Яремче проживання - «РОМАНТИК СПА ОТЕЛЬ» - Отдых в Карпатах - официальный сайт\n«РОМАНТИК СПА ОТЕЛЬ» - Отдых в Карпатах - официальный сайт→Все о отдыхе в Карпатах→Uncategorized→Яремче проживання\nУнікальний гірський ландшафт Карпат є надзвичайно заманливим місцем для проведення відпустки, особливо сімейного з дітьми. Кліматичні умови та неперевершений місцевий гуцульський колорит не тільки чудові у своїй красі, а й вельми цікаві та корисні для здоров’я.\nСтолярні та гончарні вироби, одяг з шкіри та хутра овець, різноманітні прикраси виготовлені талановитими руками гуцулів – унікальні і доступні лише в Карпатах та Яремча.\nВ Яремче проживання прикрасять ультрасучасні готелі найвищого класу з басейнами, соляріями, масажними салонами, фітнес-залами та досконалим конференц-сервісом для проведення ділових зустрічей. Автентична українська та гуцульська кухня вишуканих ресторанів Яремча надзвичайно смачна та корисна для здоров’я.\nМандрівки гірськими стежками, сплави стрімкими потоками, прогулянки велосипедами та квадроциклами — це все і активний відпочинок, і проживання в Яремче. Унікальні тварини та рослини знаходяться всього за кількасот метрів від Вашого місця проживання.\nЗимовий відпочинок в Яремче прекрасний не тільки мальовничими засніженими гірськими схилами, а й безпосередньою близькістю до знаменитого гірськолижного курорту Буковель (35 км.), який пропонує усі можливі принади активного зимового відпочинку.\nГотелі Карпат та Яремче гостинно очікують на своїх гостей щоб запропонувати сервіс європейського рівня, гуцульську привітність та привабливі українські ціни! Романтік Спа Готель в Яремче – яскравий зразок готелю світового класу на українських теренах!\nПошуки, пов’язані із запитом яремче проживання яремче проживання з басейном трускавець проживання яремче проживание отзывы яремча проживання проживання в яремче приватний сектор трускавець проживання яремче проживание с питанием яремче приватний сектор біля річки


На каналі Paramount Comedy стартує американський ситком «Мамця» - МедиаБизнес - отраслевое издание украинского медиа-рынка, ежедневная онлайн-газета, пишущая о СМИ как о бизнесе\nІз 6 березня на каналі молодіжного гумору Paramount Comedy стартує ситком «Мамця». Адаптацію серіалу українською мовою підготувала група 1+1 медіа.\nЦе комедійна драма, що у кращих традиціях показує сімейні відносини, з яких точно не варто брати приклад. Історія про мати-одиначку з нелегким минулим має низку престижних американських нагород серед яких: перемога у номінації премії Critics' Choice Television Award (Вибір телевізійних критиків) та номінант премії People’s Choice Awards (Вибір народу).\nОдин із авторів серіалу, Чак Лоррі, працював над відомими «Теорія великого вибуху», «Два з половиною чоловіки», «Майк і Моллі» та іншими. Головні ролі у серіалі виконують Анна Фаріс та Елісон Дженні, остання отримала премії «Еммі» за роль у серіалі «Мамця», а також цьогорічну премію «Оскар» за найкращу жіночу роль другого плану.\nЗа сюжетом, головна героїня Крісті Планкетт подолала залежність від шкідливих звичок, після чого влаштувалась офіціантом у розкішному ресторані. Її мати, Бонні Планкетт, пройшла такий же шлях і хоче налагодити відносини із дочкою. Крісті має двох дітей: старшу доньку Вайолет і молодшого сина Роско. Попри все вона намагається змінити своє життя на краще, але обертається це кумедними ситуаціями.\nПодивитись серіал «Мамця» можна по вівторкам о 21:00 на каналі Paramount Comedy. Повтор у неділю о 21:00.\nНагадаємо, Paramount Comedy – це українська адаптація американського кабельного телеканалу Comedy Central. Дистрибуцією каналу Paramount Comedy займається група 1+1 медіа.\nТэги: 1+1 Медіа, paramount comedy\n1+1 media підписала угоду з ВОЛЯ на трансляцію телеканалів у 2019 році\n1+1 медіа звинувачує Нацраду та Сергія Костинського\nВсе буде Pay TV, але не зараз: “1+1 медіа” про HD-канали та гроші\nКонтент 1+1 медіа покажуть на літаках МАУ\n"Плюси" виводять на ринок бренд 1+1 media distribution


Свято першого дзвоника! - Бахмутська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №4 Бахмутської міської ради Донецької області\nПерший дзвоник - це завжди хвилююча подія, особливо для наймолодших учнів — першокласників. Цього року для 32-ох першокласників, які переступили поріг нашої школи, розпочнеться цікаве шкільне життя, перший навчальний рік, перший дзвоник, перший урок, перша вчителька, перша оцінка на шляху до Країни Знань. Хвилюючий цей день і для випускників, учнів 9 класу. Адже хтось із них востаннє переживає зустріч з першим шкільним дзвоником, а хтось піде далі у десятий клас, але вже іншої школи,та всі вони через рік розлетяться, мов пташенята.\nУ школі започаткувалася нова традиція: в хвилини щастя й урочистих свят учні шостого класу поклали квіти до підніжжя стели, в пам’ять мирних мешканців, що трагічно загинули під час артилерійського обстрілу міста.\nЗавітав на наше шкільне свято начальник управління з питань фізичної культури та спорту Бахмутської міської ради Віктор Лис та подарував школі спортивний інвентарь для занять фізичної культури. Також завітали до нас й святкові герої – Айболит, Калькулятор та Букварик. Вони пренесли першокласникам подарунки від Бахмутської міської ради, які допоможуть їм гарно навчатися та здобувати нові знання.\nДизайн та розробка School Champion Дата останньої зміни 24 Грудня 2019


Мотокультиватори Sadko -купити.\n15 513грн Замовити\nЕфективно і комфортно скопати землю Вам допоможуть легкі та продуктивні культиватори Садко. Наш інтернет-магазин пропонує бензинові та електричні агрегати. Кваліфіковані менеджери нададуть Вам корисні поради та рекомендації, як правильно вибрати модель. Купити культиватори Садко – з їх допомогою виконається весь спектр культиваційних робіт: обробити і скопати грунт, вирівняти поверхню перед посадкою або після врожаю (знищити коріння бур'янів) .\nПід час покупки зверніть увагу на наступне:\n- для великих відкритих майданчиків вибирайте інструмент з високою продуктивністю і великою шириною обробки;\n- невелика вага, простота у використанні, тиха робота - переваги електричного культиватора ЕТ- 390 ;\n- для забезпечення максимальної маневреності та управління купуйте модель з наявністю задньої і передньої передач , як наприклад мотокультиватор Т- 600 ;\n- якщо ви шукаєте агрегат для роботи у важкодоступних місцях , то мотокультиватор Т- 380 з компактними розмірами добре підійде для таких ділянок;\nІнтернет -магазин Садко пропонує правильні рішення для Вас - обробляйте землю з легкістю, використовуйте один з бензинових або електричних мотокультиваторов Садко .\nКращі ціни на культиватори Садко з швидкою доставкою по всій Україні.


Коронавірус: в італійській Ломбардії посилюють обмеження\nСобытия в миреwww.bbc.com22 марта 2020\nВ італійському регіоні Ломбардія вводять ще більш жорсткі обмежувальні заходи, щоб запобігти поширення коронавірусу.\nЗгідно з новими правилами, які керівник регіону Аттіліо Фонтана оголосив ввечері у суботу, забороняють заняття спортом і фізичними вправами на вулиці - навіть наодинці. Також заборонили використання торгових автоматів.\nКомпанії просять припинити усі операції, за виключенням основних ланцюгів поставок. Роботи на усіх будівельних майданчиках, окрім лікарень, доріг та залізниць, будуть припинені.\nЗакривають також усі щотижневі ринки під відкритим небом.\nДо таких кроків італійська влада вирішила вдатися після того, як у країні за суботу від коронавірусу померли майже 800 людей, а загальна кількість загиблих за останній місяць сягнула 4 825 - це найвищий показник у світі.\nЛомбардія найбільше постраждала від вірусу - у регіоні померли 3095 людей. Карантин у регіоні запровадили 8 березня.\nНаразі по всій Італії зафіксували 53 578 випадків, одужали близько 6 тис. людей.\nУ суботу прем'єр-міністр Італії Джузеппе Конте наказав закрити усі підприємства в країні, які не є "необхідними", однак критерії такої "необхідності" не уточнив.\nПід час телевізійного звернення до нації він описав нинішню ситуацію як найважчу кризу у повоєнний період і заявив: "Ми сповільнимо продуктивний двигун країни, але не зупинимо його".\nПопри заходи, запроваджені до цього часу, кількість нових випадків зараження та смерті продовжує зростати.\nПо всьому світу зафіксовано близько 300 тис. випадків коронавірусу, померли 13 тис. людей.\nМіністерство охорони здоров'я Іспанії повідомило, що у країні зафіксували 1326 підтверджених випадків смерті від Covid-19 - другий показник у Європі після Італії.\nНа прес-конференції в ніч на суботу прем'єр-міністр Іспанії Педро Санчес попередив, що на країну чекає дуже важкий період, і "найгірше ще попереду".\nУряд ввів карантинні обмеження для 46-мільйонного населення - людям дозволяють виходити з дому лише для роботи у ключових галузях, купівлі їжі, з медичних причин або для вигулу собаки.\nНизка світових лідерів та політичних діячів закликали громадян своїх країн дотримуватися правил.\nПрем'єр-міністр Британії Борис Джонсон попередив, що Національна служба охорони здоров'я може не впоратися із напливом пацієнтів, якщо не вжити заходів для уповільнення "прискореного" поширення коронавірусу. Він закликав людей приєднатися до "героїчних та колективних національних зусиль" та дотримуватися порад щодо соціального дистанціювання.\nМіністр сільського господарства та туризму Шотландії Фергюс Юінг закликав мешканців інших регіонів країни не їздити до Шотландського нагір'я, після того, як люди з усієї Британії почали тікати туди у будинках на колесах від коронавірусу.\nМіністр охорони здоров'я Франції Олів'є Веран розкритикував тих, хто порушує правила соціального дистанціювання, назвавши їх "небезпечними" та "безвідповідальні". У Франції коронавірусом заразилися понад 12 500 людей, а кількість загиблих станом на суботу склала 562.\nГубернатор Нью-Йорка Ендрю Куомо засудив молодих людей, які, за його словами, ігнорують накази не збиратися групами. Він сказав, що планує відвідати парк, "щоб на власні очі побачити, яка там ситуація".\nТим часом в Австралії прем'єр-міністр Скотт Моррісон попередив, що у країні можуть запровадити жорсткий карантин - після поширення фото і відео людей, що ігнорують поради щодо соціального дистанціювання та відпочивають на пляжах.


