Будьте великими. І подобайтесь собі | Саморозвиток Інфо\nГоловна » Будьте великими. І подобайтесь собі\nТи маєш право не ставати маленьким тільки для того, щоб хтось відчув себе великим.\n- Чекалова! Олено, негайно поясни!\nЯ стою, опустивши голову, але не тому що відчуваю себе винуватою, а тому що боюся, що пухкі пальці Степаниди Іванівни, моєї першої вчительки, якими вона розмахує перед моїм обличчям, проткнуть мені очі. І я не розумію, що значить пояснити. Пояснити, що мені семирічній здається, що перила ідеально створені для того, щоб по ним з'їжджати? Що це весело і трохи хвилююче? Я намагаюся виправдатися, але сама собі не вірю.\n- Тобі не соромно? - питає вона.\n- Тобі є, що сказати на своє виправдання?\nА що сказати? Що я люблю читати книги, розповідати історії, танцювати, моря і океани? І зовсім не люблю хулігана Владика з «неблагополучної сім'ї», з яким я чомусь повинна робити уроки, тому що він відстає. І я спокійно після школи йшла додому до своїх книжок, а Влад у своїх хуліганських справах і ми були надзвичайно цим задоволені, поки нас не здала головна ябеда школи.\nАле мені потрібно якось виправдатися, що мені не цікаво з Владом, а Владу не цікаво зі мною і дуже цікаво окремо. Що Владу плювати на літературу, але він вміє метати ножі з п'яти метрів і вони всі потрапляють у ціль. Але я мовчу, і Влад мовчить, це робить нас союзниками і стає початком великої дружби. Дивно, що я знаходжу в собі сили не опускати голову і дивитися «зухвало».\nПрекрасним зимовим днем я стояла у своєму парадному, милувалася сніжинками, схожими на пір'я білих птахів, немов хтось на небі вибивав гігантську подушку і вона порвалась. Я їла морозиво. Пломбір. І світ був сповнений світла і теплоти. Сусідка, вигулюючи своїх онуків, зміряла мене поглядом і сказала:\n- Як ти можеш з такими щоками їсти морозиво? Щоки зі спини видно.\nІ у мене в голові промайнула зграя слів в своє виправдання, що у мене зріст 170 см, а важу я всього п'ятдесят кілограм, що в мені химерний коктейль з азіатської і козацької крові, і мій тато теж кругловидий, хоча й худий. Але замість цього я дивлюся «зухвало» і кажу, щоб тітка дивилася за собою і своїми сопливими онуками. Розвертаюся і йду додому. Чую в спину:\n- Ось я мамці твоєї скажу, вона тобі дасть!\nМені дивно чути, що можна напіддати шістнадцятирічній дівчині, але вирішую промовчати.\nЯ вже кілька років працюю в рекламному і заміжня. Мій свекор, сидячи за моїм столом і жуючи мої бутерброди раптом вирішив мені дати уроки по маркетингу. Розмову він почав з фрази: "Я хочу тобі покартати за вашу останню рекламну кампанію. Ось поясни мені.....».\nМене що? Покартати? Єдина людина, яка може мене покартати за мою роботу - це людина, яка платить мені гроші. Все. Я пропоную свекру ще бутербродів. Але не допомагає. І я більше ніколи не запрошую його в гості.\nКоли хтось вимагає від вас виправдань - це значить, що хтось великий, а ви маленький. І коли ви реально маленький - цьому дуже складно протистояти. У тебе немає сил, немає можливостей, досвіду та ресурсів задля цього. Коли ти великий і ресурсний, ти маєш право чинити так, як ти вважаєш правильним в цей момент. І тобі не повинно бути за це соромно. Ти маєш право не ставати маленьким тільки для того, щоб хтось відчув себе великим. Хто хоче бути скривдженим, знайде можливість образитися. Хто хоче вирости за ваш рахунок, завжди знайде, за що вас «покартати».\nЯкщо я дійсно винна і дійсно накосячила, я говорю: «пробач мене, що я можу зробити, як компенсувати завдані мною незручності». Якщо я не винна і не косячила, але від цього залежить моє благополуччя, я не брешу, не викручуюся і не виправдовуюсь, я говорю: «давайте обговоримо ситуацію, що склалася і спробуємо знайти компроміс». Якщо від мене чекають виправдань з метою підняти свою значимість і підрости, то я... нічого не кажу. Це не моя війна. На неї можна не ходити.\nА взагалі беріть приклад з моєї мами. Коли їй говорили, яка у неї противна дитина, вона відповідала: «а нам вона подобається, ми нею пишаємося, у неї дуже добре виходить, головне що вона щаслива». Навчіться говорити це собі в будь-якій ситуації: «а я собі подобаюся, у мене добре виходить, я собою пишаюся і головне, що я щаслива». Будьте великими. І подобайтесь собі.


