Пам'ятки Лігурія, Італія - Відпочинок, Відпустка, Вихідні, Готелі, Гарячі тури\nГотелі Опис Клімат Пам'ятки\nГоловна > Італія > Курорти > Лігурія, Італія > Пам'ятки\nПам'ятки Лігурія, Італія\nЛігурія - це перш за все багатий туристичний край, який облюбували ще в XIX столітті російські аристократи, революціонери, політики, письменники. Багаті і знамениті італійці на літо переїжджають жити в Рапалло, Портофіно, Сан-Ремо, щоб відпочити в 5-зіркових готелях або на власних віллах.\nЛігурійська Рів'єра умовно поділяють на дві частини: західну - Рів'єра ді Поненте і східну - Рів'єра ді Леванте.\nЛігурія відрізняється буйною, навіть тропічної рослинністю: стрункі пальми на набережних, безліч красивих чагарників і море квітів. Вони всюди. Недарма цю зону в Італії називають Рів'єра ді Фіорі - Квіткова Рів'єра.\nРів'єра ді Поненте - це продовження Рив'єри французької, і, мабуть, найвідомішими її курортами є Алассіо і Сан-Ремо. Це місця престижного відпочинку, куди вже в XIX столітті з'їжджалася європейська аристократія, у тому числі і російська. Особливість курорту Алассіо: відсутні безкоштовні муніципальні пляжі без лежаків і парасольок, все узбережжя поділене між приватними платними пляжами готелів. Одним із найдемократичніших курортів вважається Діано Марина: готелі 2-4 *, пляжний сервіс (користування лежаками і парасольками включено у вартість проживання, що дуже економічно). Пляжі на всіх курортах Рив'єри де Поненте за винятком Аренцано (галька) і Бордігери (галька) - жовтий пісок.\nC толіцу Лігурії - Генуї, часто поетично порівнюють з інтер'єром старовинного театру: партер - колоритний порт, який оточують ложі - палаци, а з найближчих пагорбів міські квартали спускаються амфітеатром прямо до затоки.\nНеповторну атмосферу Генуї, міста з багатовіковою історією, треба відчути самому: побродити по вузьких середньовічних вуличках старого міста і знаменитому генуезької кладовища, оглянути пам'ятник Христофору Колумбу - самому знаменитому Генуя, відвідати розкішні мармурові палаци і собори з розписами знаменитих художників, посидіти в тінистих садах, помилуватися панорамою Середземного моря.\nНе забудьте, про Акваріум, один з найбільших у Європі морський зоопарк: 48 басейнів і акваріумів, 500 видів морських тварин і риб. Інформація для відвідувачів Акваріум в Барселоні: Акваріум в Генуї менше.\nУ Лігурії традиції з прийому гостей мають столітню історію ..\nТут відкрито кілька сотень готелів, так що кожний знайде тут собі притулок по своєму смаку і достатку.\nГотелі відповідають західноєвропейським стандартам. Видатні діячі, відомі письменники і художники як раніше, так і зараз обирають Лігурію місцем відпочинку (і не тільки фешенебельні курорти Сан Ремо і Портофіно).\nМісто Генуя - столиця Лігурії - виріс з трьох рибальських селищ на березі Лігурійського моря. З оглядового майданчика міста, розташованої на пагорбі Кастеллетто, відкривається панорама на Генуезький затоку і історичний центр. Територія старого морського порту, перша згадка про який відноситься до XII в., Сьогодні перетворена на місце відпочинку. Стара піратська шхуна сусідами з Біго - символом старого порту, де потужний механізм піднімає панорамний кабінку на висоту 50 м. Тут же побудований найбільший морський акваріум у Європі, де в 61 водоймі міститься понад 5 000 тварин і риб. Поруч - музей Антарктики, дитяче містечко, магазини, кінотеатр, майданчик для роликів і ін Символом міста є маяк Lanterna вис6отой більше ста метрів. Вежа була побудована в XII в., А в 1534 році її реконструювали. Недалеко від старого маяка знаходиться ще одна вежа, але вже сучасної споруди - восьмигранна смугаста башта-олівець - це "Матітоне" - частина бізнес-центру Сан-Беніньо.\nАле не шукайте в Генуї сліди присутності "Парфумера" Патріка Зюскінда. Схоже, тут про нього нічого не знають. Зате Генуя дуже добре пам'ятають про свого земляка, знаменитого мореплавець Христофор Колумб. Йому встановлено пам'ятник і збережений 2-поверховий будиночок Колумба в Борго-Ланойолі біля міських воріт Порта-сопрано. Дах будиночка заросла соковитим плющем, а біля порога завжди лежать свіжі квіти. Нині тут музей. Заради справедливості слід зауважити, що чотирнадцять міст Іспанії, Італії та Португалії (а також ряду інших країн) і понині оскаржують честь бути батьківщиною мореплавця.\nЯкі міста світу можуть похвалитися вуличними ліфтами, фунікулерами і квартирами, двері яких виходять не на вулицю, а на дах? Небагато. Генуя - одна з них. Місто виросло на пагорбах, з'єднаних сходами-вуличками (каруджі), довгими тунелями. Мешканці "вертикального міста" ходять один до одного в гості по містках, що з'єднує дахи сусідніх будинків. Історичний центр є павутиння лабіринту, де без нитки Аріадни або детальної карти можна заблукати. Але в цьому якраз вся сіль: бродити по вузьких вулицях, де будинки стоять так близько, що поговорити з сусідом навпроти можна, не виходячи з дому, одне задоволення. Цікава манера генуезців оформляти фасади будинків. Перші поверхи викладені плиткою, прикрашені ліпниною, але при найближчому розгляді виявляється, що це малюнок! А якщо для симетрії не вистачає другого вікна, глуху стіну не пробивають, а просто домальовують віконце з закритими віконницями. Багато палаци - смугасті, причому деякі розмальовані тільки до другого поверху, а останній - однотонний. Число смужок говорить про добробут його власника: чим їх більше, тим вона багатша і величніше.\nПодорож по замку Tagliolo.\nНедалеко від Генуї, всього в годині їзди через Аппеніни, в провінції П'ємонт варто середньовічний замок Tagliolo, оточений таким же старовинним містечком Tagliolo Monferrato. У замку і досі живуть представники благородної династії маркізів Gentile: батько, мати і син. Вони зберігають від руйнівного дії часу замок, вирощують виноград і роблять чудове вино.\nІсторія цього замку починається в XI столітті, коли було закладено перший камінь на пагорбі Ovada. Довго час замок переходив з рук в руки: нею володіли і герцоги Мілана, і республіканці Генуї, поки, нарешті, в 1498 році він не перейшов у володіння до маркіза Pinelli Gentile.\n"Замок і вино - моя пристрасть", - говорить маркіз Oberto Pinelli Gentile. Він, його дружина Maria Immacolata і їхній син Luca дуже гостинні і доброзичливі. Вони запрошують погостювати в їх замку, весілля або влаштувати банкет, будь-якого італійця. Туристам молодий маркіз покаже замок, пригостить вином і коржем з жовтого горошку, а також запропонує відвезти з собою чудове молоде вино! На пам'ять про Італію.\nThe Cinque Terre - П'ять Земель Лігурії\nП'ять Земель, або Cinque Terre - це природний заповідник, що охороняється ЮНЕСКО, де на схилах гір вирощується виноградник, лимонні і оливкові дерева. У середні віки слово Терра (земля) означала також "селище". З XII століття рукотворні плантації, довжина сухої кладки яких перевищує 7 тисяч км, обробляють мешканці п'яти мальовничих сіл: Монтероссо, Вернацца, Корннілья, Манарола і Ріомаджоре. Немов ластівчині гнізда, притулилися ці селища в ущелинах скель. Потрапити в кожний з них можна на катері, що курсує між поселеннями, або пішки по гірських стежках. Найзнаменитіша стежка, що проходить над скелястим морським урвищем - це "Віа дель Аморе" (вулиця Любові), що з'єднує Маноролу і Ріомаджоре.\nМісцеві вина оспівував Джованні Бокаччо, а Пліній Старший дав їм дивно гарне визначення - «місячні вина». Спробувати і купити вина Cinque Terre можна в невеликому відкритому ресторанчику, що знаходяться на "Тропе кохання". Тут вас пригостять типовими лігурійському стравами з риби і запропонують придбати сувеніри та книжки. Екологічна Ліга Італії (Legambiente) визнала Cinque Terre кращим морським курортом Італії літа-2000.\nПеред Вами весь Лазурний Берег, але тільки з боку Італії. Від Сан-Ремо до Монте-Карло, Ніцци і Канн - просто рукою подати.\nВас чекають прекрасні готелі Лігурійського узбережжя, витончена кухня, м'який і теплий клімат.\nЛігурійська Рів'єра відома містечками Сан-Ремо, Рапалло, Нерви. Її столиця - це багатий культурними традиціями та історичними пам'ятками місто Генуя, важливий також у промисловому відношенні. Місто поступово розширюється за рахунок невеликих курортних містечок. Внаслідок цього, а також з-за високої щільності населення останнім часом відзначається деяке зниження Лігурійській Рів'єрою (найважливішого туристичного району не тільки Італії, але і всього світу) свого курортного значення.\nКурорт Варацце славиться своїми дивовижними пляжами довжиною до півтора кілометрів, які обіймають поряд з мальовничими скелястими ділянками значну частину узбережжя. Неповторна краса цих берегів здавна вабила романтиків, художників і поетів. Пам'ятками міста є залишки давньоримських міських укріплень, верфі вітрильного флоту і монастирська церква Св. Амброзія.\nРапалло - курортне містечко з багатою історією. Тут туристам будуть цікаві старовинні собори і церкви, найдавніша з яких Св. Джервасіо і Протасов - відома з VI століття. Крім того, це містечко славиться блакитним морем і чистими гальковими пляжами. Гості цього містечка будуть зачаровані численними магазинами, ресторанами та бутиками.\nУ 40 кілометрах від Портофіно розташований мальовниче містечко - Санта Маргарита, який є міжнародним центром відпочинку з найсучаснішими фешенебельними готелями. Він по праву вважається одним з кращих курортів Рив'єрі ді Леванте.\nМісто Алассіо розташований в гармонійній западині Лігурійського берега, відомої як "затока Сонця". Один з найбільш важливих кліматичних курортів узбережжя Рив'єрі ді Поненте, діючий круглий рік, де ніжний пісок на довгому пляжі - особлива радість для дітей. Місто з древньою історією і сучасним комплексом готельних послуг і прекрасними набережними, потопаючими в зелені і квітах. Ресторани, бари, відомі магазини, бутики, модні дискотеки та інтенсивна нічне життя.\nБордігьера - це дивовижна природа, першокласні готелі, а головне - виключно м'який клімат в будь-який час року. Цікаво відвідати старе місто, прогулятися по набережних, подивитися церкви та центральні квартали з віллами і садами.\nДіано Марино - дуже живописне курортне містечко між Алассіо і Сан-Ремо, і в 50 км від Франції. У Діано Марино туристів чекають мальовничі береги, розкішний піщаний пляж, безліч парків з екзотичними деревами і рослинами.\nМісто Лоано розташований в 65 км від Генуї і Сан-Ремо. Примітний що проводяться тут культурними заходами, фестивалями. Пляжі обладнані зручними спусками до моря. Цей курортне містечко нікого не залишить байдужим, порадує як багатою історією, так і можливістю відвідати магазини, заглянути в бари та ресторани.\nСан-Ремо - один із самих шикарних курортів західного узбережжя. Елегантний променад з пальмами і численними бутиками, ошатні парки і сади з тропічної рослинністю, розкішне казино, схоже на палац і, нарешті, весела святкова атмосфера, що панує цілий рік. У Сан-Ремо проходять фестиваль італійської пісні і свято квітів, покази мод, вітрильна регата, автомобільні гонки і боксерські бої, тенісні турніри і змагання з веслування.\nУ минулому багато російські аристократи жили в Сан-Ремо і багато що тут пов'язано з царським будинком Романових: на початку XX століття тут була побудована російська православна церква Христа Спасителя (1913 р.), а головна набережна названа на честь російської імператриці Марії Олександрівни, дружини Олександра II. Весела і святкова атмосфера панує в місті майже цілий рік. Місто ніколи не спить, нічне життя кипить ресторанах, барах, дискотеках і, звичайно ж, в казино!\nУ казино Сан-Ремо, прекрасному прикладі архітектури в стилі "арт Нуово", крім ігрових залів є театр, де проводяться головні заходи міста Сан-Ремо, наприклад, знаменитий фестиваль італійської пісні.\nЦе також морський курорт, привабливий для тих, хто цікавиться археологією. Під містом знаходиться Вілла Ганбурі, у прекрасних садах якій культивується 3000 видів рослин. У внутрішній частині західної Рив'єри, в горах тих, що оточують її, знаходяться печери, наприклад Гротте ді Тоірано - один із самих великих печер в Італії. Розташована в околицях Лоано, між Савонов і Імперією, Гротте ді Тоірано складається з групи печер, найдовша з яких 1170 метрів.\nDes Anglais, Лігурія, Італія\nGrand Hotel Del Mare, Лігурія, Італія\nGrand Hotel Riviera, Лігурія, Італія\nLaurin, Лігурія, Італія\nSpiaggia, Лігурія, Італія