«До відголосків вибухів з часом звикла» | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n«До відголосків вибухів з часом звикла»\n4 Березня, 2010 Леся БОРОВЕЦЬ Суспільство 1095\nХмельничанка Наталя Матняк наважилася поїхати миротворцем у Югославію, аби заробити гроші на купівлю власного житла\nНаталя Матняк (дівоче прізвище Пістрюга) працює медсестрою маніпуляційного кабінету Хмельницької міської поліклініки №3, що у мікрорайоні Ракове. Завжди привітна й доброзичлива, вона допомагає людям боротися з недугами. Завдяки професійним навичкам й вмінням користується авторитетом, часто хворі викликають її для проведення маніпуляцій вдома. Проте, мало хто знає, що ця жінка свого часу виконувала миротворчу місію у військах ООН.\nПісля закінчення Бєльцького медичного училища (Молдова) у 1984 році Наталя працювала медсестрою в Чернівцях в онкодиспансері, потім в 3-й міській лікарні в ревмовідділенні. У 1988 році вона виявила бажання працювати у військовій частині, і її призвали на службу до армії. У медсанбаті служила до 1994 року.\n“Я стояла на черзі, щоб отримати соціальне житло, проте після розпаду Радянського Союзу це стало нереально. І от я почула, що набирають добровольців для миротворчої місії в Югославії. Це був шанс заробити гроші на купівлю власного житла. Я подала документи, які розглядалися на конкурсній основі, і пройшла, – згадує пані Наталя. – У Бердичеві з нами два місяці проводили тренувальні збори, і вже 1 листопада 1994 року літаком переправили в Хорватію в місто Загреб, а потім в Сєрбську Країну (наголос на літеру “а”). На той час Наталі було 28 років. І працювала вона старшою медсестрою операційно-перев’язувального взводу миротворчих сил ООН.\n“У перші кілька днів в горах було страшно, але згодом звикли”\nОсновна військова частина знаходилася в місті Гліна, а рота, в якій служила Наталя, в горах в місті Жировац. Звісно, вони не брали участі в бойових діях. Робота полягала в наданні допомоги місцевим жителям та пораненим солдатам. “Спочатку було дуже страшно, адже в горах досить гарна акустика, і до нас часто долітали звуки вибухів. Згодом ми до цього звикли. Часто доводилося їздити машинами Червоного Хреста до таборів біженців у різні міста й села країни, аби надати медичну допомогу мирному населенню, – розповідає пані Наталя. – Траплялося, що солдати підривалися на мінах-фугасах, проте, на щастя, отримували лише множинні осколкові поранення, які вдало лікували американські медики”.\nПоруч з ротою знаходилася місцева школа. “Дуже часто до нас приходили діти і просили їсти. Ми допомагали, як могли, не відмовляли нікому. Слава богу, із запасами продуктів харчування та й медикаментів проблем не виникало”.\nПригадує пані Наталя й те, що мусульмани одного разу взяли у полон 11-й блокпост в кількості сім чоловік та утримували тиждень.\nЩоранку – підйом о 6-й та роздача нарядів\nАрмія – не цивільне життя, тому щоранку доводилося вставати о 6-й, йти на ранкове шикування, де зачитувався розпорядок дня та роздавали кожному наряди. За словами пані Наталі, кожної суботи спеціальна машина розвозила продукти харчування по шести блокпостах, які обслуговувала рота. Слід зазначити, що продукти надавали якісні, постачали з усіх розвинених країн світу, тому проблем з їжею не виникало. Питну воду привозили цистернами й заливали у величезні бочки (близько трьох тонн), які мав кожен блокпост, а також у літрових пакетах, які тримали про всяк випадок.\n“Звісно, що кухаря у нас не було, солдати самі варили на кухні. Проте у нас була гарно обладнана їдальня. А ще на той час у нас вже була пральна машинка-автомат й душові кабінки. Світло було власного виробництва (стояла дизельна установка)”, – каже Наталя Матняк.\n“За півроку ми поверталися додому”\nУ червні 1995 року другим рейсом Наталя разом з групою вилетіла до Житомира, де їх на військовому аеродромі зустрічали армійські товариші. “Відправляли нас додому групами, у чотири етапи. Міняти нас мали ще на початку травня, але за певних обставин наш переліт відкладався. Проте вже 9 червня ми були в Україні. Звісно, що зустрічали нас військові на військовому аеродромі. Родичів туди не пускали, та й мало хто знав, коли точно ми повернемося”, – згадує Наталя Михайлівна.\nПісля повернення до Чернівців Наталя служила у медичній роті, згодом вийшла заміж та разом з чоловіком переїхала до Хмельницького.\nНаталя Михайлівна разом з чоловіком виховують двох донечок – дванадцятирічну Аню та тринадцятирічну Оксану. “Діти звикли до військової тематики вдома, бо чоловік теж військовий, і теж був вісім місяців миротворцем в Іраку, звідки повернувся п’ять років тому. Деколи дівчатка розпитують про службу в армії, про миротворчу місію. А от щодо статусу учасника бойових дій, то, окрім належних пільг, ми нічого не отримали від держави. Квартиру з чоловіком придбали за зароблені важкою працею гроші”, – каже Наталя Матняк.\nНа Хмельниччині лебедів визволяли з крижаних пасток 105\nУ хмельничанина вилучили наркотики на пів мільйона гривень 264\nКоронавірус на Хмельниччині: нова статистика станом на 17 січня 559\nУ Кам’янці-Подільському залізничників просять відновити рух приміського потяга 165\nНа Хмельниччині горіли житлові будинки, господарчі споруди та гараж 501\nХмельницькі інспектори впіймали чергових рибних порушників 344\nОголосили підозру посадовцям Пенсійного фонду Хмельниччини в створенні злочинної організації 1338\nПрогноз погоди на 17 січня: морози посиляться 729


Кабмін створює механізм біржової торгівлі. Читайте на UKR.NET\nКабмін створює механізм біржової торгівлі\nВ Україні підписали меморандум відразу з трьома важливими організаціями — Європейським банком реконструкції та розвитку, Агентством США з міжнародного розвитку (USAID) та Американською торговою палатою в Україні. По його слідах буде створений біржовий механізм торгівлі — мова про ринки капіталу, а також про організовані товарних ринках.\nУ Кабміні підписано розпорядження під номером 582-р від 7.06.2021 р. Тим часом в цьому документі тексту меморандуму немає. Відомо також, що сам меморандум був написаний давно і готувався до схвалення урядом в січні поточного року. Причина такої затримки — зміна складу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.\nРаніше повідомлялося, що влада розраховує на збільшення експорту.\nТакож ми писали й про те, що Кабмін схвалив стратегію продовольчої безпеки. Як розповіли у Держспоживслужбі, згідно зі стратегією, в Україні буде створено систему національного і регіонального моніторингу продовольчої безпеки, щоб виявляти й запобігати продовольчі загрози.


