколо аеропорту і побудувати фортифікаційні споруди у сил АТО не було можливості. Донецький аеропорт розташований практично у межах міста, і на сході межує з житловими кварталами, де була зосереджена жива сила та техніка бойовиків. Саме звідти вони робили вилазки під час спроби захоплення аеропорту, і туди ж ховалися, отримавши відсіч.\nДля розширення контрольованих територій силам АТО було необхідно наносити по бойовиках вогневе ураження, що могло призвести до значних втрат серед мирного населення. Крім того, для проведення таких дій було необхідно мати резерви, яких на той час в українського командування не було.\nПід час захисту аеропорту наші підрозділи у якості оборонних позицій використовували термінали, технічні приміщення та комунікації. Копати протитанкові рови в землі, яка складається з будівельного сміття, під постійним вогнем бойовиків не було можливості.\nЗаборона на відкриття вогню дозволила сепаратистам впритул наблизитися до аеропорту, встановити додаткові блокпости, удосконалити існуючі укріплення. При цьому бойовики будували свої укріплення на околицях житлових кварталів, прикриваючись місцевим населенням.\nУ другій половині січня противник перейшов до реалізації плану розширення контрольованих територій. Цей план передбачав проведення наступальних дій одночасно на трьох напрямках:\nЩастя — Трьохізбенка;\nТепер очевидно, що напрямком головного удару був визначений Дебальцевський напрямок.\nЗ метою введення наших військ в оману щодо напрямку головного удару, 15 січня противник розпочав активні бойові дії для захоплення Донецького аеропорту, що мали на меті:\nпримусити керівництво АТО перекинути до сектору Б сил і засобів з інших напрямків;\nскувати наші війська та наростити склад власних угруповань на напрямку головного удару — Дебальцевському.\nШтурм Донецького аеропорту розпочався з масованих артилерійських та ракетних обстрілів по новому терміналу. Використовуючи результати вогневого ураження, противник перейшов у наступ та зміг заблокувати підрозділи 81-ї окремої аеромобільної бригади ЗСУ, які перебували у новому терміналі, та захопити частину території аеропорту.\nЗ 18 січня українське командування розпочало операцію з деблокування оточених захисників аеропорту та недопущення захоплення нового терміналу бойовиками.\nДля виконаня цього завдання залучалися:\n1-й аеромобільно-десантний батальйон та 13-й окремий аеромобільний батальйон 95-ї окремої аеромобільної бригади;\n1-й та 2-й аеромобільно-десантні батальйони 79-ї окремої аеромобільної бригади;\n90-й окремий аеромобільно-десантний батальйон 81-ї окремої аеромобільної бригади;\n3-й парашутно-десантний батальйон 25-ї окремої повітряно-десантної бригади;\n1-а батальйонна тактична група 30-ї окремої механізованої бригади;\n2-й механізований батальйон 93-ї окремої механізованої бригади;\n1-а танкова рота та танковий взвод 2-го окремого танкового батальйону 1-ї окремої танкової бригади;\n3-й танковий батальйон 169-го навчального центру Сухопутних військ ЗСУ;\n1-а батарея 1-го гаубичного самохідного артилерійського дивізіону та 2-а батарея 3-го реактивного артилерійського дивізіону 93-ї окремої механізованої бригади;\n11-а батарея 3-го самохідного артилерійського дивізіону 26-ї артилерійської бригади;\n1-й гаубичний артилерійський дивізіон без 3-ї гаубичної артилерійської батареї 55-ї окремої артилерійської бригади;\n191-й артилерійський дивізіон без 3-ї самохідної артилерійської батареї 43-ї окремої артилерійської бригади;\nреактивна батарея 15-го реактивного полку;\nзведена реактивна батарея 107-го реактивного полку.\nНа семи аеродромах було зосереджено 18 вертольотів армійської авіації та 8 літаків штурмової та бомбардувальної авіації. Але через погані погодні умови (густий туман, видимість менше 100 метрів) застосовувати авіацію не було можливості.\nО 06.55 18 січня за сигналом «Марс-7575» в секторі Б розпочалася артилерійська підготовка сил АТО по розвіданих об’єктах противника із залученням артилерії сектору Б, у тому числі артилерії 28-ї та 72-ї окремих механізованих бригад.\nДля сковування противника та унеможливлення перекидання ним загонів з інших напрямків в секторі С підрозділи 57-ї окремої мотопіхотної бригади перебували в готовності до проведення пошуково-ударних дій на північ від Горлівки (поблизу Гольмівського, Зайцевого та Майорська).\nОперація з деблокування підрозділів 81-ї окремої аеромобільної бригади розпочалася діями 6-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону 93-ї окремої механізованої бригади з Пісків в напрямках на «Вольво-центр» та с. Веселе. Частина сил батальйону вийшла в район «Вольво-центру», але не змогла утриматися на досягнутому рубежі. Зустрівши опір з боку противника, підрозділи були змушені відійти та закріпитися на східній околиці Пісків, тим самим повністю оволодівши селищем та покращивши становище сил АТО.\nНа іншому напрямку (на північний схід від Донецького аеропорту) розпочали штурмові дії 1-й аеромобільно-десантний батальйон 95-ї окремої аеромобільної бригади, посилений чотирма танками Т-64БВ 2-го окремого танкового батальйону 1-ї окремої танкової бригади, та 3-го парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітряно-десантної бригади. Вони мали завдання: оволодіти сел. Спартак, вивести з ладу Путилівський міст, знищити блокпост противника поблизу шахти «Путилівська», взяти під контроль залізничний міст на залізничній ділянці Авдіївка-Донецьк поблизу м. Авдіївка.\nВиконати усі заплановані завдання не вдалося. В ході штурмових дій підрозділи 3-го парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітряно-десантної бригади знищили противника на блокпосту та закріпилися на ньому. Але через щільний вогонь противника, який вівся з танків та мінометів з району Путилівського мосту та шахти «Путилівська», далі десантники просунутися не змогли.\nВ районі Спартака бронегрупа у складі чотирьох танків Т-64БВ відірвалася від основних сил 1-го аеромобільного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади, на великій швидкості увірвалася у селище та, не зустрівши опору з боку бойовиків, стрімко просунулася в напрямку Путилівського мосту.\nВ ході бою в районі мосту два українських танки зі складу бронегрупи знищили два танки, декілька автомобілів та склад з боєприпасами противника. Внаслідок детонації боєкомплекту, який бойовики зосередили під мостом, було виведено з ладу Путилівський міст. Водночас противнику вдалося підбити один український танк та пошкодити другий.\nЗалишившись без підтримки танків, основні сили 1-го аеромобільно-десантного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади при підході до Спартака були зупинені вогнем противника з танків, протитанкових засобів та стрілецької зброї. Батальйон був вимушений відійти на раніше займані рубежі. Залишившись без підтримки десантників, два із чотирьох танків Т-64 також були змушені відступити зі Спартака. Під час відходу було підбито та пошкоджено два танки бронегрупи. Таким чином, з чотирьох танків повернувся лише один. Після втрати танків було прийнято рішення припинити штурмові дії та закріпитися на зайнятих рубежах.\nВнаслідок несвоєчасного прибуття в райони виконання завдань броньованих машин розмінування (БМР) від 703-го інженерного полку, який мав розмінувати під’їзні шляхи до шахти «Путилівська», та 2-го аеромобільно-десантного батальйону 79-ї окремої аеромобільної бригади, який мав приступити до штурмових дій в напрямку нового терміналу, відновити штурмові дії протягом 19 січня не вдалося.\n20 січня 2015 року в районі аеропорту відбулося значне погіршення погодних умов. Густий туман та обмежена видимість (не більше 100-150 м) ускладнювали проведення активних дій. Незважаючи на це, о 06.15 1-й аеромобільно-десантний батальйон 95-ї окремої аеромобільної бригади розпочав штурмові дії в напрямку шахти «Путилівська», а о 06.30 з вихідного положення в напрямку мосту розпочав висування 3-й парашутно-десантний батальйон 25-ї окремої повітряно-десантної бригади.\nПри підході до шахти «Путилівська», БМР була обстріляна противником та знищена. Вогонь противника з протитанкових засобів, стрілецької зброї та перешкоди, які створила знищена БМР на шляху просування 1-го аеромобільно-десантного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади змусили його зупинитися та відійти у вихідне положення.\nЗустрівши опір переважаючих сил противника, 3-й парашутно-десантний батальйон 25-ї окремої повітряно-десантної бригади також був змушений відійти на займані позиції.\nОдночасно з заходу розпочали штурмові дії 13-й окремий аеромобільно-десантний батальйон 95-ї окремої аеромобільної бригади та 2-й механізований батальйон 93-ї окремої механізованої бригади. Вийшовши в район злітно-посадкової смуги з західного напрямку, 13-й окремий аеромобільно-десантний батальйон 95-ї окремої аеромобільної бригади був зупинений вогнем противника зі стрілецької зброї та танків. У зв’язку з чисельною перевагою противника батальйон був повернутий у вихідний район.\nПід прикриттям туману 2-й аеромобільно-десантний батальйон 79-ї окремої аеромобільної бригади у взаємодії з 90-м окремим аеромобільно-десантним батальйоном 81-ї окремої аеромобільної бригади здійснили висування в район злітно-посадкової смуги з північного напрямку в районі старого терміналу. Щільний туман ускладнив орієнтування військ на місцевості, внаслідок чого штурмові загони 90-го окремого аеромобільно-десантного батальйону 81-ї окремої аеромобільної бригади на швидкості просунулися в глибину Донецького аеропорту, де були обстріляні противником з усіх боків. Розуміючи, що противник хоче оточити їх, більшій частині сил штурмових загонів вдалося уникнути пастки та відійти на вихідні позиції. Але одна штурмова група потрапила в полон до бойовиків.\nВ той же час 2-й аеромобільно-десантний батальйон 79-ї окремої аеромобільної бригади, слабко орієнтуючись на місцевості в умовах туману та отримавши опір противника з напрямку старого терміналу, також був змушений відійти на вихідні позиції. В подальшому, через складні погодні умови було прийнято рішення відмовитися від подальших дій і на інших напрямках.\nУ цей час підрозділи 81-ї окремої аеромобільної бригади продовжували виконання завдань практично в оточені, утримуючи будівлю нового терміналу. Противник неодноразово намагався вибити їх звідти, але безуспішно. Тоді бойовики здійснили підрив несучих опор нового терміналу, після чого впала його стеля, і він став непридатним для подальшої оборони.\nОбстановка в районі Донецького аеропорту потребувала прийняття важливих рішень, одним з яких було виведення з ладу злітно-посадкової смуги та пошук військовослужбовців, які ще залишалися в новому терміналі.\nПриблизно о 19.00 20 січня під прикриттям темряви на злітно-посадкову смугу було вивезено п’ять причепів з вибухівкою. Через декілька хвилин ЗПС була виведена з ладу.