Наталя звичaйна жiнка – врoдлива, чyйна, щeбетуха. Щопpавда, з дyже сyмними oчима. Чoловіки бoялися і пiдходити до пoдвір’я Наталі – після cмepті її чеpгового чoловіка, в сeлі наpекли її “чoрною вдoвою”. Михайло був напoлегливим. Він жив у сусідній області і пpиїздив до коxаної кoжні виxідні – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Життєві історії / Наталя звичaйна жiнка – врoдлива, чyйна, щeбетуха. Щопpавда, з дyже сyмними oчима. Чoловіки бoялися і пiдходити до пoдвір’я Наталі – після cмepті її чеpгового чoловіка, в сeлі наpекли її “чoрною вдoвою”. Михайло був напoлегливим. Він жив у сусідній області і пpиїздив до коxаної кoжні виxідні\nНаталя звичaйна жiнка – врoдлива, чyйна, щeбетуха. Щопpавда, з дyже сyмними oчима. Чoловіки бoялися і пiдходити до пoдвір’я Наталі – після cмepті її чеpгового чoловіка, в сeлі наpекли її “чoрною вдoвою”. Михайло був напoлегливим. Він жив у сусідній області і пpиїздив до коxаної кoжні виxідні\nНаталя звичaйна жiнка – врoдлива, чyйна, щeбетуха. Щопpавда, з дyже сyмними oчима. Чoловіки бoялися і пiдходити до пoдвір’я Наталі – після cмepті її чеpгового чoловіка, в сeлі наpекли її “чoрною вдoвою”. Михайло був напoлегливим. Він жив у сусідній області і пpиїздив до коxаної кoжні виxідні.\nНа перший погляд, Наталя звичайна жінка. Вродлива, чуйна, щебетуха. Щоправда, з дуже сумними очима. У них печаль, гіркота, бiль, який не втихає. Тільки найближчі люди знають, яке гoре довелося пережити цій жінці. Джерело\nАле щастя виявилося надто крихким. Через рік Назара нe стaло… Загuнув за дуже банальних обставин – втoпився в озері, яке знав, як свої п’ять пальців. Наталя не могла повірити у те, що сталося. Убuта гоpем дівчина не знаходила собі місця. Дуже довго вона не могла повернутися до нормального життя. Їй не вірилося, що більше вона ніколи не побачить свого коханого Назара, не поговорить з ним, не відчує дотику його теплих і ніжних рук. Наталя щодня ходила на могuлу до чоловіка і плaкала, просила у нього пробачення за те, що не зуміла вберегти від тpагедії.\nЧитайте також: Кoли Валентина з’явилaся на поpозі без пoпередження, мама без слiв всe зрoзуміла – у Валентининих oчах вона пoбачила стpaшний зaдум. – Доню, нaвіть не дyмай, не тpеба, прoшу тебе, – заxвилювалася Антоніна Іванівна. Та впaла в нoги матері і пoчала прoсити\nОдного разу на кладoвищі вона зустріла дивну жінку. – Даремно ти ходиш сюди, – сказала вона. – Його не повернути, а от своє життя можеш скалічити. Хоча тобі й так нелегко доведеться. Мiтка на тобі, чоpна… Після цих слів бабуся пішла. Наталя намагалася покликати її, але та ніби не чула і жодного разу не обернулася.\nСлова бабусі міцно врізалися в пам’ять Наталі. Але тоді вона не надала їм особливого значення. Через п’ять років після тpaгедії Наталя познайомилася з чоловіком. І знову почуття закрутили їй голову. Ігор зумів повернути Наталю до життя, навчив її знову радіти. Але кохання у Наталиному сеpці не було. Вона досі любила свого пoкійного чоловіка. Можливо, їхні стосунки ніколи не переросли б у щось серйозне, якби не втрутилася доля.\nОдного разу Наталі стало злe і вона знепpитомніла просто на роботі. Колеги викликали швuдку, і дівчину відвезли в лiкарню. Після огляду лiкар сказав: – З вами нічого серйозного. Навпаки, можу вас привітати: скоро ви станете мамою. Ця новина була для Наталі як грім серед ясного неба. Першим бажанням було… попросити у лiкаря направлення на aборт. Але лiкар зумів відмовити дівчину, сказав, що їй потрібен час, аби все гарненько обміркувати, усвідомити, порадитися з батьком дитини. І Наталя погодилася. Ігор не знаходив собі місця від радості. Він підхопив Наталю на руки і кружляв по кімнаті, в його очах бриніли сльoзи. Він відразу освідчився коханій, і їй нічого не залишалося, як погодитися вийти за нього заміж. А раптом це доля? Раптом життя дає їй ще один шанс стати щасливою?\nТільки після весілля Наталя зрозуміла остаточно, що не помилилася, вийшовши заміж. Ігор був готовий пилинки здмухувати з дружини, носив її на руках і вгадував кожне її бажання. Наталя народила донечку. Здавалося, життя налагодилося остаточно. Але… Слова людини, яка зателефонувала серед ночі, Наталю шoкували:\n– Ваш чоловік у рeaнімації, приїжджайте, щойно зможете. На жаль, Наталя навіть не встигла попрощатися з Ігорем. Він пoмер за кілька хвилин до її приїзду. Він вирішив зробити сюрприз, приїхати додому раніше. Тому і мчав на повній швидкості нічною трасою. Не впорався з кермуванням, і його вuнесло на узбіччя. Удaр виявився дуже сuльним, а трaвми – несyмісними з жuттям.\nТак Наталя поxoвала другого чоловіка і в свої 27 років вдруге oвдовіла. Вона не розуміла, за що життя до неї таке суворе… Кохання раптово увіpвалося в життя Наталі. Жінка вже й не сподівалася, що коли-небудь зможе по-справжньому покохати. Вони з донькою відпочивали на морі. Саме там Наталя зустріла Михайла. Красивий, засмаглий, високий… Він звів з розуму не одну жінку. Але цей Аполлон вибрав чомусь саме Наталю. Це був бурхливий курoртний рoман.\nНаталя не сподівалася на його продовження, та Михайло був наполегливим. Він жив у сусідній області і приїздив до коханої кожні вихідні. Вона чекала його, як дива, рахувала хвилини до зустрічі. І знову yдар… Буквально через місяць після того, як вони стали законними чоловіком і дружиною, Михайло пoмер від сеpцевого нaпаду. Йому було лише 35.\nПісля цього чoловіки бoялися і пiдходити до пoдвір’я Наталі – після cмepті її чеpгового чoловіка, в сeлі наpекли її “чoрною вдoвою”.\nУночі після пoxорону Ірина довго не могла заснути. Усе думала про те, чому в її житті все складається не так. І раптом пригадала кладoвище, могuлу Назара і дивну бабусю, яка сказала, що на ній чоpна мiтка. А раптом це не просто слова? Отже, приpечена… Наталя більше не pизикує будувати серйозні стосунки. Жінці більше несила витримати cмеpть коханої людини. Так і живе одна. І бoїться тільки одного: щоб її «мітка» не передалася донці, бо ріднішої людини у Наталі нема.


У Черкасах півтори тисячі людей віджиматимуться на національний рекорд\n30 квітня на Соборній площі Черкас встановлять новий національний рекорд – понад 1,5 тисячі черкащан та гостей міста одночасно відіжмуться 25 разів – за кожну область нашої країни, враховуючи Автономну Республіку Крим.\nЦей спортивний захід, організований за ініціативи голови облдержадміністрації Юрія Ткаченка, відбуватиметься під гаслом «Українці – сильна нація» в рамках національно-патріотичного фестивалю «Пліч-о-пліч».\n– 30 квітня ми знову, як торік, зберемося на центральній площі й здійснимо наймасовішу зарядку, щоб укотре довести, що українці – сильна нація, неподільна та єдина, – каже начальник управління у справах сім’ї, молоді та спорту ОДА Максим Зеленський. – Тож закликаю усіх черкащан та гостей приєднатись цього дня до встановлення нового рекорду України!\nНагадаємо, минулого року на черкаській площі під час фестивалю здоров’я «Пліч-о-пліч» був установлений рекорд України з колективного присідання. Того разу одночасно більше 4 тисяч людей із різних куточків України, взявшись за руки, присіли 25 разів.\nЗапрошуємо усіх бажаючих долучитися до участі в заході, який відбудеться 30 квітня на Соборній площі о 13.00.\nВи на сторінці: Головна Стрічка новин У Черкасах півтори тисячі людей віджиматимуться на національний рекорд


Крісло мера Хмельницького: Що може Анатолію Собку принести перемогу – Місцеві вибори в Хмельницькому\nКрісло мера Хмельницького: Що може принести перемогу Анатолію Собку\nМерське крісло у Хмельницькому відвойовуватимуть п'ятеро кандидатів – втричі менше, аніж на попередніх виборах\nКрісло мера Хмельницького: Наймолодший з претендентів - Богдан Лукашук\nЧитайте також: Крісло мера Хмельницького: Наймолодший з претендентів - Богдан Лукашук\nDepo.Хмельницький вже писало про чотирьох кандидатів на посаду міського голови міста. Цього разу черга добігла до Анатолія Собка.\nВін заявив про наміри балотуватися на посаду Хмельницького міського голови чи не останнім. Серед опонентів є своєрідним аксакалом у місцевому політикумі. А ще Собко – офіційний гривневий мільйонер і задекларував найбільшу суму доходів з-поміж усіх кандидатів в мери.\nФото з партійної сторінки в Facebook\nВисуванець ПП "За конкретні справи", активний конкурент чинному голові Анатолій Собко, якого у своїх колах називають просто "АС", певне – за ініціалами, став прогнозованим кандидатом на мерську посаду. Він зайшов на вибори тихо, без особливого ні партійного, ні особистого пафосу, проте своєрідну "артпідготовку" провів ще рік тому на парламентських виборах. Тоді він зібрав майже 4 тисячі голосів, чим сильно підмочив надію на успіх висуванця "Свободи" й протеже мера Симчишина Віталія Діденка. Бо якраз ті голоси могли б принести перемогу ставленнику мера. З тих пір попав у немилість до мера, який намагається вставляти "палки в колеса" у справи нинішнього конкурента всіма можливими способами.\nЧитайте також: Крісло мера Хмельницького: Інна Ящук – єдина жінка, що спробує очолити місто\nАнатолій Іванович Собко народився 1 червня 1970 року в селі Мурована, Ярмолинецького району, освіта вища. Закінчив Київський політехнічний інститут за спеціальністю "Інженер-механік" та Хмельницький університет управління і права, факультет "Управління та економіки", магістр державної служби. Працювати почав з 1990 року на виробничому об’єднанні Хлібопекарської промисловості. З 1993 року по 2001 рік обіймав керівні посади на приватних підприємствах. З 2001 року і по теперішній час– директор ПВРП "Мазсервіс" та ще кількох приватних підприємств. З 2010 року – депутат Хмельницької міської ради.\nДоходи за минулий рік, як вказано в декларації Собка, склали трохи більше 2 млн грн, ще майже 100 тис. грн – у дружини.\nКандидат має корпоративні права у кількох компаніях. Це приватне виробничо-ремонтне підприємство "Мазсервіс" (вартість 8 мільйонів гривень), ТОВ "Вікна" (вартість 1,2 мільйона гривень), ТОВ "Готельно-ресторанний комплекс "Собкофф" (вартість 10 тисяч гривень), ТОВ "Автопромтехмаш" (вартість 3 млн гривень). Анатолій Собко у декларації зазначає, що є ще власником Подільського науково-дослідного інституту будівельних технологій та матеріалів.\nМинулого місяця Анатолій Собко повідомив про суттєві зміни у своєму майновому стані – він отримав дохід у розмірі 4,5 млн грн від продажу житлового будинку за генеральною довіреністю. Покупцем став благодійний фонд Підтримки єврейської громади Проскурова.\nСобко не належить до когорти надто публічних політиків. Свого часу він очолював міський осередок Партії Регіонів, що, звісно, "тягнеться за ним" негативним шлейфом. Разом з тим, підтримка політсили Олександра Гереги, якою він цього разу заручився, схоже, достеменно може додати йому впевненості, адже партію олігарха "За конкретні справи", від якої йде Собко, хоч і не назвеш добре структурованою, та й слабкою теж. Зважаючи на чутки, що гуляють в кулуарах хмельницького політикуму, мовляв, у Гереги з Тимошенко начебто є такий собі пакт про співпрацю в регіоні, для Собка – раптом ці чутки є правдою – це може бути своєрідним "джокером". У штабі "герегівців" також кажуть, що вибір Гереги зупинився на Собку за його чесність і відданість команді. Ще одним фактором, поговорюють, стали й переговори очільника партії й нардепа з представниками іноземоного бізнесу, які не змогли з інвестиціями зайти в місто, відтак і шукають надійних партнерів, сподіваючись на зміну влади у місті.\nЧитайте також: Крісло мера Хмельницького: Чи вдасться Симчишину повторити успіх п'ятирічної давнини\nНа місцевих виборах, якщо кандидат набирає 50% плюс один голос, він здобуває омріяну перемогу в першому турі. Якщо ж це не вдається, то усіх чекає другий тур. У хмельницькій варіації до нього, швидше за все потрапить чинний мер, а от ім'я другого претендента сьогодні однозначно не наважується назвати ніхто. Та можна припустити, що якщо так трапиться, то ним, не виключено, буде саме Собко.\nЧитайте також: Крісло мера Хмельницького: Іван Гончар стартував задовго до кампанії