Ділянки-привиди - Галицький Кореспондент\nГоловна | Газета | Влада | Ділянки-привиди\nПрокуратура через суд забирає в жителів приміського села землі, які виділила сільрада\nКілька років тому рішенням сільської ради Микитинців близько 80 земельних ділянок на території цього приміського села було роздано місцевим жителям у постійне користування. Люди, які роками намагалися вибити в обранців клаптик землі, зраділи тому і одразу взялися виготовляти відповідні документи. Та через якийсь час отримали поштою судові повістки, з яких «привіт» передавала прокуратура: власникам земельних ділянок було повідомлено, що їм роздані землі незаконно і набуте доведеться повернути.\nЗагалом, історія з цими землями дуже заплутана і бере свій початок ще з часів радгоспів у Союзі. По факту це такі собі землі-привиди, які ніби є і ніби їх немає. А це, варто зауважити, сотні гектарів землі лише в нашій області.\nДесятки справ у суді\nЯк розповіла секретар Микитинецької сільської ради Галина Марків, все почалося з рішення сесії сільради від 2015 року, згідно з яким депутати роздали 3,2 га землі (близько 80 земельних ділянок) на території села його жителям.\n«У папках депутатів заяви на землю від людей ми мали ще з 2006 року. Сотні прохань. Щороку жителі приходили і цікавилися, чому не роздаємо землі, аргументували, що їхні родичі роками гарували в колгоспах і вони мають право на них. Ми зробили інвентаризацію і знайшли окраєць вільних земель на території так званої Малої Панської. По кожній заяві було довге обговорення. Віддали перевагу пільговикам, активним учасникам села. Ніхто в громаді тоді не мав претензій до цього рішення. Ми дуже тішилися таким соціальним проектом», – пригадує Галина Марків.\nПісля цього люди виготовили акти на роздані земельні ділянки. «Десь рік тому нам почали телефонувати жителі, які отримали землі, і казати, що хтось робить там диверсії, коли проектна організація відбиває межі ділянки і залишає на них мітки. Так ось, ці мітки хтось витягував. Пізніше проектна організація відмовилася там працювати, а потім частину тих земель хтось засіяв», – продовжує секретар.\nПаралельно з такими дивними подіями до землевпорядника Микитинецької сільради Івана Непорадного завітали правоохоронці з підозрою. Як розповідає Іван Михайлович, його звинувачували в незаконній передачі державних земель у приватну власність. Пізніше підозру пред’явили й сільському голові Михайлу Сіщуку.\n«Спочатку вони відкрили одну справу, потім – другу і зробили з однієї події дев’ять кримінальних справ. Їх вела поліція, прокуратура і навіть СБУ. Кожен зробив собі показник», – розповідає Іван Непорадний.\nЗемлевпорядник каже, що наразі всі кримінальні справи перебувають на стадії об’єднання. Якщо прокуратура доведе, що землі роздані селянам незаконно, то йому загрожує до п’яти років позбавлення волі.\nОкрім кримінальних справ по цих земельних ділянках, в суді є гори цивільних справ. Наразі вони обростають документами і доказами. «До мене як до голови земельної комісії звертаються люди і питають: як так, що вони десять років чекали на землю, отримали її, захотіли обробляти, і їх затягали по прокуратурах», – додає голова земельної комісії Микитинецької сільради Михайло Василюк.\nЧиї насправді землі?\nЮрист Андрій Кузь, який надає послуги Микитинецькій сільській раді, пояснює, що в 1994 році тоді ще Івано-Франківський інститут хрестоцвітих культур (сьогодні Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України) через суд нібито домігся закріпити за собою на території Микитинецької сільради 286 га землі і 15 га пасовищ. Суд зобов’язав сільську раду видати державний акт. Подібні рішення були й по Угорницькій, Підпечарській і Клузівській сільрадах.\n«Процедура виконання є двох видів: добровільна і примусова. Добровільної не було, а про примусову друга сторона не зверталася. Тобто рішення ніби є, але воно не виконане. В цьому ж 1994 році інститут отримав бланк на право користування на землю – свого роду акт, який підлягав реєстрації, але зараз бачимо, що зареєстровано його не було», – розповідає Андрій Кузь.\nЮрист каже, що в теперішніх судових процесах прокуратура спирається на цей акт як на правовстановлюючий документ. «А що бачимо ми? Що цей так званий документ не має дати реєстрації, належно не підписаний, не має печатки. Складається враження, що він кудись мав іти і не пішов. Окрім того, цей документ є в копії, оригіналу немає», – пояснює правник.\nКузь додає, що прокуратура спирається на те, що правонаступництво від однієї державної структури до іншої передавалося по ланцюгу, однак документів, які свідчать про те, що це відбувалося правильно, теж немає.\nУ 2007 році землі зі спірним статусом уже були предметом судового спору. Прокуратура подала позов на Микитинецьку сільраду і ТОВ «МЖК Експрес-24». У справі йшлося про те, що 31 га землі, які, на думку прокуратури, є землями державної власності й використовуються для забезпечення державних галузевих академій наук, сільрада передала в оренду товариству незаконно. На цій території будівельна компанія планувала звести житлове містечко.\n«Справа розглядалася господарським судом і пройшла два кола. Касаційний суд у 2012 році по факту відмовив прокуратурі, залишив рішення суду першої інстанції в силі. Тобто дав дозвіл сільській раді розпоряджатися тими землями самостійно», – роз’яснює юрист. І звертає увагу на момент у судовій справі, де розтлумачено, що подані прокуратурою акти 1994 року не можуть доводити виникнення на їх підставі права постійного користування земельною ділянкою, адже не є належно зареєстровані.\n«Відмінність вся в тому, що тоді був договір оренди з товариством, а тут – землі в руках людей. Але статус ділянки той самий», – переконує правознавець.\nГолова земельної комісії Михайло Василюк обурюється: «Вони (дослідна станція – авт.) пороздавали ці землі в оренду, податок до сільської казни не сплачують, податків до державного бюджету – також. Дуже зручно прикриватися «мертвими» актами і розпоряджатися землею, як власною».\nЮрист сільської ради звертає увагу на ще один нюанс у справі. Каже, що в 2016 році Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція зверталася із заявою до сільради за дозволом для виготовлення проекту відведення. Тоді їм було відмовлено, бо вони не мали документів, і рішення сесії організація не оскаржувала.\n«Що важливо: якщо вони мали акт, то навіщо зверталися у сільську раду для виготовлення проекту, а не одразу виготовляли технічну документацію?» – зауважує Андрій Кузь. І додає, що весь ланцюжок подій поведінки установи вказує на те, що вони не вчиняють дії як власник земельної ділянки.\nЯк запевнили нас у прокуратурі, справи по всіх виділених земельних ділянках уже перебувають у суді. Проте власники землі, прості жителі, переважно судові засідання не відвідують.\nПенсіонерка Ганна Семенів, яка близько десяти років чекала на земельну ділянку в рідному селі й, отримавши її, подарувала доньці, сьогодні не розуміє, чому кровні кілька соток намагаються у неї відібрати. «Моя донька подарувала землю онуці, аби дівчина вже щось мала своє. Може, б вийшла заміж, побудувалася там. Тепер вона плаче, що має ходити в суди. Скільки часу я витратила, аби приватизувати ту ділянку… Тоді було все законно, а тепер знайшлися бандюки, які хочуть у бідних людей відібрати», – говорить вона.\nЖінка запевняє, що виготовила акт приватизації й отримала кадастровий номер на ділянку. У сільраді теж підтверджують, що ніхто з тих, хто отримав землю, не мав проблем в оформленні на неї документів.\nПенсіонерка додає, що на суд не ходить ні онука, ні вона, бо не мають грошей на адвоката. «За свою правду треба ще й судитися, тепер нічого не доведеш», – завершує телефонну розмову жінка.\nЧорнобилець Володимир Петрович, який отримав на спірній ділянці 9 соток землі, пояснив, що в судові справи заходити не хоче. «Навесні викликали мене на Лепкого, я сказав: якщо незаконно щось зробили в сільській раді, то поверніть мені гроші, які я витратив на приватизацію. Я вже не хочу тієї землі, як і мати справи з цією владою і країною».\nЗаступник керівника місцевої прокуратури Віталій Гураш пояснює: ці землі належать до особливо цінних. «Вони б мали відчужуватись лише за погодження з Кабінетом Міністрів. Раніше Микитинецька сільська рада зверталася до Кабміну за частиною таких земель – 15 га, і вони правочинно були передані з державної власності в комунальну. Тоді сільський голова підписав акт прийому-передачі по цих 15 га. Якщо, як стверджують у сільраді, ці землі без документів, то чому підписували акт?» – каже він.\nЗаступник прокурора пояснює, шо справу по Микитинцях розбили на багато дрібних не для показника, а тому, що одразу не могли на такій великій площі провести земельно-технічну оціночну експертизу. «Якщо б проводили експертизу по всіх ділянках одночасно, то це б зайняло два-три роки. Тому розбили справу на багато епізодів для прискорення», – говорить Гураш.\nДиректор Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України Михайло Абрамик звинувачення сільської ради про нелегітимність документів, зокрема акту 1994 року, відкидає. «До недавнього часу власником спірної землі був Кабінет Міністрів в особі Академії аграрних наук. Змінилася законодавча база, і власником став Держгеокадастр, а ми – землекористувачем. Кадастр забиває нам палиці в колеса і не хоче, щоб ми користувалися цією землею», – пояснює Абрамик.\nНауковець розповідає, що на тих землях їхня організація проводить 31 державне завдання: вирощує більше 15 сортів ріпаку, розторопшу тощо, запевняє, що в суборенду землі в Микитинцях підприємцям не здають. «Ще нам закидають, що не платимо в село податків. На сьогодні наука звільнена від податків. Наразі вже є постанова Верховної Ради про те, що 5% будемо платити на сільську раду. Але чи зможемо? У нашій країні вже знищили армію, знищать і науку», – говорить він про наболіле. Директор дослідної станції звертає увагу на те, що фінансування установи здійснюється з бюджету лише на 43%, а решту вони повинні забезпечувати самостійно.\nМихайло Абрамик каже, що лише цього року по області дослідна станція долучена до 150 судових проваджень за землі. Він наводить приклад виграної ними справи по Коломийському району, де було доведено, що організація законно уклала договір підряду на противагу позиції Держгеокадастру. «Беремо це рішення по Коломиї і подаємо в суд по інших землях як прецедент», – додає він.\nДо речі, у відповіді на наш інформаційний запит до управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зазначається, що на Коломийщині місцевій дослідній станції НАНУ таки видано державні акти на право постійного користування землею площею 261,0715 га. Натомість на території Микитинецької сільради установою землі використовуються без оформлення права користування ними, що є порушенням статей 125 і 126 Земельного кодексу України.\nНа карті області землі НАНУ займають сотні гектарів. Поки тривають судові розбірки між державними структурами, державною структурою і територіальними одиницями, черга на право отримати земельну ділянку з атовців, переселенців і місцевих жителів збільшується. У Микитинецькій сільраді про бажання отримати землю вже заявило майже 30 місцевих учасників АТО, а чиновники кажуть, що заблоковані у виділенні спірних земель, поки триває судова й кримінальна тяганина. Схоже на те, що все зроблено так, аби зручно було маніпулювати неналежно оформленими землями на свою користь.\nКатегорії: ВладаПомічено: Земля, Микитинці, Прокуратура, суд


Суть конкурсу: написати історію, яка безпосередньо пов’язана з Вашим мобільним телефоном чи планшеткою. Це може бути історія про те, як Ви загубили/розбили свій гаджет, або історія про те, як мобільний пристрій допоміг чи завадив Вам у житті. Будь-яка цікава історія, головний герой у якій – Ваш мобільний чи планшет.\nУчасник, який займе перше місце, отримає 100 гривень\nЗа друге місце належить 50 гривень\nА за третє – 25 гривень\nБудь-хто може стати спонсором конкурсу, для цього потрібно надіслати листа\nВимоги для конкурсних статей:\n1. Стаття повинна бути не менша 1000 символів без пробілів та не більша 10000 символів без пробілів.\n2. Стаття повинна бути українською мовою\n3. Стаття не повинна містити нецензурної лексики, закликів до насилля, расової ненависті та інших речей, які заборонені законодавством України\n4. Стаття повинна бути написана грамотно\n5. Стаття повинна бути унікальна\nЯкщо учасник порушить вищевказані пункти, то адміністрація попередить учасника, щоб він переписав/редагував історію. Якщо цього зроблено не буде – дискваліфікація.\nДо статті дозволяється додавати тематичні фото, але додавати відео заборонено.\nОрганізація проведення конкурсу та правила можуть змінюватись до 31 серпня. 1 вересня буде повідомлено про остаточні терміни та спосіб проведення голосування.\nВ 50% оцінки від редакції будуть входити бонусні бали. Скажімо, якщо Ви розмістили оголошення про конкурс на своєму сайті/блозі, то Ви отримаєте додаткові бали. Якщо це оголошення з активним посиланням, яке не закрите для індексування – також додаткові бали. Принцип нарахування інших бонусних балів наразі не оголошується.\nВід одного учасника – одна робота. Ми розуміємо, що перевірити правдивість написаних історій неможливо, тому дозволяється фантазувати. Але фантазія повинна бути в межах розумного: надто «фантастичні» історії ми не приймемо.\nЗавтра розпочнеться голосування!


Закарпаттю потрібна СЕЗ - Роберт Горват (ВІДЕО) / июль / 2016 / Новини / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\nЗакарпаттю потрібна СЕЗ - Роберт Горват (ВІДЕО)\n18 липня 2016 19:53 67129598 0130878\nНародні депутати України Роберт Горват та Олександр Домбровський від БПП, а також нардеп від «Народного фронту», голова Комітету з питань економічної політики Андрій Іванчук виступили на підтримку відтворення режиму вільної економічної зони в Закарпатській області, а також укладення угоди з Кабінетом Міністрів про спеціальний статус регіону, пишуть "Политические ИЗВНСТИЯ" . «Це правильний крок і ми його підтримуємо», - зазначають депутати.\nНардеп від БПП Роберт Горват заявив: «У нас в Закарпатті в 2004 році було прийнято рішення, що у нас буде вільна економічна зона. І тоді до нас зайшло 5 іноземних підприємств. Інвестиції по 3-4 тисячі робочих місць - це у нас в Закарпатті, в депресивному регіоні. Потім у нас цю зону трохи поміняли - відняли преференції, а обов'язки залишили », - зазначив нардеп. З питання реформування відносин регіонів з центром Горват наголосив, що «при нинішньому Кабміні угода з Києвом буде дуже корисним. На місцях краще видно, що треба регіону ».\nЙого колега по фракції Олександр Домбровський підтримує ідею укладення угоди центральної влади із Закарпатською областю. «В історії України вже були такі формати, коли Кабмін підписував угоди з окремими регіонами. На жаль, як правило, такі угоди мали передвиборчий або політичний характер. Сьогодні система влади на місцях вимагає серйозних, глибинних та фундаментальних змін. Необхідний процес посилення громад. Сьогодні, дійсно, процеси йдуть в різні боки. Необхідно проводити осмислену політику управління регіонами », - пояснив Домбровський.\nНардеп від «Народного фронту», голова Комітету з питань економічної політики Андрій Іванчук вважає, що «необхідно визначитися, які повноваження ми віддаємо на місця, які бюджети ми передаємо в регіони. Депутати обласної, міської та районної рад краще знають, яку їм дорогу першою відремонтувати, який садок побудувати. У нас є історія молодої України. Ми вважаємо, що такий крок правильний. Я його підтримую », - резюмував Іванчук.\nТеги: вільна економічна зона, СЕЗ, Закарпаття, Роберт Горват\nРеконструкція Невицького замку або знищення: щось пішло не так (ФОТО) 55217753 0220043\nАвтобуси "Електрон" їздитимуть в Ужгороді на новому маршруті 43217754 0220050