\nОдночасно було проведено дистанційне мінування Путилівського мосту та підходів до шахти «Путилівська», що значно ускладнило підвезення боєприпасів та підхід військової техніки ворога.\nПротягом 21 січня для нарощування сил і засобів в район с. Уманське Ясинуватського району було переміщено 3-й окремий танковий батальйон 169-го Навчального центру СВ ЗСУ, який планувалося утримувати в якості резерву для застосування на загрозливих напрямках.\nЗ ранку 22 січня командир 20-го окремого мотопіхотного батальйону 93-ї окремої механізованої бригади отримав завдання — провести демонстраційні дії в районі Авдіївки, а також передати командиру 1-го аеромобільно-десантного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади п’ять танків 1-ї танкової роти 1-ї окремої танкової бригади для взяття під контроль сел. Спартак.\nО 11.10 від командира 3-го парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітряно-десантної бригада було отримано повідомлення, що у напрямку Спартак — висота 228.8, де розміщувався особовий склад окремої радіолокаційної роти із засобами посилення, який здійснював охорону та оборону військової частини («Катер»), висуваються танки противника. О 11.15 старший «Катера» доповів, що танки противника обходять їх зі сторони Опитного.\nОсобовий склад зайняв вогневі позиції. Для відбиття атаки танків та піхоти противника 5-а танкова рота 1-ї окремої танкової бригади після висування розгорнулася на 1 км південніше Хіміка. Одночасно з Уманського висунулося 16 танків зі складу 3 окремого танкового батальйону 169 навчального центру в напрямку с. Сєверне, які розгорнулися на рубежі Сєверне — Водяне та, за окремим розпорядженням, мали здійснити висування в напрямку висота 216.3 — Опитне.\nКрім того, в готовності до застосування утримувалася пара вертольотів Мі-24 у Гродівці та перебазовано ще дві пари Мі-24 з Краматорська.\nЧерез погані метеоумови та недостатню обізнаність противника щодо розташування «Катера», частина його сил повернула в бік Опитного та потрапила під вогонь підрозділів 81-ї окремої аеромобільної бригади та 79-ї окремої аеромобільної бригади. Зустрівши спротив, противник почав відходити в бік військової частини («Катер»), розташованої поблизу м. Авдіївка. Одночасно, по противнику почала працювати українська артилерія загальної та безпосередньої підтримки.\nПо противнику, який висунувся зі Спартака, був відкритий вогонь з протитанкових засобів та стрілецької зброї з позицій, які розташовані по периметру військової частини. В ході бою було підбито один танк та МТЛБ, декілька автомобілів, знищено живу силу противника.\nНа іншому напрямку підрозділи 1-го аеромобільно-десантного батальйону та 13-го окремого аеромобільно-десантного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади, вогнем артилерії знищили декілька автомобілів, два танки, дві БМП та БТР, а також більше тридцяти бойовиків.\n5-а танкова рота 1-ї окремої танкової бригади, розгорнувшись на визначеному рубежі, вступила в бій з противником. Під час бою два танки, маневруючи, висунулися в район Путилівського мосту та вели прицільний вогонь по цілях, які знаходилися поблизу шахти «Путилівської». Інші танки вели вогонь по противнику, який рухався зі сторони Опитного.\nВ деякий момент бою зі сторони Опитного противник двома танками та МТЛБ, на броні якого знаходився особовий склад, почав обходити військову частину з тилу. Для їх знищення було направлено решту танків 5-ї танкової роти 1-ї окремої танкової бригади. Однак ця група танків не встигла своєчасно вийти у вказане місце та знищити противника. Противник, обійшовши військову частину, відійшов у напрямку Спартака.\nВ ході бою особовим складом «Катера» та українськими підрозділами, які перебували на його території, було знищено три автомобілі, дві БМП, один МТЛБ, один БТР та один танк противника. Крім того, було захоплено один БТР та одну протитанкову гармату МТ-12.\nВ той же день, з метою нарощування резерву для дій на загрозливих напрямках, до складу 3-го окремого танкового батальйону 169-го Навчального центру СВ ЗСУ було передано 1-у механізовану роту 1-го механізованого батальйону 30-ї окремої механізованої бригади.\nЗ ранку 24 січня в секторі Б підрозділи 28-ї та 72-ї окремих механізованих бригад після артилерійської підготовки розпочали демонстраційні дії з метою відволікання противника від основного напрямку дій та розпорошення його сил і засобів: підрозділи 28 окремої механізованої бригади в напрямку Славне — Оленівка; підрозділи 72-ї окремої механізованої бригади в напрямку Волноваха — Докучаєвськ.\nВ подальшому, в ході демонстраційних дій підрозділи зі складу 72-ї та 28-ї окремих механізованих бригад просунулися на декілька кілометрів в глибину позицій противника, нанесли йому вогневе ураження та відійшли на займані позиції.\nОдночасно з проведенням демонстраційних дій з 14.00 планувалося розпочати активні дії 1-го аеромобільно-десантного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади та 3-го парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітряно-десантної бригади в напрямку Спартака та шахти «Путилівська». Але, у зв’язку з несвоєчасним прибуттям двох інженерних машин розмінування з інженерної бази (м. Ніжин Чернігівської області), виконання завдань було перенесено на наступний день.\nДля нарощування зусиль та з метою зриву намірів противника здійснити охоплення українських сил в районі аеропорту, в район АТО з окремого мобільного угрупування «Полісся» було переміщено 1-у батальйонну тактичну групу 30-ї окремої механізованої бригади та підпорядковано її керівнику сектору Б в районі бойового призначення Нетайлове. Для посилення резерву (3-й окремий танковий батальйон 169-го Навчального центру СВ ЗСУ) до його складу було передано 1-у механізовану роту 1-го механізованого батальйону 30-ї окремої механізованої бригади.\nЗ 18.00 були розпочаті активні дії в районі метеостанції. Противник, використовуючи танки та міномети, намагався витіснити підрозділи 79-ї окремої аеромобільної бригади з метеостанції. На деякий час це йому вдалося. Для стабілізації обстановки, в район метеостанції було направлено три танки Т-64БМ «Булат». В ході висування перший танк потрапив на мінне поле та був знищений. Другий танк, який рухався за першим танком, злетів з дамби та перекинувся. На допомогу захисникам метеостанції було відправлено два танки зі складу «Катера». Протягом ночі противнику було завдано вогневе ураження і становище було вирівняне.\nЗ ранку 25 січня в секторі Б підрозділи 28-ї та 72-ї окремих механізованих бригад продовжили проведення демонстраційних дій на визначених напрямках. Через погіршення погодних умов та несвоєчасне прибуття танкового взводу, на напрямках «Катер» — Спартак та «Катер» — шахта Путилівська активні дії не проводилися. Здійснювалося вогневе ураження розвіданих цілей противника та велася контрбатарейна боротьба.\nО 10.20 з західної сторони аеропорту розпочалися активні дії із залученням підрозділів 2-го механізованого батальйону 93-ї окремої механізованої бригади та 1-ї батальйонної тактичної групи 30-ї окремої механізованої бригади. Вони мали завдання знищити противника в опорних пунктах в районах злітно-посадкової смуги та сел. Веселе, провести його зачистку та взяти під контроль.\nПід час висування з вихідного району по підрозділах 1-ї батальйонної тактичної групи 30-ї окремої механізованої бригади було нанесено вогневе ураження із застосуванням реактивних систем залпового вогню, в ході чого підрозділи понесли незначні втрати. В подальшому, після проведення перегрупування, наступальні дії було продовжено. Погодні умови швидко погіршувалися. Густий туман та видимість менше 100 метрів унеможливлювали управління підрозділами.\nКрім того, виставлені противником мінні поля ускладнили просування підрозділів 1-ї батальйонної тактичної групи 30-ї окремої механізованої бригади. В ході висування одна БМП підірвалася на протитанковій міні. Тому було прийнято рішення про припинення наступальних дій на цьому напрямку.\nПід час штурмових дій 26 січня підрозділи 1-го аеромобільно-десантного батальйону та 13 окремого аеромобільно-десантного батальйону 95-ї окремої аеромобільної бригади, які були посилені танковим взводом 3-го окремого танкового батальйону 169-го Навчального центру СВ ЗСУ, а також 3-го парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітряно-десантної бригади знищили противника в районі залізничного мосту на ділянці Авдіївка — Донецьк поблизу м. Авдіївка та шахти «Путилівська» і взяли їх під контроль.\nВ ході операції з деблокування підрозділів 81-ї окремої аеромобільної бригади в новому терміналі Донецького аеропорту усі визначені завдання виконати не вдалося.\nУсі під’їзні шляхи та територія навколо аеродрому були заміновані бойовиками. Кожна ділянка місцевості прострілювалася ними. Погана видимість внаслідок густого туману ускладнювала, а іноді робила неможливим просування та маневр підрозділів, що здійснювали деблокування. Окремі підрозділи із запізненням виходили у визначені райони, що призводило до відмови від проведення штурмових дій та перенесення їх на наступну добу.\nНе вистачало ресурсів. Єдиним наявним резервом була батальйонна тактична група 30-ї окремої механізованої бригади. Крім того, загострювалася обстановка на Дебальцевському плацдармі.\nНезважаючи на це, силам АТО вдалося частково виконати поставлені завдання:\nзнищити Путилівський міст, через який здійснювалося постачання боєприпасів, озброєння та військової техніки для бойовиків;\nзнищити злітно-посадкову смугу Донецького аеропорту;\nвзяти під повний контроль сел. Піски;\nпокращити оперативне становище сил АТО після взяття під контроль шахти «Путилівська» та залізничного мосту поблизу неї на ділянці Авдіївка — Донецьк.\nПодальше утримання приміщення нового терміналу було неможливе внаслідок його повного руйнування.\nСили АТО залишили аеропорт, але і зараз продовжують здійснювати його вогневий контроль. Взявши під повний контроль Авдіївку, Піски, Опитне, Водяне та зайнявши панівні висоти, сили і засоби сектору Б забезпечують надійне прикриття Донецького напрямку.\nТретій етап (кінець січня — лютий)\nПісля захоплення Донецького аеропорту бойовики за підтримки підрозділів регулярних Збройних сил Російської Федерації активізували свої зусилля на Дебальцевському напрямку. В районі Дебальцевого було зосереджено до семи батальйонних тактичних груп зі складу так званих «1-ї»,«3-ї»,«5-ї» та «7-ї окремих мотострілецьких бригад» так званого «1-го армійського корпусу «ДНР», дії яких підтримували до двох батальйонних тактичних груп «2-го армійського корпусу «ЛНР». Крім того, навколо Дебальцевського виступу було розгорнуто до восьми батальйонних тактичних груп Збройних сил Російської Федерації.\nНапередодні чергового раунду переговорів глав держав Нормандської четвірки у Мінську сторони конфлікту намагалися використати результати бойових дій в районі Дебальцевого для досягнення своїх політичних цілей.