Для людського суспільства театр є традиційним видом мистецтва. Він вже не одне тисячоліття багатопланово впливає на особистість: пояснює світ, створює емоційні імпульси до різного роду діяльності, виконує величезну виховну роль, піднімаючи різні філософські питання, і тим самим сприяє формуванню якостей, необхідних для життя в умовах того чи іншого суспільства.\nПротягом століть функції театру не мінялися, але в різні епохи на певні з них робилися акценти. Театр, будучи інститутом соціального спілкування, завжди впливав на суспільно-організаційні процеси, зазвичай представляючи при цьому інтереси провідного класу.\nХоча театр і боровся проти всякого роду бюрократичні або ідейних обмежень, завжди існували різного роду регулюючі інститути, що направляють культурне життя, щось заохочують, щось обмежують, а часто і пригнічують.\nЯкщо зазирнути вглиб століть, то можна знайти багато свідчень того, що держава і церква з одного боку підтримували театральне мистецтво, а з іншого забороняли ті напрямки, які не відповідали їх ідеології. Пізніше ці функції все більше стали перехоплюватися ринком.\nІмущих частина населення не рідко чинила тиск на театрального художника. Один з яскравих прикладів цього - відмова Московського Художнього театру на початку XX століття від наміру бути загальнодоступною.\n«Прибутковий« касовий »і цільової« масовий »глядач виявилися практично розділені на два виразних потоку і щоб забезпечити виживання театру за рахунок припливу перше треба було обмежити приплив другого і відповідним чином будувати репертуар».\nУ цих умовах виникає важка дилема між свободою творчості і залежністю від комерційного успіху. Добре відомо, що на ринку процвітаючими можуть виявитися творці далеко не кращої продукції, яка припала до смаку широкій публіці. Так ринок, звільняючи від якої б то не було ідеологічної диктатури, ставить мистецтво у найсильнішу залежність від комерційного попиту.\nРадянський режим міг створити всі умови для творчості художника, заохочуючи його морально і матеріально. Але міг і навпаки позбавити можливості працювати, піддати гонінням, репресувати.\nУ сьогоднішній Росії підприємець, менеджер виступає провідником між художником і публікою. Він диктує умови творчості. Від шкали його цінностей, як художніх, так і матеріальних залежить якість і доля, створюваної художньої продукції.\nНинішній художник ж, придбавши свободу, поставлений у вкрай важкі умови. Його творчість має не тільки володіти художніми достоїнствами, воно ще має бути конкурентноздатною.\nУ такій ситуації вивчення соціальних проблем театру набуло особливої актуальності. Приватні розділи соціологічного вивчення театру - соціологія драми, соціологія актора, соціологія глядача, соціально-економічні проблеми театрального мистецтва синтезуються в дослідженні соціальних функцій театру як соціокультурного інституту.\nВід того як буде розвиватися театр, певною мірою залежить майбутнє інших мистецтв, а як наслідок, майбутнє нашого суспільства в цілому.\nУ Росії саме поняття «театр як соціальний інститут» на мій погляд не втратило своєї актуальності, тому я і вибрала цю тему для своєї курсової роботи. Але сьогодні театр переживає важкий момент у своїй історії. Існує безліч думок, що сьогодні ми спостерігаємо захід сонця російського психологічного театру, народженого в кінці позаминулого століття. Я з цим не згодна.\nБезумовно, що телебачення, кіно, шоу-бізнес, які рентабельніше і більш популярні у масового глядача сьогодні серйозно потіснили театр, а може і зовсім виштовхнули його на узбіччя дороги. І для того, щоб театр знову став на ноги, виконуючи всі свої соціальні функції, він потребує як державної, так і в суспільній підтримці. Питання тільки в тому, коли театр дочекається цієї підтримки? Коли держава і сучасне суспільство зверне увагу на «свято усіх мистецтв» (І. Гете)?\nАле театри вже навчаються самостійно жити в ринку, з труднощами, але вони виживають. А раз театр існує, то він впливає на сьогоднішнє суспільство, тому що тільки театр, а не телебачення, кінематограф або шоу-бізнес залишається хранителем цінностей. Я маю на увазі справжній театр, театр, який несе відповідальність за своє мистецтво.