БібліоВсесвіт: грудня 2020\nХай щастить в Новому році!!!\nОпубліковано Світлана Могорит о 07:24 Немає коментарів:\nДорогі друзі! Напередодні Нового року 🎄пропонуємо вам відповісти на запитання жартівливої вікторини про 🐂\nОпубліковано Світлана Могорит о 19:45 Немає коментарів:\nКазкові джунглі Редьярда Кіплінга\n30 грудня виповнюється 155 років від дня народження Редьярда Кіплінга.\nПовне ім’я всесвітньо відомого англійського казкаря, прозаїка, поета – Джозеф Редьярд Кіплінг. Друге своє ім’я автор отримав, завдяки назві озера, на якому вперше зустрілися його батьки. Світову популярність здобув завдяки поезії про британських солдатів, що перебувають на службі в колоніях та пригодницьким оповіданням, що стали класикою дитячої та підліткової літератури.\nБіографія Редьярда Кіплінга неординарна, цікава та насичена подіями. Місцем його народження став Бомбей. Саме екзотична Індія відіграла велику роль у написанні найвідоміших творів письменника: роману «Кім» та фантастичних оповідань «Книга джунглів». В оригінальному творі «Книга Джунглів», Багіра – це персонаж чоловічої статі, а перекладачі змінили стать швидше за все, тому, що слово «пантера» – жіночого роду.\nРедьярд Кіплінґ був першим у світі англійцем, який отримав Нобелівську премію в галузі літератури в 1907 році. До речі, автор став і наймолодшим з удостоєних цієї премії. Його рекорд досі не побитий: Кіплінґу в момент нагородження було 42 роки.\nСин Кіплінґа – Джон – загинув в бою на початку Першої світової війни. Після смерті сина письменник жив настільки усамітнено, що одного разу один із журналів оголосив про його смерть. «Тільки що дізнався, що я мертвий, – написав у відповідь Кіплінґ – Будь ласка, не забудьте видалити мене зі списку ваших передплатників».\nЦікавий факт: письменник міг писати лише чорним чорнилом. З цього приводу є кілька думок. Хтось вважає, що тільки чорнило, виготовлені з чорного вулканічного скла, могли надихнути Кіплінґа на роботу. Хтось припускав, що крім чорного чорнила письменник не міг нічого розгледіти на папері через поганий зір.\nПомер Редьярд Кіплінг 30 січня 1936 року у Лондоні. Похований на Алеї поетів поруч з могилою письменника Чарльза Диккенса.\nКажете, діти не люблять читати? Це просто їм до рук не потрапляли книги письменника Івана Андрусяка. Розбишацький і позитивний, веселий і кумедний! Він любить дітей і пише для них неймовірні оповідання, казки та вірші.\n28 грудня найдобрішому письменнику сучасності виповнюється 52 роки!\nВітаємо його з днем народження та бажаємо ще багато-багато років радувати читачів новими цікавими творами\nХочете жити довше - щодня читайте!\nСистематичне читання книг сприяє більш довгому життю читачів – такий висновок зробили американські дослідники з Єльського університету в своїй статті, що була опублікована в популярному журналі «Social Science & Medicine». Протягом 12 років експерти вивчали понад 3,6 тис. дорослих читачів-американців та зробили висновки, що ті, хто читає не менше ніж по півгодини в день (або понад трьох з половиною годин на тиждень), живуть приблизно на два роки довше тих, хто читати не любить\nПри цьому також було відзначено, що любителі почитати періодику живуть менше тих, хто читає книги, а читачі нон-фікшн і літератури з самоосвіти живуть менше любителів почитати романи під час відпочинку, в поїздці або перед сном. Так що тим, хто скаржиться на брак часу для читання книг відповідаємо, що природа про це давно подбала, і час, витрачений на регулярне читання, повернеться читачам у вигляді додаткових років життя!\nОпубліковано Світлана Могорит о 07:44 Немає коментарів:\nЧому на Заході Різдво 25 грудня, а у нас 7 січня?\nПравославні і католики західного обряду святкують Різдво Христове – 25 грудня. Хоча ця дата народження Ісуса Христа – умовна. Ані в Біблії, ані в жодному документі її не знайти. То чому саме цю дату було обрано?2 5 грудня в Римській імперії традиційно відзначали одне із найважливіших свят ‒ «Непереможного Сонця». Саме тоді темрява помітно відступала, а світловий день ставав довшим. Цього дня почали відзначати день народження «Правдивого сонця» – Ісуса Христа.\nТрадиція святкувати Різдво 25 грудня в католиків та православних всього світу залишилася й досі. Однак роблять вони це за різними календарями. На Заході – за григоріанським, а, наприклад, в Україні, Грузії, Сербії та Росії за юліанським календарем.\nДуже давно Юлій Цезар запровадив календар, практично такий самий, як сучасний, – юліанський. Здавалося все ідеально, та календар виявився не зовсім точним. Насправді, Земля робить оберт навколо Сонця на близько 12 хвилин повільніше, ніж думали давні римляни. Календар почав зміщуватися. Різдво почало помалу наближатися до весни, а Пасха до літа! За півтори тисячі років юліанський календар відстав аж на цілих 10 днів.\nТож, коли на юліанському (церковному) календарі настає 25 грудня, то на григоріанському, за яким ми живемо, 7 січня.\nВажливий факт: перед Різдвом християни дотримуються Пилипівського посту, який є одним із найважливіших у році. Християни західного обряду завершують піст 25 грудня, а тоді зі спокійною душею відзначають Новий рік – свято співів, танців та веселощів.\nТоді як православні віряни починають постувати 28 листопада й закінчують 6 січня. І прямо посеред посту, коли необхідно духовно очиститись та підготуватись до зустрічі Різдва Христового, вони гучно святкують Новий рік. Тобто, відзначення Різдва 7 січня створює своєрідний дисонанс у релігійному житті.\nУкраїна — одна з п’яти країн, де християни офіційно святкують Різдво двічі — 25 грудня і 7 січня (крім нас ще Білорусь, Молдова, Еритрея та Ліван). Останнім часом українці міцніше укріпилися в тій думці, що правильніше і логічніше святкувати народження Сина Божого з усім світом, коли спочатку святкується Різдво, а за ним - і Новий рік.\nОпубліковано Світлана Могорит о 07:45 Немає коментарів:\nСьогодні, коли дівчата та жінки з іменем Ганна (Анна) святкують свої іменини, хочемо розповісти вам про чарівну і талановиту кінозірку ХХ ст., якою захоплювався увесь світ.\nЇї часто називають американською актрисою. Однак за походженням одна з найкрасивіших артисток Старого Голлівуду, Анна Стен, була українкою.\nАнна Петрівна Фесак (справжнє прізвище акторки) народилася в Києві 3 грудня 1908 року. Її батько працював художником-постановником в театрі, мати була балериною Київського театру опери і балету. Донька творчих батьків рано захопилася фортепіано й акторською грою в театрі, опанувала німецьку, зналася на літературі. Мала яскраву вроду (від матері Анна успадкувала світле волосся та виразні блакитні очі). Її типаж настільки відповідав тогочасній моді, що акторську кар'єру Анні пророкували всі.\nУ середині 20-х років минулого століття акторка вийшла заміж за київського конферансьє і актора естради Бориса Стена, чиє сценічне ім'я Стен взяла собі як псевдонім.\n1929-го Анну запросили зніматися у стрічці "Бухгалтер Кремке" до Німеччини. Після зйомок вирішила продовжити кар'єру в Європі. З початку 30-х років про неї уже писала уся німецька преса.\n1932 року наша землячка зустріла американського режисера та продюсера Семюеля Голдвіна, який у захваті від знайомства заявив: "Це найзначнішій день у всій моїй кар’єрі. Вона - щось особливе, вона - зірка". І запросив Стен до США.\nПо той бік океану Анна стане першою зіркою Голлівуду з України, зніматиметься більше, ніж у Європі, отримає відзнаку Венеціанського фестивалю за роль у фільмі "Шлюбна ніч" (1935). Однак її доля в Америці складатиметься не просто…\nЧужа країна та мова, інший продюсер, незнайоме оточення. А головне – зовсім інша концепція кіно. 1942 року, в інтерв'ю українському часопису Ukrainian life Анна Стен вперше повідомила про те, що є українкою. Всі вважали Анну німкенею, через блискучу кар'єру в Німеччині. Але ж ні. Вона була – українкою. Її порівнювали з Марлен Дітріх та називали новою Гретою Гарбо.\n1962 року актриса припинила свою діяльність в кінематографі і серйозно зайнялася живописом. Її картини неодноразово виставлялися в Бостонському музеї та мистецьких виставках Європи.\nсвята Анна – мати Пресвятої Богородиці.\n22 грудня православні та греко-католики відзначають День святої Анни. Свято встановлене на згадку про непорочне зачаття праведною Анною доньки Діви Марії.\nАнна була дружиною Іоакима. Разом подружжя прожило багато років, були заможною родиною, але дітей у них не було. У ті часи євреї вважали, що бездітність – це покарання за гріхи і ганьба. Іоаким і Анна вели праведне життя, допомагали бідним, благаючи Господа про милосердя.\nЗа переказами, Іоаким навіть пішов у пустелю і там 40 днів постився, плакав і молився, щоб Бог подарував їм дитину. Молилася і Ганна.\nСвята Анна вважається захисницею жінок, вагітних і немовлят, а ще цього дня прийнято молитися святій про зцілення від безпліддя.\nУ народі в цей день говорили:\n💥 Ясне сонце — на Новий рік буде сильний мороз, якщо хмарно, на деревах іній — під Новий рік буде відлига.\n🌠Яка Ганна до полудня, така зима до кінця грудня.\n🌙 Яка Ганна до ніченьки, така зима до весноньки.\n✨ Коли іній вкриває дерева, то це передвісник хорошого врожаю.\n🌂 Коли йде дощ – вся весна буде дощовою.\nУкраїнський феномен: Марія Матіос\n19 грудня народилась Марія Матіос (1959 р.) — українська письменниця, публіцистка. Лауреатка Шевченківської премії (2005), «Коронації слова» (2007). Найвідоміший твір — роман «Солодка Даруся» (2004) пережив 6 перевидань та визнаний однією з кращих книг незалежної України.\nОпубліковано Світлана Могорит о 21:46 Немає коментарів:\nХай здійсняться усі ваші найзаповітніші мрії ✨, а святий Миколай принесе у кожну родину здоров'я, щиру втіху і любов💕\n19 грудня виповнюється 100 років від дня народження Миколи Руденка – письменника, поета, філософа, громадського діяча, правозахисника, дисидента. Він – син донецького шахтаря, пережив голод, розруху, війну, з якої повернувся тяжко пораненим офіцером. І саме він виступив ініціатором створення Української Гельсінської групи для боротьби за права людини, за рідне слово, за свободу літературної творчості, за право свого народу на незалежне життя, національні традиції і культуру.\nЦе стало прямим протестом проти радянського тоталітаризму. В своїх творах письменник закликає людство врятувати землю, з якої сталінізм випив сонячну енергію – Хлібну Основу людського буття. Тобто – зрушене Космічне Право де людина є часткою єдиного природного цілого, тому повинна творити добро, щоб не порушувати гармонію Всесвіту. Микола Руденко закликав до негайного припинення руйнівної дії людини на природні процеси. Письменник був переконаний, що тільки сонячний потік, який вливається з Космічного Серця до артерій людства зможе творити прогрес.\nОтака віра Миколи Руденка в життєдайне, животворяще Світло давала йому сили не тільки вижити в тюрмах, а й спонукала до плідної творчості. В літературному доробку автора більше 30 творів, що виходять в перекладах англійською, французькою, німецькою мовами. Ось найвідоміші з них:\n‘’Вітер в обличчя’’ (1955)\n‘’Остання шабля’’ (1959)\n‘’Слідами космічної катастрофи’’ (1962)\nПоема ‘’Хрест’’ (1976)\n‘’Найбільше диво – життя. Спогади’’ (1998)\nОпубліковано Світлана Могорит о 06:39 Немає коментарів:\nНапередодні чарівного свята – Дня Святого Миколая, яке є найбажанішим для дітвори, працівники бібліотеки відвідали учнів 1- В класу (Класовод О. Величанська) СПМШ №16.\nДіткам було цікаво дізнатися історію свята, яке відзначають не тільки в Україні а й інших державах, адже Святого Миколая вважають заступником всіх дітей.\nА також чим Святий Миколай відрізняється від Санта Клауса і Діда Мороза. Про дитинство Миколая школярі подивилися пізнавального мультика. Неабияке задоволення отримала дітвора, граючись в музично- рухливу гру «Весела рукавичка».\nСвятий Миколай, що завітав на свято до чемних і слухняних діток, уважно послухав віршики, які підготували діти і пригостив усіх смачними солодкими дарунками. Насамкінець першокласники розгадували загадки і ребуси, розповідали гостю про свої гарні вчинки і добрі справи.\n17 грудня відзначається День Варвари, присвячений пам'яті святої великомучениці, яка зазнала страждань за віру.\nЦей день святкували лише жінки. У читальному залі бібліотеки члени гуртка "Креативне рукоділля' поділилися своїми творчими напрацюваннями, обмінялися досвідом. Їх роботи виконані у різних стилях і техніках. Недаром у народі кажуть: 'Свята Варвара золотими нитками Ісусові ризи шила, і нас навчила"\nОпубліковано Світлана Могорит о 19:37 Немає коментарів:\nЗовсім не за горами Новий рік. Якимсь теплом, магією та казковим віє від нього. В очікуванні свята, працівники бібліотеки організували для своїх читачів новорічні майстер-класи: для маленьких дошколяриків – виготовлення листівки, а для дорослих – різдвяний оберіг. Новорічні поробки додали усім гарного передсвяткового настрою.\nКниги року ВВС-2020\nЖурі премії «Книга року ВВС» визначило лауреатів 2020 року. Їх назвали 11 грудня під час офіційної церемонії, яка цього року вперше відбулася онлайн.\nУ номінації «Книга року ВВС» переміг роман Сергія Сергійовича SAIGONа «Юпак».\n«Дитячою Книгою року ВВС» обрали «Мед і Паштет – фантастичні вітрогони» Уляни Чуби.\nСеред есеїстики перемогу здобула книжка Оксани Забужко «Планета полин».\nУсього на конкурс подали понад 80 книжок.\nОпубліковано Світлана Могорит о 07:58 Немає коментарів:\nКалита, калита, ти рум'яна та смачна\nСьогодні усіх Андріїв вітаємо з Днем ангела!!!\nЩороку 13 грудня християни вшановують пам'ять апостола Андрія. Згідно з християнськими переказами, святий Андрій був названий Первозванним, бо був першим з 12 апостолів і учнів Ісуса Христа. На Андрія відмовляються від будь-якої роботи.\nВважається, що працювати сьогодні – великий гріх. За народним календарем, цього дня прийнято веселитися, адже саме сьогодні відзначають день Калити. Це свято – одне з найвеселіших у зимовому циклі. Дівчата та хлопці збиралися разом, готували смаколики та влаштовували забави. За традиціями наших предків, молодь сходилася до однієї хати. Вони жартували, розповідали цікаві історії та грали в різні ігри, а в ніч з 12-го на 13-е грудня ворожили.\nБуло так заведено, що кожне село і навіть вулиця мала "свою" хату для вечорниць. На них ближче знайомилися і пару собі вибирали. Як тільки вечоріло, дівчата приносили хто що мав: сир, масло, яйця, борошно, фрукти. Хлопці приносили наливку і цукерки. Господиня ще вдень варила компот із сушених фруктів і картоплю на вареники. Дівчата приходили заздалегідь, щоб допомогти господині приготувати святкову вечерю. А хлопці переказували цікаві історії, вставляючи поміж тим всілякі жарти, щоб наймолодші дівчата не заспали, адже треба було дочекатися 12-ої години ночі, щоб наворожити собі свою доленьку. Молодь обов’язково грала у веселу гру під назвою Калита. Дівчата заздалегідь випікали смачний корж з діркою посереднині, через яку протягувалася стрічка. Калиту підвішували до стелі, щоб парубок, який братиме участь у грі, міг дістати випічку лише зубами. Головне завдання молодика – вкусити калиту.\nНа свято Андрія намагалися передбачиати погоду:\n❄ Якщо в цей день іде сніг - зима буде довгою та морозною\n🌦 Якщо сніг випав до 13 грудня - зима буде теплою та м'якою\n☀ Сонячна погода у цей день обіцяє багатий урожай наступного року.\nОпубліковано Світлана Могорит о 08:13 Немає коментарів:\nАндрій Мельник на тлі епох\n12 грудня - 130 річниця від дня народження Андрія Атанасовича Мельника – українського державного, військового, та політичного діяча. Полковник армії УНР, голова ОУН (М), борець за незалежність України, активний учасник української революції 1917-1920 років, знакова особистість в українській історії та її національно-визвольному русі. Мельник був героєм Громадянської війни, спочатку офіцером корпусу січових стрільців під командуванням Євгена Коновальця, пізніше - полковником армії УНР. Його військова та політична кар'єра почалася на фронтах Першої світової війни, досягла свого піку в роки Другої світової війни і завершилася під час холодної війни.\nУ День прав людини пропонуємо в ігровій формі згадати статті Конституції України.\nДля цього переходьте за цим посиланням: https://learningapps.org/watch?v=pnu7squen20\nМихайло Петрович Старицький увійшов в історію вітчизняної культури як видатний майстер слова, один із фундаторів українського професійного театру. У грудні виповнюється 180 років від дня народження письменника. До цієї ювілейної дати в читальному залі бібліотеки була проведена літературно-мистецька година «Багатогранність таланту Михайла Старицького». Бібліотекар Юлія Харченко розповіла читачам про життєвий шлях митця, який був сповнений нелегкими випробуваннями, злетами і падіннями, але спрямований на розвиток української культури та становлення національної самосвідомості.\nЗа своє життя він створив безсмертні перлини в усіх жанрах літератури та театрального мистецтва, виховав покоління талановитих письменників та поетів.\nБібліотекар Світлана Могорит детальніше зупинилася на комедійній п’єсі Старицького «За двома зайцями». У 1961 році був знятий однойменний художній фільм. Сюжет п’єси Михайло Старицький запозичив з комедії Івана Нечуя-Левицького «На Кожум’яках».\nУкраїнське озвучення фільму є первинним. Однак, невдовзі його було частково переозвучено російською (окрім монологів Голохвастого суржиком), а україномовні копії – знищено. Відтоді, впродовж понад 40 років фільм демонструвався винятково московською мовою. Зрозуміти ідеологічні причини цього – не важко. Адже глядач сприймає фільм так: усі позитивні герої, кияни розмовляють російською, а негативні, придуркуваті та смішні персонажі балакають суржиком.\nІ лише у 2013 році вдалося знайти первісну українську фонограму картини у фільмофонді. Фільм "За двома зайцями" по праву вважається класикою вітчизняного кінематографа, його обожнюють вже кілька поколінь глядачів, а багато висловлювань його персонажів стали крилатими.\nНа Андріївському узвозі головним персонажам картини встановлений пам'ятник.\nТакож читачам був продемонстрований уривок з фільму за однойменною п’єсою М.Старицького «Ой не ходи, Грицю, та й на вечорниці». У фільмі є багато українських народних пісень, виконаних солістами Державного хору ім. Г. Верьовки.\nВелика, розмаїта спадщина Михайла Петровича Старицького живе й понині зберігаючи незламний дух та немеркнучу красу народної української душі.\nОпубліковано Світлана Могорит о 15:12 Немає коментарів:\nБерегине моя, українська хустко\n7 грудня відзначається День української хустки. Ще з давніх-давен хустка в Україні слугувала оберегом, символом жіночності, любові та вірності. Дівчата та жінки носили її протягом усього року. При цьому вона була обов’язковим головним убором заміжньої жінки. Хустка була ознакою соціального стану жінки: молодиці носили білі або яскраві хустки, старші жінки – темні, вдови – чорні. Вона також свідчила і про рівень достатку родини, адже заможні жінки покривали голову хустками із дорогих тканин, бідні – із дешевших.\nХусткою українка закривала волосся, але у неї завжди було відкрите обличчя. Це свідчить про велике волелюбство українок.\nОпубліковано Світлана Могорит о 21:52 Немає коментарів:\n"Найквітковіша" художниця України – Катерина Білокур\nАвтопортрет (1950 р.)\n7 грудня, на Катерини, виповнюється 120 років "найквітковішій" художниці України – Катерині Білокур. Художниці, яка не маючи жодної освіти – ні початкової шкільної, ні художньої, – піднялася на високий щабель професійної майстерності і головне – віднайшла свою манеру живопису і свій стиль. Її історія – унікальна у світовому контексті, як це часто буває з геніями.\nВ день народження художниці пропонуємо пригадати цікаві факти з біографії Катерини Білокур.\nВ юності Катерина шила людям на замовлення, вишивала, була своєрідним дизайнером у рідному селі. В музеї-садибі художниці в Богданівці експонуються рушники з монограмами "К.Б." і вишиті нею сорочки.\nКартина "Колгопне поле"\nКатерина малювала декорації для драмгуртка, грала на сцені театру – у виставах "Наталка Полтавка", "Сватання на Гончарівці", "Наймичка", "Безталанна" і "Матір-наймичка". У 1928 році Катерина Білокур вступала до Київського театрального технікуму, але її не допустили до іспитів, як і в Миргородський художньо-керамічний технікум бо не мала документів про початкову освіту.\nУ 1940 році Катерина Білокур мала кілька виставок, приїздила до Києва і на одній із виставок познайомилася з поетом Павлом Тичиною. Збереглися листи художниці до дружини поета Лідії та до Павла Григоровича, кілька вітальних листівок і телеграм від Тичин.\nТри картини Білокур – “Цар-Колос”, “Берізка” і “Колгоспне поле” були включені до експозиції радянського мистецтва на Міжнародній виставці в Парижі (1954). Тут їх бачить Пабло Пікассо і висловлює думку, яка стала відомою на весь світ. “Якби ми мали художницю такого рівня майстерності, то змусили б заговорити про неї цілий світ”.\nОпубліковано Світлана Могорит о 12:04 Немає коментарів:\nСвято "дівочої долі"\n7 грудня – християни вшановують пам'ять великомучениці Катерини Олександрійської, а власниці імені Катерина святкують свої іменини. У часи коли за християнські вірування людей переслідували та карали — Катерина була непохитною у своїх переконаннях. Ба більше, пропагувала християнство за що її вирішили стратити. Жінка гідно прийняла покарання, не відреклася від віри, за що й була названа великомученицею. Катерина — це ім’я, що означає “чиста душею”.\nВважається, що Свята Катерина допомагає дівчатам знайти свого судженого. Тому цей день також називають “святом дівочої долі”. Дівчатам, які шукають кохання, традиційно радять цього дня сходити до церкви, поставити свічки та помолитися перед іконою Святої Катерини.\nПід вечір незаміжня дівчата ворожать на свою долю. Також на Катерини вони зрізали гілки вишні і ставили у воду біля ікон. Вважалося, якщо до Старого нового року (Маланки) вишні зацвітали, то скоро дівчина вийде заміж. До речі, 7 грудня хлопець міг заявити про свою симпатію, запросивши дівчину покататися на санях. Люди стежили, хто до кого найчастіше сідає в сани, то з тим і одружиться.\nЦього дня віряни звертаються до святої Катерини з проханнями про сімейний добробут, взаємне кохання та здоров'я дітей, а під час молитви біля образу мучениці обов'язково запалювали три свічки, щоби рід не перервався.\nГеніальний хірург, який врятував серця тисяч людей\n6 грудня 1913 року народився Микола Михайлович Амосов - талановитий вчений, видатний хірург, основоположник біокібернетики в Україні, письменник, громадський діяч, академік Національної академії наук України та Академії медичних наук України. Він створив інститут серцево-судинної хірургії та першим здійснив протезування мітрального клапана серця, а на міжнародному рівні вперше ввів у вживання протезування клапанів серця, що мають антитромботичні властивості.\nКрім хірургічної практики, геній медицини писав книги. Талант письменника приніс Амосову визнання і славу. Його книга «Роздуми про здоров'я» була видана гігантським тиражем - 7 мільйонів екземплярів. Микола Амосов продовжував хірургічну практику до поважного віку, свою останню операцію на серці він провів, коли йому вже минуло вісімдесят років.\nУ 2008 році за результатами опитування громадської думки Микола Амосов був визнаний другою людиною, після Ярослава Мудрого, удостоєний звання «великого українця всіх часів».\nОпубліковано Світлана Могорит о 20:24 Немає коментарів:\n6 грудня, наша країна відзначає одне із найважливіших державних свят - День Збройних Сил України.\nДата свята була обрана не випадково: після здобуття Україною Незалежності, 6 грудня 1991 року був ухвалений закон "Про Збройні Сили України". А 6 грудня 1919 року розпочався легендарний Перший Зимовий похід війська армії Української республіки.\nШановні військовослужбовці Збройних Сил України! Сердечно вітаю Вас з професійним святом. Бажаю не втрачати віри у нашу перемогу, завжди пам’ятати, що вдома на вас чекають рідні та близькі люди, які щодня підносять до Бога свої молитви за вас!\nУ цей день ми схиляємо голови у скорботі перед пам’яттю героїв, які віддали своє життя за нашу благословенну українську землю. Вічна їм слава!\nДякую за мирне небо!\nДякую за сумлінну службу!\nУ всьому світі 5 грудня відзначають День волонтера. Волонтер - це той, хто добровільно, за покликом серця, віддає свою енергію, час та ресурси. Офіційно вважається, що волонтерський рух зародився на ще початку XX століття. Після Першої світової війни, у 1920 році у Франції, був здійснений перший волонтерський проект за участю німецької і французької молоді, які добровільно відновлювали найбільш зруйновані споруди після запеклих боїв. Естафету підхопили інші країни і цей рух поширився світом.\nЗавдяки нелегкій праці волонтерів безліч людей отримує необхідну допомогу по всьому світу. Вони допомагають дітям і дорослим, піклуються про здоров'я людей і тварин, їхній комфорт і безпеку. Не кожен зможе, відкинувши свої справи і потреби, прийти на допомогу тому, хто потребує. Бути волонтером може тільки по-справжньому добра і чуйна людина.\nДо початку війни в Україні наймасовішим волонтерським проектом був чемпіонат Європи з футболу 2012 (Євро-2012), до якого залучили понад 12 тисяч волонтерів. Цього року, в зв'язку з поширенням коронавіруса, сотні людей стали волонтерами, щоб допомогти забезпечити лікарні необхідним медичним обладнанням для порятунку людей від епідемії.\nПід час Революції Гідності та російської агресії на Сході нашої держави потужний волонтерський рух став зразком єдності українського суспільства. З того часу волонтери збирають кошти та все необхідне на потреби військових.\nУ нашій бібліотеці неодноразово проходили зустрічі читачів з місцевими волонтерами - К. В. Климчук (Біла Церква. Час змін. Допомога Армії) та представниками волонтерської групи "Шалені бджілки", засновником і координатором якої є Юрій Москаленко. Їх допомога військовим на фронті безцінна. Вітаємо їх та усіх причетних до волонтерської справи з Днем волонтера та дякуємо за небайдужість і активну громадську позицію.\nОпубліковано Світлана Могорит о 06:43 Немає коментарів:\nУкраїнський журнал "Малятко" є традиційним сімейним журналом для дітей. Цього року журнал святкує свій ювілей - 60 років з дня випуску. За ці роки у редакції склались тривалі традиції щодо змістовного наповнення та оформлення журналу. У ньому безліч яскравих ілюстрацій, веселих віршів і цікавих ігрових завдань, головоломок, кросвордів. У 12 номері, який надійшов до нашої бібліотеки сьогодні, переважає новорічна тематика . Тут і віршики про зиму, і оповідання з малюнками замість деяких слів, і конкурс, у якому діти мають визначитися, яка обкладинка журналу цього року була найкращою. А ще пропонується дітям зробити саморобку - новорічну ялинку та прикрасити її на свій смак .\nЗ журналом "Малятко" ваша дитина завжди цікаво і змістовно буде проводити свій час