\nБойовики, маючи підтримку підрозділів Збройних сил Російської Федерації, прагнули будь-якою ціною здійснити оточення та розгром наших військ.\nЯкби їм це вдалося, Україна була б змушена піти на значні політичні поступки під час переговорного процесу.\nКрім того, у разі оточення та розгрому наших військ в районі Дебальцевого, суспільно-політична обстановка в Україні могла б суттєво загостритися. Окремі політичні сили та громадські організації, підтримувані Росією, розгорнули б потужну інформаційну кампанію з проведенням акцій протесту зі звинуваченнями вищого військово-політичного керівництва.\nВ умовах обстановки, що склалася, розглядалося два варіанти дій в районі Дебальцевського виступу.\nПерший варіант — відвести війська за бар’єрний рубіж та закріпитися по річці Луганка. Але у цьому випадку плацдарм був би втрачений. Також, не виключалося, що відведення військ з району Дебальцевого могло спровокувати відхід підрозділів з інших напрямків.\nКрім того, конфігурація Дебальцевського виступу (максимальна ширина до 20 км) дозволяла артилерії та РСЗВ незаконних збройних формувань та підрозділів Збройних сил Російської Федерації вести перехресний вогонь по наших військах під час відходу, що могло спричинити великі втрати.\nПри цьому, незаконні збройні формування за підтримки підрозділів регулярних Збройних сил Російської Федерації зберегли б свій наступальний потенціал, безпосередньо загрожуючи або здійснюючи вогневий вплив до рубежу Костянтинівка — Артемівськ — Попасна. Також були б створені умови для продовження наступу противника вглиб контрольованої Україною території «на плечах» наших відступаючих військ та захоплення Артемівська. Крім того, це посіяло б паніку серед населення прифронтових районів та дало б можливість Росії здійснювати політичний тиск в ході переговорного процесу у Мінську.\nДругий варіант полягав у тому, що продовжуючи оборону на Дебальцевському плацдармі, сили АТО й надалі б сковували значні сили противника, наносили б їм ураження та знизили наступальний потенціал, не допустивши проведення наступальних дій противника на інших напрямках.\nПри цьому планувалося, що завдяки вмілим діям та заходам омани буде підготовлено нову лінію оборони на північ від Дебальцевого зі збереженням плацдарму, що дозволяло не допустити обстрілів бойовиками міст Часів Яр, Попасна, Артемівськ, Соледар, Світлодарськ та решти. Крім того, передбачалося, що втрати, нанесенні незаконним збройним формуванням та підрозділам Збройних сил Російської Федерації, не дозволять їм здійснити переслідування наших військ під час відходу та примусять їх відмовитися від наступальних дій.\nВ подальшому, сили і засоби сектору С з мінімальними втратами були виведені з Дебальцевського виступу у нові райони та закріпилися на вигідних рубежах.\nСаме тому було обрано другий варіант.\nВ цьому документі розкриті основні моменти Дебальцевської операції. Більш докладний аналіз буде опублікований найближчим часом.\nНакреслення лінії зіткнення сторін в секторі С, особливо в районі Дебальцевого, не дозволяло створити глибоко ешелоновану оборону та надавало противнику перевагу для проведення штурмових дій одночасно з трьох напрямків.\nКількість сил і засобів Національної гвардії та МВС не забезпечували повний контроль за самим Дебальцевим. Внаслідок цього, в місті практично безперешкодно діяли диверсійно-розвідувальні групи та окремі мінометні секції ворога.\nЧастина місцевого населення міста була на боці незаконних збройних формувань. За їх допомогою бойовики отримували інформацію про наші війська та вогневі позиції в режимі реального часу.\nСил і засобів СБУ та МВС для проведення контррозвідувальних та фільтраційних заходів не було.\nЗ 15 по 25 січня 2015 року обстановка в секторі С була складною та мала стійку тенденцію до загострення.\nПротивник неодноразово здійснював спроби штурму підрозділів сектору в районі населених пунктів Нікішине, Чорнухине, Малоорлівка, Вуглегірськ.\nПочинаючи з 25 січня, незаконні збройні формування за підтримки підрозділів Збройних сил Російської Федерації розпочали активні наступальні дії на Дебальцевському напрямку з метою оточення та розгрому наших військ та виходу на рубіж Луганське — Калинове.\nДля виконання завдань у секторі С на Дебальцевському напрямку залучалися: 128-а окрема гірсько-піхотна бригада, 17-й та 42-й окремі мотопіхотні батальйони 57-ї окремої мотопіхотної бригади, 54-й окремий розвідувальний батальйон (без розвідувальної роти та роти вогневої підтримки), гаубичний артилерійський дивізіон (без 3-ї гаубичної артилерійської батареї) 44-ї окремої артилерійської бригади, 1-а гаубична артилерійська батарея 1-го гаубичного артилерійського дивізіону 55-ї окремої артилерійської бригади, 5-а реактивна артилерійська батарея 2-го реактивного артилерійського дивізіону 27-го реактивного полку, 2-й протитанковий артилерійський дивізіон 26-ї артилерійської бригади.\nПри цьому, загальна чисельність особового складу підрозділів складала:\nпо рубежу Семигір’я — Троїцьке — до 1500 осіб;\nпо рубежу Вуглегірьк — Дебальцеве — до 2700 осіб;\nпо рубежу Булавинське — Нікішине — до 500 осіб.\nНаступальні дії противника розпочалися з проведення потужних вогневих обстрілів з використанням артилерії, РСЗВ, танків та мінометів по наших підрозділах в районах населених пунктів Вуглегірськ, Нікішине, Рідкодуб, Чорнухине, Санжарівка, Троїцьке, Попасна та Дебальцеве.\nДосягнення противником поставленої мети мало стати фактором спонукання керівництва України та західних посередників (насамперед, Німеччини та Франції) до початку переговорів з врегулювання ситуації та врахування вимог та інтересів Кремля.\nНа початку ворожого наступу співвідношення сил і засобів сил АТО та НЗФ у смузі відповідальності сектору С склалося на користь противника, зокрема:\nособовий склад — 1 : 1,2;\nтанки — 1 : 1,1;\nбойові броньовані машини — 1,9 : 1;\nреактивні системи залпового вогню — 1 : 1,6;\nартилерійські системи — 1 : 1,6.\nЗ метою оточення наших військ в районі Дебальцевого бойовики з так званого «Горлівсько-Єнакіївського угруповання» розпочали наступ в напрямку Горлівка — Вуглегірськ.\nОдночасно було здійснено нарощування вогневих ударів в районі Чорнухиного, Рідкодуба, Нікішиного та проведення демонстраційних дій на напрямках: Первомайськ — Попасна та Горлівка — Артемівськ.\nВикористовуючи масований вогонь артилерії, танків, противнику вдалося відтіснити підрозділи 13-го окремого мотопіхотного батальйону та МВС, які несли службу на блокпостах на західній околиці Вуглегірська, та оволодіти частиною міста.\nДля недопущення подальшого просування противника частина сил 8-ї механізованої роти 30-ї окремої механізованої бригади здійснила маневр з району сел. Миронівський в район північної околиці сел. Савелівка та перекрила основний автомобільний напрямок Вуглегірськ — Дебальцеве шляхом влаштування мінно-вибухових загороджень, обладнання ротного опорного пункту та закріплення на ньому.\nСтійкою обороною підрозділів зі складу 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади в опорних пунктах «Станіслав», «Андрій», «Балу», «Лама», «Віталій» та «Олександр» в районах населених пунктів Чорнухине, Рідкодуб, Нікішине було зупинено противника зі східного напрямку.\nЗупинивши подальше просування противника, основні зусилля сил і засобів АТО були зосереджені на нанесенні вогневого ураження резервам противника в районах Горлівки, Єнакієвого, Харцизька, Розсипного, Алчевська, Стаханова та нарощуванні угруповання сил і засобів в секторі С.\nВогневе ураження резервам противника здійснювалося усім наявним складом ракетних військ і артилерії, що знаходилися у підпорядкуванні керівників секторів та керівника АТО.\nЗ 31 січня по 17 лютого було нанесено більше 1500 ракетних ударів та вогневих нальотів для підтримки підрозділів, що вели оборонні дії в секторі С.\nЗа наявною інформацією, у період з 24 січня по 19 лютого в результаті вогневого ураження у смузі відповідальності сектору С противник поніс значні втрати: особового складу — до 870 осіб; ракетно-артилерійського озброєння — до 50 одиниць, бронетанкового озброєння та техніки — до 110 одиниць, автомобільної техніки — до 24 од.\nВ ході відбиття наступу противника було здійснено нарощування угруповання наших військ в секторі С за рахунок перегрупування військових частин з інших напрямків та тих, що завершували відновлення боєздатності.\nТак, в період з 24 січня по 3 лютого у підпорядкування керівника сектору С було передано: 30-у окрему механізовану бригаду; 25-й окремий мотопіхотний батальйон 54-ї окремої механізованої бригади; ротну тактичну групу 92-ї окремої механізованої бригади; 3-й гаубично-артилерійський дивізіон 26-ї артилерійської бригади; протитанковий артилерійський дивізіон 55-ї окремої артилерійської бригади; 2-ий гаубичний самохідний дивізіон, мінометну батарею 14-ї окремої механізованої бригади.\nУ результаті нарощування угруповання військ співвідношення сил і засобів сил АТО та НЗФ у смузі відповідальності сектору С склало:\nособовий склад — 1,5 : 1;\nтанки — 1 : 1,2;\nбойові броньовані машини — 2 : 1;\nреактивні системи залпового вогню — 1 : 1,3;\nартилерійські системи — 1 : 1.\nСпіввідношення сил і засобів, що склалося на той час, дозволяло вести лише позиційну оборону з метою недопущення втрати контрольованої території, просування противника, виграшу часу та створення умов для подальшого нарощування угруповання військ в районі проведення АТО.\nРозуміючи це, російська сторона розпочала активне переміщення озброєння та військової техніки до Дебальцевського плацдарму.\nПереміщення здійснювалося як у межах Донецької та Луганської областей, так і з території Російської Федерації. Противник мав на меті за будь-яких умов оточити наші війська до початку переговорів Нормандської четвірки у Мінську 12 лютого 2015 року.\nПісля нарощування, співвідношення сил та засобів сил АТО та НЗФ на Дебальцевському плацдармі склалося наступним чином:\nособовий склад — 1 : 2,1;\nтанки — 1 : 3,5;\nбойові броньовані машини — 1 : 1,3;\nреактивні системі залпового вогню — 1 : 7,5;\nартилерійські системи — 1 : 7,1.\nАдекватне нарощування сил і засобів у секторі С було неможливе через відсутність резервів. Переміщення підрозділів з інших напрямків призвело б до послаблення флангів.\nНезважаючи на запровадження з 00.00 15 лютого 2015 р. режим припинення вогню, обстановка в зоні проведення АТО залишалася складною. Противник, грубо порушуючи умови Мінських домовленостей, продовжував здійснювати обстріли наших підрозділів, у першу чергу на Дебальцевському, Донецькому і Маріупольському напрямках, та намагався розширити межі контрольованої території в районах Дебальцевого, Донецька, Авдіївки, Пісок та Широкиного. З 00.00 15.02.2015 до початку відведення військ було зафіксовано 217 випадків обстрілів, бойових зіткнень та штурмових дій.