Чи можна зберігати волосся померлої людини: Чи можна зберігати волосся померлої людини вдома думку священика – Все о здоровье волос, модные стрижки и прически\nЧи можна зберігати волосся померлої людини: Чи можна зберігати волосся померлої людини вдома думку священика\nКуди подіти волосся померлої людини. Що робити з речами померлого людини\nЧому речі покійника потрібно роздати бідним за 40 днів і як правильно це зробити. Як знешкодити некротическую енергію.\nБагато людей дотримуються старовинного повір’я, що одяг померлого людини, а також його речі краще роздати бідним. Так як на предметах може залишитися особиста енергетика померлого, яка продовжить скорботу близьких. Православна релігія розповідає як потрібно правильно виконати цю церемонію.\nЩо зробити з речами померлого за порадою православної церкви\nНайбільш доречним стане віддати речі в храм, де вони очистяться від «пам’яті» про старому власника і їх потім розподілять між нужденними. Зрозуміло попередньо рекомендується зробити сортування. Зовсім старі і негідні до вживання предмети одягу слід відправити на смітник. Ті, які збереглися в хорошому стані, акуратно упаковуються і за попередньою домовленістю передаються служителям.Тим самим ви допоможете покійному завершити його справи на землі і благою справою полегшите йому шлях до райських воріт.\nЗгідно з православною традицією подарувати речі необхідно протягом сорока днів. Під час передачі їх до церкви не забудьте попросити помолитися за упокій і можна замовити спеціальну службу. Купіть кілька свічок і, прийшовши додому, Окур приміщення, щоб дух покійного більше не повертався.\nЯк зняти негативну енергію з предметів покійного\nІноді буває так, що після смерті коханої людини хочеться залишити про неї пам’ять і зберегти ті предмети, якими він користувався за життя.Однак деякі з забобонів свідчать, що залишилася на них некротическая енергетика здатна завдати шкоди і навіть забрати скорботного людини на той світ слідом за його близьким. Що ж робити в такому випадку?\nФахівці рекомендують провести очищающий обряд. Потрібно відібрати ті предмети, які ви вирішили зберегти, обв’язати з нитками або мотузкою, окропити їх святою водою і Окур димом від церковних свічок. Потім слід подумки попрощатися з померлим, прибрати все у велику коробку або валізу, перехрестити і заховати подалі від очей на деякий час.Це допоможе зменшити скорботу від розлуки, а душа померлого не буде турбуватися, що її приватники залишилася поруч з вами.\nЩо стосується золотих прикрас, що належали покійному, то коштовності радиться занурити на кілька хвилин в солоній воду. За прикметами, сіль здатна знищити будь-зловмисне прояв. Потім прикраси слід ретельно витерти і дати їм деякий час полежати поруч з іншими вашими особистими предметами. Наприклад, поряд з годинником, з ланцюжком або з натільним хрестиком.\nОсобливу увагу слід приділити грошовими заощадженнями, якими володів загиблий чоловік за життя. Якщо це досить велика сума, то з неї потрібно виділити кошти на милостиню для жебраків. А перед тим, як стати повноправним власником спадщини, варто подякувати померлого за подарунок і згадати про нього що-небудь хороше.\nПодії на Україні приймають все більш запеклий характер. У боротьбу за мирне існування вступили чорні маги.На недавньому мітингу …\nСмерть близьких людей – завжди велике горе. Однак кожній православній людині втішитися в печалі і …\nНерідко після похорону люди задаються питанням: що робити з речами, які залишилися від покійного? Однозначного рішення даної проблеми не існує, але є якісь вироблені століттями правила, яких і потрібно дотримуватися. Фахівці нашої компанії виділили для вас кілька основних правил, якими вже протягом довгого часу користуються з року в рік.\nПомічено, що речі, що належать людині, вбирають в себе його енергетику, яка після смерті стає негативною. У зв’язку з цим більшість віруючою\nПрах небіжчика. Практикум реального чаклунства. Азбука відьом\nОдяг з небіжчика\n«У нашої співробітниці померла мати.Ще за життя померла сама, своїми руками заготовила для себе смертне (тобто одяг на смерть). Коли вона померла, її дочка (наша співробітниця) забрала цей одяг в морг, щоб її наділи на померлу. Привезли її в\nЗав’язки з небіжчика\nЗав’язки краще зберігати в щільній упаковці, щоб не вивітрювалися запахи мерця, в яку непогано було б покласти і фотографію покійного.Зав’язки можна взяти на похоронах, їх зазвичай викидають, коли розв’язують руки перед тим, як опустити\nСвідоцтво небіжчика раніше було одним із доказів того, що підозрюваний у вбивстві насправді вбив даної людини. Відьом і чаклунів, причетних до смерті кого-небудь шляхом околдовиванія, також визначали таким же чином.\nЯкщо прах покійного зберігають в будинку\nВідомі випадки, коли люди зберігають урни з прахом покійних родичів у себе в будинках. Вони не замислюються, до яких наслідків може призвести такий вчинок, а наслідки ці неминучі. Рано чи пізно, але нещастя обов’язково\nрозвіяти за вітром прах\nРозвіяний за вітром прах\nДеякі, начитавшись романтичних книг, розвівають прах покійних за вітром.Ось приклад того, що може статися після такого поступка.Із\nЗмова на зуб покійника\nЗуб мертвого людини кладуть в вино зі словами:\nНебіжчик, зуб твій де? – У вині.\nТи в труні спиш? – Сплю.\nВина не п’єш? – Не п’ю.\nЯк небіжчик з гробу не встає,\nХмільного вина не п’є.\nТак щоб і раб Божий (ім’я)\nВино ніколи не пив теж.Ключ,\nФото на грудях покійника\nЗ листа: «У нашому селі помер хлопець від раку, а перед смертю він попросив свою матір покласти до себе в труну фото дівчини, яку він любив. Він так і сказав їй: “Я мріяв з нею все життя прожити на землі, так хоч нехай ми з нею будемо в землі разом!” Мати\nЯкщо потривожити прах Тамерлана, почнеться війна\nЩе одна дивна пророцтво нашого часу.Точніше, давнє пророцтво, збулася в наші дні. Йдеться про знамениту гробниці Тамерлана в мавзолеї Гур-Емір у узбецькому місті Самарканде.Із газети «Аргументи і\nПорушення волі небіжчика\nЗ листа: «Зі мною тут таке сталося, що я й уявити собі не могла. Я багато років жила на підселення. Кімната моєї сусідки постійно пустувала, так як сама вона жила в селі і там лікувала людей.Я чула, була вона не те чаклункою, не те\nЯк випросити прощення у небіжчика\nЗ листа: «… Одружилися Оксана і Кирило рано. У класі всі тільки й говорили про їхню любов. Ще б пак, адже Оксана чекала дитину. І це все вирішило. Завдяки довідці про вагітність їх зарегістріровалі.Осложненія в молодій сім’ї почалися з\nЯкщо у небіжчика немає могили\nТрапляється, що мертвий залишається непохованим.У наш страшний час, коли хлопчики ні за що гинуть в Чечні, таке буває часто-рядом.О таких нещасних слід читати наступну молитву: Нехай буде благословенний той день і годину, в який\nПереклад на небіжчика\nЯкщо стає ясно, що людина приречена, ви можете допомогти йому залишитися в живих. Слід піти на цвинтар і знайти там три могили, в яких поховані люди, що носили таке ж ім’я, як і у хворого.Запаліть три великих свічки і одну свічку середнього\n«Під час похорону моя тітка забула купити віночок на лоб своєму чоловікові, але сусідська бабуся наполягала, що його необхідно купити, так як при прощанні люди не повинні цілувати мертвого людини нікуди, крім чола. Чому це так, чи можна у Вас\nЩо віщує покійника\nВи повинні бути уважними до того, що вам розповідає прийшов до вас за допомогою людина.На вигляд неістотні подробиці в розмові можуть вам пролити світло на те, що має відбутися в його родині. Наприклад, якщо з бесіди з вашим гостем ви\nҐудзик від сорочки небіжчика\nГудзик від сорочки небіжчика\nЦю історію мені розповіла людина, якій я повністю довіряю. Та й немає, в общем-то, сенсу брехати, якщо про це можна дізнатися. Я із задоволенням передаю вам цей дивовижний розповідь, а вірити йому чи не вірити – судити вже вам.«Мені було\nСергій Корольов: заповів відправити свій прах до ангелів\nСергій Павлович Корольов (12 січня 1907 – 14 грудень 1966) – авіаконструктор, який в області космічної техніки і військового озброєння був першою величиною свого часу, без участі якого не обійшовся перший запуск\nЩо робити з речами пішов людини: основні правила\nНерідко після похорону люди задаються питанням: що робити з речами, які залишилися від покійного? Однозначного рішення даної проблеми не існує, але є якісь вироблені століттями правила, яких і потрібно дотримуватися.Фахівці нашої компанії виділили для вас кілька основних правил, якими вже протягом довгого часу користуються з року в рік.\nПомічено, що речі, що належать людині, вбирають в себе його енергетику, яка після смерті стає негативною. У зв’язку з цим більшість віруючих людей вважають, що від речей померлого необхідно обов’язково позбутися, поховавши їх в могилу з минулим. Однак існує й інша давнє повір’я, згідно з яким можна і навіть потрібно зберігати майно, раніше належить близькій людині.Робиться це для заспокоєння душі покійного, яка в іншому випадку може образитися на швидке забуття.\nСкоріш за все, істина знаходиться десь посередині, адже речі бувають різними. Наприклад, якщо в спадок залишилася шуба, яку використовували колишньою господинею всього кілька разів, то її можна носити без всяких побоювань. Але ось якийсь особливо улюблений предмет, до якого покійний був особливо прив’язаний, наповнений його душею, тому він може становити певну небезпеку при зберіганні.І тут, безумовно, виникає дилема – викинути не піднімається рука, а залишити у себе досить лякаюче.\nУ будь-якому випадку рішення потрібно приймати самостійно в залежності від конкретних обставин. Але також необхідно пам’ятати і певні правила:\nНіякі речі покійного можна чіпати протягом трьох днів , а найправильніше – це дочекатися, поки пройдуть сорокаденний поминки. Потім, найбільш пам’ятне майно, від якого не хочеться або з якихось причин не можна позбавлятися, рекомендується скласти в коробку і прибрати з житлових приміщень.Наприклад, на горище. Потрібно розуміти, що після того, як колишній господар помер, його енергія, що зберігається в улюблених предметах, стає мертвою. Для живих людей це не обіцяє нічим хорошим.\nТі речі, на яких людина померла (постільна білизна, ліжко або диван, одяг), підлягають обов’язковому знищенню, оскільки вони вбирають в себе енергію мук і смерті. Як правило, такі предмети спалюються або, як мінімум, 90 129 вивозяться на смітник .\nВсе інше майно можна залишити або подарувати. Якщо якісь речі не потрібні, а віддати нікому, то їх можна віднести до притулку або в церкву . Таким чином, ви допоможете нужденним і висловіть повагу до померлого.\nЩо робити з одягом?\nСобі можна залишити малоношеную верхній одяг (куртки, шуби, пальто, светри, кофти і т.д.), тоді як натільна білизна треба обов’язково спалити або викинути. Також не можна використовувати особливо улюблені речі покійного, в яких він ходив найчастіше.Вони володіють великим енергетичним впливом, природно, негативним.\nЯк бути з прикрасами?\nЦя тема дуже делікатна і досить спірна. Ясна річ, що знайдеться дуже мало людей, які погодилися з власної волі викинути золоту річ або виріб з дорогоцінними каменями, нехай навіть це і було улюбленим прикрасою покійного, з яким він ніколи не розлучався. У таких випадках рекомендується ховати людини разом з цими предметами , тим більше, якщо вони були на ньому в момент смерті.Адже негативна енергетика зберігається протягом десятків, а то і сотень років. Особливо це відноситься до каменів, які акумулюють в собі все гарне і погане. Недарма їх використовують практично в будь-яких магічних ритуалах.\nЧи можна зберігати постільну білизну?\nНі, можна . Навіть якщо покійний користувався їм не постійно і давно. Від простирадлом, підковдр і наволочок треба обов’язково позбутися, так як вони зберігають пам’ять про померлого.\nКуди подіти дитячі речі?\nСмерть дитини – це найбільша трагедія в житті будь-якої людини.Саме тому, багато зневірені в горі батьки приймають рішення нічого не чіпати в дитячій кімнаті, зберігаючи пам’ять про померлого малюка. Тобто, створюють якийсь домашній меморіал. Але робити так категорично не можна, оскільки в даному випадку страждає душа покійного, яка насильно утримується в нашому тлінному світі.\nНе потрібно довго зберігати у себе дитячі речі. Залишити можна тільки найдорожчі предмети, що представляють пам’ятну цінність. Але навіть їх необхідно прибрати в затишне місце , щоб бачити якомога рідше.\nНе можна дарувати одяг, іграшки та інше майно іншим дітям. Це дуже погана прикмета. Вважається, що життя дитини, котра стала новим господарем таких речей, буде дуже нещасною і трагічною.\nБезумовно, остаточне рішення, що саме залишити з речей покійного, а що роздати або викинути, повинні приймати близькі люди померлого. Але сподіваємося, що вищевикладена інформація нашими фахівцями допоможе правильно скоригувати свої дії в цій непростій і дуже сумної ситуації, щоб все було зроблено правильно і відповідно до усталеними традиціями.\nЩо не можна робити з речами померлого людини до 40 днів і після. Коли їх роздавати або потрібно викинути?\nБіль втрати не передати словами, залишається змиритися і жити далі, в тому числі вирішувати побутові питання, як би важко не було. Після смерті залишаються речі, які зберігають енергетику пішов. Прийнято віддавати речі померлого через певний проміжок часу після його кончини.\nЗнайте, рідні, які пішли від нас у інший світ, допомагають нам справлятися з важкими життєвими ситуаціями, оберігають нас від бід\nЗ точки зору християнства, від речей потрібно позбутися.Зберігати можна.\nПісля смерті душа відправляється на небеса, а речі зберігають енергетику людини. Хоча багато в це вірять. Кожен для себе вирішує сам, як розпорядитися речами пішов людини.\nПісля смерті 40 днів душа людини знаходиться з рідними і близькими. Можна відчути її присутність поруч з нами. Головне не боятися і ставитися до цього більш спокійно. Відбувається прощання з рідними, душа готується до зустрічі в пеклом або раєм.\nЧерез три дні приходить час для зустрічі з ангелом.Після відспівування душа починає кидатися, йде боротьба між силами добра і зла. Чорти намагаються затягнути душу до себе, щоб вона була приречена на довгі страждання. Ангели ж навпаки, намагаються наблизити душу до Всевишнього.\nРодичам протягом 40 днів потрібно ходити до церкви, молитися за який пішов, ставити свічки за упокій. Після похорону влаштовують поминальний обід, де рідні і близькі добрим словом згадують померлого. Після процедури відспівування рідні замовляють поминання за упокій душі протягом сорока днів.Самі в цей час моляться і читають псалтир.\nВікентій, митрополит Узбекистану, говорив: «Після смерті людини будьте милосердними, давайте милостиню нужденним, моліться і віддавайте речі до 40-го дня. Чим щедріше будете ви, тим краще Всевишній поставиться до померлої людини і визначить йому місце … »\nГоловна допомога – молитва\nВідразу після похорону, під час поминального обіду, рідні можуть віддати цінні речі померлого родичам. Так само це можна зробити на 9 день або в сороковин.Не забувайте молитися за покійного. Намагайтеся не плакати, відпустіть його зі спокійною душею. Тоді буде легше його душі знайти спокій.\nЩо робити з великими речами, які залишилися в квартирі? Ці речі також намагаються роздати знайомим і рідним. Меблі можна відвести в літній будиночок.\nЯкщо у померлого було багато книг і він любив читати, то краще їх пожертвувати бібліотеці, віддати незнайомим людям або родичам;\nЧисту одяг і ту, яку практично людина не носив за життя, віддайте малозабезпеченим або віднесіть в церкву;\nПісля того, як речі роздані, попросіть людей, щоб вони поставили свічку в церкві і молилися за померлого.Якщо родичі не хочуть віддавати речі померлого знайомим людям, можна зібрати їх в сумку і винести на вулицю. Особи, які потребують люди візьмуть те, що їм потрібно.\nПобачили бездомної людини, який просить допомоги тих, хто проходить? Запропонуйте йому подушку, ковдру, під якими спав чоловік. Також ви можете віддати пальто, плащ або куртку, шапку, чоботи. Не шкодуйте для бездомних, надайте їм підтримку, попросіть, щоб вони молилися за померлого людини.\nПостільна білизна краще не викидайте.Віддайте його потребує або спаліть в грубці.\nА що робити з цінними речами, такими як золоті прикраси, норкові шуби і т.д. Такі речі можна залишити собі на пам’ять або ж продати. Ніхто не може змусити вас позбутися речей померлого родича, все робиться виключно за бажанням. Якщо речі дісталися вам у спадок, ставитеся до них дбайливо. Не забувайте про молитву, намагайтеся не плакати, щоб не збудили душу покійного.\nФотографії, відеозапису з рідною людиною, як правило залишають у себе, в знак пам’яті.У вас в будинку є місце де знаходяться ікони? Можна поряд з ними покласти обручку, золоті прикраси та хрестик. Якщо не хочете, щоб ці речі зайвий раз нагадували вам про відхід рідну людину і змушували вас сумувати й тужити, краще пожертвуйте їх церкви.\nСмуток і печаль будуть присутні протягом усього вашого життя. Згодом біль притупиться, стане трохи легше. Знайте, рідні, які пішли від нас у інший світ, допомагають нам справлятися з важкими життєвими ситуаціями, оберігають нас від бід.Відвідуйте кладовищі на другий день після похорону, на дев’ятий і на сороковий день. Також, коли настає батьківський день. Приносьте на могилку те, що людина любив за життя. Біля могили не треба розпивати спиртні напої і влаштовувати поминальний стіл. Це буде зайвим. Подумки поговоріть з покійним, розкажіть про своє життя, не здумайте плакати і тривожити його. Пам’ятайте, смерті не треба боятися, це неминуче для кожної людини.\nнауки. Що робити з ліжком, годинами і іншими речами померлого родича\nУ житті кожного з нас рано чи пізно відбуваються втрати – коли-небудь йдуть наші бабусі і дідусі, потім батьки та інші близькі люди.\nПісля всіх неприємних церемониалов ми залишаємося один на один з багатьма питаннями: «А що тепер робити з усім, нажитим нашими родичами?», «Чи можна зберігати їх речі у себе в будинку?», «Чи можна носити їх одяг, прикраси, взуття? ».\nДана стаття буде присвячена всім народним прикметам, всім повір’ями, а також церковним повчанням, що стосуються речей померлих близьких людей.\nІснує такий вислів: «Краще спати на могилі небіжчика, ніж на його ліжку!». Можливо, в цьому є частка правди. Якщо людина тривалий час хворів, відчував на ліжку божевільні муки, а в кінці кінців на ній же і помер, то з таким спадщиною звичайно краще розлучитися.\nЛюди, що мають відношення до екстрасенсорики, стверджують, що ліжко небіжчика краще замінити. Якщо немає можливості купити нове ліжко, а спати на чимось потрібно, то краще провести обряд очищення смертного одра близької людини. Для цього можна обійти ліжко з усіх боків із запаленою церковної свічкою, проводячи над нею і під нею, окропити її святою водою і посипати сіллю.\nЯкщо ж померлий чоловік мав якимись потойбічними можливостями, то для позбавлення від сліду його сильною енергетики краще запросити в будинок священнослужителя.Церква, як правило, йде назустріч своїм парафіянам і допомагає їм побороти свої страхи перед невідомим.\nЯкщо звернутися з подібними міркуваннями до кого-то більш приземленого, як то вченим або докторам, скептично відносяться до подібного роду занять, то вони навряд чи знайдуть щось поганого в тому, щоб залишити диван або ліжко померлої людини собі. Єдиним їх повчанням може стати дезінфекція меблів або перетяжка її. Особливо це стосується тих варіантів, коли людина померла від інфекційного захворювання або вірусу.\nЩо робити з ліжком померлого родича?\nЦерква ж, у свою чергу, може гідне осуду поставитися до бажання родичів залишити собі смертний одр свого близького. Не по-християнськи це – спати на ліжку, де зустрівся віч-на-віч зі смертю інша людина.\nДуже важливим в цьому питанні є і його психологічна сторона. У людини, яка втратила свого близького, не відразу може вийти позбутися скорботи і туги. Предмет, пов’язаний з цією людиною, здатний часто нагадувати про нього і розбурхувати сумні думки в голові.Однак, існує розряд людей, яким, навпаки, пам’ятні речі дарують тільки позитивні емоції і спогади. Засинаючи на ліжку свого родича, вони можуть частіше зустрічатися з ними уві сні і радіти такому духовному спілкуванню.\nЩо робити з фотографіями померлих родичів?\nЦе, мабуть, найбільш спірне питання.З давніх-давен ми звикли до того, що в будинках наших бабусь, прабабусь і батьків на стінах висіли численні портрети і загальні фотографії їхніх предків і близьких людей. За старих часів це не вважалося чимось небезпечним або ганебним. Але сьогодні розвелося купа ідей, щодо того, що фотографії померлих несуть негативну енергетику і можуть вплинути на здоров’я і долю живих людей.\nПерш за все, поговоримо про портрет щойно померлої людини для процесії похорону.Це повинна бути фотографія, яка подобалася і вам, і йому. Портрет можна обрамити в траурну рамку для фотографій або зробити на ньому чорну стрічку в правому нижньому кутку. Після поховання портрет покійного обов’язково має стояти в його будинку 40 днів. Що робити з портретом пізніше, вирішувати вже його близьким.\nЯкщо по закінченню цього часу рана про втрату ще надто свіжа, то фотографію краще прибрати до більш спокійних часів. Якщо ж родичі вже встигли пережити свою втрату і впоралися з нервами, то портрет можна розмістити у вітальні або іншій кімнаті, крім спальні.\nФотографії померлих родичів в будинку – думка церкви\nПравославна церква не бачить нічого поганого в тому, щоб фотокартки покійних родичів знаходилися в будинку їх рідних. Перед Богом ми всі рівні – і мертві, і живі.\nТому фотографії близьких людей, особливо улюблених і люблячих, можуть принести тільки купу приємних спогадів і наповнити серце чистотою і любов’ю. Якщо ж втрата занадто важка, то на перших порах краще прибрати фото з очей геть.Але позбавлятися від нього назавжди абсолютно не потрібно. Прийде час, коли вигляд пішов почне розпливатися і потроху зникати з пам’яті людини – ось тоді-то на допомогу і прийде його фото.\nТакож краще заховати на час фотографію померлої людини, на якого залишилася образа чи недостатнє розуміння. По закінченню якогось періоду всі негативні емоції відійдуть на задній план, і тоді можна буде споглядати свого близького з чистим серцем.\nКуди подіти старі фотографії померлих родичів?\nЗвичайно ж, їх потрібно зберігати.Ось якщо уявити собі, що близькі великих письменників або інших видатних людей не зберігали б їх фотокарток, як би ми їх собі уявляли. Завжди цікаво звірити намальований в своїй уяві портрет відомої людини з оригіналом.\nТак і в цій ситуації – наші внуки, правнуки і інші спадкоємці захочуть дізнатися, як виглядав їх предок. У цьому їм і допоможе фотографія. Зберігаючи фотографії наших родичів, ми зберігаємо частинку нашої історії, що буде важливим для наших нащадків.А ось питання про те, чи виставляти ці фотографії на загальне і наше, в тому числі, щоденне огляд, залишається відкритим.\nможна вішати портрети померлих родичів на стіну?\nЕкстрасенси стверджують, що фотографія покійного може стати порталом в потойбічний світ. Вивісивши на стіну портрет покійного, ми можемо відкрити двері в світ мертвих. Якщо ці двері буде постійно відкрита, тобто портрет буде завжди знаходитися на увазі, живі люди, які проживають в будинку, можуть відчути на собі енергетику мертвих.\nДеякі родичі, розвісивши на стінах фотографії своїх покійних близьких, стверджують, що їх постійно мучать головні болі, безсилля, різного роду захворювання. Все це може бути лише надуманою теорією, а може і мати частку правди.\nОсобливо не рекомендується розташовувати портрети померлих на стінах в спальні, тим більше у дітей. Перебуваючи під постійним уважним поглядом небіжчиків, можна надумати собі все, що завгодно.\nОсобливо сильною енергетикою володіють фотографії, зроблені в день похорону.Не зрозуміло, навіщо взагалі робити подібного роду знімки. Адже на них лише людські скорботу і горе. Такі фото навряд чи принесуть добро і позитив в будинок. Від них краще буде позбутися.\nЯк зберігати фотографії померлих родичів?\nВідповідно до настанов екстрасенсів зберігати фотографії померлих родичів слід так: Бажано відокремити фотографії померлих від фотографій живих людей. Для фотографій небіжчиків краще виділити спеціальний фотоальбом або фотобокс.Якщо окремого альбому немає, то краще помістити такі фото в чорний непрозорий пакет або конверт.\nЯкщо фотографія загальна і на ній є ще і живі люди, то краще вирізати з неї померлого і зберігати його окремо. Для того, щоб фотографія зберігалася довше, її краще заламинировать. Фотографії померлих можна відсканувати і зберігати на окремому носії – диску, флешці, сайті.\nЩо робити з одягом померлого родича?\nОдяг померлої людини здатна зберігати його енергетику, особливо, якщо це була улюблена його одяг.Тому її можна або зберігати, або позбутися від неї. Позбавлятися від одягу небіжчика найкраще шляхом роздачі її потребують. Людина буде вдячний вам за подарунок, при цьому можна попросити його згадати покійного добрим словом і помолитися за нього.\nЯкщо людина носила одяг в період хвороби напередодні смерті, то такі речі краще спалити.\nЩо робити, як вчинити з речами померлого?\nЗ речами померлого найкраще вчинити так само, як і з одягом – роздати бідним.Якщо є серед його речей близькі серцю дрібнички, то їх можна зберегти де-небудь в таємному віддаленому місці і діставати лише тоді, коли захочеться згадати свого родича.\nЯкщо ж річ безпосередньо пов’язана зі стражданнями і смертю хворого людини, то від неї краще позбутися шляхом спалювання. Якщо за життя людина давав настанови своїм родича стосовно якихось речей, то з ними найкраще вчинити таким чином, як хотів покійний.\nЧи можна залишати собі і носити речі померлої людини?\nЯк говорилося вище, від таких речей найкраще позбуватися.Однак бувають такі речі, з якими дуже складно розлучитися. Їх можна зберегти, але діставати тривалий період часу з шафи такий одяг не рекомендується. Носити одяг після покійного можна не раніше, ніж через 40 днів після його смерті. Деякі люди рекомендують взагалі почекати з такою справою як мінімум рік після смерті людини.\nЕкстрасенси пропонують очистити одяг покійного за допомогою все тих же святої води і солі. Річ можна просто замочити в водно-сольовому розчині на якийсь час, а потім гарненько випрати.\nЧи можна віддавати речі померлого родичам?\nЯкщо родич сам наполягає на тому, що йому хотілося б залишити собі пам’ять про померлого у вигляді тієї чи іншої речі, то відмовляти йому в цьому не варто. Потрібно лише попросити його помолитися про душу померлого.\nЯкщо, будучи в повному здоров’ї, померлий заповідав свої речі кому-то з родичів, то краще виконати його волю і віддати обіцяне.\nЧи можна зберігати речі померлого родичам вдома?\nЗберігати речі померлої людини, звичайно, можна, але чи потрібно? Вважається, що після відходу людини в інший світ, в його будинку, квартирі, кімнаті потрібно навести повний порядок.Кращим варіантом, звичайно, буде новий ремонт. Однак, якщо немає такої можливості, то необхідно винести з приміщення весь непотріб, викинути старі, застарілі себе, речі, роздати нужденним придатні речі, і зробити генеральне прибирання з дезінфекцією.\nЯкщо ж річ настільки дорога, як пам’ять, то її можна заховати подалі від людських очей. Найкраще таку річ замотати в ганчірку або непрозорий пакет і прибрати на деякий час в «дальній кут».\nЧи можна носити взуття померлого родича?\nДоля взуття небіжчика такий же, як і доля його одягу і інших його речей – найкраще роздати, але можна і зберегти на пам’ять.Є лише одна загальна для всіх правило – ні в якому разі не можна носити одяг і взуття, зняту з небіжчика, тим більше померлого насильницькою смертю.\nЧи можна носити годинник померлого родича?\nГодинники – це досить особиста річ, здатна тривалий період часу зберігати на собі відбиток свого господаря. Якщо померлий чоловік прожив щасливе життя і був зі своїми родичами в хороших відносинах, то від носіння його годин їм нічого не буде.\nЯкщо небіжчик вів недостойний спосіб життя і ворогував зі своїми близькими, то від його годин краще позбутися.У будь-якому випадку, одягнувши на руку годинник, ви відчуєте, чи хочете ви їх носити чи ні.\nЧи можна носити прикраси померлих родичів?\nДорогоцінні метали і камені мають дуже хорошу пам’ять. Вони здатні пам’ятати свого першого господаря роками і навіть десятиліттями. Якщо прикраса дісталося родичам від доброзичливого покійного людини, то біди від його шкарпетки бути не повинно. Деякі камені, такі як опал, дуже швидко перебудовуються на нову енергетику і забувають свого колишнього господаря.\nЯкщо ж покійний займався чаклунством або інший магією за допомогою даного прикраси, то від нього взагалі краще позбутися. Продовжувати справу свого родича, тобто зв’язати себе зі світом магії, бажано лише тим його спадкоємцям, яким покійний передав свої секрети і знання.\nЩо робити з посудом померлого родича?\nПосуд померлого родича, знову-таки, найкраще роздати нуждающімся.Еслі в архіві покійного є фамільні срібло або сервізи, то їх можна помити, почистити і продовжувати зберігати у себе.\nЧи можна користуватися телефоном померлого родича?\nТелефон – відносно нова річ в нашому житті, тому на цей рахунок поки немає однозначної думки ні церкви, ні наших бабусь і дідусів. Якщо телефон дорогий, то їм можна продовжувати користуватися. Якщо апарат вже досить застарів, то знову ж таки можна зробити хороший вчинок і віддати телефон жебраком – нехай вони зайвий раз помоляться за покійного.\nЯкщо телефон був у кишені у покійного в момент суїциду або насильницької смерті, то краще не зберігати у себе таку річ.