"Контрреволюція від зека до Зе": Фаріон закликала українців не дати Зеленському здати Україну - ВГОЛОС\n05.12.2019 | 21:41\nУкраїнці повинні не допустити здачі національних інтересів президентом України Володимиром Зеленським. Ні в питанні продажу української землі, ні в питанні війни із РФ.\nПро це в ефірі ток-шоу “Говорить ВЕЛИКИЙ Львів” заявила народний депутат України 7 скликання від ВО “Свобода” Ірина Фаріон.\n“У нашій народній пісні співається: “А ми тую червону калину підіймемо…”. А насправді калина хилиться тоді, коли суспільство хилиться усім своїм миром. Так от українці перше своє похилення голів вчинили 25 років тому, якраз у цей день, 5 грудня, коли підписали так званий Будапештський меморандум”, – зазначила політик.\nЕксдепутат наголосила, що цей меморандум був не просто папірцем, а юридичним актом, визнаним на Генеральній асамблеї ООН у 1996 році:\n“Виникає запитання: чи відбувалися спроби очільників нашої держави (бо саме вони провадять міжнародну політику) повернути Україні статус ядерної держави? Так, відбувалися – на рівні депутатського корпусу. Це робили мої побратими-свободівці. 23 липня 2014 року Маркіян Лопачак, Олексій Фурман та Ігор Сабій зареєстрували у ВРУ постанову про відновлення ядерного статусу Української держави. Уявімо собі на секунду, що тоді ВРУ поставила би це питання на розгляд через комітети, а тоді воно зайшло би до сесійної зали. Чи готова була ВРУ в той час це зробити? Ясно, що ні. Тоді опозиції було всього 170 осіб. Але нам вдалося зробити Майдан і викинути Януковича за межі країни. Саме на порозі такого сценарію ми перебуваємо зараз”.\nІрина Фаріон повідомила, що задля недопущення голосування за законопроект про ринок землі у другому читанні створено Національний штаб захисту рідної землі. А в неділю, 8 грудня, перед зустріччю у нормандському форматі, відбудеться масовий вихід людей на акцію протесту у Києві.\n“Суспільство має показати, що саме український народ є носієм влади. А не блазень. Ми не сприймаємо цієї контрреволюції від зека до Зе, бо це насправді триває процес здачі українських інтересів у найжорсткіший спосіб. Тоді вулиця зупинила Януковича у його підписуванні угод з РФ. І зараз суспільство має максимально це робити”, – закликала політик.\n“Проблема нашого суспільства полягає в тому, що воно часом нагадує бенгальський вогонь, який різко запалився і різко згас. Побудова Української держави – це не три місяці відстояти на Майдані, це не спринтерський біг. І, власне, тепер ми маємо показати всьому світові, що те, що відбулося в 2014 році, – це тільки початок Революції Гідності. Серйозно Майдан творили романтики, а плоди його зібрали негідники. І тепер тим негідникам ми маємо показати місце, приурочивши це оцій події-поразці, 25-річчю підписання Будапештського меморандуму”, – додала Ірина Фаріон.\nТеги:Говорить Великий Львів Зеленський нормандський формат ринок землі Свобода Фаріон