\nНа інших напрямках противник намагався скувати дії сил АТО з метою недопущення їх перегрупування та переміщення резервів.\nНайбільш складна ситуація склалася на Дебальцевському напрямку, де противник провів перегрупування сил з інших районів лінії зіткнення сторін та намагався взяти штурмом Дебальцеве.\nБойові загони ЗФ, сформовані переважно з колишніх представників МВС (зокрема, розформованого спецпідрозділу «Беркут») за підтримки артилерійських підрозділів Збройних сил Російської Федерації активізували обстріли сил АТО.\nПровівши активні рейдові та штурмові дії поблизу Дебальцевого, Чорнухиного, Кам’янки, Ольховатки, Санжарівки, Нижнього Лозового та Луганського, за підтримки РСЗВ, артилерії і танків, противник прорвав оборону наших військ з напрямку Вергулівки та вийшов на східну околицю Дебальцевого та взяв під контроль основні адміністративні будівлі міста, залізничний вузол, мікрорайон Жовтневий.\nОсновною причиною успіху противника став самовільний відступ та здача в полон понад 100 військовослужбовців 40-го окремого мотопіхотного батальйону. Через три доби без висування будь-яких умов вони були звільнені бойовиками та повернулися до складу підрозділів.\nВраховуючи, що підрозділи сил АТО на Дебальцевському напрямку виконали усі визначені завдання, а також обстановку, що склалася, для збереження життя і здоров’я особового складу, озброєння та військової техніки було прийнято рішення до ранку 18 лютого 2015 року здійснити відведення підрозділів із району м. Дебальцеве.\nПрийняттю цього рішення та відведенню військ сприяли умови, які склалися у секторі С. Значні втрати, яких противник зазнав в результаті ударів ракетних військ та вогню нашої артилерії, примусили його вивести свої артилерійські системи з периметру Дебальцевського виступу на безпечні відстані і зосередити їх на південний схід та південний захід від Дебальцевого. В цих умовах противник не мав змоги здійснювати вогневе ураження наших підрозділів, які виводилися за визначеними маршрутами.\nЗнизилася інтенсивність обстрілів підрозділів сил АТО. Порівняно зі 101 обстрілом протягом доби 16 лютого, кількість обстрілів станом на 07.00 17 лютого складала 39 обстрілів, а станом на 07.00 18 лютого знизилася до 19 обстрілів.\nПідрозділи противника були виснажені. Внаслідок значних втрат їх наступальний потенціал був вичерпаний. Для продовження наступальних дій вони потребували не менше двох діб для відпочинку, поповнення запасів ракет та боєприпасів, а також перегрупування резервів, які були зупинені вогнем нашої артилерії.\nПогодні умови також сприяли відведенню військ. Внаслідок зниження температури повітря переміщення підрозділів стало можливим не лише автомобільними, а й польовими дорогами.\nВраховуючи, що планування операції з відведення військ здійснювалося завчасно з максимальним дотриманням режиму секретності та обмеженим складом службових осіб, зміст бойових розпоряджень на подальші дії доводився лише до командирів бригад. Підрозділи відводилися поетапно: відхід військ на визначені рубежі оборони був організований та проведений з мінімальними втратами особового складу, озброєння та військової техніки.\nВиведення підрозділів здійснювалося в три етапи:\nна першому етапі — виведення підрозділів 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади, які виконували завдання в районі населених пунктів Малоорлівка, Новоорлівка та Орлово-Іванівка. До складу авангарду увійшли розвідувальна рота та 15-й гірсько-піхотний батальйон;\nна другому етапі — виводилися підрозділи 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади, які виконували завдання на східній околиці Чорнухиного (опорні пункти «Балу», «Федір», «Олександр», «Віталій»);\nна третьому етапі — виведення підрозділів, а також командних пунктів 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади і сектора С безпосередньо з району Дебальцевого. Прикриття відходу забезпечувалося ар’єргардом зі складу механізованого батальйону 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади.\nВідведення військ здійснювалося за двома основними маршрутами невеликими колонами під прикриттям бойових броньованих машин та артилерії, не допускаючи руху поодиноких машин.\nПри цьому, для введення противника в оману був використаний хибний маршрут висування, на якому проводилася імітація руху колон.\nВ ході відходу підрозділи Національної гвардії та МВС здійснювали переміщення до районів збору у складі колон підрозділів Збройних Сил України.\nПісля відведення підрозділи 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади були зосереджені в районі збору (м. Артемівськ). За успішний вихід з Дебальцевого, героїзм та грамотні дії 26 лютого 2015 р. командир 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади полковник Сергій Шаптала отримав звання Героя України.\nОкремо слід зазначити, що підрозділи 25-го та 40-го окремих мотопіхотних батальйонів, які зосереджувалися в Дебальцевому, здійснили самовільний відхід в тилову смугу сектору С на дві доби раніше. Спочатку вони зосереджувалися в с. Покровське та Клинове (східніше Артемівська), а в подальшому були переміщені в район збору 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади.\nРешта підрозділів зосереджувалася в Артемівську та сусідньому с. Парасковіївка.\nЗ 2678 осіб, які підлягали відведенню, було виведено 2629 осіб, з них 131 військовослужбовець був поранений. Під час виведення втрати склали 49 осіб, зокрема 19 осіб загинули, 17 — потрапили у полон, 13 — зникли безвісти.\nБуло виведено понад 810 одиниць озброєння та військової техніки, що склало більше половини від загальної кількості ОВТ, яке знаходилося в районі Дебальцевого у період з жовтня 2014 до лютого 2015 рр. З них більше 50% — це бойова техніка, решта — спеціальна та автомобільна техніка.\nЗа п’ять місяців оборони Дебальцевого та під час виведення підрозділів у безпечні райони було втрачено (знищено противником, або виведено з ладу силами наших підрозділів) близько 770 одиниць озброєння та військової техніки.\nПри цьому втрати бойової техніки склали 260 одиниць, решта — автомобільна та спеціальна техніка.\nДля забезпечення відходу військ було створено систему районів, рубежів і позицій. На передовій позиції перейшли до оборони підрозділи 30-ї окремої механізованої бригади. В глибині оперативної побудови військ були створені та утримувалися мобільні бронегрупи (резерви).\nДругий рубіж оборони було обладнано по рубежу підготовлених опорних пунктів, на якому був спланований перехід до оборони підрозділів 128 окремої гірсько-піхотної бригади та відновлення їх боєздатності.\nЗабезпечення відходу військ сектору С, прикриття їх флангів, підтримка вогнем ар’єргардів та недопущення переслідування противником здійснювалося шляхом зайняття панівних висот, проведення спеціальних дій зведеним загоном зі складу 3-го і 8-го окремих полків спеціального призначення в районі між річкою Санжарівка та сімома опорними пунктами, а також підрозділами 95-ї окремої аеромобільної бригади у складі штурмових загонів № 1 (1-й аеромобільно-десантний батальйон) та № 2(13-й окремий аеромобільно-десантний батальйон) в районі с. Нижнє Лозове, проведення інженерної розвідки на маршрутах висування з метою виявлення і знешкодження мін та фугасів, забезпечення позначення мінних полів наших військ, а також визначення вогневих коридорів та нанесення вогневого ураження противнику в районах північної та північно-західної околиць м. Дебальцеве та на маршрутах висування наших військ.\nДля недопущення скупчення військової техніки в населених пунктах і на бар’єрних рубежах силами Військової служби правопорядку було організовано комендантську службу на мостах, переправах, маршрутах висування підрозділів та по рубежу залізничної дороги: східна околиця Семигір’я — станція Калиново-Попасна. Напрямки відведення підрозділів підсвічувалися пусками сигнальних ракет.\nТаким чином, внаслідок скоординованих дій сил АТО замисел противника — оточення наших військ та їх знищення в районі м. Дебальцеве — був зірваний.\nПідрозділи були виведені з-під ударів противника з мінімальними втратами особового складу та перейшли до оборони на завчасно підготовлених оборонних рубежах.\nОперації сил АТО, які були проведені протягом зимової кампанії 2014–2015 рр., мали вирішальний вплив на подальший розвиток воєнно-політичної та воєнно-стратегічної обстановки.\nВ ході їх проведення наші війська виконали усі визначені стратегічні завдання та з мінімальними втратами були виведені з-під ударів противника у нові райони, зайняли вигідне оперативне положення. Просування противника вглиб території України було зупинено. Незважаючи на відступ з Донецького аеропорту та м. Дебальцеве, сили АТО й досі продовжують тримати ці території під вогневим контролем.\nСилам сектору С вдалося утримати бар’єрний рубіж річку Луганка і закріпитися на плацдармі Луганське — Троїцьке — Попасна, і не допустити захоплення нових територій бойовиками.\nВтрати, які були завдані нашими військами, примусили противника відмовитися від подальших наступальних дій. Із завершенням Дебальцевської операції на Донбасі розпочалося крихке перемир’я.


Вхід до історичного центру Венеції влітку стане платним для туристів, фото - Погляд\nВхід до історичного центру Венеції влітку стане платним для туристів\nНезважаючи на відсутність значних турпотоків, влада "міста на воді" не має наміру відмовлятися від продажу квитків для відвідування історичного центру Венеції.\nВхід в історичний центр Венеції влітку стане платним для туристів, пише TON. Міська влада таким чином планує боротися з мандрівниками-одноденками, які, на її думку, не тільки не приносять вливань у міську скарбницю, а й своїм споживчим ставленням до Венеції, що охороняється ЮНЕСКО, планомірно перетворюють її на Діснейленд.\nОчікується, що у лютому, під час венеціанського карнавалу, проєкт протестують у пілотному режимі, а з 1 червня йому дадуть офіційний старт. За в’їзд до Венеції або островів її лагуни на будь-якому транспорті стягуватиметься плата, розмір якої становитиме від 3 до 10 євро на день, залежно від сезону та кількості гостей у місті. При цьому податок на в’їзд можна буде сплатити разом із квитками на поїзд, літак чи круїзний лайнер.\nНаявність квитків перевірятимуть у пунктах пропуску, забезпечених турнікетами, які встановлять у місті. За потоком "нелегальних туристів" також слідкуватимуть стереоскопічні камери з датчиками. За розрахунками влади, система турнікетів діятиме близько 90 днів на рік, коли місто не справляється з хвилею туристів. Проте платити потрібно буде не всім, право на безкоштовний вхід матимуть діти до 6 років, місцеві жителі та їхні родичі, службовці, а також мандрівники, які залишаються на нічліг та сплачують туристичний збір у готелях.\nНагадаємо, кілька років тому через повені затопило більше 80% території Венеції.