\n1.1 Соціальна значущість театру\nЯкий сьогодні соціальний адресу театру? Як визначити його соціально-естетичні функції? Які роль і місце театру в системі художнього виховання і формування особистості?\nВажливо зазначити, що театр сьогодні різний. Ряд театрів орієнтований на вишукану елітарну аудиторію, на підготовленого глядача, здатного оцінити експерементальні рішення і екстравагантні нововведення. Є театри, які прагнуть до неодмінного успіху у масового глядача. У сьогоднішнього людини є вибір соціально-культурної поведінки, а у сьогоднішнього глядача є вибір театру.\nМожна розглядати різноманіття театрів, як оновлення і прогрес в театральному житті, можна і як руйнування сформованих театральних традицій.\nЗа законом часу художньо-цінні твори з роками не втрачають своєї значущості, продовжуючи залишатися об'єктами естетичної насолоди і даючи грунт для произростания нових талантів. Незначні ж або зовсім бездарні йдуть в лету, не залишивши після себе нічого, навіть за умови, що мали колись комерційний успіх або миттєвий успіх у публіки.\nАле що може залишити після себе спектакль? Він не може подорожчати, як полотна художників з часом, його не побачать майбутні покоління в тому самому вигляді, який він сьогодні. Як відіб'ється в часі колись створене унікальне художній твір?\nСпецифіка психологічної атмосфери театру, енергетичний обмін актора і глядача, масовість сприйняття і безпосередня спонтанність реакції публіки дає підстави стверджувати, що театр впливає на громадську думку і взагалі пов'язаний з життям суспільства більш інших видів мистецтв.\nУ театрі особистість оволодіває системою ролей, засвоює соціальні стереотипи і усвідомлює суспільний сенс своїх дій. Театр - засіб соціальної орієнтації, тому що саме емоційно-творчий характер сприйняття, допомагає глядачеві використовувати отриману театральну інформацію в арсеналі життєвого досвіду. Людина отримує наочний урок того, як можна і як не можна висловлювати свої почуття, як треба поводитися в тій чи іншій ситуації. Так за допомогою ототожнення себе з героєм, глядач ставить себе в порівняння з носієм соціальних норм, у нього з'являється стимул наблизитися до морального ідеалу. Через відчуття вільного вибору, естетичну насолоду і творчу активність глядач дає свою оцінку безлічі варіантів людської поведінки.\n«Поєднуючи в собі і використовуючи можливості кількох мистецтв, театр апелює до всього обсягу людських емоцій, переживань, афектів, до всієї сукупності людських почуттів і здібностей. Він вимагає від «третього учасника спектаклю» - глядача (К. С. Станіславський) співучасті і високого рівня розвитку уяви. Характерний для театру високий обсяг уваги і вибірковості, відсутність жорсткої організації сприйняття і примусової точки зору обумовлюють здатність його до актуалізації творчих потенцій особистості глядача ».\nКонцентрація сенсу в драмі гранична, і відповідно, глядач отримує концентрований життєвий досвід, переживаючи за один вечір ряд людських життів. При цьому зберігається форма безпосереднього життєвого події, адже все, що відбувається в театрі наочно, конкретно і розгортається прямо на очах у глядача.\nАле це життя знаходиться у сфері «театральної реальності», вона злегка відсунута, відокремлена від публіки, в ній немає дрібниць і випадковостей буденного життя, вона подається крупним планом, все це і перетворює спектакль на різновид «соціального експерименту». У підсумку глядач усвідомлює те, що не завжди може усвідомити в реальному житті. Таким чином, театр моделює суспільна поведінка глядача і виступає в якості нормативного зразка спілкування.\nПри цьому театр не настільки «тіранічен» (хоча може впливати і впливає на публіку навіть поза театром) як інші види масової комунікації, живе і творче спілкування в театрі звільняє публіку від рамок загальноприйнятих стандартів.\nК.С. Станіславський казав про те, що глядач, що прийшов з театру, повинен бачити мир і майбутнє глибше, ніж до відвідування театру.\nТеатр, що допомагає побачити світ і майбутнє глибше, існував, існує, і хочеться вірити, буде існувати поки існує людство.\nТепер можна відповісти на питання, поставлені на початку цієї глави. У чому ж соціальна значимість сценічного мистецтва? У чому цінність вистав минулих років, ніколи нами не бачених? Що залишать після себе сьогоднішні?