Бджільництво посідало важливе місце в господарстві населення України з давніх-давен. Це засвідчує широке використання меду і в календарній та родинній обрядовості українців, слов'ян загалом, а також виготовлених з нього напоїв. Доказом цього є і той факт, що майже впродовж усього Середньовіччя селяни сплачували данину медом і воском.\nБджільництво на теренах України пройшло кілька стадій розвитку. На думку В. Скуратівського, відомого українського знавця цього заняття, можна виділити шість таких етапів еволюції: початковий, або дикий, хаотичний, бортницький, або стійловий, одомашнений (пасічницький), раціональний та рамково-вуликовий.\nДва перші етапи розвитку бджільництва охоплювали найвіддаленіші періоди історії людства. Основна суть кожного полягала в тому, що в лісі в дуплах дерев жителі виявляли диких бджіл, яких звідти викурювали, а щільники з медом вирізали, знищуючи, фактично, і всю бджолину сім'ю. В добу Київської держави на деревах з дикими бджолами вже робили позначки, що засвідчували їх приналежність тому чи іншому господареві як власнику. Тоді ж для нових бджолиних роїв почали видовбувати у стовбурах дерев штучні дупла. Це була наступна стадія розвитку цього допоміжного у селянському господарстві заняття, становлення, власне, бортництва. Приблизно з XIV ст. українські селяни вже виготовляли для бджіл спеціальні колоди ("дуплянки", "колоди", "вулики"), які піднімали на дерева і тут їх закріплювали. Відтак ці колоди почали розміщувати на вирубаних у лісі галявинах — так виникло пасічництво. Згодом колоди розміщували вже безпосередньо біля садиб або в самих садибах, зокрема в садках. У тих місцевостях України, де було мало лісу, вулики виготовляли із соломи, очерету та верби, подекуди ще обмазуючи їх глиною, що відображено у народній термінології, зокрема в традиційних назвах відповідних пристосувань — солом'яники, очеретяні вулики, вулики-мазанки. В 1814 р. геніальний чернігівець Петро Прокопович сконструював перший у світовій практиці рамковий вулик з віддільною дошкою (сіткою). Цей винахід українського бджоляра став згодом справжньою революцією у світовому пасічництві.\nУже наприкінці XIX ст. турбота пасічника про бджіл розпочиналася з традиційного розташування вуликів у садках або в гаях, але передовсім у затишному місці. Пасіки обов'язково обгороджували невисоким тином, а вулики розміщували тут на відстані 2—2,5 м один від одного. Крім того, вулики повертали льотками до сходу сонця. Поблизу або біля садиби на підвищених місцях пасічники зводили ще погреби, куди ставили вулики на зимівлю.\nРанньою весною, на свято Теплого Олексія (30 березня), а якщо було холодно, то на свято Благовіщення (7 квітня), вулики з бджолами виставляли на пасіку в садку. Навесні бджіл підгодовували з коритця патокою, розведеною водою. У квітні-травні, коли зацвітали сади, бджіл вивозили в ліс чи в поле. Коли з вулика вилітав молодий рій бджіл, то його намагалися затримати за допомогою криків, шуму, гамору. В тому випадку, коли такий рій сідав на дерево, його оприскували водою, щоб бджоли не могли літати. Після цього спочатку матку, а потім і весь рій поселяли у заздалегідь приготовлений порожній вулик, куди бджоли наносили собі корм на зиму. Медовий взяток бджоли брали з цвітіння різноманітних дерев, трав і квітів, але найголовнішим був взяток їхнього меду зі цвіту пізньої гречки.\nВибирали мед із вулика двічі на рік — у серпні та вересні, але в деяких регіонах України його вперше брали ще до 20 липня. Необхідними приладами українського пасічника в цьому випадку були сітка для захисту обличчя, "курушка" для підкурування бджіл і різець для відрізування щільників. Вирізані щільники з медом переносили в "медові бані" — у спеціальні приміщення, де над широким коритом вміщували сито, через яке мед стікав із сотів. Після цього соти перетоплювали, а виготовлений з них віск ще гарячим закладали у спеціальний прес — воскобійню. З розповсюдженням у другій половині XIX ст. рамкових вуликів мед із щільників почали викачувати за допомогою спеціального приладу — медокачки.