Чому не можна дарувати годинник? ⋆ Народні прикмети та забобони\nКожна людина величезна кількість разів за своє життя стикається з проблемою вибору подарунка на певний свято або без приводу. Хоча вже давно все знають, що Земля не тримається на трьох китах, кораблі літають в космос, але як і раніше продовжують вірити в прикмети і забобони. Одна з таких прийме забороняє дарувати годинник на День народження або на будь-якій іншій свято.\nЧому саме годинник? До сих пір залишається загадкою. Можливо, це був випадково обраний предмет, що потрапив в протягом народної творчості. Ніколи не існувало легенди про відьму, яка зачарувала годинник, щоб приворожити того самого принца. У сучасному світі тим більше немає злісних годинникарів, що накладають прокляття на свої вироби з метою відібрати у майбутніх власників роки життя. Але, так як в стародавні часи будь прогрес, особливо технічний, прирівнювався до чорної магії, дана прикмета могла виходити з темряви століть.\nЧому не можна дарувати годинник в подарунок – забобони різних народів\nУ Китаї подарувати годинник – значить запросити на похорон. Даний народ дуже насторожено ставиться до предметів, які ведуть відлік того, що не видно людським очам.\nУ Західних країнах стрілки циферблата прирівнюються до гострих предметів, тому, коли годинник підносять в подарунок, це може означати бажання завдати шкоди людині.\nУ Росії ж прийнято вважати, що, подарувавши годинник, ти віддаєш людині всю свою біль і розчарування, або укорочуєш собі віку, передарівая з годинником частина життя.\nНайбільш популярними є прикмети, що не можна дарувати годинник:\nулюбленим (другій половинці) – вважається, що коли годинник зупиняться – відносини закінчаться;\nдрузям – вірять в те, що дружба розпадеться незалежно від тривалості роботи подарунка;\nдорослим людям – підозрюють, що їм годинник нагадують про те, що час назад не повернути, і занурюють в стан смутку і спогадів.\nБагато народів також вважали годинник містичним механізмом, тому що предмет відраховує не тільки хвилини, але і секунди, в зв’язку з чим боялися не те, щоб дарувати годинник, але і просто тримати їх вдома.\nІснують повір’я, що подаровані на День народження годинник може привести до цілковитого розладу відносин між іменинником і гостем. Вважається, що відносини між люблячими подружжям можуть закінчитися в той момент, коли подарований годинник зупиняться.\nЯкщо бажання подарувати годинник все-таки взяло верх над забобонами, потрібно попрацювати і з’ясувати, як до прикмет відноситься іменинник, щоб це не стало неприємним сюрпризом. Якщо людина не вірить у прикмети, такий презент може принести море радості і емоцій.\nМожна дарувати годинник, коли:\nіменинник їх колекціонує;\nце сімейна реліквія, яка передається у спадок;\nлюдина натякнув, що хотів би отримати такий подарунок;\nіменинник любить різні аксесуари, але у нього немає хороших наручних годинників.\nНе варто вибирати в подарунок годинник, якщо:\nіменинник вірить в прикмети;\nлюдина не носить жодних аксесуарів, і дав зрозуміти, що годинник йому не потрібні;\nвідсутня впевненість, що вгадаєте з уподобаннями (кольором, формою, виробником).\nЯк подарувати годинник і обійти прикмету?\nБезліч людей, які вірять у прикмети, не відмовилися б отримати на свято хороші, дорогі годинники. Тому виникла ціла низка порад, при виконанні яких марновірство втрачає свою силу:\n1 при отриманні в подарунок годин потрібно віддати дарящему людині незначну суму грошей (монетку, купюру) – це буде вважатися своєрідним откупом;\n2 під час вручення подарунка необхідно вимовити «Дякую і приймаю». Після виконання даних дій, годинник вважаються презентом, а придбанням, і негатив, присутній в подарунок, пройде мимо;\n3 перед передачею подарунка варто спеціально виставити неправильний час на годиннику, а імениннику відразу при отриманні необхідно налаштувати самостійно потрібний час – цей крок свідчить про те, що людина підпорядковує подарунок повністю себе, і ніякої колишній шкоди не передається;\n4 задумайтеся про те, що гідним варіантом подарунка буде сертифікат на покупку годин – це відкине всі прикмети, і людина матиме право вибрати саме те, що захоче;\n5 ще одна хитрість – подарувати футляр для годинника, а всередині – гроші на покупку. Іменинник зможе вибрати ту модель, що йому до душі. При бажанні, можна зробити цю покупку разом.\nЧи можна дарувати годинник рідним і близьким?\nНезважаючи на забобони, годинник в подарунок комусь близькому – відмінний варіант, особливо коли це недешева і цінна річ. Якщо людина, яка приймає подарунок, вірить у прикмети, необхідно діяти за згаданою вище схемою (відкупиться монеткою, вимовити чарівну фразу або переводити час).\nГодинники в подарунок чоловікові\nПрактично будь-який чоловік буде радий стильному і солідному аксесуару в якості подарунка. Варто враховувати вид діяльності хлопця / чоловіка / батька, і вибирати відповідні години. Для більш спортивного способу життя потрібно підбирати відповідні моделі, наприклад, з додатковими функціями (пульсомірів, хронографом і т.д.). Для людини зі сфери бізнесу варто віддати перевагу класичним моделям, які підкреслять ідеально вигладжену сорочку і діловий костюм. До речі, в бізнес-середовищі партнери між собою іноді обмінюються такими презентами, як годинник, це свідчить про довіру і готовність до плідної співпраці.\nГодинники в подарунок жінці\nВибираючи годинник в подарунок жінці, важливо пам’ятати, що в даному випадку вони будуть не тільки корисним аксесуаром, але і прикрасою, яке повинно приносити радість, тому з вибором не варто поспішати, потрібно добре оцінити смаки і переваги дами. Найчастіше жінки віддають перевагу циферблатам круглої або овальної форми.\nГодинники в подарунок молодятам\nЯкщо, вибираючи подарунок на новосілля молодятам, погляд упав на красиві настінні годинники – хороший вибір. Дана річ в домашній інтерпретації завжди залишатиметься в моді і вважатися корисним подарунком. Варто згадати, що раніше практично в кожному будинку на стіні висіли улюблені і немалоізвестние годинник з зозулею.\nГодинники в подарунок дитині\nГодинники – дітям? Чому б і ні. Для діток молодшого віку це стане хорошим подарунком, щоб швидше зрозуміти, що таке час, і почати розбиратися зі стрілками на циферблаті. Підліткам годинник допоможуть ставати більш дисциплінованими і самостійними. Так само діти старшого віку оцінили б подарунок у вигляді сучасних гаджетів: смарт-годин, фітнес-трекерів і ін. Величезним плюсом є те, що діти не вірять у прикмети і будуть щиро раді такому подарунку.\nЧи можна передаровуватимемо годинник?\nУ разі, коли передаровують годинник як сімейну цінність, яка передається з покоління в покоління – це допустимо, красиво і значимо для людини, що отримує такий знак уваги.\nЯкщо вдома лежать без діла давно подаровані хороший годинник, що не вписалися по стилю або дизайну в щоденний образ, а хтось із друзів або знайомих точно оцінить такий подарунок – можна зробити приємно близькій людині. Не варто замислюватися про всяких прикмети, адже важливо те, з яким посилом і енергетикою буде піднесений подарунок.\nЩо робити, якщо подарували годинник?\nЯк себе вести, якщо ви отримали в подарунок годинник? Будь-які подарунки важливо приймати з усмішкою, позитивом, щирістю і щастям в очах – адже головне – це емоції. Потрібно бути вдячним за приділеною людиною час на пошуки і вибір презенту. Можливо, гість не в курсі існування прикмет, пов’язаних з годинником, тому не варто накручувати ситуацію і нести негатив в святковий день.\nЯкщо це грає велику роль, необхідно відкупиться – дати взамін монетку. У разі, коли прикмети беруть верх, подарунок прийнятий, монетки поруч не виявилося – не потрібно викидати годинник, передарувати їх тій людині, яка оцінить і буде радий такому знаку уваги.\nПрикмети, пов’язані з матеріалом, з якого виготовлені годинник\nЗ даними аксесуаром пов’язані не тільки погані прикмети. наприклад:\nгодинник із золота вважаються королівським подарунком і несуть в собі сильний енергетичний потенціал і заряд;\nсрібний годинник захищають від недобрих розмов і омолоджують організм;\nсталевий аксесуар служить оберегом від негативного впливу людей;\nкерамічні годинник приносять радість і добро, позбавляють від поганого настрою і депресії;\nлатунь притягує багатство і благополуччя до людини.\nТому, вибравши подарунок з одного з перерахованих вище матеріалів, варто зосередитися на позитивному значенні годин, і відкинути недобрі думки.\nЗабобонні люди завжди шукають привід для хвилювання. Але варто поглянути на це з іншого боку і розслабитися.\n1 Годинник не можуть посварити улюблених, адже завдяки цьому пристрою люди вибирають час і поспішають один до одного на зустріч.\n2 Годинник не можуть завдати шкоди здоров’ю людей, за винятком величезних екземплярів на вокзалах і площах міста, які летять комусь на голову. Навряд чи хоча б одній людині, який не вивчав історію даної прикмети, прийде думка, що слово «годинник» схоже з «запрошення на похорон», тому варто відпустити ці деталі.\n3 Годинник не нагадують про що минає часу, особливо у випадках дарування дорогих ювелірних виробів, прикрашених дорогоцінними каменями. Вся увага йде на захопленість розгляд подарунка і захоплені крики.\nТисячі подарованих годин радують нових власників. Від подарунка, обраного із задоволенням і бажанням побачити щирі емоції, старість НЕ наздожене швидше, подруга не кине, а чоловік не побіжить змінювати дружині. Варто прийняти той факт, що в сучасному світі люди йдуть в ногу з часом, і не вірять у прикмети, що значно спрощує життя.


Європа інвестує 500 млн. євро на розвиток української ГТС - Korrespondent.net\nЄвропа інвестує 500 млн. євро на розвиток української ГТС\nКорреспондент.net, 16 лютого 2007, 10:15\nЄвропейські банки мають намір інвестувати в 2007 році близько 500 мільйонів євро в розвиток української газотранспортної системи, повідомив міністр палива та енергетики Юрій Бойко в ефірі 5 каналу.\n"Ми дуже плідно працюємо з Європейським Союзом у цьому напрямку... Сьогодні в нас була делегація з Євросоюзу, буде вкладено майже 500 мільйонів євро цього року в розвиток газотранспортної системи з боку європейських банків", - сказав він.\nБойко додав, що співробітництво з ЄС в енергетичній сфері буде розширюватися, і Україна надалі розраховує на фінансування європейськими структурами не тільки окремих проектів, а цілої програми, що буде розроблена разом з ЄС.\nЯк повідомлялося, дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Нафтогаз України Укртрансгаз має намір до липня залучити кредит Європейського інвестиційного банку на 100 мільйонів євро для модернізації і реконструкції газотранспортної системи.\nУ цілому Міністерство палива та енергетики має намір залучити близько 7 мільярдів гривень кредитних коштів на інвестиційні проекти в паливно-енергетичному комплексі в 2007 році.\nУкртрансгаз є монополістом в транспортуванні природного газу магістральними газопроводами.\nМережа Укртрансгазу складається з 36 тисяч кілометрів магістральних газопроводів, 71 компресорної станції і 12 підземних сховищ газу.