\nУспадкована нами від попередніх поколінь база моральних цінностей, багато в чому формувалася під впливом театру минулих років. Театр нинішній визначає не тільки наше сьогоднішнє світогляд.\n1.2 Соціальні функції театру\nК.С. Станіславський казав: «У момент творчості слова - від поета, підтекст - від артиста. Якщо б було інакше, глядач не прагнув би в театр, щоб подивитися актора, а сидів би вдома і читав п'єсу ». Значить, в театрі народжується підтекст. «Театр вміє говорити про те, для чого ще не народилися потрібні слова і поняття і немає образотворчих засобів в інших видах мистецтва. Це «специфічне буття» пізнавальної функції в сфері театру в якійсь мірі свідомо, а то й несвідомо має на увазі глядач, оцінюючи різні функції театру ».\nДійсно, театр - найкраща школа життя, тому що він виступає в якості джерела інформації про світ, про життя, що дає привід для роботи думки. Викликати роздуми про сенс людського існування, про глибини людської душі - благородна і необхідна мета мистецтва взагалі, і в тому числі мистецтва театру. Таким чином одна з найважливіших функцій театру - це пізнавальна функція. Завдяки їй здійснюється передача соціального досвіду від одного покоління до іншого, від одних країн і народів до інших. Тому так важливо прилучення до театру юного глядача. «Але що ж відбувається з людиною в сімнадцять років? Взагалі-то ніби нічого істотного, і разом з тим це чи не самий цікавий і важливий вік у нашому житті, бо десь близько сімнадцяти років хлопчик зустрічається з чоловіком, а дівчинка - з жінкою. Якби ми були птахами, в цю пору нас виставили б з рідного гнізда, але, оскільки ми не птахи, а люди, нас можуть послати вчитися до театральної школи ».\nУ цій «театральній школі» люди навчаються до старості, приміряючи на себе безліч ролей вони не тільки отримують інформацію про ті чи інші життєві проблеми, а й вчаться думати. Народний артист СРСР К.К. Ірд писав: «Коли я думаю про театр майбутнього, мені перш за все хочеться бачити його мудрим театром слова, який вчить людство відчувати насолоду від самої людяної і радісною діяльності - мислення».\nПоряд з пізнавальною функцією сценічного мистецтва правомірно існує і ряд інших (естетична, розважальна, комунікативна, соціалізується, компенсаторна, ігрова, нормативна та багато інших), театр поліфункціонален, тому і займає таке важливе місце в житті суспільства.\nРозглянемо деякі з перерахованих вище функцій театру.\nФункція розваги включає в себе орієнтацію на незвичайність постановки, зустріч з улюбленими акторами, яскраве видовище постановки (музика, світло, декорації, костюми). Ця функція тісно переплітається з функцією комунікативної. Театр, видовище виросли з народного свята, обряду, яскравими моментами якого була активність всіх його учасників і колективність дійства. Так, в землеробських святах видовище поєднувалося з дією. Учасники того чи іншого обряду - цього стихійного фольклорного театру - були одночасно і дійовими особами. Характерна й інша сторона традиційних фольклорних свят: колективність переживання, почуття, дії. Звідси можна припустити, що саме ці традиційні фольклорні риси - потреба в емоційному спілкуванні всіх користувачів - повинні позначитися в оцінці сьогоднішнього театру.\nЗ усіх видів мистецтв саме театр як мистецтво, колективне за своєю природою, в найбільш наочній формі імітує міжособистісні контакти, як мистецтво, в значно більшою мірою, ніж будь-яке інше, залучає людей до співпереживання і співробітництва, дає людині можливість якимось чином злитися з іншою особистістю, встановити з нею більш глибокі, більш тісні і різноманітні відносини. Так комунікативна функція театру відповідає за підтримання цілісності суспільства. Саме ця функція дозволяє суспільству ставитися до театру як до особливої соціальної цінності, необхідної якщо не окремому індивіду, то суспільству в цілому.\nСпівпадаючи в деяких відносинах з компенсаторної й розважальної функціями театру, ігрова функція впливає на багато сторін соціальної регуляції.