Як створити карту бажань на 2021 рік: притягуємо гроші, любов, успіхи та славу - ЗНАЙ ЮА\nВажливо підписувати кожне бажання у теперішньому часі. Таким чином ви формуєте позитивну установку\nЗагадування бажань, фото: politeka.net\nВізуалізація - один із найпростіших способів досягти усього, чого мрієш. Втім, карта бажань - це не універсальна "чарівна паличка", вона допомагає визначитися у житті і формує у нашій підсвідомості установки, котрі згодом стають рушійною силу для успіху.\nБагато відомих людей мають таку карту у себе вдома, і хоча розраховують виключно на власні сили, але зізнаються, що саме візуалізація штовхала їх до успіху.\nЯк створити карту бажань перед Новим роком Бика?\nВізьміть стандартний ватман і розділіть його на 9 рівних сторін (секторів), розміром приблизно, як аркуш А4. Виберіть фото, на якому ви собі подобаєтеся. Важливо, щоб це був кадр, що викликає приємні асоціації. Довкола нього розмістіть картинки із зображеннями ваших мрій.\nВажливо підписувати кожне бажання у теперішньому часі. Таким чином ви формуєте позитивну установку. Наприклад, не "Я хочу купити машину, поїхати у відпустку", а "Я купую машину, їду у відпустку, виходжу заміж".\nНе намагайтеся зробити карту за один вечір. Краще походіть, подумайте, можливо список ваших ідей розшириться.\nБагатство, скріншот: YouTube\nРозмістіть бажання, які стосуються матеріального добробуту. Зображення купюр (валюту виберіть самі), золотих карток, гаманець, сейф, наповнений грошима. Кожному – своє: підвищення заробітної плати, купівля нерухомості, авто, збільшення джерел доходів тощо.\nСлава, реалізація, лідерські якості\nЦе сектор ваших особистих досягнень. Туди можна включити медалі за перемоги, нагороди від керівництва та інші речі, які асоціюються у вас не з матеріальним успіхом, а з розвитком.\nЯкщо ви самотні, візуалізуйте свого обранця, чи свою обраницю у деталях. Це можуть бути риси характеру, зовнішність, місцезнаходження, список спільних інтересів та планів на майбутнє. Звучить дико, якщо врахувати, що це цілковита фантазія, але повірте: коли ви зустрінете таку людину, ви одразу її впізнаєте.\nЖіноче здоров'я, фото: pixabay.com\nОдин із центральних та найважливіших секторів. Сюди помістіть фото, де ви відчуваєте щастя, спокій, добре почуваєтеся. Розмістіть там також картинки, пов’язані зі здоров’ям, красою, спортом: правильне харчування, красиве спортивне тіло, шикарне волосся та доглянути шкіра, білосніжна посмішка. Підпишіть: "Я схудла/схуд на … кг", "Я бігаю вранці", "Я правильно харчуюся".\nДіти, захоплення, творчість\nМрієте про поповнення у родині? Хочете, аби хтось вилікувався від хвороби, а ваше захоплення нарешті почало вас тішити та подобатися іншим людям? Акцентуйте на цьому увагу і помістіть в цей сектор кадр, котрий відображає не тільки ваш задум, а й весь спектр емоцій, котрі ви відчуваєте під час його здійснення. Наприклад, "Я вмію танцювати (писати, малювати", "Моя донька здорова" і тому подібне.\nНавчання, знання, кар'єра\nМрієте вивчити англійську чи іншу іноземну – вперед, розмістіть на Карті фото мовних курсів, так і не наважилися здати на водійські права – фото автошколи та себе за кермом, не полишає думка про те, що колись закинули уроки гри на фортепіано – саме час довести діло до кінця. Фото книг, дипломів, сертифікатів розмістіть тут. Розмістіть у даному секторі мрії, пов’язані з бізнесом та роботою. Якщо вже маєте бізнес – логічно мріяти про його процвітання та розвиток, збільшення прибутків, клієнтів, нових партнерів, впізнаваність (все залежить від виду діяльності).\nВцілому, назви та наповнення секторів можуть бути різними. Головне, аби їх було 9. Ситуативно можна змінювати їх, якщо ваші цілі якісь особливі і не пов'язані із жодним пунктом у переліку. Але пам'ятайте: на карту бажань сподівайся, а сам не пасуй і тоді усе у житті складеться найкращим чином.\nНагадаємо, Полякова зробила приємно незнайомцям перед Новим Роком.\nЯк повідомляв Знай.ua, опубліковано прогноз погоди на Новий рік.\nТакож Знай.ua писав, що з'явився список дієвих молитв.\nТеги: Загадати бажання новий рік