Перлина узбережжя / PR.UA . Маріуполь\nМіський пірс, який цілковито змінився торік до Дня міста, відразу став маріупольською пам'яткою, перлиною узбережжя. Його модернізували за підтримки Групи Метінвест у межах програми «Більше ніж сталь».\nЦього року металурги знову зроблять подарунок маріупольцям і реконструюють другу частину пірсу біля яхт-клубу. Роботи триватимуть на іншому боці морського туристичного магніту, праворуч - його конструктив відновлять і посилять сталевим сортовим прокатом.\nСучасне місце для комфортного відпочинку\nДовгий час це популярне серед жителів місце відпочинку залишалося занедбаним і занехаяним: бетонне покриття пірсу зносилося, металеві опори і огорожі проржавіли.\nЗ самого першого дня після відкриття це місце на узбережжі стало одним з найпопулярніших. Щодня тут гуляють десятки людей - спілкуються, відпочивають сім'ями, фотографуються, п'ють каву.\nЛюди захоплюються комфортом і сучасним дизайном пірсу, називаючи його новим туристичним магнітом.\n«Я живу в Приморському районі і практично щодня приходжу ввечері прогулятися на пірс, - розповідає фотограф Інна Макарова. - Тут приємна атмосфера\nі неймовірна енергетика. Люди, які відпочивають тут, завжди посміхаються,\nа в їхніх очах помітно захоплення».\nКрім того, Інна розповіла, що після відкриття пірсу вона багато разів влаштовувала тут фотосесії на замовлення: «Локація дуже стильна і лаконічна. Вона гармонійна як для одиночних, так і для сімейних і навіть весільних світлин».\nПірс праворуч ще не такий яскравий і стильний, поки контрастує зі своїм візаві, але скоро і він буде не гіршим.\nСпівробітники «Метінвест Промсервісу» вже приступили до ремонтних робіт на іншій частині пірсу.\nЗ 19 квітня частково виконали демонтаж старої огорожі і бетонного покриття, а також підготували заставні елементи і опалубку. Будівельні матеріали для відновлення підстави пірсу виділили меткомбінати Групи Метінвест.\nВиконувач обов'язків генерального директора підприємства «Метінвест Промсервіс» Андрій Жук розповів, що архітектурно другий бік пірсу буде виглядати аналогічно першому, а пішохідна зона буде вирівняна бетонною стяжкою.\n«Маріупольський пірс - улюблене місце городян. Дуже радує, що цей простір набув такої популярності та став затребуваним, - говорить Андрій Жук. - Зараз ми розширюємо проєкт і починаємо повну реконструкцію протилежного боку пірсу. Ремонт буде виконуватися з використанням сучасних і якісних матеріалів».\nЗовсім скоро тут встановлять сучасне LED-освітлення, нові лавки та безпечну огорожу.\nНачальниця цеху з ремонту будівель і споруд «Метінвест Промсервісу» Олена Трохіна зазначає: «Сьогодні ми демонтуємо стару огорожу і освітлювальні прожектори. Провели зйомку всього пірсу, щоб зрозуміти, де у нас високі позначки для подальшого укладання дощок. Також зараз виготовляються облицювальні кути, які пізніше будуть встановлені по всьому периметру пірсу».\nОлена Трохіна додає, що після реконструкції самого пірсу до нього буде викладена доріжка з плитки ФЕМ.\n«Приємно, що людям подобається результат нашої спільної роботи. Соціальні мережі рясніють світлинами людей, що відпочивають на оновленому маріупольському пірсі. І в поточному році у співпраці з муніципалітетом Група Метінвест продовжує створювати в місті комфортні і функціональні громадські простори», - розповів директор департаменту з регіонального розвитку Групи Метінвест Олександр Вишняков.\nПеретворення пірсу-близнюка почалося. Працівники підприємства «Метінвест Промсервіс» проводять демонтаж старих конструкцій.