Характеристика кам'яних ґрунтів, культур і проблемних / Навколишнє середовище | Thpanorama - Зробіть себе краще вже сьогодні!\nХарактеристика кам'яних ґрунтів, культур і проблемних\nThe кам'янисті землі Це тип ґрунту, який містить кам'яні утворення з кам'яними вставками. Отримання такого утворення здійснюється шляхом розгортання земної поверхні за допомогою причин, викликаних механічно або природними явищами.\nЦей тип ґрунту часто називають кам'янистими грунтами для зазначених вище інкрустацій. Однією з характеристик цього типу підлоги є те, що вони є напівнепроникними, що перешкоджає входу води.\nХоча дуже важко, що існує певний тип посадки в зазначеній грунті, є рослини з ксерофільним походженням, які можуть рости в цьому вигляді освіти. Для сільського господарства кам'янисті ґрунти є непродуктивними через відсутність мінералів і добрив, що також підкреслюється його малою абсорбційною здатністю.\nВелика кількість ґрунту цього типу є великим у всьому світі. Вивчення цього типу ґрунту ускладнене через відсутність поділу гравію або каменів.\nВилучення цих матеріалів для подальшої оцінки є однією з найскладніших завдань при дослідженні цього ґрунту.\nПосіви, що відбуваються на кам'янистій грунті\nНауково названий як achilea millefolium, Це тип квітки, що належить до сім'ї asteraceae. Воно зазвичай народжується в районах північної півкулі в Азії, Європі та Північній Америці.\nВона була введена як корм для худоби в таких країнах, як Нова Зеландія та Австралія. Однак деревію є бур'ян в цих місцях, а іноді й у місці походження.\nУ Нью-Мексико і південному Колорадо це називається plujillo через форму його листя і текстури. У стародавні часи ця рослина була відома як трав'яний мілітарис для його використання в стійкому кровообігу, що виробляється ранами.\nЦе вид декоративного рослини, яке зазвичай прикрашає сади і дворики, роблячи компас з типом кам'янистого ґрунту, який також є типом декоративного характеру у багатьох частинах світу за його своєрідною та привабливою формацією.\nThe calendula officinalis є рослиною гілки сім'ї календули asteraceae. Він, ймовірно, походить з південної Європи, хоча її довга історія культивування не дозволяє знати її походження.\nВін широко натуралізується в Північній Європі (з півночі на південь Англії), а також в теплих температурах різних регіонів світу.\nКалендула - це вид ароматичної рослини, який може вирости до 80 сантиметрів, а листя може мати розширення від 5 до 17 сантиметрів, витягнуте, і з обох сторін волохаті. Іноді це тип зубчастих рослин.\nТакож відома його наукова назва tradescantia fluminensis, Це місцевий вид Південної Америки. Це одне з багатьох рослин, відомих за популярною назвою блукаючого єврея. Це рослина з дрібним листям і частим в річках.\nЦей вид рослин використовується для прикраси садів або патіо завдяки своєрідній формі і білим листям, які нагадують жасмин. Розмір його листків особливо невеликий і не витягується довше 1 міліметра.\nТакож відома його наукова назва Lavandula officinalis, походить з Англії і не вимагає вичерпної турботи особливо за її походженням і місцем зростання.\nПри проростанні в кам'янистих грунтах цей вид рослини надає адаптаційному та виживаючому характеру дуже важко в'янути.\nПроблеми, які може представити кам'янисті ґрунти\nРозмір, щільність і походження скель диктують, чи є вони проблемою для садів.\nЦей тип ґрунту не може бути проблемою для ландшафту або прикраси саду, однак цей тип ґрунту може мати великий вплив на вартість будівництва.\nВирівнювання типу кам'янистого ґрунту, щоб гарантувати, що поверхня стікає належним чином або підтримує певну структуру, вимагає великої роботи з зміни форми землі. У гірських містах або районах, де поширені кам'янисті ґрунти, вирівнювання цих типів ґрунтів нелегка.\nСкелі можуть легко згинати хойлас екскаватора або гусеничної техніки. Це стає вдвічі важче, коли камені знаходяться в дуже щільній пропорції, що робить її неохоче виходити під тиском.\nБудь-який тип будівництва потребує розкопок, або відкрити отвір, створити басейн, ввести альтанку і т.д. Такий тип підлоги може зробити неможливим використання певних видів основного обладнання для будівництва будь-якої конструкції.\nВидобуток каменів цього типу всередині кам'янистої землі може бути подвійною роботою, що збільшить витрати на будівництво. Внаслідок невеликого відриву між рослинами, майже необхідно зробити процес фрекінгу, який, безсумнівно, є дорогим через природу ґрунту.\nЦей тип грунту зазвичай зустрічається в гірських районах, в Південній Америці він часто зустрічається в Андській зоні, яка простягається від Венесуели до Аргентини через гірський хребет Анд..\nЄвропа, завдяки своїй гірській природі, має велику кількість кам'янистих ґрунтів, тому саме країна походження більшості рослин, які вирощують цей вид навчання.\nЦей тип підошви є позитивною рисою, що має легку систему водовідведення, що робить землі з цими утвореннями надзвичайно важкими для заповнення або створення прогалин. Однією з причин цього є те, що завдяки своїй кам'яній характеристиці воно дуже ускладнює поглинання води.\nДля полів або сільського господарства це поле є непродуктивним і безплідним через малу кількість поживних речовин і мінералів, які існують; Крім того, поглинання добрив або хімічних речовин для посадки в цьому типі ґрунту майже дорівнює нулю. Велику частину часу ця кам'яна земля використовується для декоративних, штучних або природних садів.\nНаціональні інститути охорони здоров'я. "Календула" Трави і добавки. США Національна медична бібліотека. Отримано 2007-12-19.\nБіозахист МАГ Нової Зеландії (2009). "Звіту МАФ про шкідників про Бродячих Віллі". Отримано 24 липня 2010 року.\n« Характеристики ґрунтових ґрунтів, місце розташування та використання Основні характеристики кам'янистих ґрунтів »


Країна виграє від подальшої європейської інтеграції\n(Аналітична стаття президента НаУКМА на сайті University World News)\nУ попередніх статтях я написав про недоліки ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1514 ) проекту закону про вищу освіту, презентованому міністром освіти, науки, молоді та спорту України а також змалював ситуацію навколо висування більш прогресивного варіанту ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1813 ) закону, який сприятиме інтеграції України до європейського простору вищої освіти.\nНеефективна, бюрократична система спричиняє до того, що проект закону ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1655 ) і досі блукає між відомствами в очікуванні на узгодження.\nЦього разу я б хотів торкнутися теми української інтеграції у європейський простір вищої освіти, наскільки цей процес розвивається, що потрібно зробити Україні, аби вищі навчальні заклади Європейського Союзу розуміли чому і як навчають українських студентів в університетах і чи зміняться українські стандарти якості у навчанні, викладанні та дослідженнях у контексті Болонського процесу.\nЗвіт на тему: «Приєднання української системи вищої освіти до європейського простору вищої ( http://euroosvita.net/index.php/?category=17&id=1048 ) освіти та досліджень» стане нам у нагоді, аби знайти відповіді на ці запитання.\nВін був підготовлений групою на чолі з Тарасом Фініковим при підтримці Міжнародної Фундації із досліджень у сфері освітньої політики, Українською асоціацією студентського самоврядування та Фондом Демократичні ініціативи.\nЗвіт підготовлений на основі принципів міждисциплінарності та порівнянь між освітніми системами. За допомогою анкет, опитування та інтерв’ю він визначає особливості розвитку української вищої освіти з урахуванням соціальних, політичних, економічних, історичних та психологічних факторів.\nУ звіті розглядаються питання законодавчого та нормативно- правового забезпечення у галузі освіти та порівнюються європейські та українські системи вищої освіти, включаючи ступені (цикли), впровадження європейської кредитно-трансферної системи ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1834 ), запровадження «додатка до диплома міжнародного зразка» ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1841 ), витання визнання кваліфікацій та рекомендації щодо стандартів якості.\nНаціональна кваліфікаційна система, безперервна освіта, економіка вищої освіти, соціальні аспекти у системі вищої освіти, студенти та проблеми корупції також висвітлені у звіті.\nЗважаючи на історичні та соціальні чинники, зміни, що відбулися в українській вищій освіті від 1991 до початку 2000 років не мали на меті створення нової освіти, а тільки призвели до руйнації старого радянського спадку.\nДо прикладу, відбувся перехід від елітної до масової освіти, спостерігалися спроби гуманізувати навчальний процес та професійну підготовку, до того ж у системі вищої освіти з’явилися представники приватного сектору. Була запроваджена багаторівнева система ступенів, системи ліцензування та акредитації, були встановлені нові освітні стандарти та правила.\nІнституціалізація Європейського простору вищої освіти та досліджень- Болонського процесу- була закінчена у країнаї ЄС наприкінці 90-х років. В Україні усі вищевказані перетворюючі зрушення були законодавчо оформлені у прийнятому у 2002 році Законі про вищу освіту.\nПроте зміст закону виявився повним протиріч, між тим, як необхідні інструменти для впровадження реформ так і не були створені. Натомість було збережено багато радянських пережитків.\nНезважаючи на формальне приєднання до Болонського процесу ( http://euroosvita.net/index.php/?category=8&id=233 ) у 2005 році, Україна так і не зрозуміла потреби у реформуванні освітньої системи та не запровадила жодних реформ. Не було здійснено жодної спроби аби віднайти національний консенсус щодо реформування. Посадовці середнього та нижнього рівнів в університетах так повністю і не зрозуміли можливостей, яке надало приєднання до Болонського процесу.\nРектори і досі вважають, що спроби отримати підтримку від держави- це єдине, чим вони повинні займатися, аби їхні університети швидше рухалися вперед. Студенти, яким був закритий доступ до неупередженої інформації про процес, так і не стали його активними учасниками.\nБолонський процес часто асоціюється із зростанням соціальної несправедливості через «приватизацію» університетів та із необов’язковою бюрократією.\nСтарі стереотипи залишаються у Україні, значною мірою це доводить той факт, що частині політичної еліти не подобається ідея університетської автономії, вона скептично налаштована до європейської інтеграції та має стійку відданість авторитарній «російській моделі» управління, що передбачає державний контроль над університетами.\nЦей базовий принцип пояснює особливості, що характеризують пострадянський, постколоніальний та посттоталітарний статус сьогоднішньої України. Так зване безпечне положення справ слугує інтересам наших політичних еліт, перебувають вони при владі, чи в опозиції, та означає, що вони знайшли бажаний вихід у можливості безкінечних пояснень причин своєї бездіяльності та ухиляння від впровадження західних стандартів відповідальності, якості, ефективності та заходів по боротьбі з корупцією.\nЦе небажання сприйняти позитивний потенціал реформ можна пояснити прагненням усіх українських урядів поміняти вивіски у сфері вищої освіти без заміни пострадянських реалій.