Типи шкіри і догляд за нею » Діагноз\nІснують такі основні типи шкіри: суха шкіра, нормальна, жирна і комбінована. Шкіра може бути також чутливої, вугруватої або в'янучої. Відомо також поняття «стан шкіри». Це - її сьогохвилинне стан, залежне від фізичного та емоційного стану людини, а також від впливу на нього навколишнього середовища. Для різних типів шкіри потрібні різні види догляду. Розглянемо детальніше типи шкіри і догляд за нею.\nШкіра сухої і чутливої типів\nСуха шкіра - рожево-червонуватого кольору, без жирного блиску. У неї тонкий роговий шар і непомітні пори. З-за млявої активності сальних залоз вона схильна до пересихання і лущення. Такого типу шкіра болісно реагує на різкі скачки температури, на перенасиченість її кремами або часту їх заміну. Якщо ж при цьому вона реагує на препарат почервонінням і висипанням, то її називають «чутливою шкірою».\nШкіра цього типу дуже тонка і ніжна, тому краще відязикатися від мила і жорсткої води. Замість цього рекомендується використовувати вранці дистильовану або бутильовану воду, а ввечері - косметичне молочко. Для цього слід нанести трохи молочка на обличчя, м'яко втерти в шкіру, а потім змити її теплою водою.\nОскільки суха шкіра дуже ніжна, то застосовувати спиртовмісні тоніки протипоказано. Спирт зневоднює організм, суха шкіра пересихає і починає лущитися. У цьому випадку рекомендується використовувати тоніки без змісту спирту і балончики-спреї з термальною водою.\nДенний крем повинен бути легкої текстури, але при цьому містити багато вітамінів, поживних речовин і вологи. Крім того, до його складу мають входити світлофільтри для захисту шкіри від ультрафіолету. Нічний ж крем повинен бути багатий жирами. Якщо шкіра надмірно пересушити, то спочатку на неї можна нанести легкий гідрогель. Рекомендується віддати перевагу креми з керамідами, які істотно затримують вологу.\nДля додаткового догляду можна використовувати кремоподібні маски і гоммаж. На суху шкіру обличчя сприятливо впливають і косметичні ампули з висококонцентрованими біоактивними речовинами, наприклад, препарати з гіалуронової кислотою, що сприяють відновленню збезводненої шкіри.\nЧутлива шкіра реагує на зовнішні фактори і косметичні препарати миттєвим почервонінням, лущенням і свербежем. Але при правильному догляді за нею подібних неприємностей можна уникнути.\nОскільки чутлива шкіра дуже тонка, щоденне умивання теплою (а ще краще - джерельною водою зробить на нього благотворний вплив. Увечері краще вмиватися очищаючим молочком, яке пом'якшить шкіру, очистить її і зніме накопичилася за день роздратування.\nПісля очищення шкіри вранці і ввечері протирайте обличчя безалкогольним тоніком або нанесіть на нього термальну воду з балончика-спрею.\nБагато косметичні фірми розробляють і випускають спеціальну лінію для заспокоєння чутливої шкіри обличчя. Ці засоби не викликають алергії, оскільки не містять ароматизаторів. До їх складу входять лише заспокійливі добавки і поживні речовини м'якого дії у вигляді легких масел.\nШкіра нормального типу\nТака шкіра - гладка і пружна. Вона чиста і свіжа, рівного здорового кольору, без червоних плям, лущення і запалених ділянок. Догляд за нею зводиться до мінімуму, для цього достатньо регулярно підтримувати її здоров'я та еластичність.\nЯк доглядати за нормальною шкірою\nЗасоби очищення і тонізації не повинні пересушувати шкіру. Тому для вмивання краще застосовувати нейтральні пінки і безалкогольні тоніки. Іноді допустимо використовувати і дитяче мило, так як нормальна шкіра здатна швидко відновити свої захисні функції.\nКрем не повинен бути занадто жирним. Тут дуже доречні креми і гелі з соком алое. Вони швидко зволожує і пом'якшать шкіру. Потім зверху потрібно нанести вологозахисні засіб з ультрафіолетовим фільтром для захисту шкіри від висихання і жорстких сонячних променів.\nШкіра жирного та комбінованого типу\nХарактерними ознаками шкіри жирного типу є великі пори, жирний блиск, схильність до вугрів і прищів. Для шкіри комбінованого типу характерні ті ж самі ознаки, але тільки в так званій T-зоні (лоб-ніс, підборіддя). При цьому на щоках і скронях шкіра звичайно залишається нормальною або сухий.\nЯк доглядати за комбінованою і жирною шкірою обличчя\nЦей пункт є найважливішим при догляді за шкірою обличчя такого типу. З-за млявої активності сальних залоз, шкіра покривається пилом і брудом, пори забиваються жиром, провокується запалення, і в результаті виникають прищі. Для ефективного догляду за такою шкірою потрібні кошти глибокого очищення. При цьому бажано використовувати спонж або спеціальну щіточку.\nДля знежирення особи протріть його безалкогольним тоніком, після чого тоніком зі спиртом обробіть запалені місця. Використовуйте засоби, що містять саліцилову кислоту і оксид цинку. Їх спільна дія знежирить шкіру і звузить пори.\nДля цього краще всього застосовувати легкий крем або емульсію-гідрогель, що містять спеціальні протизапальні добавки. В їх складі немає ні жирів, ні масел, вони забезпечують шкіру вологою, знімають подразнення і оптимально підходять для жирної шкіри. А в боротьбі з прищами вам допоможе витяжка-екстракт чайного дерева.\nДо додаткових засобів догляду за жирною шкірою особи слід віднести пілінг і маску-плівку. Вони видаляють верхній ороговілий шар шкіри, глибоко очищають її, розчиняють надлишковий шкірний жир, надають шкірі здоровий і свіжий вигляд.\nДо якого б типу не належала шкіра вашого обличчя, ви зможете зберегти її здоровою і красивою при правильному догляді.\nДогляд за жирною шкірою обличчя, як позбавитися від жирної шкіри Краса і Здоров'я Догляд за жирною і комбінованою шкірою обличчя Хвороби Прищі на лобі - як з ними боротися? Краса і Здоров'я Як позбутися прищів в домашніх умовах? Краса і Здоров'я Догляд за шкірою після пілінгу Краса і Здоров'я Неправильне умивання Краса і Здоров'я


Заміна замків в металевих дверей може знадобитися в силу різних причин. Основний, звичайно, є незадовільне функціонування замку, яким виріб було укомплектовано на виробництві, або Вас перестала влаштовувати ступінь його надійності. Так само може статися така неприємність, як втрата останнього ключа, а зробити запасні Ви завчасно не встигли.\nІ навіть якщо вдалося потрапити в житло без особливого збитку для вхідних дверей, для виготовлення дубліката попросту вже немає зразка.\nДля того, щоб змінити замок в сталевих дверей, краще звернутися за допомогою в організацію, що займається вирішенням подібних питань. Якщо хтось з успіхом виробляв колись подібну\nв дерев’яних дверях це не гарантує позитивного результату в даному випадку. Далеко не кожен володіє всіма необхідними знаннями та слюсарними навичками, потрібно мати інформацію про розташування ребер жорсткості, міжосьовій відстані, товщині полотна, розмірах посадочних місць для замків. Наші фахівці проходили навчання в Європі, так що за якість робіт Ви можете бути спокійні.\nЩе один з доводів на користь проведення такого заходу саме нам це вибір нового замку і гарантія того, що він довго і надійно прослужить у Вас.\nДійсно, якщо поміняти замок в залізних дверей на новий, з яким через пару місяців виникнуть проблеми, то заради чого затівати тоді весь цей процес? І з кого питати, якщо Ви щось неправильно зробите при самостійній? Адже сучасні охоронні системи, до яких відносяться і замки це досить складні механізми, що вимагають участі фахівця, починаючи з вибору моделі, що підходить для Вашої двері, і закінчуючи налаштуванням його роботи після того, як він буде замінений.\nДоверяте тільки професіоналам.\nКахель для ванної Як клеїти плінтус