На Косівщині у борця з вирубкою лісів загорівся будинок (ВІДЕО)\n05 Вер, 2019 19:21\nУ чоловіка, який системно бореться з незаконними рубками, загорівся будинок.\nПро це повідомили на каналі “UA:Карпати”. Чоловік саме показував журналістам місця незаконних рубок деревини на Косівщині, коли йому телефоном повідомили повідомили про пожежу на подвір’ї у селі Яворів. У будинку не було електричного та газопостачання.\nЗа словами потерпілого Євгена Тавенока, позавчора йому погрожували спалити будинок через активне протистояння місцевим жителям, які незаконно вирубують ліс. Також Тавеноку нещодавно підпалили автівку.\nОпубліковано UA: Карпати Четвер, 5 вересня 2019 р.


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - В Польщі продовжується операція «Вісла» | Korrespondent.net\nВ Польщі продовжується операція «Вісла»\nРоковини акції "Вісла" Польща відзначила продовженням злочинів, вчинених комуністами.\nЯк відомо, 70 років тому польський комуністичний режим за вказівкою радянського керівництва виселив близько 150 тисяч українців із земель, де вони жили віками, розсіяв їх далеко від дому, щоб вони зникли як національна спільнота. Комуністи заявляли про "легальність" своїх дій, представляли брутальну депортацію всього населення, як відплату українцям за прагнення незалежності та боротьбу УПА.\nЦя «операція» начебто давно засуджена і в Польщі і в Україні. Здавалося б, минув час, коли, щоб поставити звичайний хрест над місцем упокоєння християн української національності, слід було пройти кілька кіл бюрократичного пекла, але й це не завжди вдавалося. Наші народи зі здобуттям незалежності згадували взаємні рани й гідно разом вшановували предків… Але, нажаль насправді це не так. Операція "Вісла" отримує логічне продовження – нині на цих самих землях скидають могильні хрести, знищують українські пам'ятники та плюндрують поховання, щоб стерти сліди існування українців. На відміну від випадків плюндрування польських пам'ятників в Україні, в Польщі сьогодні руйнують відкрито, ще й наголошуючи на легальності вандалізму. Польська влада оголосила законним ліквідацію слідів української присутності у Надсянні (Лемківщині, Холмщині). Знищення 26 квітня пам'ятника УПА на цвинтарі в Грушовичах біля Перемишля оголошено "першим легальним демонтажем нелегального пам'ятника". Війт села заявив, що "не боїмося наслідків цієї акції з української сторони". Міг би сказати й відвертіше – "очікуємо на заслужене заохочення з російської сторони".\nТак не засуджений злочин комуністів – акція "Вісла" – надихає нове покоління шовіністів.\nТака ситуація потребує міттєвого втручання і МЗС України, і керівництва країни, і кожного пересічного громадянина.\nТЕГИ: Украина,Польша,операция Висла\nВійськова прокуратура — зберегти, не можна знищити\nБойовик "ДНР" затриманий СБУ в Запорізькій області


Українські математики серед найкращих в світі. Маємо золото на Romanian masters of mathematics 2017\n02 Бер 2017 о 09:42\nУ м. Бухарест (Румунія) відбулася 9 міжнародна математична олімпіада “Romanian masters of mathematics 2017”. Збірна команда України вже вшосте долучилася до участі у цьому престижному змаганні. У цьогорічних змаганнях взяли участь більш ста учасників, серед яких 9 представляло нашу країну:\nРезультати учасників нашої команди:\nНагадаємо, минулого року 4 високих нагороди привезли з Румунії четверо 9-класників ліцею №1. Зі своїм наставником Паулем Пшенічкою вони змагалися за перемогу з представниками 28 країн світу, представляючи свої наукові роботи


Створена система кондиціонування, яка суттєво зменшує використання енергії - Ліга Інженерів України\nІндія приєднується до пошуків темної матерії\nОпубліковано LEU в 13 Вересня , 2017\nДослідники зі Стенфордського університету розробили високотехнологічну оптичну поверхню, на основі якої створена система кондиціонування, яка майже не потребує електричної енергії для своєї роботи. В якості теплоносія в цій системі використовується вода, яка проходить через теплообмінники, розміщені під оптичною поверхнею. Ці поверхні, за рахунок структури поверхні, відбивають понад 97 відсотків енергії падаючих на них сонячних променів, одночасно розсіюючи в навколишнє середовище теплову енергію, що переноситься водою. І такий підхід дозволяє різко знизити кількість енергії, потрібної на кондиціонування внутрішніх приміщень будівель.\nПроведені випробування системи “пасивного охолодження” показали, що вода в цій системі може бути охолоджена до температури, на 3-5 градусів Цельсію нижче температури навколишнього середовища. Взявши за основу зібрані експериментальні дані, дослідники зі Стенфорду створили математичну модель охолоджуваної будівлі, що знаходиться в місці з сухим і гарячим кліматом, відповідним клімату в районі Лас-Вегасу. Економія електроенергії за рахунок використання системи пасивного охолодження склала 14.3 МВт*год протягом одного літнього місяця, що відповідає 21-відсотковій економії від загальної кількості витраченої енергії на кондиціювання.\nЗгідно з наявними даними, на охолодження і кондиціонування витрачається близько 15 відсотків від електроенергії, що виробляється на всій земній кулі, а до 2050 року загальна кількість витраченої на кондиціонування енергії збільшиться ще в 10 разів. Тому, навіть 20-відсоткова економія енергії призведе до економії величезних сум грошей і суттєвого зниження кількості викиду в атмосферу парникових газів.\nВ даний час дослідники зі Стенфордського університету заснували нову компанію під назвою SkyCool Systems, яка буде займатись подальше роботою і комерціалізацією технології пасивного охолодження. Нова система буде розроблятись з прицілом на її легку інтеграцію в існуючі системи кондиціонування повітря різних типів і виробників, включаючи і системи охолодження інформаційних центрів, де економія енергії відіграє одну з головних ролей.