\n«Виходячи з розуміння гри, як вільної творчості, Ф. Шіллер зводив до неї естетичну діяльність. А відомий голландський культуролог Й. Хейзинг вбачав у грі найбільш істотне прояв людської сутності. Гра вимагає відокремлення учасників від повсякденного життя, від виробничої діяльності, від нормативної соціального середовища ».\nПриймаючи правила гри, глядач відволікається від насущних життєвих проблем і отримує компенсацію за нереалізовані прагнення в соціально значимої діяльності. Гра як розвага виконує важливу функцію зниження рівня психологічної напруженості, що виникає в силу соціального чи політичного протистояння різних сил і партій. Цим можна пояснити той факт, що у кожному суспільстві блазні і блазні, клоуни та витівники користувалися попитом.\nСоциализирующая функція театру пов'язана з модою і престижем споживання театральної продукції. Переглянути модну постановку, «сходити» на відомого актора - завжди мало, продовжує мати і сьогодні статусне значення.\nТут згадано лише частина соціальних функцій театру. Всі ці, а так само безліч не названих мною функцій знаходяться в постійній взаємодії і доповнюють один одного.\nМ.М. Корнієнко пише у своїй статті про функціонування театру: «Сучасний театр прагне до різноманітності. Різноманітність, функціональна варіативність театру щодо норм і художніх стандартів товариства з неминучістю ведуть до дифузності, взаємопроникнення його соціальних функцій, типів і стилів його «поведінки». Саме по собі велика кількість театральних ідей, смислів, форм, стилів «поведінки», цілей, оцінок, орієнтацій театру забезпечує розвиток і оновлення художньої культури за рахунок нової комбінації її структурних елементів ».\n1.3 Соціальна роль актора.\nАктор, взаємодіючи з партнерами на сцені, використовує той же арсенал засобів, якими володіє людство для встановлення безпосередньої соціальної комунікації, перш за все це мова і жест. Спілкування на сцені нічим не відрізняється від безпосередньої взаємодії в житті, хіба що підвищена емоційна забарвлення інтонації та жесту збільшує ефективність комунікації. Мистецтво актора - це мистецтво життєвого спілкування.\nЦе дозволяє говорити про соціальне сприйнятті створеного актором образу, який сприймається нами як соціальна істота, як конкретна людина в реальному вигляді актора. Якщо художнє сприйняття ролі визначається її ідейним змістом, виконавською майстерністю актора і всієї цілісної структурою вистави, то соціальне обумовлене тими уявленнями про людину, які досить стійко існують в кожному суспільстві.\n«Існує чимала кількість свідоцтв (наприклад, численні листи глядачів в редакції і безпосередньо до акторів), що переконують, що для значної частини глядачів актор виступає аж ніяк не як художник, а саме як носій соціальних цінностей. Важливо підкреслити, що не індивідуальність артиста сама по собі, а саме її глядацьке визнання, саме зорове «співучасть» у процесі становлення акторської популярності кристалізує потреби та схильності, які в іншому випадку могли залишитися неясними, неявними. Саме в такому сенсі слід розуміти процес задоволення актором глядацьких потреб. Таке розуміння дозволяє сформулювати «соціологічний сенс» взаємодії актора з публікою, перефразовуючи відомий афоризм: скажи мені, хто твій улюблений актор, і я скажу тобі, хто ти ».\nПри цьому слід пам'ятати, що актор - насамперед творець, художник, що відносно глядачів до нього повинно виявлятися і ставлення до мистецтва в цілому, і навпаки, його вплив на глядачів завжди є їх долучення до мистецтва, в цьому - його головна задача.\nВідносини між актором і глядачем складаються свідомо й несвідомо, вони наповнюються конкретним соціальним змістом, в них враження всього життя людини невідривно від вражень, отриманих від зіграної артистом ролі. Масове подання про актора у свідомості глядача складається на певний «образ», в ній особистість і художник складають один «цілісний образ актора». Таким чином, роль чи сукупність ролей, зіграних актором, і людські якості самого артиста зливаються у свідомості глядачів в особливу, наполовину умовну, наполовину реальну постать.\nЦей образ актора - образ ідеальний, у ньому завжди є щось не властиве акторської особистості, що йде від його ролей, від персонажів. Але для публіки він виступає як реальність, в якій особистість актора і те, що не властиво їй нероздільні. «Навіть коли у глядача є можливість побачити артиста не в ролі, а в якості самого себе, то і в такому випадку не художнього взаємодії актора з публікою воно завжди опосередковано роллю - соціальною роллю актора».