Тема 31. Іван Багряний. Життєвий і творчий шлях письменника.Поетична творчість. — Гипермаркет знаний\nТема 31. Іван Багряний. Життєвий і творчий шлях письменника.Поетична творчість.\nГіпермаркет Знань>>Українська література>>Українська література 11 клас>>Українська література: Іван Багряний. Життєвий і творчий шлях письменника.Поетична творчість.\n«СЕРЦЕ КОЖНОГО ПОЕТА\nІ РОМАНТИКА МУСИТЬ ІТИ\nУ 1946 р. за кордоном було надруковано памфлет Івана Багряного «Чому я не хочу вертати на "родіну"?». Він привернув увагу світової громадськості вражаючою правдою про істинне становище людини в СРСР. урятував від репатріації не одного нещасного. Його перекладено багатьма мовами. Так само багатьма мовами видавалися романи письменника за кордоном, там вони користувалися популярністю, «пробиваючи мури чужих літератури, як наголосив у некролозі Г. Костюк. У ньому близький товариш І. Багряного ще з 20—30-х рр. з гіркотою зазначав: «Ми навіть на сьогодні добре не усвідомлюємо, кого ми втратили. А втратили в розквіті творчих сил насамперед оригінального, вникливого, перманентно неспокійного письменника, поета великої уяви, схвильованої суспільної і душевної напруги, самобутнього образно-мистецького бачення світу. Політика, що він їй віддавав чимало часу в останньому періоді свого життя, це лише частка, лише похідне його вічно схвильованої поетичної душі активного романтика. Це акція, сказати б образно, вимушена обставинами трагічного часу і його глибокою свідомістю обов'язку служіння українському народові».\nНа рідній землі його люто ненавиділа більшовицьк і влада, ім'я митця було занесено в чорні списки зрадників народу, а твори надовго вилучені з літературного вжитку.\nТільки 1991 р. Івана Багряного реабілітовано, відтоді почала перевидаватися його творча спадщина.\nНародився Іван Павлович Лозов'яга (таке його справжнє прізвище) 2 жовтня 1906 р. в селі Куземин на Полтавщині (нині Сумська область) у родині сільського муляра.\nЗ шести років учився в церковнопарафіяльній школі міста Охтирки. Хоч навчання провадилося російською, але вдома хлопець виховувався національно свідомим. Читав Л, Глібова, Т. Шевченка, сам писав вірші. За це його прозивали «мазепинцем». Пізніше вчився у вищій початковій, з 1920 р.—у ремісничій профтехшколі, звідки перевівся в Краснопільську художньо-керамічну. Як бачимо, готувався перейняти фах свого батька.\nІде в рідну Охтирку і там за кілька місяців завершує розпочату раніше поему «Ave Maria», яка мала сміливу, як на ті часи, присвяту: «Всім бунтарям І протестантам, всім, хто родився рабом і не хоче бути ним, всім скривдженим і зборканим і своїй бідній матері —крик свого серця присвячую». А був то 1929 рік! 1 книжка вийшла у світ без усякого цензурного дозволу на те. Ось як згадує про це Г. Костюк: «Він зайшов у сектор друку місцевого відділу наросвіти. На чолі сектора був якийсь його давній знайомий. Та й взагалі, його знали там як поета, а найголовніше, як сина відомого охтирського муляра. Той тільки спитав: а що ти там пишеш? Багряний пояснив, що це Історія давніх часів, ще на початку нашого сторіччя про одну бідну, але гарну селянську дівчину, що потрапила на фабрику, звідти ЇЇ пізніше звільнили й вона в капіталістичному місті зазнала великої трагедії.\nЦього пояснення було досить, і він простукав печаткою усі сторінки. Для місцевої друкарні цього цілком вистачало. І друкарями, і керівником у друкарні теж працювали колишні друзі його дитячих і юнацьких років. За пару пляшок горілки, яку він,розпив з ними, вони блискавично склали поему і видрукували. Так народилася "Ave Maria". Експедиційний відділ, по дружбі, спакував у кілька пакунків, і Багряний розіслав їх до кількох книгарень Києва, Харкова, Одеси і ще кудись. Так з'явилася в крамницях книжка відомого вже автора, але невідомого (не існуючого) видавництва "САМ". Поки справжні наглядачі зорієнтувалися й наказали книжки з продажу зняти, то кількасот примірників її розійшлось. І на неї виріс великий попит (заборонений плід!)».\nОсь таким був тоді Іван Багряний — рішучий, бунтівливий і відважний.\nА наступного, 1930 р. з'являється друком один Із перших в українській літературі XX ст. історичний роман у віршах «Скелька». В його основі—почута ще в дитинстві легенда про те, як у XVIII ст. селяни села Скелька (що на Полтавщині), протестуючи проти засилля московських ченців, спалили чоловічий монастир. Волелюбний, утверджувальний пафос твору скоро привернув увагу офіційної критики. «Скельку» було конфісковано, інші твори Багряного вилучено з бібліотек і книгарень. А самого автора заарештовано 16 квітня 1932 р. «за контрреволюційну і націоналістичну діяльність».\nРепресійна машина тоді ще тільки набирала темпу. Багряний стійко тримався на слідстві, тому й вирок був поблажливий: три роки «вільного» поселення на Далекому Сході. «Охотське море. Тайга. Тундра. Звіроловство. Були там поселення давно осілих наших людей з України. Все це, сказати щиро, було мені навіть цікаво. Але згодом охопила мене страшна туга за Україною, Непереможна. Отож сів я на поїзд і рушив на захід. У Томську мене перехопила залізнична агентура НКВС, Арешт, суд, вирок: за втечу з заслання — три роки вже ув'язнення в таборі. Так я потрапив у Бумлаг (Байкало-амурський лагер). Відгаратав там три роки. Звільнившись, офіційно поїхав до Охтирки»,—так згадує про той період І. Багряний.\nОдружується, в нього народжуються діти Борис і Наталя. Але 16 червня 1938 р. його арештовують знову. Цього разу «справа» тяглася аж до 1940 р. Тоді в нього й почалися сухоти. За відсутністю матеріалів для повторного засудження його звільнили під нагляд. Цей шлях принизливих допитів, тортур, знущань Іван Багряний згодом опише в романі «Сад Гетсиманський», А поки що знову оселяється в Охтирці, працює декоратором у місцевому театрі, живе тихо і скромно. Там застає його війна. Береться за редагування газети «Голос Охтирщини». Невдовзі потрапляє до народного ополчення, працює в ОУН: малює листівки, плакати, складає пісні, виступає перед вошами УПА.\nУ 1944 р. виїздить за кордон, залишивши дружину з дітьми вдома. Новий Ульм (Німеччина) стає місцем його постійного перебування в еміграції. Завдяки Івану Багряному це місто стало центром українського культурного відродження, демократично-визвольного руху.\nПисьменник багато і плідно працює. Вже 1945 р, засновує газету «Українські вісті». При ній починають діяти кілька видавництв, зокрема «Україна», «Прометей», у яких з'являються заборонені в СРСР книжки В. Винниченка, Д. Гуменної, Т. Осьмачки та ін., переклади зарубіжної літератури українською. Він прагне згуртувати всі найкращі сили для боротьби за незалежність України. Бере участь у створенні МУРу, стає лідером Української революційно-демократичної партії, очолює Українську національну раду, засновує ОДУМ (Об'єднання демократичної української молоді).\nТака напружена тогочасна громадська діяльність Івана Багряного супроводжувалася моральним тиском націоналістично настроєних співвітчизників, відвертим цькуванням більшовицької агентури, які не давали йому спокою і тут. Але, певно, найжорстокішим ударом для Івана Багряного був організований по радіо звинувачувальний виступ сина Бориса, який жив в Україні.\nПопри всі негаразди Іван Багряний продовжував багато писати, особливо публіцистики. Тоді ж з'явився з-під його пера вже згадуваний памфлет «Чому я не хочу вертатись на "родіну"?». За кордоном побачили світ романи «Тигролови» (1944, «Звіролови» —1946), «Сад Гетсиманський» (1950), «Огненне коло» (1953), «Буйний вітер» (1957), «Людина біжить над прірвою» (1965), п'єси («Генерал», «Морітурі», «Розгром»), поема «Антон Біда—герой труда», збірка «Золотий бумеранг», твори для дітей.\nРятівним острівцем для змученої душі Івана Багряного була його нова родина. Із дружиною Галиною познайомився в 40-х рр. У них народилися син Нестор і донька Роксолана.\nАле серце письменника не витримало величезної фізичної та моральної напруги. Він помер на 57-му році життя теплого передосіннього вечора 25 серпня 1963 р. До останніх хвилин не випускав із рук пера. На столі залишився лист, звернений до друга, якого так потребував на чужині:\nЯ вже задихаюсь. Щоб уявити, якого несамовитого напруження нервів і волі треба мені для витримування всієї зливи мерзоти (такої безконечної, такої немилосердної), треба взяти лише до уваги, що моя душа від природи —це душа поета і митця. А значить, вона зовсім не пристосована таку мерзоту витримувати—не має панцира, та все це я витримувати мушу. Мушу! Хто зрозуміє це слово?! Тому я зціплюю зуби, нагинаю голову й іду до кінця мого призначення... Серце кожного поета і романтика мусить Іти на Голгофу».\nОсь якою можна побачити його мрію в ремарці до сатиричної п'єси «Генерал»: «І приснився мені неймовірний сон:\n...2041 рік... Київ... Сонячний Київ —серце сонячної, свобідної і, нарешті, радісної моєї Країни... Це буцімто вже настала епоха всесвітньої справедливості, що зійшла, як сонячний ранок після жаскої, макабричної ночі минулого. ЕПОХА панування людської гідності і людського права — дихати, жити, думати і одверто говорити... ЕПОХА культу матері і дитяти... Епоха торжества людського щирого серця, вільного, нестероризованого, не зганьбленого, не підгорненого ні під чий брудний чобіт...».\nТим часом життя дуже жорстоко обходилося з ним.\nМетод літератури «соціалістичного реалізму» вимагав від письменника віри у світле майбутнє, але то була фальшива віра, накинута іззовні партійною ідеологією. Багато митців оспівували майбутнє, прославляли сучасне і водночас бачили, в яку глибоку прірву котилося радянське суспільство. В Івана Багряного віра у світле майбуття свого народу природна; наче настирливий паросток, вона з'явилася з його глибокого особистого переконання, безпосередньо пов'язана з його романтичним світовідчуванням.\nВін був справжнім життєлюбом. Казав дружині, що навіть по смерті дбатиме про родину.\nВін хотів, щоб усі жили в мирі та злагоді. Мабуть, тому такі вражаючі картини вселюдської бойні в повісті «Огненне коло» —Іван Багряний засуджував війну.\nВін прагнув згуртувати людей, повернути їх до християнських заповідей: любов до покривджених, допомога ближньому, вміння прощати, співчувати, розділяти чужу біду. Молодшому синові Нестору залишив заповіт: коли виросте, знайти на далекій Україні брата Бориса (того, який в ефірі проклинав його), сестру Наталку і допомогти їм, якщо будуть у біді.\nЯк бачимо, у світовідчутті Івана Багряного переважають ідеї консолідації та гуманізму. За це його ненавиділи войовничо настроєні емігранти за кордоном, які понесли на чужину лише ненависть і людиноненависництво. Для нього завжди був святим культ матері й дитини, як уособлення всесвітньої гармонії та злагоди. Згадаймо сцени хрещення немовляти у творі "Людина біжить над прірвою", сторінки «Огненного кола».\nУ людях він цінував волелюбність, уміння зберегти власну гідність. Сам ніколи ні перед ким не плазував. Згадаймо його сміливий виклик тоталітарній владі 1929 р. поемою «Ave Maria». Іван Багряний вважав, що ми «маємо виховувати людей сміливих і гордих, людей незалежних в думаннях і устремліннях, людей діла і ризику. Людей боротьби й фанатичної твердості та затятості. Людей, здібних на жертву. Маємо виховувати людей безоглядної вірності ідеї й здібності боротися за неї до загину». На подібній позиції був і Олег Ольжич, який своїм героїчним життям і жертовною смертю довів це.\nІван Багряний залишив чималий доробок у різних жанрах, але найбільшу популярність здобув своїми романами.\nПершим великим твором були «Тигролови» (1944; 1946 перевидано під назвою «Звіролови»), перекладені німецькою та видані в місті Кельні трьома накладами. Сучасники письменника згадують, що книжка користувалася попитом у німців, її купували молоді до дня народження або до першого причастя.\nЦю книжку високо оцінив В. Винниченко, прорікаючи велике творче майбутнє її авторові.\nВ основу «Тигроловів» покладено події, що сталися під час відбування автором заслання на Далекому Сході. Його герой Григорій Многогрішний увібрав у себе чимало багрянівських рис характеру.\nБезперечно, це романтичний твір, з елементами пригодницького жанру (тому закономірна його популярність серед німецької молоді). Сюжет захоплюючий і динамічний, читач постійно перебуває в емоційному напруженні. І все ж «Тигролови» виходять за межі звичайної «масової» літератури. Насамперед — ідейним спрямуванням (у літературі «масовій», як у старій казці, добро теж завжди перемагає), але в творі Багряного всепоглинаюча ідея перемоги добра над злом втілюється через художні образи, ліричні відступи, промовисту символіку. Згадаймо той стрімкий потяг-експрес, що мчить на Далекий Схід. Як мчить і саме життя XX ст. У ньому розважаються й милуються краєвидами представники пануючої влади і терзаються роздумами про своє майбутнє звичайні люди, яких перетворено в зеків, безправних «остів». Серед останніх засуджений на 25-літнє ув'язнення Григорій Многогрішний. Він тікає з поїзда, як із жорстокої, занедбаної Богом та людьми реальності, потрапляє на розкішний острівець у тайзі, що зветься Зеленим Клином, наче у мрію-казку.\nСимволічний підтекст у цій назві. Тут живуть українці, колишні втікачі й вигнанці, які були колись розкуркулені радянською владою. Тут вони створили свій український світ, наповнений моральною чистотою і гармонією. Атмосфера в родині старого Сірка, яка прийняла й порятувала Григорія, тепла, домашня, як і довколишня мати-природа. На тлі цісї розкішної багатовікової природи розквітає кохання Григорія до доньки Сірка Наталки. Без такої тремтливої любовної колізії немислимий жоден романтичний твір.\nАле сюжет далекий від мрійливої сентиментальності, навпаки — він напружений, динамічний. Сірки мають незвичне і небезпечне заняття—виловлюють у тайзі тигрів — гордих, незалежних і сильних звірів. Звернімо увагу: ці люди звірів не убивають, а лише ловлять. У двобої з тиграми вони с рівновеликими, такими ж гордими та незалежними. Українці протистоять силам зла, яке уособлено в образі майора НКВС Медвина, протистоять і перемагають, Медвин женеться за Григорієм, підступно вистежуючи його в тайзі, готовий у слушний момент вбити. Але в цьому двобої перемагає Григорій. У Івана Багряного інакше не може бути — письменник щиро вірить, що переможе тільки добро.\nТаким же мужнім і несхитним показано іншого героя — Андрія Чумака в романі «Сад Гетсиманський» (1950). В. Винниченко назвав його «великим, вопіющим і страшним документом» радянської дійсності, сприяв його друкові у Франції.\nУ цілому цей твір теж романтичного спрямування, хоч і переважають там детальні реалістичні картини перебування Андрія в слідчому ізоляторі, у в'язниці. Заслуга І. Багряного насамперед у тому, що він першим розповів світові про страшні катівні НКВС у «квітуючій Країні Рад». Правдиві описи тюремного ув'язнення головного героя засновані на особистому авторському досвіді. Отож, на майже документальній основі досить вправно вибудовується розгалужений каркас витвореного уявою і фантазією митця апокаліптич-ного світу безправ'я, нелюдських знущань і принижень. Цей зовнішній світ контрастно протиставляється духовно наповненому, глибокому внутрішньому світові Андрія Чумака. Показуючи переживання, душевні муки, страждання свого головного героя, І. Багряний психологічно переконливо демонструє стійкий опір добра злу, виходячи при цьому з традицій саме української класичної літератури, яка завжди розкривала душу народу, його ментальність, мораль.\nВін також безпосередньо використовує засоби фольклорної поетики. Скажімо, пісенний зачин роману —до матері приїхали всі діти, щоб почути заповіт померлого батька, старого коваля. Цей заповіт у традиції споконвічної народної моралі- триматися один одного, рятувати того, хто потрапляє в біду. А в біді зараз найменший брат—репро-сований Андрій. Як це відповідало душеяному настановленню самого автора. Навіть більше, заповіт старого чумака звучить досить символічно, наче заклик, прохання до всіх майбутніх нащадків.\nСимволічною є назва твору.\nЗа біблійного легендою Гетсиманський сад—місце передсмертних мук, молитов Ісуса Христа. Там гарно і затишно, ростуть солодкі маслини. Такий сад душевної опори є разючим контрастом до тієї дійсності, в якій змушений страждати Андрій Чумак, якій він мусить мужньо протистояти.\nОбставини незвичайні, ситуації напружені, в душах героїв багато сум'яття, розпачу, зневіри, проте всупереч усьому Андрій перемагає все це, витримує тортури й допити, знаходить у собі сили зберегти людську гідність. Андрія та інших.дітей коваля не розчавлює тоталітарний прес — ситуація скоріше бажана, аніж дійсна. В ній передано непереможну віру автора в незнищенність свого народу. Така оптимістична кінцівка і така провідна ідея «Саду Гетсиманського».\nУ цьому творі Іван Багряний також художньо досліджує проблеми любові й ненависті, вірності та зради, батьків і дітей, віри та безнадії, збереження роду, родини. Всі вони показані традиційно для народного сприймання —з позиції пріоритету гуманізму й добра на землі.\nУ піднесено-романтичному дусі витримано й роман «Людина біжить над прірвою» (1965), який з'явився друком уже після смерті автора, хоча написаний ще в 1948— 1949 рр. Присвячений він дружині Галині.\nПодії відбуваються в Україні під час війни. У центрі твору знову сильна особистість, доля людини непересічної, мислячої, дуже витривалої та мужньої. Точаться бої між фашистами і Червоною Армією. В цей напружений час інженер-архітектор Максим Колот переслідується органами НКВС. Після втечі з-під арешту починаються його поневіряння воєнними дорогами. На такій колізії тримається напружений, динамічний сюжет твору.\nСимволічний зачин; під вибухами снарядів відбувається хрещення новонародженої доньки Максима. З вірою в перемогу добра, справедливості дорослі прагнуть вивести маленьку беззахисну людину в цей великий світ. Символічний і фінал: після довготривалих небезпечних блукань Максим, знайшовши в собі останні сили, вертається до порога рідного дому. Довкола буяє весна, як ознака оновлення, очищення від усякої погані. Автор і тут дозволяє собі вдатися до декларативних підсумків, узагальнюючих роздумів.\nНавіть показ жорстоких реалій дійсності, яка оточує Максима і мовби постійно тисне на нього, криє в собі символічний зміст, винесений і в заголовок твору. Все життя людини в такому фантасмагоричному світі — наче невпинний біг над прірвою. Не впаде і не схибнеться, не зрадить ідеалам лише сильний і мужній. Такого «позитивного» героя Іванові Багряному не треба було придумувати. Таким був він сам, і його власне життя — наче постійний біг над прірвою, часто воно зависало над нею на волосинці. Тому можна пробачити авторові і зайву(публіцистичність, і деяку декларативність —що в інших звучало б натягнуто й фальшиво. У своєму мистецькому самовираженні він був чесним і щирим.\nСаме цим творчість Івана Багряного особлива, це її найприкметніша риса. Людину він ніколи не показує жертвою, котра згоріла в тоталітарному пеклі, а героєм, що втілює в собі весь нескорений український народ. Романтик Іван Багряний саме такими мріяв бачити своїх співвітчизників, про що неодноразово говорив у статтях, публіцистичних виступах. У цьому бачив запоруку перемоги і світле майбуття свого народу.\n1. Розкажіть про життєвий і творчий шлях І. Багряного.\n2. Схарактеризуйте його ранню творчість.\n3. Які риси індивідуального стилю митця можна вирізнити насамперед?\n4. У чому і як виявляється романтичне світовідчуття письменника?\n5. Що, на вашу думку, спільного між І. Багряним та О. Довженком, Ю. Яновським?\n6. Чи є національна ідея провідною у творчості І. Багряного?\n7. Чим прикметні твори митця, написані в еміграції? Чому вони були такі популярні, наприклад, серед німецької молоді тих часів?\n8. Схарактеризуйте прозову спадщину Багряного.\n9. Чи зазнав письменник світоглядної й творчої еволюції?\n10. Які провідні ідеї „Саду Гетсиманського” ?\n11. Схарактеризуйте образ Андрія Чумака. Що в його характері вам імпонує, а що видається нереальним? Чи можна сказати, що певною мірою цей образ ідеалізований?\n12. Що ви можете сказати про фольклорну стихію у творі?\n13. Хто ще з українських митців писав про репресійні роки?\n14. Якими рисами твори Багряного вирізняються з-поміж них?\n15. Напишіть твір-мініатюру „Український характер у "Саді Гетсиманському" „.\n16. Що можете сказати про українознавчий аспект прозового доробку автора?\n17. Розшифруйте символічний підтекст назв «Тигролови», «Сад Гетсиманський». «Людина біжить над прірвою», «Огненне колов .\n18. Що, на ваш погляд, рухає сюжетом цих творів?\n19. Яку роль відіграє пейзаж, портрет у творах І. Багряного?\n20. Схарактеризуйте образи роману «Людина біжить над прівою». Яка роль у ньому лірично-публіцистичних відступів?\n21. Повторіть із курсу історії України матеріал про створення і діяльність під час другої світової війни дивізії СС «Галичина».\n22. Які проблеми порушує автор в «Огненному колі»?\n23 Чим насамперед вразив вас цей твір?\n24. Користуючись текстом, схарактеризуйте образи Петра та Романа.\n25. Знайдіть у цьому творі образи-лейтмотиви сонця, пораненого коня, який поривається бігти, та ін. Поясніть їх.\n26. У чому проявляється антивоєнний пафос «Огненного кола» ?\n27. Як ви розтлумачили б назву цього твору?\n28. Чи проявляються тут риси Багряного-романтика?\n29. Зробіть порівняльний аналіз «Огненного кола» з одним із творів зарубіжної літератури на подібну тематику.\n30. Напишіть твір-роздум за творчістю Багряного «Ми є. Були. І будем ми. Й Вітчизна наша з нами».\n1. Багряний І. Тигролови. Огненне коло.—К., 1996.\n2. Багряний І. Під знаком Скорпіона: 3 творчої спадщини письменника: Поезія, проза, публіцистика.— К., 1994.\n3. Багряний І. Публіцистика,— К., 1996.\n4. Іван Багряний // Історія української літератури XX ст.— К., 1994,— Кн. 2, —Ч. 1.\n5. Багряна Г. ..І довго ти будеш плакати за мною...» // Дніпро,— 1992,—№ 10—12.\n6. Коспиок Г. Іван Багряний: Сторінки спогадів//Укр. мова і літ. в школі,— 1993.— № 10.\n7. Череватенхо Л. «Ходи тільки по лінії найбільшого опору і ти пізнаєш світ» //Дніпро.—-1990,-—№ 12,\n8. Шугай О. В Новому Ульмі, при Дунаю... // Літературна Україна.— 1994 — 10 лютого.\n9. Миронець Н. Слідчі справи Івана Багряного//Розбудова держави.— 1995.— № 1, 2.\n10. Гунчак Т. У мундирах ворога.— К., 1993.\n11. Шугай О. Іван Багряний, або Через терни Гетсиманського саду.— К.. 1996.\nПідготовка до уроків і все це безкоштовно скачати чи готуватись онлайн, конспекти, онлайн тести, курс української літератури\nИсточник — «http://edufuture.biz/index.php?title=%D0%A2%D0%B5%D0%BC%D0%B0_31._%D0%86%D0%B2%D0%B0%D0%BD_%D0%91%D0%B0%D0%B3%D1%80%D1%8F%D0%BD%D0%B8%D0%B9._%D0%96%D0%B8%D1%82%D1%82%D1%94%D0%B2%D0%B8%D0%B9_%D1%96_%D1%82%D0%B2%D0%BE%D1%80%D1%87%D0%B8%D0%B9_%D1%88%D0%BB%D1%8F%D1%85_%D0%BF%D0%B8%D1%81%D1%8C%D0%BC%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%B0.%D0%9F%D0%BE%D0%B5%D1%82%D0%B8%D1%87%D0%BD%D0%B0_%D1%82%D0%B2%D0%BE%D1%80%D1%87%D1%96%D1%81%D1%82%D1%8C.»