Що таке крижма і як її правильно вибрати\nГлавная » СТАТЬИ » Що таке крижма і як її правильно вибрати\n28 декабря 2015 в 00:01:04\nБільшість батьків намагаються похрестити дитину протягом сорока днів після народження. До проведення таїнства малюка намагаються якомога менше показувати незнайомим людям. Вважається, що після таїнства до дитини приставляється янгол-охоронець, що оберігає її.\nСам обряд проходить в церкві, хоча можливі і винятки, а обов’язковими атрибутами є хрестик та крижма, в яку малюка закутують після занурення в купель. За традицією, крижму купує хрещена мати. Якою має бути крижма та що вона означає? Роз'яснення дасть наш оптовий дитячий інтернет-магазин Bubnilka.\nКрижма символізує безгріховність і чистоту, саме тому найчастіше її виготовляють із білого кольору. Раніше крижмою могла слугувати пелюшка, рушник або просто шматок тканини. Сьогодні ж можна купити крижму на будь-який смак. Виробники пропонують варіанти різного розміру, для теплої і холодної пори року, з вишивкою та різними декоративними елементами.\nЯкщо вас чекає хрещення зовсім маленької дитини, до трьох місяців, можна сміливо купувати крижму розмірами 75 на 75 сантиметрів. Для малюків старше трьох місяців радимо взяти крижму більшого розміру, 100 на 100 сантиметрів. Для немовлят, яким не виповнилося і півтора місяці, зручно буде взяти крижму з капюшоном.\nХорошим символом буде крижма, виготовлена самостійно. Для цього потрібно зовсім мало часу і елементарні навички шиття і вишивання. Спочатку оберіть тканину. Вона повинна бути натуральною (байкова, льняна або бавовняна), приємна до тіла та добре вбирати вологу.\nВи можете самостійно прикрасити крижму рюшами, стрічками чи вишивкою. До речі, декоративні елементи можуть бути блакитними, якщо ви хрестите хлопчика, чи рожевими – якщо дівчинку. Символічною буде вишивка на крижмі, раніше хрещена мама самостійно вишивала різні візерунки-обереги на крижмі, ім’я чи ініціали похресника.\nЯкщо ж не хочете прикрашати крижму, можете акуратно її скласти і перев’язати блакитною чи рожевою стрічкою.\nПісля обряду хрещення крижму не перуть, її кладуть окремо від інших речей і дістають у випадках, коли малюк захворів. Дитину вкривають на деякий час крижмою. Існує думка, що вона має цілющу силу і малюк обов’язково видужає. Для зберігання можна пошити чи придбати спеціальний бавовняний чохол для крижми.\n← Як правильно вибирати дитячі джинси | Яким повинен бути гардероб дівчинки 3-6 років →


Смартфони Android One отримають Android 5.0 вже в наступному місяці - FREE✅CENTRE\n/ FreeCentre.com.ua / Новости техники / Смартфони Android One отримають Android 5.0 вже в наступному місяці...\nСмартфони Android One отримають Android 5.0 вже в наступному місяці\nПару місяців тому «Пошуковий гігант» Google спільно з індійськими виробниками представили доступні смартфони, що працюють на платформі Android One, яка не містить ніяких сторонніх надбудов і надає по-справжньому «чистий» Android.\nЦе дозволяє компанії Google максимально швидко випускати оновлення для всіх пристроїв проекту Android One. На даний момент смартфони та планшети лінійки Nexus вже оновлюються до Android 5.0 Lollipop, реліз найактуальнішою версії прошивки для апаратів Android One не змусить себе чекати.\nГенеральний директор компанії Spice Mobility заявив, що смартфон Dream Uno, працюючий на Android One, отримає оновлення до Lollipop в січні 2015 року. Інші джерела стверджують, що поширення поновлення для Android One почнеться вже в середині грудня.\nУ зв'язку з тим, що смартфони проекту «Android One» мають подібні технічні характеристики, очікується, що Google випустить оновлення для всіх апаратів одночасно.\nÐ ¢ Ñ Ð³Ð¸: Android 5.0, Android One\nMHL: 4K-відео можна буде транслювати по USB Type... Asus анонсувала оновлення Android 5.0 для Nexus 7


Новини КраїниБагато вихідних подарують українцям навесні: відпустка чекає всіх - Новини Країни\nВеликі свята стали приводом, щоб Кабмін підкоригував календарний графік в Україні\n10 січня уряд винесло розпорядження про робочі дні в 2019 році. Чиновники вирішили зробити кілька дат вихідними, щоб продовжити святковий дозвілля українців.\nТравень не став винятком. Згідно з рішенням Кабміну, відпочивати жителі країни почнуть ще з квітня. У новому році Великдень випадає на 28 квітня (неділя). Наступного понеділка традиційно вважається вихідним.\nА вже в середу настане 1 травня – День солідарності трудящих. Це свято також здавна вважається вихідним. Між “червоними” датами календаря сиротливо затесався Середа 30 квітня. Його міністри теж вирішили додати до вихідних.\nЯкщо роботодавці погодяться з рекомендаціями уряду, українці отримають затяжні вихідні на цілих п’ять днів – з 27 квітня по 1 травня. Ситуацію затьмарює лише майбутня відпрацювання. Відпочивши 30 квітня, трудящим доведеться виконувати свої обов’язки в суботу, 11 травня.\nУ проміжку жителів України очікує яке інше свято. А разом з ним і одиночний вихідний. День перемоги (9 травня) в цьому році випадає на середу. Тому громадяни зможуть додатково відпочити посеред робочого тижня.\nЩе одним календарним святом в травні є Трійця. Однак вона випадає на неділю і не подарує православним християнам ще один вихідний. Наступного понеділка вважається робочим.


Фахівці служби зайнятості давали поради батькам як допомогти дитині у виборі професії | Менська районна філія Чернігівського обласного центру зайнятості\nФахівці служби зайнятості давали поради батькам як допомогти дитині у виборі професії\n10.04.2017 — Менський РЦЗ\nНе нав’язувати дитині те, чого батьки колись хотіли, але не досягли. Пам’ятати, що у дитини є свої власні плани та мрії, з якими потрібно і варто рахуватися. Не варто також змушувати нащадків йти шляхом батьків, навіть якщо у родині усі до сьомого коліна були вчителями чи лікарями.\nНе тиснути на дитину, якщо вважаєте її вибір майбутньої професії невдалим. Краще допомогти розібратися, чи справді дитина розуміє, чим буде займатися в майбутньому. Адже нерідко, обираючи професію, дитина керується стереотипами, прикладами кумирів тощо.\nЯкщо дитина і досі чітко не знає, ким хоче бути необхідно допомогти їй виявити те, до чого у неї найбільше лежить душа, «гуманітарій» вона чи «технар», творча особистість чи прагматик. Не зможуть батьки визначити самотужки – пропонуємо скористатися послугами спеціаліста з профорієнтації центру зайнятості.\nНе треба боятися, якщо вибір вашої дитини припаде на непрестижну, непопулярну чи неінтелігентну професію. Якщо, наприклад, син марить автомобілями, то, можливо, краще дозволити йому здобути фах автослюсаря чи автомеханіка. Адже, коли людина займається улюбленою справою, вона завжди досягає успіху.\nНеобхідно пам’ятати, що обирати майбутню професію потрібно не під час подання документів у вузи і навіть не протягом останнього шкільного року. Починати треба ще з 7-8 класів. Тоді до закінчення школи дитина вже чітко визначиться, ким хоче стати.\nНарешті, не варто забувати про те, що вибір, який належить зробити дитині, все ж не є остаточним. Зрештою, завжди можна поміняти місце навчання або кваліфікацію. Хто знає, які спеціальності через деякий час «кануть в лету», а які, навпаки, стануть престижними та вигідними. Особисті уподобання людини не раз змінюються протягом життя – нічого страшного в цьому немає.\n« З 1 квітня зростає мінімальний розмір допомоги по безробіттю\nДО СЛУЖБИ ЗАЙНЯТОСТІ ЗАВІТАЛИ ШКОЛЯРІ »


Рецепти випічки – млинців та оладок, хліба та тортів, тістечок та печива\nГарбузовий пиріг з кукурудзяним борошном\n18.09.2016 Залиште коментар\nІснує маса страв, приготованих з гарбуза в сирому, запеченому, вареному видах – супи, каші, пудинги. Страви з гарбуза корисні тим, що цей овоч містить майже всі вітаміни, також в його склад входять всілякі мінеральні речовини, що забезпечує масу корисних властивостей.\nКонверт з куркою та овочами\n22.02.2016 Залиште коментар\nСмачна, ситна і майже дієтична страва, правда трішки доведеться повозитися. Випічка “Конверт” прекрасно підходить для сніданку, наприклад, з кавою, дитині в школу для швидкого перекусу або в дорогу. За своєю філософською 🙂 суттю рецепт “Конверт” чимось схожий на пиріжок, особливо в нашому випадку, оскільки будемо його робити з використанням дріжжового тіста, хоча можна і з листкового тіста.\nПіца нашвидкуруч з дріжджового тіста\n16.11.2015 Залиште коментар\nМи називаємо це піцою. Але італійці б, напевно, сказали, що ми помиляємося. В принципі, дійсно, це – відкритий пиріг з дріжджового тіста з грибами, ковбасою, перцем і сиром і т. д. Але красивіше і привабливіше називати цей пиріг піцою. Мої домашні із задоволенням їдять піцу, виготовлену по моєму власному рецепту. Начинку я беру різну. Тобто, те, що є в холодильнику. Цього […]\nПиріжки з швидкого тіста\n08.09.2015 Залиште коментар\nРецепт швидкого тіста я знайшла на YuoTube в Академии Кулинарии. Спочатку я робила з нього тільки булочки. Але одного разу захотілося чоловіку смажених пиріжків. А я з донькою була у селі і пиріжки смажити було нікому. Рецепт я згадала лише один, його й продиктувала чоловіку. І він сам вперше замісив дріжджове тісто і насмажив пиріжків з картоплею. Досвід виявився вдалим. […]\nПодовий або череневий хліб\nЧереневий хліб , так названий із-за особливостей випікання. На відміну від формового хліба, який випікається виключно у формі для випічки, череневий хліб випікали на підлозі печі інакше іменованому як “под” або “черінь “. Черінь – нижня площина, дно печі, де горять дрова — місце для випікання хліба і варіння страв. [Ганна:] Ти краще позашпаровуй та черінь добре вирівняй, бо горшки перевертаються, […]\nРецепт для випічки домашнього білого хліба в духовці. Цей рецепт я запозичила з сервісної книжки для хлібопічки – спробувала, вийшло смачно.\nЯблучний пиріг “Шарлотка”\n07.07.2015 Залиште коментар\nІнгредієнти: 1 ст. цукру 3 яйця 1 ст. молока (кефіру) 70 р. маргарину або вершкового масла 3 ст. борошна 1 ч.л. соди 1/3 ч.л. лимонної кислоти 3-4 яблука