\nДо прикладу, нинішня структура професійної освіти передбачає наступні освітні та кваліфікаційні рівні: молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та магістр. Вона була створена відповідно до статті 30 Закону України про вищу освіту та постанови Кабінету Міністрів України щодо освітніх та кваліфікаційних звань (ступенева освіта), затвердженої 20 січня 1998 року.\nТривалість навчання незмінна\nЩе одним питання відносно Болонського процесу є тривалість навчання. В Україні щоб отримати диплом бакалавра потрібно 4 роки, додатково ще один рік- спеціаліста та рік чи півтора року- для магістерського диплому (за винятком окремих випадків двохрічних програм).\nЦя відмінність від загальноприйнятої системи, що використовується в усьому світі виникла як компромісне рішення на період переходу від радянських освітніх програм. Збереження кваліфікаційного рівня спеціаліст законсервувало стару модель професійної підготовки.\nЩо стосується підготовки магістрів, ця програма була запроваджена наприкінці 90- років. Вона не мала навчальної мети та не відповідала принципам міждисциплінарності, до того ж була негнучною. Поза тим, пострадянська система не передбачала підготовку за тими видами структурованих докторських програм, що були приняті у Західній Європі, і які спромігся запровадити лише Національний Університет Києво-Могилянська Академія ( http://euroosvita.net/index.php/?category=35&id=695 ).\nКошти ( http://euroosvita.net/index.php/?category=16&id=1805 ), які витрачає український уряд на фінансування вищої освіти видаються начебто суттєвими. Уряд витратив на вищу освіту за останні кілька років від 2 до 2.3% від загального валового продукту або від 6 до 6.8% від загальних бюджетних витрат\nЦі відсотки співвідносяться із найвищими показниками у країнах ЄС. На додаток, близько 30% державних витрат на освіту спрямовуються на вищу освіту.\nТим не менше, оскільки країна має невеликий ВВП, середній рівень річних витрат на одного студента у 2010-2011 навчальному році склав близько 2270 євро (2840 доп)- це близько половини від того, що витрачається на студентів в Естонії, що має найменший бюджет витрат на одного студента у ЄС та складає 28% від того, що витрачається на студента у ЄС (згідно із даними за 2008 рік). Є очевидним той факт, що сучасний рівень фінансування робить неможливим досягнення більш високої якості вищої освіти в Україні.\nЗарплатна політика для викладацького складу заслуговує спеціальної уваги. Пропоную розглянути дані по зарплатам за основними факультетськими категоріями у двох класичних державних університетах у 2011 році (обрахованими у євро на рік за курсом 1 євро-10.6 грн).\nПрофесор Київського університету у столиці України може заробити 10,224 євро на рік, професор провідного регіонального університету- тільки 6,035 євро. Зарплата доцента у столиці складає 9, 198 євро проти 4, 362 євро у провінції, зарплата доцента, що має вчену ступінь – 4, 793 євро проти 2,770 євро у тих, хто її не має.\nЛегко помітити, що ці зарплати дуже малі навіть при порівнянні із зарплатами на аналогічних посадах у східноєвропейських країнах ЄС. Різниця в оплаті праці викладачів повинна визначатися виходячи з їхньої завантаженості. Велика кількість викладачів має надмірне завантаження, що утруднює дослідницьку діяльність.\nТепер щодо корупції. Найбільш поширеними формами корупції є використання власних зв’язків, обмін послугами, непрозора «благодійність» та інші види платежів та отримання хабарів.\n33,2% учасників дослідження мали безпосередній досвід щодо корупції, 29,1% сказали, що вони чули про корупцію від людей, що особисто з нею зустрічалися. Кількість людей, що пропонують хабарі у освітньому секторі досягає 40%.\n«Добровільні хабарі» (хабарі, що вимоги їх дати) склали 25,5% «Хабарі на вимогу» склали 49,7, а користування особистими зв’язками склало 20,5%. Більше тих студентів, хто бажає давати хабарі, ніж викладачів, які готові їх брати.\nНаправду, наявність корупції у вищій освіті відображає відсутність реформ у цій галузі.\nЩороку ЗМІ надають нам все більше інформації про арешти університетських хабарників чи інтенсифікацію антикорупційних дій проти корупції у освіті.\nОднак ми потребуємо справжніх реформ, що переборють корупцію шляхом покращення якості та професійної репутації наших університетів у рамках ширшого всесвітнього освітнього контексту.\nБолонський процес та визнання професійних кваліфікацій ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=2037 )\nІноземні студенти в Україні: освіта чи експлуатація? ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1808 )\nВступ до вишів перетворюється на змагання гаманців? ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1636 )\nМіжнародний фонд «Відродження»: стислий звіт за 2011 рік (Сприяння реформам у галузі освіти) ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=1585 )\nВедмідь прокидається від сплячки: Росія інтернаціоналізується ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=2021 )\nОцінка Європейською Асоціацією Університетів (European Uneversity Association - EUA) проекту доповіді щодо правил участі у Horizon 2020- Рамковій програмі досліджень та інновацій (2014-2020) ( http://euroosvita.net/index.php/?category=1&id=2036 )\nОгигінал новини «Країна виграє від подальшої європейської інтеграції\n(Аналітична стаття президента НаУКМА на сайті University World News) » - http://www.euroosvita.net/index.php/?category=1&id=2051


Гра "Мистецький футбол" - Образотворче мистецтво - Розробки вчителів - Каталог статей - Сайт Заводської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1\nП`ятниця, 22.11.2019, 08:52\nз теми „Мистецтво навколо нас"\n- Дорогі друзі! Сьогодні ми проводимо "Мистецький футбол" для учнів сьомих класів. Мистецтво в широкому розумінні слова – це творче відображення дійсності в художніх образах. Мистецтво – одна з найголовніших складових частин життя будь-якого суспільства, неодмінна умова і запорука прогресу, розвитку цивілізації та інтелекту людини. Там, де немає творчості, фантазії, там немає руху вперед. Недаремно в народному прислів’ї сказано: "Життя без праці – злодійство, життя без мистецтва – варварство". Це дуже мудрі слова. Справді, хіба може людина жити повноцінним життям, якщо в неї немає радості творчості? Позбавлені цього цінного дару природи, люди стали б подібними до роботів. А від споглядання красивого в нас піднімається настрій, з’являється бажання самим творити для радості й добра.\nЯк називається мистецтво проектування ?\nВізування – це спосіб вимірювання розмірів предмета "на око" за допомогою олівця.\nІІ тайм "Захисники команди"\nа) по одному „учню-скульптору" з кожної команди – для ліплення із солоного тіста іграшки за народними мотивами;\nб) по одному „писанкарю" – для виготовлення двоколірної писанки;\nв) по два „дизайнера-аранжувальника" – для створення композиції з природних матеріалів;\nг) по два „дизайнера-модельєра" – для виконання за допомогою лекал-модулів зразків одягу та зачісок.\n- Займіть свої робочі місця. У вас 20 хвилин на виконання завдань. Бажаємо успіху!\n1) на кращу назву плями "Що б це могло означати? На що це схоже?";\n2) конкурс "Веселі художники": із зав’язаними очима діти малюють свого смішного чоловічка на аркуші паперу, прикріпленому на дошці;\n3) конкурс "Художники-фантазери": дітям пропонується зобразити за встановлений час якомога більше різних предметів, беручи за основу коло, квадрат, прямокутник, трикутник. Учасники одночасно припиняють роботу за сигналом арбітра.\nЗапитання для воротаря команди "Аполлон":\nЯка народна художниця України представлена у "Всесвітній енциклопедії мистецтва", виданій у Белграді в 1984 році, як одна із зірок першої величини? Її твори фантастично-умовні. Жила вона в тихому поліському селі Болотне на Київщині. Її роботи експонувалися на виставках у Парижі, Варшаві, Монреалі, Празі. (Марія Приймаченко)\nЗапитання для воротаря команди "Афродіта":\nХто з народних художників України писав у листі, датованому 1954 роком: "Кажу: знаєте що, тату і мамо, дозвольте мені вчитися малювати". А батько подивились на мене такими очима, наче я їм сказала, що думаю поставити драбину і полізти на Місяць чи на Марс, та й кажуть: "Ти що придумала!" А я продовжую: "І так, щоб учитися, щоб і в будень, як буде коли можливість, то і кожного дня". Батько: "А який же бісів батько буде тебе вчити?" "Та сама, що ж діяти, як нема мені, де вчитись. А хоч сама буду вчитися, то, може, і буду художником". Батько: "То чи бачила ти де, щоб було написано пером чи в казці сказано, що неосвічена людина, та ще й баба, та щоб сама навчилася та й стала художником?" Я стою, плачу і кажу: "Ну, якщо ще не було такого у світі, то нехай побуде і таке, що і неосвічена селянка та й стала художником!" (Квіти, намальовані художницею, нагадують малюнки художників Сходу.)\nПереглядів: 2657 | Рейтинг: 2.3/3


На тлі протестів «жовтих жилетів» Макрон дав добро на розгортання військ - . Преса України - новини, свіжі новини, останні новини. uapress.info\nНа тлі протестів «жовтих жилетів» Макрон дав добро на розгортання військ\nАня Мартинюк 21 березня 2019, 06:29\nЕммануель Макрон вирішив навести порядок у Франці, де тривалий час пргоходять акції протестів. За його словами, поліція зосередиться на контролі ситуації на вулицях, а озброєні військові охоронятимуть важливі об’єкти.\nФранцузький президент Еммануель Макрон зробив важливу заяву на тлі протестів «жовтих жилетів». За його словами, у всій Франції будуть розгорнуті військові. Французький лідер пояснив, що пішов на такий крок аби зберегти безпеку під час протестів.\nЗа словами Макрона, в той час як військові охоронятимуть урядові будівлі та інші об'єкти, поліція слідкуватиме за порядком на вулицях. Операцію назвали Sentinel.\n«Близько 7000 солдатів озброєних автоматичною зброєю вже розгорнуті по всій країні. Данна операція була розроблена після смертельних нападів у 2015 році», - йдеться у прес-службі голови Франції.\nЯк відомо, активісти у жовтих жилетах виходять на акції на вихідних. Як повідомлялось раніше, в понеділок, 18 березня, французький уряд оголосив про нові заходи безпеки і заборону на протести жовтих жилетів по проспекті Єлисейських полів у Парижі та в двох інших містах.\nФранція запідозрила Росію в організації протестів «жовтих жилетів»


Циганков, Бойко та Шапаренко перед "Шахтарем" запрошують уболівальників на зустріч - FootBoom\nГлавная Украинские Favbet Лига Циганков, Бойко та Шапаренко перед "Шахтарем" запрошують уболівальників на зустріч\n31.07 2018 12:28\nЦиганков, Бойко та Шапаренко перед "Шахтарем" запрошують уболівальників на зустріч\nШановні вболівальники київського "Динамо"!\nУ середу, 1 серпня, троє гравців "біло-синіх" - Денис Бойко, Микола Шапаренко та Віктор Циганков – зустрінуться з уболівальниками команди в конференц-залі стадіону імені В.В. Лобановського (вул. Грушевського 3). Початок зустрічі о 19:00. Вхід на стадіон буде відкрито з 18:30, інформує офіційний сайт "біло-синіх".\n"Динамо" запрошуємо уболівальників поспілкуватися з футболістами, поставити їм будь-які запитання щодо найближчого суперматчу та сезону загалом. У рамках заходу найактивніші учасники зустрічі отримають подарунки від клубу. Абсолютно всі зможуть узяти автографи та зробити фото з гравцями.\nКрім того, у конференц-залі під час зустрічі буде встановлено нещодавно здобутий клубом трофей – Суперкубок України, з яким також зможуть сфотографуватися всі охочі.\nЗустріч відбудеться в рамках програми Фан-клубу ФК "Динамо" Київ "Разом до Перемоги". Давайте разом висловимо команді підтримку та зарядимо гравців позитивним настроєм напередодні важливого поєдинку – "всеукраїнського дербі"!\nНагадаємо, що гра 3-го туру Чемпіонату УПЛ "Динамо" - "Шахтар" відбудеться у п’ятницю, 3 серпня, о 19:00 на НСК "Олімпійський". Квитки на матч можна придбати онлайн.\nЧитайте также: Віктор Циганков розповів, що зробить у випадку перемоги в УПЛ (Відео)\nтеги: "Динамо" (Киев) Виктор Цыганков Николай Шапаренко\n12:28, 31.07.2018 Общие новости\n12:28, 31.07.2018 Лига Европы\n12:28, 31.07.2018 Чемпионат Италии\n12:28, 31.07.2018 Лига Чемпионов