Тимошенко визнає свою поразку на виборах » Слово і Діло\nТимошенко визнає свою поразку на виборах\nКандидат у президенти України Юлія Тимошенко пообіцяла, що визнає будь-які результати виборів.\n«Якщо народ на чесних виборах обере будь-якого президента, я визнаю ці вибори і буду працювати в опозиції чи у владі», – сказала Тимошенко в ефірі «Шустер Live», пише «Слово і Діло».\nВона також сказала, що ЗМІ неправильно трактували її слова про можливу нову революцію в Україні після президентських виборів. «Я говорила про те, що якщо політики знову зрадять, знову прийдуть разом із кланами до влади, якщо знову президент, як у 2005 році, стане дахом для всієї політичної корупції і олігархія знову переможе, то наш народ терпіти цього не буде», – пояснила Тимошенко.\nРазом з тим вона зазначила, що «якщо будь-який президент, незважаючи на прізвище, зрадить революцію, то українці цього більше ніколи терпіти не будуть і повстануть стільки разів, скільки потрібно, щоб встановити свою владу. «Я – остання людина в країні, яка б хотіла революції», – додала лідер «Батьківщини».\nЯк повідомлялося, 6 квітня кандидат у президенти України Юлія Тимошенко запевнила, що на виборах вона не буде об'єднуватися з кандидатами, які отримують підтримку від олігархів або самі є олігархами, в тому числі з Порошенком.\nВсього в системі «Слово і Діло» зафіксовано 215 обіцянок Тимошенко. На сьогодні виконано 52. Які саме, дивіться в рейтингу. Так, Тимошенко обіцяла присвятити виконанню вимог Майдану «кожну хвилину свого життя». А також заявляла, що Україна більше не здасть жодного сантиметра своєї території.


По цекотах на вершини незвіданих Горган | ВолиньPost\nПо цекотах на вершини незвіданих Горган\n07 листопад, 2012, 11:41\nВід гори до гори вітер стелить містки,\nПоганяючи осінь на страту.\nУ Горганах дощі. Промокають кістки:\n«Так далеко і близько до вирію, брате…»\nЛюдська діяльність мало торкнулася цих віддалених, диких місць. До 18 століття, коли у тутешніх горах з’явилися перші організовані бригади лісорубів, безроздільними власниками гірських хребтів і долин були мисливці, збирачі ягід, грибів, шукачі пригод та ведмеді, вовки, рисі.\nУ 13 столітті десь на сході через Яблуницький перевал диким вихором у Європу пронеслася татаро-монгольська орда. На півночі, у Прикарпатті, утворювались міста, які входили до складу різних держав; на півдні, у Закарпатті, вирощували виноград, виробляли вина, торгували з Центральною Європою, на заході через перевал Верхні ворота проходив важливий транзитний шлях з західних Українських земель до європейських держав.\nВійськові конфлікти відбувалися десь далеко. Лише дві світові війни залишили тут свій слід. У 1914 році на перевалі, який пізніше отримав назву перевал Легіонів, польські юнаки ціною великих жертв зупинили спробу російської армії через хребет Тавпіширку прорватися у Європу.\nА під час другої світової війни німецькі і угорські гірські стрільці розгромили неподалік диверсійний загін Сидора Ковпака. Безлюдні гори манили відчайдухів, авантюристів, шукачів пригод в усі часи.\nУ 18 столітті в долинах між високими гірськими хребтами переховувався зі своїми опришками легендарний Олекса Довбуш. А у середині 20 століття тут проходили запеклі бої між радянськими каральними загонами і останніми організованими групами воїнів УПА. І лише смерть у 1954 році командира УПА-Захід Миколи Твердохліба (псевдо «Грім») ознаменувала поразку антирадянського збройного опору.\nНаприкінці 19 століття більшість гірських пралісів, які тисячі років росли недоторканими, були зрубані для потреб австро-угорської промисловості. В долинах річок загуркотіли залізниці-вузькоколійки. Почалося більш інтенсивне освоєння регіону.\nПроте і зараз центральний район Українських Карпат – Горгани, що століттями знаходилися далеко від осередків цивілізації, були своєрідною «terra incognita», яку оминали неспокійні вітри історії, залишається надзвичайно цікавою, малодослідженою, практично безлюдною територією України.\nПри погляді на карту кидається у вічі тоненькі смужки доріг, відсутність залізниць, чорні прямокутники невеликих сіл посеред зеленого моря гірських лісів, які тягнуться на десятки кілометрів. Горганами місцеве населення – гуцули, називають розсипи кам’яних брил (по гуцульському - «цекотів»), якими щедро всипані гірські верхи і хребти цього таємничого краю.\nТому у горганських Карпатах, особливо у їх західній частині, яка входить до складу Івано-Франківської області, практично немає гірських лук – полонин, на яких можна випасати худобу. Це і зумовило з давніх часів малонаселеність регіону, внаслідок чого природа цих місць досить добре збереглась.\nУ Горганах знаходиться один з найбільших і найгарніших водоспадів України – Манявський, бере початок найчистіша річка Європи Лімниця, ростуть кедри. А ще тут живуть люди, які створили легендарну трембіту.\nВідчути неповторність Горган потрібно особисто. Три години їзди автобусом з Івано-Франківська через Калуш і ми у столиці лісової промисловості регіону - невеликому, на кілька десятків хатів, селищі Осмолода. Тут знаходиться єдиний в Україні пам’ятник лісорубам. Щоправда, у скульптури «лісогуба», як називають людей цієї професії екологи і туристи, відсутні кисті рук, якими він тримає бензопилу. Очевидно, відсохли від неправедних діянь.\nВісім кілометрів ходи від Осмолоди стежкою, яка спочатку іде поруч з потічком, а потім різко, кількома петлями уходить вгору, і ми опиняємось у маленькій гірській долині Плісце. На полонині іде будівництво – зводиться невеличкий двоповерховий туристичний притулок.\nЯк виявилося, на цьому місці у 1930-х роках українські науковці зі Львова побудували будинок для досліджень створеного за ініціативою митрополита Андрія Шептицького першого українського національного природного парку. Споруда згодом була пошкоджена сніговими лавинами і остаточна знищена на початку 1950-х років під час боїв радянських військ із загонами УПА.\nЗараз члени молодіжного туристичного клубу із Калуша організували через мережу Інтернет збір коштів для відбудови притулку. Побажавши калуським туристам успіхів і здивувавшись їх наполегливості і працелюбству (доріг на Плісце немає і будматеріали доводиться доставляти «на собі» по гірській стежці з долини), рушаємо далі.\nСтежка виводить нас через зарості кущів великої малини (рай для ведмедів!) до лісу, потім поступово починається затяжний підйом на гору Паренки. До речі, туристські маршрути у цьому районі в більшості місць розчищені і впорядковані, на перехрестях гірських доріг встановлені вказівники, на деревах і камінні нанесені спеціальні знаки, які допомагають орієнтуватися при поганій видимості.\nПодібного рівня рекреаційного сервісу немає навіть поблизу найбільш відвідуваної української вершини – Говерли. Проте, як виявилося, це заслуга наших західних сусідів. Польська держава, враховуючи часту відвідуваність Горган польськими туристами, виділила у 1990-х роках грант для впорядкування туристичних маршрутів.\nНебо затягують хмари, з густого туману, який повзе по долині, виглядають лише верхівки найвищих смерек, які залишилися далеко внизу. Повільно піднімаємось на Паренки (гора виправдовує назву, «попарились» ми на славу) стежкою, яка стрибає по камінням серед заростей карликової сосни – жерепу.\nНа вершині нас зустрічають різкі пориви вітру, туман, стежина, яка вибігла на цекоти (каміння), губиться в імлі. Півгодини блукаємо у пошуках подальшого шляху але врешті-решт дощ, який закрапав зі свинцевих хмар, вимушує нас відступити. Спускаємось у ліс і заховавшись від поривів вітру і потоків дощу під стовбурами велетенських смерек і кедрів, розбиваємо намет.\nНа наступний день вносимо корективи у план походу і вирушаємо на найвищу вершину району гору Грофу. Цікава і незвична назва пов’язана, за однією версією, з ім’ям польського дослідника, за іншою - з легендою про австрійських графів. Година підйому по цекотах які, як живі, хитаються під ногами, і ось вона, вершина. Навколо – незабутні панорами найглухішої місцевості в Україні.\nНа півночі видно вершини хребта Аршиця, на півдні, з закарпатської сторони, виглядає гора Попадя, на сході впираються в небо гострі Великий і Малий Канусяки. І всюди, куди не кинеш оком, вершини і хребти вкриті сіро-зеленими безкраїми кам’яними полями і ріками. Царство каменю, скупчення якого то тут, то там утворюють фантастичні фігури, схожі на вимерлих динозаврів, прибульців з інших планет або скульптури племені інків. І жодного населеного пункту, лише на північному сході в десяти кілометрах серед хребів у долині видніються кілька хаток Осмолоди…\nСпускаємося з Грофи, обходимо її зі східного боку по кам’яних схилах, час від часу долаючи «русла», прокладені у камінні і криволіссі лавинами. Горгани взимку і навесні – один з найбільш лавинонебезпечних районів Карпат, близько 10% площі цих гір займають лавинні жолоби. Зупиняємось на нічліг у невеликій мисливській хатинці на перевалі між горами Грофа і Кінь Грофецький. Судячи по вирізаним і випаленим написам на стінах споруди, туристський люд бував тут з 1980-х років. Погода погіршується, падає температура, піднімається сильний вітер, накрапає дощ, гори затягує туманом. Поруч з будинком у лісі знаходимо багато білих грибів великих розмірів.\nВвечері у двері хатинки стукають – Андрій зі Львова, за фахом лікар, який вже більше 10 років збирає у цих горах гриби, проситься на нічліг. Радо приймаємо гостя, за кружкою гарячого чаю довідуємось від нього масу цікавих історій про походження назв гір, історію цих місць, зустрічі з дикими тваринами, яких чимало водиться у тутешніх незаселених людьми місцях. Кілька років тому Андрій зимою відбивався лижною палкою від голодного вовка. А у березні цього року, в одиночку роблячи сходження на гору Грофу, він помітив на снігу свіжі сліди ведмедя, який щойно прокинувся з зимової сплячки…\nНа третій день спускаємось з гір. Стежка веде через ліси, кам’яні поля, старі вирубки, на яких полохаємо кількох глухарів, у долину річки. В Осмолоді іде нудний, дрібний осінній дощ. Сідаємо в автобус і їдучи вздовж найчистішої річки Європи – Лімниці, кидаємо останні погляди на вершини Горган, які поступово зникають у тумані. У горганськіх Карпатах розпочався сезон осінніх дощів…\nФото автора та Віталія Глущука\nРоман 07 листопад, 2012, 13:16\nСергій, цій статті років 7 як ти її написав і вона була опублікована на Луцьку неформатному :)\nСлава Украине 07 листопад, 2012, 13:53\nИссяк Сергей раз так\nВсе ушло на борьбу с буржуазией\nЗа свои личные блага\nБойківчанка 07 листопад, 2012, 14:32\nаххх, Карпати, аж захоплює дух, коли дивишся на чудові фото гір... вони зачаровують у будь-яку пору року:)) тепер мріятиму про відпочинок серед гірських краєвидів, про прогулянки в лісі серед смерек, про чисте повітря і глінтвейн, який зігріє душу і тіло!!! дякую автору за гарну статтю та історичну довідку!!!\nЛучанка 08 листопад, 2012, 13:27\nСтаття хороша.... Читаєш... і ніби сам кам"янистими стежками йдеш...Автор настільки вміло описує природу, що відразу з"являється думка: "Збираюся в Горгани..."\nНазар 08 листопад, 2012, 13:32\nКласна стаття... хіба це важливо, що вона була написана і опублікована 7 років тому. Є люди, які її читають вперше. Якщо матеріал цікавий - не бачу в цьому проблеми.\nFantom 13 листопад, 2012, 16:54\nТа да, не важливо коли вона була написана, але ж автор свідомо не вказав що цей похід був 7 років назад.\nЯ також читав цю статтю на ЛуцькНеформатний.\nПросто Сергій час від часу вспливає на ВолиньПост, у нього щас звьоздная депутатська хвороба.\nСерьога, будь попроще!\nІра 08 листопад, 2012, 13:54\nІсторична довідка дуже корисна для читача. Дякую Вам Сергій.\nСмєлий 08 листопад, 2012, 18:28\nШо правда, то правда, кругом одні камні, чуть не вбився в тих горах. Я там тоже був, фоткі кльові але грибів таких не бачив, чуваку повезло. добре шо написав статтю\nКБО 02 09 листопад, 2012, 09:34\nжурналіст 09 листопад, 2012, 17:33\nСергій пише легко і приємно.\nFantom 13 листопад, 2012, 16:55\nСергій пише добре, да, тільки якби ще реагував на коментарі адекватно.;)\nУ «ПортСity» – ексклюзивні бренди*\nДля волинської учасниці «Хата на тата» побачення влаштує зірковий «Холостяк». ФОТО\nНа Волині буревій повалив на дороги дерева\nНа Волині судили мисливця, який втопив рушницю у річці