\nАктор, стаючи кумиром у публіки, стає власником величезної сили навіювання, сили впливу на масову свідомість. Під впливом його таланту формуються суспільні ідеали, висміюються вади суспільства, оголюються моральні і соціальні проблеми.\nТак, «цілісний образ актора» впливає на сприйняття того чи іншого художнього образу, але при цьому різноманітність ролей, що граються актором на театральній сцені і дозволяють виявити всю широту його творчих можливостей, зумовить різноманітність уявлень, рухливість установок і множинність очікувань публіки.\nВивчення театрального репертуару - це вивчення театру, глядача і соціального контексту театрального життя, це так само один з підходів до комплексного дослідження проблеми «театр у духовному житті суспільства». З усіх показників театрального процесу, саме репертуар найбільш повно розкриває панораму ідейно-художнього клімату, взаємодії театру і глядача.\nРепертуар театрів країни - це відображення її культури, ідеології та економіки, репертуар ж конкретного театру відображає ідейно-художню позицію колективу, його творче обличчя.\n«Включаючи в репертуар ту чи іншу п'єсу, завжди треба твердо знати, заради чого вона береться, що театр хоче сказати глядачам вибраним ним твором».\nРепертуарна політика сьогоднішніх театрів дуже різноманітна. Часто в боротьбі за масового глядача і комерційний успіх в репертуарі театрів виявляються низько-мистецькі та відверто вульгарні п'єси, які тим не менш затребувані публікою. Взагалі-то це явище не нове. У 1973 році в статті О.М. Алексєєва і В.М. Дмитрівського наводиться зауваження головного режисера Тартуського театру «Ванемуйне» Каарела Ірда: «Критика безперечно помиляється, коли думає, що п'єси користуються успіхом у глядачів саме тому, що вони погані і слабкі. Просто в них міститься щось таке, що хвилює глядачів, і, незважаючи на досить посередній рівень цих творів, глядачі все ж таки приходять до театру дивитися їх. Що приваблює широку публіку в цих п'єсах, що її хвилює в них - це, по-моєму, і має в першу чергу зацікавити наших теоретиків театру і літератури, стати об'єктом аналізу і вивчення ».\nСьогодні, в період театральних реформ, вивчення репертуару театрів країни - одна з головних проблем соціології театрального мистецтва. З одного боку театри ніяк не захищені матеріально і їм нічого не залишається, як тільки йти на поводі у публіки, з іншого ж на театрі продовжує лежати відповідальність і за виховання художнього смаку глядачів, і за освіту, і за створення моральних ідеалів і формування соціальних норм поведінки.\n«Проте, дуже часто як театр, так і глядач йдуть по шляху, який« протоптати і легше ». Наприклад, театру легше варіювати багаторазово освітлені проблеми, ніж художньо розкривати народжені реальною дійсністю життєві конфлікти і суперечності. Театру простіше «підлаштовуватися» під невибагливого глядача, ніж вести його за собою, піднімати його естетичну культуру і смак. Глядачеві ж часом простіше йти за цим «підкласти» під нього театром, дивитися те, що ставлять. У результаті часто-густо відбувається зниження взаємної вимогливості. Театр все охочіше і частіше звертається до п'єс не першого сорту, які не відкривають глядачеві що-небудь нове, а, навпаки, пропонують йому щось стандартно-загальнодоступне, звичне, очікуване. Глядач же все охочіше і частіше піддається «чарівності» легковажності, мало того, - вимагає її. Так об'єктивно відбувається відмова від установок театру і глядача на хорошу п'єсу, на високі ідейно-художні нормативи. Глядач і театр разом прокладають дорогу «комерційної драматургії» ».\nВ умовах моральної кризи 1990-х років, коли різко змінювалися орієнтири і цінності, переглядалися ідеали і соціальні ролі, театр змоделював героя сцени, який представляв собою сконцентрований вираз пострадянської людини відчуває на собі всі процеси соціального перерозподілу. У театрі відбилися всі зміни ідеологічного, соціально-психологічного та економічного стану. Адже так само як театр впливає на духовне життя суспільства, так і сам він залежить від нього.