Як їздити по снігу з автоматом: 5 порад - Auto24\n23 січня 2018 , 17:10\nЯк їздити по снігу з автоматом: 5 порад / Авто 24\nАвтоматичні трансмісії звичайно ж гарні, але як їхати з автоматом в якихось особливих умовах – наприклад, взимку, по снігу, бруду? Не всі власники машин з АКП знають нюанси використання своєї техніки, але це можна виправити.\nТема, як їхати по снігу і бруду з автоматом, не сходить з порядку денного, оскільки кількість машин з АКП всіх типів у користуванні громадян постійно зростає. Та ці ж самі громадяни, звичні до того, що коробка-автомат безпомилково і невтомно все робить сама, чомусь масово сумніваються в здатності трансмісії працювати на слизьких дорогах.\nНе можна сказати, що ці побоювання зовсім безпідставні, але все ж більшість сучасних коробок-автоматів не бояться сезонних труднощів – головне, щоб водій діяв правильно. Так, нагадаємо, що автомати бувають різних типів: класичні гідромеханічні, роботизовані (РКП), роботизовані преселективні (DSG, PDK, SMG, EDC) та варіатори (CVT).\nЗвісно, не всі автоматичні трансмісії мають спеціальний зимовий режим, як модель на цьому фото. Проте вмілому водієві буде в нагоді ручний режим “автомата”.\n1. Мороз. В сильний мороз коробку рекомендується трохи прогріти. Це стосується всіх типів автоматичних трансмісій, хоча для деяких звичайних, простих "роботів" це необов'язково. Прогрів зводиться до включення селектора на рух вперед і утримання машини на місці педаллю гальма протягом приблизно півхвилини. Також в морози перші кілометри рекомендується проїхати в спокійному ритмі, щоб коробка перемикалася рідше.\n2. Старт з місця. Головне, чого побоюються більш-менш досвідчені власники машин з автоматом, це як вони будуть рушати з місця на слизькій дорозі, адже можливості балансувати газом і зчепленням, як на механіці, водій тут не має. Однак ці побоювання марні: більшість автоматичних трансмісій рушають набагато плавніше, ніж середньостатистичний водій. Виняток тут становлять роботизовані коробки (РКП), які навіть в більш сприятливих умовах часто працюють з ривками і затримками. Як додатковий захід для рушання з місця в несприятливих умовах – старт з другої передачі, що багато АКП і деякі варіатори дозволяють. У старих гідромеханічних коробок це режим Snow (сніг) або режим W (winter – зима), у більш пізніх, в т. ч. звичайних і преселективніх роботів – ручний режим управління коробкою (Manual, іноді Sport).\nРоботизована преселективна коробка передач (так звана з двома зчепленнями) дорога та складна за будовою, однак саме вона найбільш адекватна при експлуатації в зимових умовах.\n3. Рух внатяжку. По дорозі, що вкрита льодом або вкатаним снігом, щоб уникнути буксування і занесення, доводиться вести автомобіль на низьких обертах двигуна і високих передачах – що називається внатяжку. Автоматичні трансмісії іноді дозволяють такий режим. Це або ручний режим, або ті ж режими Snow або Winter, які перемикають передачу вгору при невисоких обертах. У варіаторів часто також є ручний режим, і ним можна скористатися.\n4. Гальмування двигуном. Цей дуже корисний прийом уповільнення, доступний, на жаль, не для всіх автоматичних трансмісій. Малопридатні для гальмування двигуном на слизькій дорозі варіатори, так само як і більшість старих коробок з гідротрансформаторами. Трансмісії з ручним режимом – деякі гідромеханічні АКП, преселективні та "роботи" – тут звичайно молодці. Потрібно тільки мати на увазі, що у них електроніка не допускає включення водієм занадто низької передачі – щоб уникнути надмірного навантаження на двигун.\n5. Буксування і рух в снігу. Автомобіль з автоматичною трансмісією, який застряг у снігу, звільнити складніше, ніж машину зі звичною "механікою". Для розгойдування потрібно дуже швидко пересувати селектор з одного положення в інше і використовувати ручне гальмо. Вибиратися з кучугур за допомогою буксування на моделях з простими роботами практично неможливо, не любить буксувати і варіатор, особливо без ручного режиму. Класичні АКП в цьому плані кращі, вони на такий випадок можуть працювати у режимі L (low – низька ступінь) або з можливістю ручного вибору передачі – так само, як і роботизовані агрегати. При боротьбі з глибоким, мокрим снігом на дорозі класичні АКП і деякі варіатори (в першу чергу ті, що з гідротрансформатором) ускладнюють роботу водія пробуксовуванням гідротрансформатора. Через це буває важко зрозуміти момент початку буксування коліс, внаслідок чого вони встигають заритися в сніг.\nПреміальні легкові авто в принципі малопридатні для руху по недоглядженим та слизьким дорогам, тож деяка “замрійливість” класичного автомата мало впливає на прохідність таких машин.\nПросто знати, як їхати по снігу на машині з автоматом мало, – потрібно мати навички, відпрацьовані до автоматизму, оскільки драйверу взимку доводиться своїми діями компенсувати вроджену "задумливість" автоматичних трансмісій. Звичайно, якщо ви збираєтеся завчасно повправлятися у боротьбі зі снігами для отримання досвіду, подбайте про безпеку: ділянка дороги або тренувальний майданчик повинні бути вільні від людей та інших машин, а на випадок застрягання запасіться лопатою і надійним буксирним тросом.


У Лондоні знайшли мертвим друга і бізнес-партнера Березовського | Український інтерес\nУ Лондоні знайшли мертвим друга і бізнес-партнера Березовського. Фото: vesti\nУ Великобританії у власному будинку знайшли мертвим російського бізнесмена Миколу Глушкова, передає The Guardian.\nТіло 68-річного Глушкова знайшли родичі в ніч на понеділок, причина смерті поки невідома.\nУ 1990-х роках Глушков працював у російській державній авіакомпанії “Аерофлот” та компанії “ЛогоВАЗ”, які належали мільярдеру Борису Березовському. У 1999 році, коли Березовський втік від російських правоохоронців до Британії, Глушкову пред’явили звинувачення у відмиванні грошей та шахрайстві. Він провів п’ять років у в’язниці, свободу отримав у 2004 році.\nБорис Березовський звинувачував Абрамовича, у тому, що той обдурив його на п’ять мільярдів фунтів стерлінгів і стверджував, що вони в 1990-х роках були партнерами в нафтовій компанії “Сібнефть”. Абрамович заперечив це, а суддя підтримала його сторону. Глушков був незадоволений рішенням суду і почав офіційне оскарження.\nУ 2017 році під час заочного розгляду справи в Росії Глушков був засуджений до восьми років тюремного ув’язнення за крадіжку $123 мільйонів у компанії “Аерофлот”.\nЯк відомо, Бориса Березовського знайшли мертвим у березні 2013 року у будинку його колишньої дружини в Беркширі. Поліція заявила, що він покінчив життя самогубством. Глушков заявив, що не вірить у самогубство Березовського і вважає, що колишнього олігарха вбили.\nЯк повідомляв “Український інтерес”, Москва “дуже вірогідно” винна у замаху на колишнього російського шпигуна Сергія Скрипаля та його доньки Юлії.


Відповідно до чинного законодавства України і вимог окремих нормативних документів Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" та Закону України "Про захист персональних даних" обов'язковому захисту інформації підлягає: інформація, що є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом, вимоги по захисту якої встановлені законом, в т.ч. персональні дані громадян.\nКомплексна система захисту інформації – сукупність організаційних і інженерно-технічних заходів, які спрямовані на забезпечення захисту інформації від розголошення, витоку і несанкціонованого доступу. Організаційні заходи є обов'язковою складовою побудови будь-якої КСЗІ. Інженерно-технічні заходи здійснюються в міру необхідності.\n- створення правил адміністрування компонент інформаційної системи, обліку, зберігання, розмноження, знищення носіїв інформації, ідентифікації користувачів;\n- організація, для якої здійснюється побудова КСЗІ (Замовник);\n- організація, що здійснює заходи з побудови КСЗІ (Виконавець);\n- Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (Адміністрація Держспецзв'язку) (Контролюючий орган);\n- організація, що здійснює державну експертизу КСЗІ (Організатор експертизи);\n- організація, що в разі необхідності залучається Замовником або Виконавцем для виконання деяких робіт зі створення КСЗІ (Підрядник).\nЗалежно від природи, інформаційні сигнали поширюються в певних фізичних середовищах. Середовища можуть бути газовими, рідинними і твердими. Наприклад, повітряний простір, конструкції будівель, з'єднувальні лінії і струмопровідні елементи, заземлення та інші.


11 приватних банків вирішили приєднатися до кредитної програми «5-7-9»\nukr.lb.ua / вт, 18 лют 2020 11:39:00 / переглядів: 126\nЗа два тижні видано кредитів на 27 млн гривень.\n11 приватних банків вирішили приєднатися до державної кредитної програми "5-7-9".\nЗа його словами, за два тижні після запуску програми українські бізнесмени отримали 27,1 млн гривень за цією програмою від державних банків - ПриватБанку, Ощадбанку, Укргазбанку та Укрексімбанку.\n"Зараз ще 11 комерційних банків залучають до програми, тому очікуємо суттєвого зростання кількості виданих кредитів", - повідомив прем'єр.\nУ звіті уряду за 2019 рік ідеться, що заявки на участь у програмі подали Кредобанк, ПУМБ, Райффайзен Банк Аваль, ОТП Банк, Альфа-банк, Правекс банк, Кредитвест Банк, "Львів", "Схід", "Альянс" і Міжнародний інвестиційний банк.\nГончарук повідомив, що уряд також готує новий механізм кредитування для підприємців, у яких немає застави. Він може бути замінений якимось спеціальним фінансовим інструментом. "Завершуємо всі юридичні процедури, щоб банки змогли невідкладно налагодити цю роботу", - повідомив він.\nПрем'єр заявив, що це програма підтримки, і уряд готовий надати допомогу всім підприємцям.\nНагадаємо, в державному бюджеті на 2020 рік закладено 2 млрд гривень для Фонду розвитку підприємництва - центрального органу кредитної програми "5-7-9". Кошти за цією програмою будуть спрямовані на подешевшання кредитів шляхом часткої компенсації відсоткової ставки (1,5 млрд гривень), а також на надання часткових гарантій кінцевим позичальникам (0,5 млрд гривень).\nРозмір кредитів за цією програмою сягатиме 1,5 млн гривень на п'ять років, а процентна ставка залежатиме від виручки і створених робочих місць:\n- 5% річних - якщо виручка в розмірі 25 млн гривень і створюються мінімум 2 робочих місця;\n- 7% річних - для бізнесу з виручкою до 25 млн гривень, не створює нових робочих місць;\n- 9% річних - для бізнесу з виручкою від 25 до 50 млн гривень, за кожного нового працівника ставка знизиться на 0,5%