Endpoint Protector перший серед ТОП-11 DLP-рішень в 2021 році | CoreWin\nEndpoint Protector перший серед ТОП-11 DLP-рішень в 2021 році\nПортал Software Testing Help, який займається тестуванням різного софта ще з 2006 року, опублікував рейтинг топових DLP-рішень. Давайте подивимося їх звіт.\nЩо таке DLP-система?\nПрограмне забезпечення для запобігання втрати даних (DLP) – це ПЗ, яке включає в себе політики, процедури і технології для запобігання витоку даних або їх неправомірного використання. Це допомагає організаціям справлятися з різними проблемами, такими як інсайдерські загрози, виток даних і т.д\nDLP забезпечує три основних переваги: запобігання випадкового або зловмисного використання даних кінцевими користувачами, дотримання нормативних вимог і контроль переміщення важливих файлів.\nЩо таке Data Loss Prevention (DLP)?\nЗапобігання втрати даних (DLP) – це метод виявлення і запобігання потенційних витоків даних або небажаного знищення конфіденційних даних шляхом моніторингу, виявлення та блокування конфіденційних даних.\nРизики безпеки зростають при використанні знімних носіїв і технологій мобільного підключення, таких як Wi-Fi. DLP-рішення допоможе організаціям захистити конфіденційні дані за допомогою різних функцій, таких як Device control. Важливо розуміти що таке DLP та протоколи, які воно може аналізувати та загрози, яким може протидіяти.\nПриклад: DLP може керувати USB-портами, застосовувати політики для даних, які покидають мережу через різні протоколи, такі як електронна пошта, обмін миттєвими повідомленнями і т. д.\nТрошки цифр: за даними Technavio, світовий ринок DLP виросте до 2,71 мільярда доларів США до 2022 року.\nІснує безліч способів, якими дані можуть покинути організацію, і, отже, у компанії повинно бути DLP. Обсяг, відповідність і звітність – ключові елементи, які необхідно враховувати при виборі одного з них. Насамперед слід вибрати тип даних, які ви хочете захистити, і необхідний рівень захисту. Ви також можете врахувати ресурси, які будуть потрібні для розгортання та управління DLP-рішенням.\nЯк обрати DLP-систему?\nНеобхідно завжди мати контрольний список вимог, поки обираєте систему.\nВ залежності від ваших вимог до DLP ви можете шукати такі функції, як перевірка вмісту і контекстне сканування даних, відповідність, шифрування, управління і захист USB-накопичувачів.\nЯкщо вам потрібен детальний контроль над усіма пристроями у вашій організації, вам слід вибрати високоякісні рішення для управління пристроями.\nПри виборі платформи враховуйте терміни розгортання.\nПеревірте, чи потрібне навчання для роботи з програмним забезпеченням DLP.\nТрадиційні інструменти запобігання втрати даних мають безліч недоліків. Деякі дослідження показують, що 66% компаній виявили, що традиційні DLP блокують доступ співробітників до даних, навіть якщо вони знаходяться в рамках політик.\nDLP нового покоління може виявляти ризики, пов’язані з даними, і реагувати на них, а також запобігати їм. Наприклад, Endpoint Protector від CoSoSys відповідає на всі потреби в безпеці даних з дотриманням нормативних вимог, захисту особистої інформації, захисту від інсайдерських загроз і захисту інтелектуальної власності.\nКомплексне DLP-рішення може автоматично виявляти і класифікувати дані у вашій мережі від пристрою до хмари.\nНаприклад, робоче середовище включає інструменти для спільної роботи, додатки для обміну повідомленнями або інструменти для обміну файлами, такі як Google Диск. Таким чином, дані можуть бути випадково опубліковані або навіть збережені на неавторизованих комп’ютерах. У таких ситуаціях працює Content-Aware DLP.\nДеякі інструменти пропонують функцію блокування USB. Це обмежить доступ неавторизованих пристроїв до кінцевих точок і, отже, запобіжить витоку даних. Організації можуть захистити свої дані від копіювання на ненадійні знімні пристрої за допомогою цієї функції.\nDevice Control допоможе організаціям захистити конфіденційні дані. Він буде контролювати переміщення даних на портативні пристрої та периферійні порти. Це забезпечує видимість видобутих даних.\nПримусове шифрування покликане допомогти ІТ-адміністраторам розширити свою політику контролю пристроїв. Він зашифрує все конфіденційні дані, які передаються на USB-накопичувачі. Деякі інструменти пропонують функції для сканування і визначення конфіденційної інформації на кінцевих точках.\nEndpoint Protector найкраще підходить для клієнтів середнього та великого бізнесу\nEndpoint Protector від CoSoSys – це платформа запобігання втрати даних, яка може виявляти, відстежувати і захищати ваші конфіденційні дані. Це вдосконалений метод запобігання втрати даних для декількох ОС. Endpoint Protector забезпечує відповідність нормативним вимогам. Рішення для захисту даних Endpoint Protector використовується в різних галузей, таких як охорона здоров’я, освіта, фінанси, виробництво і ЗМІ.\nВін має функції для портативних пристроїв. Він може виконувати перевірку вмісту і контекстне сканування даних для цих пристроїв і додатків, таких як Outlook, Dropbox, Skype і т. Д. Він доступний у вигляді хмарної служби. Він може виконувати примусове шифрування для пристроїв Windows і Mac. Endpoint Protector надає функцію контролю пристроїв (Device Control), яка дасть вам точний і детальний контроль, а також можливість віддаленого надання тимчасового доступу.\nВін надає функцію запобігання втрати даних з урахуванням вмісту. Ця функція буде виконувати перевірку вмісту і контекстне сканування даних для портативних пристроїв і додатків, таких як Skype, Outlook і т. Д.\nФункції примусового шифрування забезпечують шифрування, управління і захист USB-накопичувачів.\nEndpoint Protector забезпечує контроль пристроїв, захист контента і виявлення електронних даних для таких платформ, як Windows, Mac і Linux.\nВи можете отримати інформацію про ціни написавши фахівцям CoreWin або звернувшись до своїх партнерів. Демо-версія також доступна за запитом.\nОтримати демо Endpoint Protector


"Хотіла AstraZeneca, а вкололи CoronaVac": на Рівненщині жінка звинуватила лікарів у недбалості під час вакцинації | Рівне Медіа\n"Хотіла AstraZeneca, а вкололи CoronaVac": на Рівненщині жінка звинуватила лікарів у недбалості під час вакцинації\n10 листопада 2021, 21:19\nЖителька Сарн Наталія Яцкевич поскаржилася до поліції на лікарів через помилку даних про вакцинацію. Каже, обирала для щеплення вакцину AstraZeneca, а вкололи CoronaVac.\nНині жінка боїться робити другу дозу, бо не впевнена, яку їй вакцину вводили першою, повідомляє "Сегодня".\nЯ повністю довірилась лікарю, але лікарі своєю халатністю так все це зробили. Тепер ніхто не визнає своєї помилки, - говорить жінка.\nЖінка каже, що спеціально обирала вацину AstraZeneca для виїзду за кордон. Припускає, що помилку допустили через велику кількість охочих вакцинуватись.\nМожливо, закінчилась дана вакцина, і вони без мого відома вирішили вакцинувати тим. чим було, - додає Наталія.\nТим часом у медзакладі припускають, що помилка могла статись при внесенні даних у сертифікат.\n"Чітко випливає, що пацієнтці було проведено щеплення вакциною AstraZeneca. Наразі при співставленні всіх залишкових доз та щеплених доз ніяких невідповідностей не виявлено", - переконує головна лікарка Сарненського ЦМПСД Ольга Максимчук.\nОбурена сарненчанка подала заяву до поліції. Медзаклад має надати усі документи про вакцинацію та результати внутрішньої перевірки.\nЯк роз'яснює координаторка з вакцинації на Рівненщині Олена Гандзюк, внести зміни до сертифікату не є великою проблемою.\n"Жінці повторно треба щепитися AstraZeneca. Їй видалять цю вакцинацію. Перезавантажити застосунок Дія, і відповідно підтягнуться ті дані про щеплення, яке дійсно було проведено", - додає Олена Гандзюк.


Козицький викупив більше 40 ділянок для будівництва об'їзної дороги Львова\nЛьвівська ОДА викупила у власників 41 земельну ділянку, передбачену для будівництва північної об'їзної дороги Львова.\nПрацівниця соцзахисту на Львівщині привласнила майже 300 тисяч\nНачальниця відділу соціального захисту однієї з міських рад Львівщини привласнила 289 тисяч гривень.\nШмигаль анонсував виділення 165 мільйонів для Центру легеневого здоров’я Львова\nМедзаклад отримає з держбюджету 165 мільйонів гривень на ремонт відділень реанімації та інтенсивної терапії.\nСереда, 12 серпня 2020, 18:15\nСьогодні, 12 серпня, українці найбільше шукали у пошуковику Google інформацію про те, що у цей день світ відзначає Міжнародний день молоді і Всесвітній день слонів.\nВ США – День персонального комп'ютера, День середньої дитини, День вінілової платівки, День жульєну, в Бразилії – День батька, в Грузії – дідгороба, в Індії – День бібліотек, в Британії – Славне дванадцятої.\nПравославна церква цього дня вшановує пам'ять святих апостолів від сімдесяти Силуана та Сила (Силоса), а також святого Іоанна Воїна. За народним повір'ям, у цей день не можна брехати.\nТакож українці цікавилися, що у чвертьфіналі Ліги Європи Севілья, завдяки єдиному голу на останніх хвилинах, здолала Вулверхемптон – 1:0. Перемога вивела підопічних Хулена Лопетегі у півфінал турніру, де на них вже чекає Манчестер Юнайтед.\n- у липні Литвинюк отримала 33 тисячі премії за червень;\n- свободівець Шаваров живе лише на зарплату і пенсію;\n- у Оперному театрі Львова відкривають театральний сезон;\n- НАБУ оголосило про підозру в розкраданні газу екс-керівникам ТЕЦ Дубневичів;\n- у липні Маруняк отримала більше 200 тисяч гривень.\nМітки: Google, Львів, новини львова, серпень, футбол\n16 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 15 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 14 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 13 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 12 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 9 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 8 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 7 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 6 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 5 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 2 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 1 квітня: найпопулярніші пошукові запити Google 31 березня: найпопулярніші пошукові запити Google 30 березня: найпопулярніші пошукові запити Google 29 березня: найпопулярніші пошукові запити Google


Як відрізнити любов від закоханості | Умняшка\nБагато люди часто плутають два таких поняття як любов і закоханість. Вони одночасно такі схожі і водночас різні. І часто буває дуже складно відрізнити любов від закоханості. Однак відмінності все-таки є.\nЗакоханість на відміну від кохання триває не дуже довго, а так само його не можна назвати всеосяжним почуттям. Закоханість завжди супроводжується ейфорією, різкими емоційними перепадами і захопленістю. Виникає відчуття, що ви знаходитеся в казці.\nПроте це частково так і є. Адже найчастіше люди закохуються не в інших людей, а в придуманий ними самими ж образ. Ви не помічаєте реальні людські якості партнера. Ви самі уявляєте його ідеальним, хоча це може бути далеко не так. І придумавши цього ідеального партнера, якийсь час ви вірите в це. Людина, яка дійсно знаходиться з вами, може зовсім не володіти тими якостями, якими ви нагородили його в своїй підсвідомості. Але час йде, і ваш партнер починає все більше проявляти себе. Ви починаєте впізнавати його краще, і поступово ваш ідеал починає валитися. На жаль не завжди люди ведуть себе, так як цього хочеться вам. А відмовлятися від своїх ідеалів ви і миритися з недоліками партнера ви не хочете. Тому ваша закоханість дуже швидко згасає. Так само причиною відходу закоханості може служити ще і те, що організм людини не може тривалий час перебувати в стані ейфорії.\nЯк і для любові для закоханості характерна сильна прихильність до партнера. Що ще більше ускладнює пошук відмінностей між цими двома почуттями. Існує три ознаки, які схожі у любові і закоханості, і з-за яких найчастіше плутають їх. До ознак відносяться близькість, почуття пристрасті і надзвичайні сильні емоції. Все це присутнє як при закоханості, так і в любові.\nІснує п’ять основних фаз любові, які проходить людина, відчуваючи це почуття. Вивчивши кожну з ваз ви зможете зрозуміти, яке ж насправді почуття ви відчуваєте, любов або закоханість.\nДитяча фаза. Вона є першою серед усіх п’яти фаз. Дитина ще не вміє любити і не знає що це таке. Його хвилює лише виконання його власних потреб. Таким чином, можна сказати про те, що дитина любить тільки себе. Адже він не піклуватися ні про кого крім себе, але тільки тому, що ще занадто малий для цього.\nБатьківська любов. Це друга фаза кохання. Першою любов’ю дитину можна назвати любов до батьків. Не рахуючи звичайно любов до себе. Батьки, а особливо мати проводять з дитиною багато часу. Тому батьки значать для дитини практично всі. Дитина починає любити не тільки себе, але ще і своїх батьків.\nПриятельская любов. Дитина росте і починає спілкуватися не тільки з батьками, але і з оточуючими його людьми. У нього з’являються друзі, яким він так само починає прислухатися. І у нього з’являється та сама приятельская любов, любов до друзів. По закінченню часу він почне по-справжньому дорожити ними.\nЮнацька любов. Чим старше стає дитина, тим більше проявляється його зацікавленість до протилежної статі. Саме цю пору можна назвати часом, коли людина робить перші помилки, і намагаєтеся будувати перші стосунки. Він думає про те, що може отримати натомість, замість того що він може дати іншій людині. Це час коли людина як споживач думає про те, що він придбай, що одержить, що йому може дати його партнер.\nЗріла любов. Остання з усіх фаз любові. На цьому етапі зовнішність партнера відходить на другий план, вона вже не є головною. А головним вважається психологічні та емоційні чинники. Все більше людей замислюється про те, що він може дати своєму партнеру і цим відносинам, ніж що він може отримати натомість. Крім цього, людина намагається зробити все, що в його силах, щоб його партнеру було максимально добре і комфортно. І якщо ця любов взаємна, то відповідно партнер прагне до того ж самому. Людина на цьому етапі розуміє, що чим більше віддаєш, не просячи нічого взамін, тим більше можеш отримати.\nЗвичайно для того щоб пройти всі вищеперелічені фази кохання, потрібно чимало часу. Наприклад, необхідно дозріти в емоційному, духовному плані, що б випробувати зрілу любов. Але багато хто забуває про це, і тому поспішно одружуються ще в юності. Не даючи їх любові подорослішати, е даючи відносинам час для перевірки та закріплення.\nІ що б зрозуміти яка фаза характерна для ваших нинішніх відносин, їх досить просто проаналізувати .Найскладніше відрізнити юнацьку любов від зрілої.\nЯкщо не довгий час ви раптом починаєте розуміти що ваш улюблений чоловік зовсім не такий, яким здавався раніше, це означає що справжнім його ви, можливо, ніколи й не знали. Це означає, що ви жили в світі, своїх ідеалів і фантазій, і зараз реальність просто налетіла на вас, і ви побачили, як все йде насправді. І тоді вже вибір за вами. Ви можете розлучитися і шукати нових партнерів, до яких закохаєтесь. А можете спробувати дізнатися вашого партнера краще. Звичайно, у нього убудут недоліки, вони є у кожного, але з ними можна миритися.\nЛюбов-це довге і прекрасне почуття. Воно не проходить через кілька місяців, та не згасає швидко. Але для того, щоб відчувати це почуття вам потрібно буде чимало потрудитися. Адже відносини і любов це постійна робота. Миритися з недоліками, без постійних докорів, приймати людину такою як вона є, не думати про вигоду і постійно віддавати в замін все не шкодуючи про це, цьому потрібно вчитися, до цього треба дорости в духовному плані. Любити означає перестати бути егоїстом і думати тільки про себе. Коли ви любите ви ставите коханої людини і його інтереси вище своїх. Саме так ви любите своїх батьків, не вимагаючи нічого в замін ви їх просто любите навіть коли вони щось забороняють, або ви лаєтеся. Саме так ви любите своїх друзів, і готові прийти на допомогу у будь-яку хвилину забувши про своїх справах. Любити означає віддаватися повністю. Не створювати ідеальної людини, а любити того, хто поруч навіть з недоліками і робити його і себе щасливими.\nЯк і де провести медовий місяць\nЧому не варто обговорювати свого чоловіка з подругами