07 березня 2017 р. відповідно до плану роботи пройшло засідання постійної депутатської комісії районної ради з питань соціально-економічної діяльності та комунальної власності під головуванням Павла Мальчика.\nДепутати та посадові особи органів місцевого самоврядування району вивчали особливості фінансового контролю\n06 березня, за ініціативою Шполянської районної ради проведено навчальний семінар щодо розгляду антикорупційного законодавства України, актуальних питань декларування та фінансового контролю, в якому взяли участь депутати та керівники органів місцевого самоврядування району, працівники виконавчого апарату районної і сільських рад.\nПривітання голови районної ради Олександра Кузуба з Міжнародним жіночим днем 8 Березня!\nПроявляючи справжній професіоналізм, високу відповідальність та старанність, жінки Шполянщини невтомно працюють в усіх сферах життєдіяльності. Дорогі матері, сестри, дружини, доньки, колеги, ваша небайдужість до долі України, майбутнього наших дітей є запорукою успіхів рідного краю і держави. Світ стає добрішим, ніжнішим, і більш духовним, коли щасливо усміхаються жіночі очі.\nШановні ветерани Шполянщини!\nЩиро вітаю вас з визначною датою - 30 річницею заснування Організації ветеранів України.\nВсі роки ви активно берете участь у суспільно-політичному житті району, здійснюєте необхідну соціальну підтримку та допомогу певним категоріям населення, докладаєте зусиль для увічнення пам’яті загиблих воїнів. Важко перелічити всі ваші добрі справи.\nВід усього серця бажаю, щоб вас завжди супроводжував успіх, радували друзі, надихали нові справи, зігрівало родинне тепло! Міцного здоров’я вам, щастя, прихильності долі, миру і процвітання, успіхів у здійсненні намічених планів!\nНехай кожна мить життя радує своєю неповторністю. Хай усе добре, зроблене з душею і натхненням, повертається до вас сторицею! Хай довгим і щасливим буде ваш життєвий шлях, а творча наснага та завзятість ніколи вас не покидають!\nЗ повагою голова районної ради О.Кузуб\nКонкурс проходитиме за підтримки Міністерства аграрної політики та продовольства України,Посольства Франції в Україні (узгоджується), Асоціації фермерів і приватних землевласників України, Аграрного союзу України, Всеукраїнської асоціації сільських та селищних рад, Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М.Т. Рильського НАН України, Української асоціації активного та екологічного туризму, Науково-консультаційного центру з туризму, Асоціації гідів України та Асоціації гостинності України.\nШполянщина вітає почесного дорожника\n90 літ прожити – не поле перейти! Про це засвідчує многотрудна доля ветерана Великої Вітчизняної війни, почесного жителя міста, Зданєвича Володимира Флоріановича. Напередодні він відсвяткував свій ювілейний 90-літній ювілей. З нагоди цієї пам'ятної дати відбулося урочисте вшанування ювіляра в приміщенні районної бібліотеки.\nСторінка 61 із 77


Як поставити на облік авто без документів |ЯкПросто\nПостановка авто на облік у державній установі зажадає від виконавця не тільки терпіння і витримки, але і доброго знання російського законодавства в цій галузі. У разі виявлення порушення, у вас можуть виникнути серйозні труднощі — аж до штрафних санкцій або позбавлення прав на кілька років.\nЩоб поставити авто на облік зверніться в ГИБДД з відповідним запитом. Якщо у вас немає документації на автомобіль у вигляді технічного паспорта або права на власність, то процес реєстрації може затягнутися на досить тривалий час. Довірте проведення всіх цих заходів досвідченим фахівцям з юридичних компаній, які вже не один рік займаються вирішенням подібних задач. Вони зможуть вирішити вашу проблему дуже швидко. Якщо ви хочете вирішити це питання самостійно, зверніться до відповідних держструктури, де вам обов’язково допоможуть.\nЯкщо документи на автомобіль були загублені, подайте відповідну заяву в МРЕВ. Якщо через півроку вони не будуть знайдені, можна починати оформляти всю документацію на автомобіль з нуля. Для початку відженете машину на станцію технічного обслуговування, де буде проведена повна опис усіх деталей автомобіля та їх технічних характеристик. Складається технічний паспорт, в який заносяться дані про авто: починаючи від серійного номера двигуна і закінчуючи пробігом.\nНаявність документації на авто значно спрощує його експлуатацію та подальший перепродаж. Пам’ятаючи про це, зберігайте документи на свій автомобіль в надійному місці, далеко від сторонніх очей. Це допоможе вам насолоджуватися водінням свого автомобіля протягом довгих років. Авто на облік потрібно ставити відразу після покупки. Не затягуйте з проведенням даної процедури.


Високоврожайні партенокарпические гібриди огірків\n1 Огірок Герман F1 (Голландія)\n2 Огірок Директор F1 (Голландія)\n3 Огірок Криспина F1 (Голландія)\n4 Огірок Маша F1 (Голландія)\n5 Огірок СВ 4097 (Голландія)\nЗа вікнами ще сніг, але для овочівників головне питання це купівля насіння. Сьогодні на ринку насіння найширший асортимент, як насіння, так і компаній їх виробляють. Як не помилитися у правильності вибору? У цій статті ми підібрали високоврожайні гібриди огірків, всі п’ять гібридів можна знайти в лінійці насіння Агроуспех.\nВисоковрожайні партенокарпический гібриди огірків\nОднією з агрофірм продає насіння є ТМ Агроуспех. Висока якість насіння цього бренду забезпечують відомі світові компанії: SEMINIS, EJO, NUNHEMS (Голландія), SAKATA (Японія), CERN Y (Чехія) і провідні російські селекціонери. Високий рівень якості підтверджений діючими сертифікатами. Крім того насіння проходять додаткову перевірку на схожість в спеціалізованій лабораторії. І тільки насіння, що пройшли випробування, будуть випущені під маркою Агроуспех.\nЯкісна упаковка насіння надійно зберігає їх від несприятливих впливів навколишнього середовища. Обробка насіння Тірам гарантує захист проростків від грибкових захворювань.\nНасіння компанії ТМ Агроуспех завоювали визнання в різних регіонах країни. Численні позитивні відгуки про високий їх якості свідчать про це.\nУ цій статті проведемо огляд п’яти кращих сортів огірків ТМ Агроуспех. Адже огірок це одна з ключових фігур на присадибній ділянці.\nОгірок Герман F1 (Голландія)\nРанньостиглий високоврожайний партенокарпічний гібрид. Рослина середньоросле, детермінантна, жіночого типу цвітіння з пучковим закладенням зав’язі до 7 плодів водному вузлі. Плоди крупнобугорчасті довжина 10-12 см, маса 70-90 г. Смакові якості відмінні, без гіркоти, універсальний в застосуванні. Болезнеустойчів. Починає плодоносити на 36 день.\nОгірок Герман F1 є лідером серед інших сортів. Він прекрасно росте як в теплиці, так і у відкритому грунті. Сорт Герман має золоту медаль ярмарку «Російський фермер». Своєю ультраскоростиглий, відмінним смаком і ароматом він підкорив городників.\nЕкологічно і біологічно безпечний. Супернадёжний гібрид.\nОгірок Директор F1 (Голландія)\nОгірок Директор F1 відмінний гібрид, який поєднує в собі кращі якості батьківських ліній огірків Гектор і Меренга.\nСередньостиглий високоврожайний партенокарпічний, полуіндетермінантний гібрид для відкритого і закритого грунту. Плоди зеленого кольору з чорними шипами. Довжина плодів 10-12 см, маса 125-135 г. ідеальний для салатів і засолювання. Без гіркоти. Болезнеустойчів. Дозріває на 40-45 день. Транспортабельний. Дуже висока ступінь зберігання. Чи не жовтіє. Смак відмінний. При наливанні плодів, насіння в них не визрівають. Тіньовитривалий гібрид, здатний швидко регенерувати після погодних стресів або механічних пошкоджень.\nОгірок Криспина F1 (Голландія)\nОгірок Криспина F1 ранньостиглий високоврожайний партенокарпічний гібрид для відкритого і закритого грунту. Рослина потужна, формує по декілька плодів в одному вузлі. Огірки корнішонного типу, зелені, циліндричної форми з білим опушенням, без гіркоти. Довжина 8-10 см, маса 50-90 г. Болезнеустойчів. Дозріває на 40-42 день.\nГібрид стійко переносить несприятливі кліматичні умови, йому не страшна посуха. Універсальний в застосуванні і невибагливий в догляді, при цьому товарні якості на висоті. Відмінно переносить транспортування і довго зберігається.\nОгірок Криспина F1\nОгірок Маша F1 (Голландія)\nОгірок Маша F1 ультраранній високоврожайний партенокарпічний гібрид для відкритого і закритого грунту. Рослина потужна. Формує по 5-7 плодів циліндричної форми в одному вузлі. Огірки темно-зеленого кольору, крупнобугорчасті з білим опушенням. Довжина 8-9 см, маса до 90 р Болезнеустойчів. Дозріває на 36-39 день.\nГібрид має всі якості ідеального сорту. Швидко дозріває, вважається найбільш раннім серед корнішонів. Чи не хворіє. Має відмінний смак. Чи не боїться шкідників. Добре переносить зниження температури. Прості правила агротехніки. Універсальний в застосуванні. Урожайність більше 10 кг з одного куща. Огірок Маша F1 добре переносить транспортування.\nОгірок СВ 4097 (Голландія)\nРанній партенокарпічний гібрид, з потужною кореневою системою і добре розвиненим вегетативним апаратом (більш сильним, ніж у Меренги). Дозріває на 35-40 день після перших сходів. Форма плодів циліндрична, середня вага 90 — 110 грам. Темно-зелений, вирівняний, колючий корнішон, 10 — 11 см завдовжки, з високою щільністю, маленькою насіннєвою камерою і сильним ароматом. Володіє відмінними засолювальними якостями. СВ 4097 ЦВ F1 має пучковой тип зав’язі, що є основою підвищеної врожайності. А завдяки високому вмісту сухих речовин гібрид підходить для тривалого зберігання.\nВажливо — огірок СВ 4097 потребує хорошого освітленням, від цього залежить смак плодів і врожайність.\nОгірок СВ 4097\nЩо б бути в курсі новин бренду Агроуспех підпишіться на сторінку в Instagram.\nВисоковрожайні партенокарпические гібриди огірків Ссылка на основную публикацию


Вже традиційно на весіллі предметами декору є не тільки стільці і квіти, а й страви за святковим столом. Зокрема, найбільш ефектно виглядає святковий торт - витвір кондитерського мистецтва для наречених.\nТягнибок видав дочку заміж за Олега Трача\n22-річна Ярина-Марія Тягнибок, старша дочка лідера "Свободи" Олега Тягнибока, 1 серпня вийшла заміж. Її обранець - 24-річний Олег Трач. Він - інженер-конструктор, закінчив Львівську політехніку. Працює у батьків - на фірмі по електромонтажних робіт. Ірина-Марія - фольклорист, навчається в аспірантурі Львівського національного університету. Весілля гуляли у Львові, в ресторані "Едем Резорт".\nФутболіст Сергій Рибалка одружився на співачці Риті Захаренковой\nУ київському Динамо стало на одного холостяка менше. Футболіст Динамо одружився на відомій українській співачці. Півзахисник Динамо Сергій Рибалка одружився. Обраницею футболіста стала відома співачка Рита Захаренкова, раніше учасниця групи Арктика, а зараз виступає в групі Amsterdam.\nПерша в Херсоні весілля учасника АТО\nХерсонець Веніамін Куликов стала першим у місті військовослужбовцям, які проходять службу в зоні проведення АТО, що побрались у період служби. Після церемонії Веніамін Куликов сказав, що весілля з таким розмахом - з оркестром, привітаннями та подарунками від представників міської та обласної влади та численних херсонців - була для нього несподіванкою, приємним сюрпризом.\nФестиваль "Весільні візерунки" в Івано-Франківську\nСтометрівку прикрасили рушником, по якому пари, що одружилися в той день, або мають намір незабаром одружитися, проходили в символічну арки любові. Наречені зривали листівки-побажання з дерева щастя, після чого відпускали в небо повітряні кульки, на яких були написані бажання молодят.\nДмитро Ступка не має наміру одружуватися до настання світу в Україні\nЦією інформацією поділилася наречена актора Катерина. Весільним планам завадила непроста ситуація в сусідній країні. Одруження мало відбутися ще навесні, проте тепер Дмитро Ступка не впевнений, коли точно він зможе набути статусу законного чоловіка.