Джордж Х. Рівіс | Катерина Крутій. Kateryna Kruty\nАрхіви позначок: Джордж Х. Рівіс\nЄ над чим замислитись…\nОдного разу звірі вирішили придумати щось видатне, щоб гідно розв’язувати проблеми сучасного світу. Тож організували для себе школу.\nПостановили вони пройти курс навчання, який би складався з бігу, влізання нагОру, плавання та літання. Щоб зробити впровадження такого курсу легшим, звірі ухвалили, що кожний вчитиме все, що є у програмі.\nКачка була досконалою в плаванні, вочевидь, краще, аніж її вчитель, однак, вона мала лише задовільну оцінку з літання і двійку із бігу. Оскільки вона погано бігала, то залишалася після уроків і занедбала плавання, бо тренувалася в біганні. Це тривало доти, доки її лапи з перетинками не натерлися і вона не дістала з плавання лише “задовільно”. Проте задовільна оцінка в школі була лише оцінкою і цим ніхто не переймався, окрім самої качки.\nКролик бігав краще за всіх у класі, проте отримав нервовий зрив, коли намагався навчитися плавати.\nБілка чудово спиналася будь-куди, аж поки її не спіткало розчарування на уроках літання, коли учитель сказав їй злетіти на вершечок дерева, а вона вміла лише з вершечка на землю. Білка дуже втомилася, тому отримала трійку зі стрибання, двійку з бігу.\nОрля було «важкою дитиною», і не дуже дисциплінованою. На уроках зі спинання воно перемагало всіх, коли треба було дістатися на вершечок дерева, але діставалося воно туди власним способом.\nНаприкінці навчального року нерозумний вугор, який дуже добре вмів плавати, а також бігати наввипередки, спинатися і навіть трохи літати, отримав найкращий атестат, його похвалили і поставили за приклад для наслідування іншим.\nСтепові собаки перестали відвідувати школу і забрали гроші, оскільки дирекція не включила до переліку дисциплін викопування і закопування.\nВони віддали своїх дітей на навчання до борсука, а згодом домовилися з дикими кабанами та кротами організувати приватну школу.\nд-р Джордж Х. Рівіс за книгою «Курячий бульйон для душі»\n(переклав з англійської Олег Покальчук)\nЦей запис оприлюднено у Книжкова полиця, Новини, події, Цитата тижня і позначено Джордж Х. Рівіс, школа для звірят о 27.10.2017 автором Катерина Крутій.


Коли у громадському транспорті Луцька з'являться контролери\nКоли у громадському транспорті Луцька з’являться контролери\n19:51, 16 Грудня 2019 /\nФото ілюстативне. (Джерело: ВЛАСНО.info)\nВ управлінні транспорту та зв’язку Луцької міської ради розповіли, коли на маршрутах працюватимуть контролери, щоб відслідковувати порядок оплати проїзду.\nПро це «Конкуренту» 16 грудня розповів начальник управління Володимир Степанов.\n«У тролейбусах контролери працюють регулярно. У маршрутках поки питанням контролю займаються водії. А перевізники мають організовувати свій незалежний контроль самостійно», – зауважив головний транспортник міста.\nНагадаємо, з 17 грудня відновлюють автобусне сполучення №236, що курсуватиме за маршрутом «Гірка Полонка – Липини». З 19 грудня не можна буде розрахуватися за проїзд у громадському транспорті міста готівкою.\nТакож зазначимо, що у найближчі два дні на маршрути у Луцьку виїдуть ще 42 автобуси.


На війні церемонії не доречні! - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nВалерій МЕЛЬНИК 18 квiтня 2014\nНа війні церемонії не доречні!\nЯ вже прочитав і підписав до друку останню сторінку завтрашньої газети, коли підійшов цензор.\n— Ось тут ідеться про те, що учні шостого профтехучилища протягом останньої чверті отримали понад півтисячі «двійок»… Треба цю фразу зняти! — сказав він.\n— Але ж у «Переліку відомостей, що заборонені до друку…», якщо я не помиляюся, такої вимоги немає... — спробував заперечити я.\n— Так, немає. Але обком партії не хоче, щоб таку інформацію поширювали на всю область! Бо вона ілюструє, наскільки низький рівень нашого гегемона — робітничого класу, — не без іронії в голосі закрив суперечку цензор.\n…Цей анекдотичний факт справді був у моєму житті, коли ще працював у волинській обласній молодіжній газеті. Звісно, ще за Союзу. А згаданий вище «Перелік…» був товстим секретним талмудом Головліту — установи, яка офіційно доводила до всіх засобів масової інформації і друкарень, що можна, а чого не можна публікувати. Бо ж імперіалістичні розвідки, як відомо, 90% розвідувальної інформації вже тоді отримували після прискіпливого аналізу радянської преси, виступів на телебаченні і радіо.\nЧому нині, коли в нас законодавчо заборонено цензуру, згадав про цей випадок? Бо окупація «братніми» інтервентами Криму і провокації, спрямовані окупантом на розхитування внутрішньополітичної ситуації в Україні, вельми нагадують про високу ймовірність повноцінної війни зі «старшим братом».\nОтож, зважаючи на високу ймовірність уже неприхованої військової експансії на материкову частину України, нині маємо вжити усіх можливих і неможливих заходів, аби не тільки підвищити бойову готовність наших Збройних сил, а й припинити просочення інформації, яка може їм зашкодити.\nСвого часу наше оборонне відомство в особі голови регіонального медіа-центру МО Ігоря Корчака через Фейсбук попросило ЗМІ і громадян виважено і обережно висвітлювати переміщення українських військ.\n«У зв’язку з оголошенням часткової мобілізації потрібно зважати на те, що з допомогою мережі Інтернет ваші повідомлення, матеріали, фото- і відеодокументи можуть переглядати й недруги України», — йшлося в його заяві.\nТому наші військові просять подумати перед публікацією даних про чисельність, нумерацію, укомплектованість військових підрозділів, маршрути їх пересування, номенклатуру і стан бойової техніки, а також прізвища командирів. Особливо важливо не допускати просочення інформації про передислокацію військових частин або окремих підрозділів. Адже згідно з усталеною практикою розвідки, саме публікація в ЗМІ часто і є тим фактом, що документально підтверджує ті чи ті відомості.\n«Якщо вам випадково вдалося в денний або нічний час стати очевидцем пересувань чи маневрування військ… то перш ніж викласти відео чи фото, потрібно добре подумати… оскільки її можуть і будуть використовувати наші супротивники! — аж надто делікатно звертається до всіх патріотично налаштованих людей представник Міноборони. — Отож власну інформаційну діяльність слід здійснювати з врахуванням інтересів безпеки Вітчизни».\nЦе прохання абсолютно логічне і, на моє переконання, недостатньо… жорстке. Адже при загрозі національній безпеці будь-які зайві церемонії, в тому числі й в обмеженні оприлюднення тієї чи іншої інформації військової тематики, недоречні!\nУсім, хто причетний до творення засобів масової інформації чи просто є патріотом українського державотворення, варто згадати, що ще 12 серпня 2005 року наказом Служби безпеки України було затверджено і 17 серпня цього ж року зареєстровано Міністерством юстиції України «Звід відомостей, що становлять державну таємницю». Пізніше в цей важливий для оборони документ внесли різного ∂атунку зміни і доповнення. Але саме він залишився тією основою, що нині, в умовах часткової мобілізації і фактичної підготовки країни до відбиття вторгнення агресора, має забезпечити захист мобілізаційної і військової інформації від очей та довгих вух агресора.\nАле поки наші державні інституції, що звикли жити і працювати в умовах тотального розгулу демократії, розмірковуватимуть, як саме посилити охорону державних таємниць на всіх рівнях, уже зараз, сьогодні кожен відповідальний українець — незалежно від того, простий він громадянин чи відповідальний працівник ЗМІ або інтернет-ресурсу, — має пам'ятати: в цю хвилину ціла армія спеціально навчених людей відслідковує усе, що стосується наших військових!\nНе треба пояснювати, хто працює з поширенням пов'язаної з нашою обороною інформації. Як і того, що в розмовах, у тому числі по телефону, при спілкуванні в мережі Інтернет, маємо навчитися не говорити зайвого.\nБо Радянський Союз і стояв сам проти всього світу так довго зокрема й через те, що вмів охороняти інформацію. Не тільки про пересування будь-яких військових колон, а й про те, скільки там… «двійок» отримали «майбутні гегемони» в якомусь ПТУ!


Студенти ДЮІ відвідали судове засідання Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу\nПрофесія юриста є однією з найпрестижніших у світі, але, одночасно це ще й одна з найвідповідальніших професій, адже часом буває так, що від рівня кваліфікованості юриста в буквальному сенсі слова залежить доля людини. Саме тому якісна підготовка майбутніх юристів - це відповідальне завдання, для успішного вирішення якого необхідний комплексний підхід. Донецький юридичний інститут МВС України вже протягом 55 років є справжню кузнею фахівців-юристів, що на високопрофесійному рівні не тільки сліпо слідують букві закону, а й стоять насторожі справедливості і порядку.\nТеоретичні знання, що не знаходять свого відображення на практиці, так і залишаються незатребуваним об’ємом інформації, що не приносить належної результативності. Тому, з метою закріплення отриманих теоретичних знань, 22 листопада 2016 року студенти 4 курсу Донецького юридичного інституту МВС України в межах вивчення дисципліни "Розгляд окремих категорій цивільних спорів" відвідали судове засідання, яке відбулось у Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу, за участю викладача кафедри цивільного та господарського права Донецького юридичного інституту МВС України, кандидата юридичних наук, адвоката Макаренко Наталії Анатоліївни, яка захищала інтереси відповідача по цивільній справі щодо спростування недостовірної інформації, захисту честі та гідності, та стягнення моральної шкоди.\nСтуденти мали змогу наочно побачити роботу місцевого загального суду, а також відчути себе повноправними учасниками судового процесу.\nКерівництво, науково-викладацький склад та студенти Донецького юридичного інституту МВС України висловлюють слова щирої вдячності керівництву та співробітникам Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за надану можливість майбутнім юристам набувати практичного досвіду, в особливості навичок судового процесу, що є вкрай необхідним для формування фаху юриста європейського рівня. Сподіваємось на подальшу спільну співпрацю.


Как приготовить домашниеколбаски из свинины и говядины? | Все буде смачно\nВсе буде смачно / Домашні ковбаски від Ігоря Місевича Домашні ковбаски від Ігоря Місевича Все буде смачно\nПромийте під проточною водою свинячу оболонку. Потім замочіть її в оцтово-содовому розчині і відправте настоюватися на годину в холодильник. М’ясо покладіть у морозилку, щоб воно злегка затверділо. Після цього наріжте свинину і яловичину кубиками по 0,5 см. Дрібно нарізану цибулю обдайте окропом. В коньяк додайте сіль, перець, дрібно нарізаний часник, подрібнений чебрець. Перемішайте. Потім цю суміш додайте у фарш разом з цибулею і дрібно порізаними волоськими горіхами. Все ретельно перемішайте. Поставте фарш у холодильник на 1 годину. Промийте оболонку під проточною водою, один край зав’яжіть двома вузлами.\nНаповнюйте оболонку фаршем за допомогою обрізаної пластикової пляшки або спеціальної насадки на м’ясорубці. Через кожні 15 см перев’язуйте оболонку. Кінець оболонки також треба зав’язати двома вузлами.\nПроткніть ковбаски зубочисткою, потім опустіть їх на 20 секунд в окріп. Решітку гриля змастіть рослинною олією. Перевертайте ковбаски кожні 5 хвилин, змащуючи кожен бік цукровим сиропом. Смажте ковбаски до рум’яної скоринки 20-25 хвилин.\nТеги: все буде смачно говядина домашние колбаски Игорь Мисевич колбаски рецепт рецепты свинина Коментарі


На Житомирщині розшукують водія, який втік з місця ДТП\nДорожньо-транспортна пригода сталася 1 серпня близько 22:50 по вулиці Селезньова у м. Коростені. Нині поліцейські встановлюють водія-учасника ДТП та автомобіль, а також просять громадян повідомити їм інформацію, що може допомогти розслідуванню.\nПопередньо, водій невстановленого автомобіля, рухаючись по вулиці Селезньова у напрямку с.Поліського виїхав на зустрічну смугу, де здійснив наїзд на велосипедистку.\nУнаслідок ДТП жінка, 33-річна жителька райцентру, отримала тілесні ушкодження та була ушпиталена до хірургічного відділення міської лікарні. Водій автомобіля поїхав з місця події.\nТеги: поліція, ДТП, Новини Житомирщини, Коростень


Методичні рекомендації Турійськ 2015 Рецепт учительського щастя: Візьміть чашу терпіння\nПедагогічна рада як форма вдосконалення професійної компетентності педагогів\nТурійськ - 2015\nРецепт учительського щастя:\nІ пропонуйте всім, кого зустрінете на своєму шляху.\nМетодичні рекомендації до проведення педагогічних рад в школі.\nУ методичних рекомендаціях наведені основні вимоги щодо підготовки, організації та проведення педагогічних рад.\nМетодичні рекомендації адресовані керівникам навчальних закладів, їх заступникам, педагогам та організаторам методичної роботи.\nвступ. Роль та місце педагогічної ради у забезпеченні якості освітнього процесу_____________________________________________________________________________1\nСклад педагогічної ради та мета створення__________________________________5\nВиди педрад, Правила засідання ________________________________________________7\nМетодика підготовки і проведення педагогічної ради на тему:\n«Розвиток творчого потенціалу педагогів школи засобами\nТези доповіді, рішення педради: «Підвищення ролі домашніх завдань\nу формуванні в учнів інтересу до навчання та стан дотримання\nпедпрацівниками школи вимог щодо обсягу і характеру домашніх\nТези доповіді, рішення педради: «Формування у школярів потреби і\nнавичок самоосвітньої роботи, здатності до навчання впродовж\nусього життя на основі впровадження інноваційних технологій»______30\nМетою сучасної школи є створення школи майбутнього через створення сучасного за змістом навчального закладу, який може забезпечити повноцінну якісну освіту. Виходячи з цього, визначено цілі: створення оптимальних умов розвитку та становлення вчителя та учнів як суб’єктів діяльності та соціальних відносин, задоволенні інтересів педагогів у постійному підвищенні їхнього професійного, освітнього, культурного рівня. Завданнями методичної структури школи є:\nзбагачення педагогів знаннями психолого-педагогічної теорії і практики\nпроведення уроків з використанням інноваційних технологій;\nстворення системи соціально-психологічної підтримки педагогів в розвитку творчого потенціалу, адаптації до сучасних умов;\nстимулювання самоосвіти й саморозвитку педагога та учня.\nОдним із видів методичної роботи, центром педагогічної думки школи,\nтворчою лабораторією, де розглядаються актуальні питання життя школи, аналізується її діяльність, визначаються завдання на перспективу є педагогічна рада. Відповідно до Закону України від 13 травня 1999 року № 651-XIV "Про загальну середню освіту" (ст. 39) «колегіальним органом управління загальноосвітнім навчальним закладом є педагогічна рада, повноваження якої визначаються Положенням про середній загальноосвітний навчально-виховний заклад, затверджене Кабінетом Міністрів України від 14.06.2000 946, "Типового статуту середнього загальноосвітнього навчально-виховного закладу", затвердженого наказом Міністерства освіти України від 5 серпня 1993 року № 292. У кожній загальноосвітній школі за наявності трьох і більше працівників створюють постійно діючий дорадчий колегіальний орган – педагогічну раду.\nДо постійного складу педради входять: директор школи, його заступники, усі вчителі, вихователі, педагог-організатор, бібліотекар, практичний психолог, соціальний педагог, голова шкільного батьківського комітету тощо.\nДо розширеного складу педради можуть бути запрошені: представники організацій, ВНЗ, члени шкільного та класних батьківських комітетів, представники дитячих громадських організацій, батьки учнів.\nГоловою педради є директор школи. Секретар обирається терміном на 1 навчальний рік з числа складу педради.\nОсновною метою її створення є об'єднання зусиль колективу школи з підвищення рівня навчально-виховної роботи, використання на практиці досягнень педагогічної науки та передового педагогічного досвіду. Розвиток науково-методичної діяльності педради свідчить про високий рівень професійної кваліфікації педагогічного колективу. Можна виділити чотири етапи в підготовці і проведенні засідань педради: 1) планування роботи на рік; 2) попередня підготовка конкретного засідання педради; 3) безпосереднє засідання педради; 4) робота з виконання рішень. Робота педагогічної ради планується в довільній формі відповідно до потреб закладу освіти. Члени педагогічної ради мають право виносити на її розгляд актуальні питання навчально-виховного процесу. Кількість засідань педагогічної ради визначається їх доцільністю, але не менше чотирьох разів на рік. Засідання педрад в школі сплановано на перспективу – «Вивчення стану викладання предметів на 2014-2019 роки», розподілено по роках загальні теми відповідно до проблеми, над якою працює школа. Крім цих питань, у рамках кожного навчального року визначаються й інші актуальні проблеми. Щорічно розгядаються на засіданнях педради питання стану виховної та методичної роботи в школі. Залежно від завдань, які стоять перед школою, вносяться корективи (про особливості викладання наук в умовах впровадження Державних стандартів початкової, загальної середньої освіти та інші).\nЗа цільовою установкою можна виокремити педради:\nНауково-педагогічні педради спрямовані на підвищення науково-теоретичного й методичного рівня викладання основ наук, впровадження нових ідей, досліджень та перспективного педагогічного досвіду в роботу школи.\nПсихолого-педагогічні педради ознайомлюють викладачів з досягненнями психологічної науки. Вони допомагають удосконалювати виховний вплив на підростаюче покоління, поліпшувати структуру і стосунки між усіма учасниками навчально-виховного процесу.\nТематичні педради розглядають питання ефективного викладання окремих предметів, стан якості знань, умінь і навичок учнів з основ наук.\nПроблемні педради обговорюють питання реалізації науково-методичної проблеми в роботі навчально-виховного закладу.\nНастановчу педраду присвячено аналізу підсумків навчального року; на ній обирають науково-методичну проблему або розробляють подальші стратегії впровадження обраної проблеми; обговорюють і затверджують план роботи школи на рік.\nПідсумкова педрада займається переведенням учнів до наступних класів, випуском учнів із школи.\nПедради можуть бути й комбінованими. Тоді в їхній роботі розрізняють дві сторони: науково-педагогічну (обговорення актуальних питань робота педагогічного колективу) і виробничо-ділову (затвердження річного плану роботи школи, розгляд підсумків роботи навчально-виховного закладу за рік, випуск і переведення учнів).\nОдним із напрямків роботи педагогічної ради є науково-методичний: створення системи роботи по реалізації науково-методичної проблеми, над якою працює школа; удосконалення навчально-виховного процесу; апробація передового педагогічного досвіду; впровадження інноваційних технологій. З 2010 року педагогічний колектив загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Бобли працює над реалізацією методичної проблемної теми "Формування методичної культури педпрацівників з метою їх творчої самостійності та удосконалення навчально-виховного процесу»". Тема була обрана з урахуванням сучасних вимог до випускника школи, соціального запиту держави, батьків, кадрового потенціалу працівників школи.\nПедрада - це спосіб колегіального розв'язання проблем, пусковий механізм мобілізації зусиль педагогічного колективу до інноваційної і гуманістичної діяльності, трибуна передового педагогічного досвіду, школа професійної культури. Педрада розв'язує основні проблеми розвитку навчального закладу, показує перспективи, об'єднує педагогів для ефективної праці.\nТворчий підхід до визначення теми і технологій проведення педрад – запорука підвищення ефективності діяльності педагогічного колективу, формування педагогічної культури закладу освіти.\nВідомий педагог-новатор Ш.Амонашвілі вважає, що демократичний, досвідчений директор, вміло заохочуючи і стимулюючи сміливість, неординарність педагогічної думки, перетворює педагогічну раду на спільну пошукову діяльність, створює атмосферу колективної творчості, колегіального цілеспрямованого і результативного пошуку перспективних рішень.\nВ.О. Сухомлинський стверджував: «На засіданнях педагогічної ради вчителі повинні перш за все учитися добре проводити урок, тому урок повинен бути в центрі уваги педагогічної ради\nРеалізація моделі сучасної школи сприяє більш повній професійній самореалізації вчителів, їх професійному й особистісному зростанню, дозволяє підвищити особисту відповідальність за рівень власного професіоналізму. Пошуки інноваційних технологій, впровадження у навчально-виховний процес Державних стандартів початкової та базової загальної освіти стали поштовхом до професійного і творчого зростання вчителя. Стало очевидним те ,що необхідно раз і назавжди відмовитись від старих авторитарних, репродуктивних методів навчання і виховання, від шаблонних стереотипів. Постійне спілкування між учителем і учнем як суб’єктів діяльності й міжособистісних стосунків повинно стати тренінгом особистісного зростання. «Якщо вчитель поєднує в собі любов до справи і до учнів – він досконалий учитель» (Л. Толстой). Ось чому методична робота в школі спрямована на вирішення першорядного завдання – сприяти бажанню вчителя вчитися, спонукати його до пошуку нових шляхів удосконалення фахової та педагогічної майстерності. Структура методичної роботи підпорядкована тому, щоб учитель міг якнайбільше працювати над собою, реалізувати свої можливості, рости як учитель і особистість. Цьому якраз і сприяють тематичні засідання педагогічних рад.\nПравила засідання педагогічної ради\nДемократичність педради проявляється в дотриманні вимог до процедури ведення засідання, активності і організованості членів педради:\nзасідання педради починається у визначений час;\nповідомляється про кількість присутніх та відсутніх членів ради, причини відсутності;\nпредставляються запрошені на засідання не члени педради;\nоголошується порядок денний засідання педради, затверджується регламент роботи відкритим голосуванням;\nобирається аналітична група для формування проекту рішення педради;\nнадається слово доповідачу, виступаючим;\nстеження за реакцією членів ради, їхньою увагою, дисципліною;\nв ході засідання ділова репліка промовця, спрямовується на обговорення теми педради, якщо він відійшов від неї у своєму виступі;\nне допускаються неконкретні зауваження, не обриваються критичні виступи, присутній плюралізм думок членів педради;\nпідбиваються підсумки після обговорення доповіді та співдоповіді, накреслюються конкретні шляхи поліпшення справ у школі;\nзачитується проект рішення педради й після внесених доповнень, уточнень його затверджують відкритим голосуванням.\nОднією з ефективних умов проведення засідання педради є чітке визначення часу (не більш як 2,5 години) та дотримання виступаючими вимог до процедури ведення.\nВимоги до виступів членів педради:\nДотримуйтеся встановленого регламенту.\nВиступ відповідно до змісту й теми педради готується заздалегідь, письмово.\nВносячи конкретні пропозиції щодо поліпшення справи, створюйте ділову й спокійну атмосферу роботи педради.\nІ ■.. і\nКритичні зауваження обґрунтовуйте, використовуючи достовірну\nінформацію, проголошуючи їх доброзичливим тоном.\nМетодика підготовки і проведення педагогічної ради на тему: «Розвиток творчого потенціалу педагогів школи засобами методичної роботи»\nМета: проаналізувати роль методичної служби школи у зростанні професіоналізму вчителя, розвитку його особистості та творчого потенціалу.\nз'ясувати, як впливають методичні заходи на ріст професіоналізму\nрозробити низку заходів з покращення творчого потенціалу педагогів.\nпідготовки до засідання педагогічної ради\nСтворити ініціативну групу з підготовки та проведення педради.\nОформити виставку літератури з цього питання.\nЗаступник директора з навчально-виховної роботи, бібліотекар\nРозробити анкети для вчителів школи та провести анкетування.\nСкласти графік взаємовідвідування уроків\nРозробити перелік питань для обговорення доповіді: "Дискусійна трибуна педагогічної ради".\nПровести співбесіду з вчителями, які мають педагогічні звання «старший вчитель», «вчитель-методист».\nПроаналізувати результативність участі вихованців учителів у конкурсах, ІІ, ІІІ турах Всеукраїнських учнівських олімпіад.\nВивчити роботу вчителів з питань самоосвіти.\nПроаналізувати участь педагогів у фахових конкурсах.\n" Розвиток творчого потенціалу педагогів школи засобами методичної роботи ".\nПроаналізувати методичні заходи в школі.\nПідготувати проект рішення педагогічної ради.\nРозглянути питання про готовність до проведення засідання педагогічної ради на нараді при директорові.\nЗалежно від питання, винесеного на розгляд педагогічної ради, адміністрація школи перевіряє знання, вміння і навички учнів за допомогою контрольних замірів знань, заліків, тестування та інших видів контролю. Аналіз причин, які призвели до помилок, може обговорюватися як на нараді при директорі, так і на педагогічній раді.\nВелику роль в ефективності педагогічної ради відіграє інформація, отримана за допомогою опитувальних методів. Це можуть бути масові заміри параметрів навчального процесу (знань, умінь, рівня вихованості, здоров'я).\nАнкетування, опитування учнів, учителів і батьків дає змогу подивитися на проблему їхніми очима, обговорити її ширше й глибше.\nПередує педраді низка заходів, які більш повно розкривають проблему ( теоретичні семінари, предметні тижні, методичні дні, "круглі столи", присвячені окремим питанням педради. Важливим компонентом підготовки до педради стає відвідування уроків і позакласних заходів. Збір інформації для педради, вивчення передового досвіду — це основні цілі відвідування уроків.\nПри підготовці педагогічної ради адміністрація школи надає допомогу вчителям у систематизації матеріалу. Навіть досвідченим педагогам буває важко узагальнити свої спостереження в письмовому вигляді. Часто у вчителів виникають запитання, пов'язані з характером їхніх виступів на педраді.\nОсобливе значення в підготовці педагогічної ради приділяється вивченню шкільної документації: тематичного і поурочного планування, планів виховної роботи, факультативних занять, гуртків, секцій, класних журналів, зошитів, щоденників. Це джерело даних для обговорення багатьох проблем шкільного життя.\nЗначне місце в проведенні педради приділяється складанню, розробці пам'яток і рекомендацій. Адміністрація розробляє їх, а вчителі-предметники уточнюють і додають найбільш суттєве.\n1. Способи формування у педагогів позитивного ставлення до самоосвітньої\n2. Оволодіння та впровадження вчителями школи інноваційних\n3. Форми та методи залучення педагогів школи до участі в методичних\nзаходах як шлях до самореалізації.\n4.Способи формування у педагогів позитивного ставлення до самоосвітньої\n5. Мотиваційний аспект творчого педагога.\n7. Роль професіоналізму вчителя у формуванні мотивації навчальної\nдіяльності школяра та його особистості.\n8. Моніторинг участі педагогів школи у різноманітних заходах.