Губернатор розповів, чим Харківщина захищатиметься від РФ - Новини Харкова і області Depo.ua\nГубернатор розповів, чим Харківщина захищатиметься від РФ\nБудівництво захисних споруд на виїзді з Харкова в Білгородському напрямку має бути завершено до 1 травня\n16 квітня 2015 15:33\nПро це, як повідомляє кореспондент Харків.depo.ua, заявив голова Харківської держадміністрації Ігор Райнін під час огляду будівництва.\nНа цьому місці буде збудовано три взводно-опорні пункти та інші фортифікаційні конструкції. За словами Райніна, це будуть сучасні інженерні споруди, що при необхідності зможуть виконувати функції з оборони області.\nГубернатор уточнив, що місце для будівництва обиралося за рекомендаціями військових інженерів та профільних спеціалістів.\n"Місце обиралося за рекомендаціями військових інженерів та будівельників. Воно знаходиться на Білгородському напрямку у 30 км від кордону, - зазначив Райнін. - Цей напрямок один із найнебезпечніших з боку Російської Федерації".\nОкрім цієї точки, розглядається можливість зведення аналогічних споруд у Золочівському та Вовчанському напрямках.\nМітки: #РФ #кордон


ВРУ визначила зовнішньополітичний курс країни: пріоритетом стане НАТО » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Політика та право » ВРУ визначила зовнішньополітичний курс країни: пріоритетом стане НАТО\nВРУ визначила зовнішньополітичний курс країни: пріоритетом стане НАТО\nВерховна Рада України прийняла рішення внести зміни до законодавства щодо зовнішньої політики. Таким чином, був зареєстрований проект, що вносить зміни до деяких законів країни, змінюючи цим зовнішньополітичний курс. Визначається, що у зовнішній політиці країни головним пріоритетом стане НАТО.\nІніціаторами законопроекту стали голова Ради Андрій Парубій, віце-спікер Ради Ірина Геращенко, депутати Мустафа Найєм, Ірина Фриз, Ольга Белькова, Олексій Скрипник, Юрій Береза, Борис Тарасюк і голова комітету Ради у закордонних справах Ганна Гопко.\nАндрій Парубій розповів, що необхідність закріпити спрямованість курсу на НАТО законодавчо виникла після плідних переговорів з представниками Альянсу, зустрічі з ними в Тбілісі. На його думку, результати проробленої роботи визначили спрямованість зовнішньої політики на НАТО.\nЗареєстрований законопроект передбачає внесення змін до деяких законів України, а саме до законів про внутрішню і зовнішню політику та законів, що визначають основи національної безпеки країни.\nПолітики вважають, що НАТО найбільше може гарантувати безпеку країни та її захист, а те, що в останні роки Альянс стрімко розширюється, є доказом цьому. Тому Україна має зближатися із НАТО.\n» Політична сенсація: Оппоблок пропонує Україні НАТО\n» У ВРУ визначилися із зовнішньо-політичною метою країни


Класифікація персонажів у іграх - Quality Assurance Group\nHomeТестування ПЗТестування ігорКласифікація персонажів у іграх\nТестуючи ігри нам потрібно розуміти, що може, а що не може робити наш герой за задумом і у порівнянні з аналогічними іграми. Як персонаж повинен бути логічно пов’язаний із сюжетом гри. Це називається дотримуватися балансу класів.\nDungeons & Dragons (D&D), була першою формалізованою рольовою грою, яка запровадила використання класів. Багато подальших ігор прийняли варіанти цієї ідеї. Тому персонажі у іграх створюються та існують не просто так. Здібності, можливості, аспекти поведінки персонажам надаються згідно класів. А вже потім, над класом у кожній грі відбувається своя додаткова диференціація персонажів (раса, вміння чи приналежність).\nОкрім того деякі персонажі можуть бути втіленням реальних особистостей, а деякі бути повністю вигаданими. У деяких іграх персонажі відсутні узагалі: аркадні ігри, симулятори.\nДетальніше про класи пропонуємо почитати у Wiki А далі давайте розглянемо основні плюс кілька додаткових класів персонажів ігор.\nPlayer Character — вигаданий персонаж гравця, дії якого безпосередньо керуються гравцем гри, а не правилами гри.\nPerson — персонаж, яким граєте в грі Ви скажімо.\nNon-player characters (NPCs) — альтернативні персонажі, які не контролюються гравцем, як правило, керуються самою грою згідно її правил.\nBot (at video game) — термін використовується для позначення ПЗ: персонажів у грі, які роблять те що робите Ви. Наприклад, противники, товариші, члени команди, щоб поповнити брак справжніх гравців. Або деякі боти використовуються для підвищення або заміни Ваших навичок як гравця на рутинних ділянках. Такі боти інколи вважаються обманом і порушенням правил гри.\nБоти використовуються в різних жанрах відеоігор для різних завдань. І у кожній грі працюють по-різному. Комп’ютерні контрольовані боти можуть грати проти інших ботів та / або гравців людини. Особливості та інтелекту ботів можуть сильно відрізнятися. Advanced боти містять машинне навчання для динамічного вивчення шаблонів супротивника, а також динамічного вивчення раніше невідомих мап. Тоді як більш тривіальні боти можуть повністю покладатися на алгоритми функцій, передбачених розробником для кожної карти, обмежуючи бота грати лише на картах у зазначені точки.\nРізниця між Non-player characters (NPCs) & Bot — бот грає у гру, тоді як NPC представляє гру (або якусь її грань). Керуються боти комп’ютером (функціями), штучним інтелектом (AI) застосовуваним у грі.\nBoss (video gaming) — керований комп’ютером супротивник, ворог якого ми зустрічаємо у грі.\nMob (video gaming) — керований комп’ютером (NPCs) персонаж або монстр у комп’ютерній грі, наприклад у рольових відеоіграх.\nAlternate character (Альтернативний герой) — керований персонаж на додаток до “первинного” персонажа гравця.\nTwin — “близнюк”. Додатковий персонаж у ігровому акаунті. Може використовуватися для розвідки, прокачування професійних навичок, накопичування предметів цінностей.\nПриклад, як працює: гравець управляє одним персональним персонажем і просувається по грі разом з загоном керованим комп’ютером. Однак гравець може у будь-який момент залишити свого персонажа і взяти контроль над іншим персонажем зі свого загону. Комп’ютер, відповідно, надає гравцеві можливість керувати цим персонажем і бере його під свій контроль тимчасово, а потім гравець собі до нього спокійно повертається.\nGimp (інвалід) — персонаж що не має ігрової цінності.\nПрофіль (від англ. Profession, “професія”) — професія або спеціалізація персонажа в грі (клас).\nVendor “крамар, лихвар” — NPCs персонаж, що займається торгівлею. Продавець, купець, господар крамниці у якого можна купити або обміняти предмети.\nHealer “лікар” — тип персонажів, які можуть лікувати інших персонажів, відновлюючи їм окуляри (зір), здоров’я.\nDD (англ. Damage dealer) — гравець в комп’ютерних або рольових іграх, при грі в групі наносить в бою основної шкоди противнику (монстру). Його основним завданням є нанесення максимальної шкоди за мінімальний час. Може також називатися дамагером, основною характеристикою є DPS (англ. Damage per second) — величина завдання шкоди за хвилину.\nКрім нанесення пошкоджень на DD можуть покладатися обов’язки накладення на противника послаблень (англ. Debuff), і використання здібностей, які тимчасово виводять противника з бою (ефекти англ. Crowd control). Переважно DD є дорогим і ресурсомістким персонажем у іграх.\nDD бувають 2-х видів: RDD(англ. Range damage dealer) — персонажі, які завдають шкоди з відстані, і MDD(англ. Melee damage dealer) — персонажі, які завдають шкоди безпосередньо стоячи біля мети.\nЗалежності від групи DD поділяються:\nPlayer versus environment (PvE) (Гравець проти оточуючого світу) — стиль гри, “гравець проти монстрів” практично без боїв з іншими гравцями. І навпаки Party vs Mobs ( PvM, гравці проти гравців).\nУ більшості ігор DD діляться ще на два класи: фізичної і магічної шкоди:\nPK (від англ. Player killer (гравець вбивця) — гравці, нападаючі на інших гравців з ціллю вбивати як правило, неочікувано.\nAssassin (“душогуб”) — клас ігрових персонажів, що вважають за краще бої один на один. Залежно від типу гри може мати назву Брод (від бродяга) або Рогу англ. rogue (від розбійник).\nCast -и — узагальнена назва класів персонажів, що спеціалізуються на використанні магії (чарівники, чаклуни, чарівники, заклинателі, і т.д.).\nPet (від англ. Pet майже домашня тваринка) — декоративне, бойова або їздова тварина (худоба) Вашого персонажу у грі. Персонажі, які їх вирощують — дресирувальники, звіролови.\nRaid boss — найсильніший монстр у підземеллі або у певному місці для виконання завдання.\nParty — група гравців, створена для якоїсь конкретної цілі: виконання завдання, похід, певної події.\nTank (Танк) — ключовий клас персонажів з сильною захистом. Так називають персонажів, здатних витримати потужну атаку і які мають здатність привертати до себе увагу великої групи монстрів. У той час як монстри намагаються вбити добре захищеного Танка, з ними розправляються DD персонажі з більш сильними бойовими навичками. Танкувати — означає атакувати самих сильних монстрів.\nБільш розширений словник персонажів і ігрового сленгу за посиланням а за наступним посиланням списки героїв найпопулярніших ігор згідно їх виробників.\nПерш ніж потрапити у кінцевий реліз, кожна гра задля покращення/підтвердження своєї якості...


«У вишиванці я навіть одружувався!» Віктор Бронюк про свою колекцію і секрети, як «читати» символи вишиванок : 19:05:2022 - 20 хвилин Вінниця\n«У вишиванці я навіть одружувався!» Віктор Бронюк про свою колекцію і секрети, як «читати» символи вишиванок\nЛідер гурту «ТІК» — один із небагатьох артистів, які з початку творчості у кліпах і на сцені постійно популяризує вишиванки.\nЛюбов до вишитих сорочок у Віктора Бронюка давня і міцна.\nСпівак ходив у них, ще коли був студентом Вінницького педуніверситету, обрав замість класичного костюма на власному весіллі і навіть свій будинок теж вирішив «одягнути» у вишиванку.\nУ День вишиванки лідер «ТІК» показав «20 хвилин» свою чималу колекцію вишитих сорочок і поділився цікавими особистими історіями — як гарно вишивала бабуся і які вишиті раритети нині має у своєму гардеробі вся його родина.\n«Маю більше 20 вишиванок з різних регіонів»\n— Вишиванок у мене завжди було дуже багато. Зараз у гардеробі — більше двадцяти. І весь час кількість збільшується, адже вишиванки мені часто дарують, та й сам вважаю, що це один із кращих подарунків для друзів і рідних на день народження і весілля.\nВишиванки — це і краса, і наша історія — ті багатовікові традиції, які передавалися з покоління у покоління. Моя бабуся по маминій лінії дуже гарно вишивала хрестиком — вдома були прекрасні картини і подушки.\nУкраїнська вишивка була своєрідною геральдикою. Це ціла система символів і знаків, кожен із яких розповідав цілу історію. Зокрема, на вишитому рушнику була історія роду дівчини: три сестри позначалися трьома квітками, а, наприклад, хрестик у вигляді млина свідчив про те, що дівчина — дочка мельника. У цьому і особливість української вишивки — вона змістовна, її можна «читати».\nА ще цікаво, як вишиванки відрізняються у різних регіонах України. У мене в колекції є вишиванки з Поділля, Прикарпаття, Закарпаття, Волині, Харківщини — і всі вони дійсно різні і особливі.\n«Це зручно, а зараз — ще й світовий тренд!»\n— Найперше вишиванки я почав носити завдяки сцені. Коли вчився в училищі та університеті, працював у фольклорних колективах, тому всі костюми, звісно, носив вишиті. Вже тоді оцінив, наскільки це зручна форма одягу.\nА у останні роки і особливо зараз всі ми бачимо, що вишиванка стала світовим трендом. Чимало дизайнерів зі світовим ім’ям використовують українські елементи етнічного одягу у своїх колекціях і це має дуже велику ціну. Вишиванки — це наше культурне надбання, яке ми обов’язково мусимо зберегти. Можливо, частково осучаснити, але обов’язково зберігати.\n«Улюблена вишиванка — весільна з орнаментом «Берегиня»\n— Моя улюблена вишиванка — весільна. Ми з дружиною одразу вирішили, що будемо одружуватися у вишиванках. У день розпису у Тані була традиційна біла сукня з вишивкою, а на вінчанні — вже інша вишита сукня білим по білому. Її сукні і мою сорочку замовляли у майстрині Ярини Жук, яка спеціально для нас зробила авторську роботу — орнамент «Берегиня». Ці вишиванки для нас дуже особливі, адже це перша реліквія нашої родини.\nСьогодні чимало гарних вишиванок мають і наші діти. Адже я давно маю традицію: коли буваю у різних містах, купую нові цікаві вишиванки для себе і родини. Зокрема, у дочки Єви є дуже гарна старовинна буковинська вишиванка — вишита бісером на самотканному полотні.\n«Дім прикрасив червоно-чорною подільською вишивкою»\n— Коли у 2014 році я оновлював фасад свого будинку, загорівся ідеєю відновити незаслужено забуту українську традицію — розписувати хати. Малюнок для свого будинку обрав класичний — орнамент традиційної подільської червоно-чорної вишивки.\nСпершу всі майстри, до яких звертався, в один голос почали відмовляти від цієї ідеї і переконувати, що то зробити нереально. Навіть зверталися до німців, які виробляють фасадні фарби, і ті теж почали засипати своїми залізними аргументами проти. Але я був непохитний: в голові собі вже все зробив, тож фрази про «нереальність» просто не сприймав. Зрештою я згадав свою художню освіту та всі підробітки на будівництві за студентських часів і сам включився в процес. Погратися дійсно довелося чимало. Але результат вийшов саме таким, як я очікував — завдяки вишивці на стінах і вікнах, будинок ніби ожив. Вийшло дуже стильно! З того часу перехожі постійно зупиняються біля хати, аби детальніше її роздивитися. А майстри, які допомагали, навіть фото німцям потім вислали, аби показати, що українці все-таки змогли зробити те, що вони називали неможливим.\nінтерв’ю нові_враження Віктор Бронюк Видатні особистості цікава людина\nПісні гарні, людина без подвійних стандартів, знає , що таке Україна і як виглядає українське. Ще й білі вишиванки неймовірні.\nЧи розмовляє українською мовою сім'я, донечка ...???\nВи щирий українець, ви молодець, а будинок прикрасили гарненько!