Незаможні німці шикуються у черги за допомогою для малих друзяк | Політичні новини з Європи: аналітика, прогнози, коментарі | DW | 06.11.2010\nНезаможні німці шикуються у черги за допомогою для малих друзяк\nДедалі більше німців з малим достатком не в змозі прогодувати своїх хатніх улюбленців. Тварин не рідко покидають або віддають до притулків. Задля порятунку дружби з братами меншими у Баварії з’явились благодійники.\nДля багатьох власників чотирилапі друзі є важливою підтримкою в важкі часи. Розставання означає для них остаточний душевний крах. Щоб цьому протидіяти, 2006 року захисники тварин організували благодійне об'єднання «Tiertafel». Тут незаможні пенсіонери, безробітні та люди без постійного місця проживання можуть отримати корм, а також пожертви для себе і своїх тварин. У мюнхенському притулку, що існує вже два роки – галас і веремія. Люди тісняться зі своїми тваринами у старій будівлі біля залізниці. Усередині, як і зовні, зимно, бо приміщення не опалюються. Але притулок, завдяки старанням волонтерів, виглядає привітним, незважаючи на старезний вигляд. На стінках кольорові малюнки слідів собачих лап. Поруч фото співробітниць із благодійниками. На полицях викладено кілограми собачого корму. Клієнти, як їх тут називають, радіють короткій розмові зі співробітницями. Перед прилавком стоять п’ятеро власників собак і чекають на харчі для своїх улюбленців.\nПолиці з кормом\nОдна з них – Сюзанна - щойно отримала членську картку, без якої не вдасться отримати корм. На картці – вся важлива інформація: дата народження її вівчарки Ліли, хвороби, вакцинації й тип корму, який вона отримує щотижня.\nЦя спортивно вдягнена 50-річна жінка відвідує притулок із початку року. Після важкої аварії вона мусила закрити свій магазин. «Мій магазин більше не працює, я маю молоду собаку і геть не знаю, як воно піде далі. Я вважаю, це дуже добре, що існують такі станції, бо інакше я б мусила кудись віддати свого собаку, а таким чином можу трохи перебороти труднощі», - розповідає жінка.\nВона не отримує регулярну допомогу для безробітних, оскільки досі була самостійною. Зараз Сюзанна живе на мінімальну «соціалку». Цього якраз стає на прожиття, але не на утримання собаки. Сюзанна – не виняток, розповідає Міхаела Келлер, керівниця мюнхенського притулку. Щороку сюди приходить усе більше вбогих людей. Перш за все їхня кількість зросла через економічну кризу. «До нас приходять дедалі більше людей, які втратили свою роботу у передпенсійному віці і які більше не є затребуваними на ринку праці. Цьогоріч кількість наших клієнтів зросла в чотири рази. Так не тільки в Мюнхені, а в усій Німеччині».\nЗараз на цілу країну існує 25 притулків для тварин. У кожному працюють 12-15 активних помічників. У мюнхенському притулку щотижня роздають півтонни собачого корму. Це пожертви: приватні та із зоомагазинів. Сюди також приносять спеціальні пожертви, як-то собачі повідки, дощечки для заточування кігтів, гроші. Разом виходить близько 600 євро на місяць. Із цього притулок платить за комунальні послуги, послуги ветеринара і дресирувальника собак. Щотижня клієнтам видають корм на 5 днів. Міхаела Келлер каже, що тут отримують не лише харчі, але й встановлюють нові контакти. «Це помітно серед старших людей. Заберіть у літньої пані її собаку – у пані, котра майже нікуди не виходить, не має більше відповідальності, чи важливих завдань у розкладі дня. Це найгірше, що може статися. Кожен, хто має тварину, знає, що ця тварина – частина родини. І коли важко з фінансами й людина позбувається такої родини – це катастрофа», - розмірковує Келлер.\nМіхаела Келлер і Сильвія Менге з малим друзякою\nНе кормом єдиним\n«Захист тварин – це захист людей» – таке гасло притулків. Волонтери дають й поради з догляду за собаками. Для цього потрібен досвід. 48-річна помічниця Сильвія Менґе виросла з собаками. Вона працює в мюнхенському притулку з 2008 року. За професією Менґе – менеджер із персоналу у медико-технічному концерні. Притулку вона присвячує 8 годин на тиждень. Для неї це не забагато. Любов до тварин і благодійність – основне, що дає їй силу. «Я не можу уявити собі нічого гіршого, ніж становище, коли людина мусить покинути навіть найкращого друга, якого має, бо їй бракує кількох євро на утримання. Тому ми хочемо допомагати людям. Це означає: ми допомагаємо не лише тваринам, а й людям».\nБлизько 150 незаможних регулярно приходять до притулку щосуботи. Більшість – власники котів та собак. Але тільки собак беруть до притулку. Для інших тварин дикий шум і незвичне оточення будуть надто стресовими. Сильвія Менґе, тим часом, видала Сюзанні тижневу порцію харчів. Тепер собака Ліла – в черзі за смачною кісточкою. Радіє не лише собака, а й власниця. Вона щаслива, що може утримувати свою улюбленицю з допомогою притулку. Водночас Сюзанна зізнається: вона ніколи не могла уявити, що її життя колись дійде до такого.\nАвтор: Аня Зайлер, Аніта Грабська\nЗахисники тварин протестують проти загрози винищення бездомних собак\nАктивісти кількох громадських організацій із захисту тварин у вівторок пікетували Київську мерію з протестом проти загрози масового винищення безпритульних собак в столиці України. (15.04.2009)\nНімецька спілка захисту тварин нагородила мера Одеси\nНімецька спілка захисту тварин нагородила мера Одеси Едуарда Гурвіца орденом Святого Франциска Ассіського «за мужність та ініціативність, виявлену під час реалізації програми захисту тварин в Одесі». (05.03.2008)\nОдеські ветеринари рятують бездомних псів\nУ місті вперше в Україні провели операцію над собакою так званим "безкровним" методом, врятувавши тварину від каліцтва. Лікарі зробили це в притулку для тварин, побудованому рік тому на гроші Німецького союзу захисту тварин. (08.08.2006)\nТеми Тварини, Баварія, Благодійність\nКлючові слова тварини, коти, собаки, баварія, благодійність\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/Pxsw