Партія регіонів: звання Героя для Бандери розколює Україну - Укрaїнa - TCH.ua\nПам’ятник Степану Бандері у Львові © Сегодня\nУкрaїнa 22 січня 2010, 15:08\nПартія регіонів виступила з вимогою змінити нагородну політику президента України.\nПартія регіонів заявляє, що присвоєння звання Героя України провіднику ОУН Степану Бандері в День соборності "не сприятиме об'єднанню України".\n"Це крок до ще більшого розколу країни. Партія регіонів вимагає змінити нагородну політику президента України", - говориться в заяві, розповсюдженій прес-службою ПР.\n"Глава держави в цьому питанні теж має бути президентом всієї України, а не якоїсь однієї її частини. Ми повинні робити все, щоб зближати регіони, зближати людей, а не кидати в народ нове каміння розбрату", - відзначається в заяві.\nЯнукович обурений намірами присвоїти звання Героя Степану Бандері


Тепер на Android: Nokia повернеться до випуску смартфонів і планшетів - Техно - В просування пристроїв під брендом Nokia вкладуть $500 млн | СЬОГОДНІ\nТепер на Android: Nokia повернеться до випуску смартфонів і планшетів\nВ просування пристроїв під брендом Nokia вкладуть $500 млн\nNokia буде випускати смартфони на Android\nФінська компанія Nokia планує повернутися до випуску мобільних телефонів і планшетних комп'ютерів. Про це пише "Коммерсант".\n"Nokia Technologies передасть HMD Global Oy, нової компанії, створеної в Фінляндії, ексклюзивну глобальну ліцензію на створення телефонів і планшетів під брендом Nokia", – повідомили в прес-службі компанії.\nГаджети будуть поставлятися з ОС Android.\nФінська компанія HMD Global була створена спеціально для поширення електроніки під брендом Nokia. При цьому Nokia Technologies увійде до ради директорів нової компанії, яку очолить колишній топ-менеджер Nokia і чинний глава підрозділу мобільних пристроїв Microsoft в Азії, Африці і на Близькому Сході Арто Нумелло. У найближчі три роки HMD вкладе в просування пристроїв під брендом Nokia $500 млн.\nТакож компанія повідомила, що Microsoft продає за $350 млн HMD Global і FIH Mobile, "дочці" китайської Foxconn, свій бізнес зі створення стільникових телефонів і бренду Nokia. HMD Global і Nokia Technologies підписали партнерський контракт з Foxconn, в рамках якого остання буде займатися створенням пристроїв під маркою Nokia.\nНагадаємо, в 2014 році Nokia була змушена продати Microsoft свій бізнес мобільних телефонів за $7,3 млрд після декількох років падіння продажів. Згідно з умовами угоди, Microsoft могла випускати телефони під цим брендом до 2024 року.\nGoogle представив новий месенджер для групових спілкувань Продажі смартфонів впали вперше в історії Samsung представила "смартфон-гігант"\nтелефони Microsoft nokia Android смартфони планшети


Значення води для організму людини\nВода - універсальний розчинник хімічних речовин, і це є основною роллю рідини в життя всіх живих організмів.\nКров, лімфа, міжклітинна, внутрішньоклітинна рідина, сльоза, слина, піт, шлунковий сік, сік підшлункової залози, жовч, сеча, кишкові виділення і виділення з статевих або дихальних шляхів - це все вода з розчиненими в ній речовинами.\nЧим більше концентрація води в будь-якої біологічної рідини, тим вище швидкість взаємодій молекул: швидше доставляються поживні речовини клітин, швидше поповнюються енергетичні запаси, швидше виводяться побічні продукти біохімічних реакцій, швидше проходять процеси оновлення та відновлення.\nC допомогою води легше йде проникнення клітин імунної системи в найдальші «куточки» організму. Зменшення кількості води у будь-якої біологічної рідини приводить до її згущення і порушення метаболізму.\nПрисутність та значення води в організмі людини:\nЖирова тканина 99%\nСклоподібне тіло ока 99%\nЗубна емаль 0.2%\nЗ зневодненням організму спочатку зменшується обсяг клітинної рідини (66%), потім позаклітинної (26%), і після вже вода витягується з кров'яного русла (8%). Цей процес необхідний для забезпечення водою, головним чином, головного мозку, в якому води міститься до 85%, а за деякими даними навіть до 92%. Втрата навіть 1% рідини призводить до незворотних наслідків.\nУсунути зневоднення природним шляхом можна тільки вживаючи чисту питну воду.\nЧай, кава, пиво, алкоголь, штучні напої крім того, що містять воду, містять і зневоднюючі речовини, такі як кофеїн, а також різні хімічні компоненти.\nОсновні значення води в людському організмі:\nРегулювання температури тіла\nЗволоження повітря, що надходить в організм\nДоставка поживних речовин і кисню до всіх клітин організму\nЗахист і буферизація життєво важливих органів\nПеретворення їжі в енергію\nЗасвоєння поживних речовин органами\nВиведенню відходів процесів життєдіяльності:\nБоротьба із зневодненням передбачає споживання води не менше 2 літрів в день, з правильним рівнем PH і показником ОВП нижче нуля (бажано від (-)до 200 (-)300 мв). Чай, кава, пиво, алкоголь, штучні напої містять не тільки воду, але і зневоднення речовини, такі як кофеїн, а також різні хімічні компоненти. Доведено, що вживаючи зазначені напої, ви витрачаєте більшу кількість рідини, ніж було випито. Організм витрачає власні запаси на «вимивання» і виведення токсинів.\nПроблему зневоднення сильно загострює забруднення навколишнього середовища ,це має велике значення для організму. Вода більшості поверхневих і підземних джерел непридатна до споживання без попередньої обробки.\nВикористовувані для очищення сучасні промислові фільтри не здатні надати воді необхідні властивості по всьому комплексу необхідних параметрів. Будь-який фільтр, накопичуючи в процесі експлуатації шкідливі речовини і мікроогранізми, сам стає їх джерелом. Навіть дуже хороші фільтри діють за принципом ліків-антибіотиків. Разом з шкідливими домішками вони фільтрують і корисні речовини, які потім додаються шляхом штучної мінералізації у відповідних норм пропорціях. Така вода не шкідлива для організму, ніякої користі вона також не приносить.\nДобова потреба у воді, л\nВага,кг При низькій фізичній активності При помірній\nфізичної активності При високій фізичній активності


Ініціативи Лавацца - Jetcup\nПродукція одного з найбільших брендів в світі Lavazza відома у всьому світі. Філії компанії сьогодні працюють в більш ніж 140 країнах світу. Висока якість кави забезпечує незмінний попит на продукцію. Крім розвитку бізнесу, корпорація дуже серйозно ставиться до благодійної діяльності та щорічно витрачає значні кошти на реалізацію важливих ініціатив.\nЩорічний дохід компанії перевищує 2,2 млрд. євро, що дозволяє реалізовувати великомасштабні благодійні проекти. Для цих цілей у 2004 році Джузеппе і Перикла Лавацца заснували спеціальний фонд. Серед його ключових пріоритетів – підтримка молоді, пропаганда гендерної рівності, диверсифікація виробництва. Важливі ініціативи компанії стосуються екології, зміни клімату та відновлення лісових масивів. Ряд ключових програм фонду орієнтований на захист прав жінок, так як, згідно статистики, близько 70% робочої сили в галузі припадає на представниць прекрасної статі. Однак, лише 25% фермерств знаходяться під їх управлінням.\nВажлива екологічна ініціатива компанії Лавацца – використання у виробництві відновлюваних джерел електроенергії. Бренд пишається тим, що корпоративна система карулінга забезпечує істотне скорочення викидів вуглекислого газу і непрямих енергетичних викидів.\nСпівпраця з Save the Children\nВже більш як 15 років компанія бере участь в провідних проектах організації, що реалізуються в М’янмі, Кот-д’Івуарі, Індії, Непалі. За роки роботи на благодійні ініціативи в рамках цих програм було витрачено понад 3 млн. євро. Робота була спрямована на конструктивну боротьбу з недоїданням і дитячою смертністю. Була надана адресна допомога більш ніж 14 тис. дітей і 6 тис. вагітних жінок.\nПідтримка підлітків з вулиць Калькутти\nПідлітки, які живуть в несприятливих умовах, також отримали допомогу з фонду Лавацца. Для них була створена сприятливе санітарно-гігієнічна інфраструктура, проводилася профілактична робота щодо захисту дітей від жорстокого поводження. Співробітники фонду посприяли отриманню молодими людьми роботи і організували професійне навчання.\nФатальні екологічні проблеми погіршують якість одержуваної кави і знижують доходи дрібних фермерів. З метою підтримки виробників в провінції Даклак (В’єтнам) компанія Лавацца реалізує проект щодо поліпшення скорочення викиду газу під час виробництва. Фонд організовує дослідження грунту для вибору оптимального добрива, впроваджує інноваційні зрошувальні системи і навчає виробників в Фермерської польовий школі.\nРозвиток сільських господарств Танзанії\nКомпанія Лавацца допомагає африканським фермерам вирішувати проблеми недостатньої грамотності, низької якості грунту і змін клімату. Співробітники фонду організовують навчання, мета якого – підвищення конкурентоспроможності виробничих процесів. Ключові завдання проекту – зростання рівня життя дрібних виробників кави, створення професійних об’єднань і раціоналізація використання природних ресурсів.\nЗбереження давніх кавових традицій\nОдна з програм Lavazza Foundation реалізується в регіоні Мета (Колумбія), який протягом декількох років був місцем військових дій. Щоб удосконалити технології по вирощуванню кави, проводиться переорієнтування виробників задля підвищення екологічності продукції і якості. Учасники програми отримують доступ до передових технологій і можливостей поліпшення інфраструктури господарства.\nТехнічна і фінансова підтримка фермерів в Перу\nНа півночі країни працюють сотні дрібних виробників кави. У регіоні існує низка проблем – таких, як низька продуктивність і невисокі доходи фермерів. Ускладнює ситуацію географічна віддаленість бізнесу від основного ринку. Мета фонду Лавацца – поліпшити добробут сімей виробників кави, допомогти їм успішно розвивати справу і підвищувати свій дохід. Для цього здійснюється мікрофінансування, фермерам надаються вигідні ділові стратегії.\nКорпорація Lavazza має великі плани на майбутнє і буде продовжувати вкладати кошти в розвиток галузі в усьому світі. Ключові вектори напрямки благодійної діяльності – оптимізація роботи дрібних фермерських господарств, впровадження передових технологій у виробництво кави і боротьба за збереження природних багатств. На даний момент корпорація надає підтримку 24 проектам, що реалізуються в 17 країнах світу.\nБренд Lavazza піклується про споживачів, пропонуючи каву з кращих світових плантацій, і виділяє значні кошти на благодійні програми. Оренда кавомашин Лавацца дозволить тішити себе фірмовим напоєм кожного дня. Щоб насолодитися чашечкою насиченої гарячої кави Лаваца, зовсім не обов’язково купувати дорогу техніку. Ми пропонуємо покупцям капсул Lavazza Firma фірмові капсульні кавомашини Лавацца в оренду. Послуга надається безкоштовно при замовленні ароматної кави в нашому магазині. Для приготування напою, що бадьорить, досить натиснути одну кнопку, і він буде готовий менш як за хвилину! Отримати кавомашину в оренду можна вже зараз, залишивши заявку на нашому сайті.