\nБагато драматурги, режисери, керівники театрів прийшли в розгубленість. «Театри - храми», «театри - вдома» опинилися в ідейно-художньому та організаційну кризу. Цілісність труп репертуарних театрів опинилася під загрозою. Вільна конкуренція та широкі підприємницькі можливості породили розвиток різного роду антреприз.\n«У 1990-х роках в умовах скасування цензури, афіша на кілька сезонів заповнилася так званої« викривальної чорнухою »- п'єсами, які претендують на серйозне соціальне утримання, але частіше за все не виходили за межі поверхневої агітки. Вже до другої половини 1990-х років репертуар такого типу досяг максимального ступеня насичення, інтерес до нього ослаб, тим більше що політичні дискусії закономірно перемістилися на мітинги, збори, партійно-урядові форуми ».\nГлядацький інтерес до театру в середині 1990-х років впав, але в самому театрі активізувалися творчі процеси. Театр шукав нових установок, що формуються в суспільстві. Як наслідок, з середини 1990-х років знову активізується театральне життя, відроджується інтерес населення до театру. Це підтверджується кількісним зростанням театрів у 1996-2000 роках.\nКількісне зростання театрів в ці роки обумовлений нарешті усталеною відносною стабілізацією мистецького ринку, підвищенням якості попиту і пропозиції на сценічні видовища. Зростаючі можливості театрального пропозиції розширюють індивідуальний вибір форм дозвілля кожної нової формується субкультурою формації.\nТеатральне життя кардинально змінюється, формуються нові правила спілкування з публікою, театральні установки прямо залежать від суспільних потреб. Народжується безліч нових театрів, а й безліч вмирає, що обумовлено жорсткими організаційно-економічними обставинами. Ці обставини і змушують шукати нові художні, організаційні, фінансові форми.\nУ 1990-ті роки активно розвивається студійне рух, відкривається безліч малих сцен і філій. Їх успіх у публіки сприяє різноманітності комунікативних зв'язків як з новою аудиторією, так і зі «старою» публікою.\nАдміністратор займає в трупі лідируючі позиції, без його організаторського таланту, здатності приймати нетрадиційні організаційні рішення, вловлювати спрямованість інтересів публіки, життєдіяльність театру стає неможливою.\nВ.Н. Дмитрієвський представив лідируючу частина репертуару цього періоду - 10 найбільш популярних назв в російській афіші, ранжируваних по середній кількості глядачів на одній виставі.\nНазва та автор\nПігмаліон Б. Шоу\nЛіс О. Островський\nРевізор М. Гоголь\nМожна відразу зауважити, що публіка не задоволена сучасною драматургією, вона орієнтована на повноцінний літературно-мистецький репертуар, переважно класику. У той же час представницька частина публіки тяжіє до західного театрального шлягеру. Театри ж прагнуть орієнтуватися на різні масиви публіки, різних художніх установок і рівнів.\nПри опорі на класику спостерігається відхід від сучасної російської п'єси і вірність вже «випробуваним» багаторічним прокатом комерційним зразкам.\nКласика вийшла в лідери репертуару, тому що формувалася в ході багатовікового відбору та витримала перевірку часом. Постановка ж сучасної вітчизняної п'єси - це ризик для театру. Але наслідки такої театральної політики можуть у підсумку виявитися втратою публіки нового покоління і розривом відносин з сучасними драматургами, які не знаходять в театрі можливостей для своєї творчої реалізації.\nЗ іншого боку, якщо сучасні російські п'єси і потрапляють у поточний репертуар, то вже на початковій стадії прокату відсіваються глядачем, яка відмовляється їх дивитися.\nМоже бути відсутність «героя» в сучасній драматургії, може бути не закінчене формування нової ціннісної ієрархії зумовило ці тенденції, але стає ясно, що сьогодні класика, як втім і завжди, виконує важливу роль, допомагаючи осмислити сьогоднішні реалії життя, формуючи у глядача потреба самооцінки . Таким чином високе мистецтво допомагає побачити себе в широкому контексті нових ідеалів, і сформувати уявлення про нові соціальні і духовні цінності.\n«Установки театру і публіки на класику свідчать про їх спільне тяжінні до ядра культури, до збереження і розвитку духовного життя». (1)\nІ все-таки не можна недооцінювати значення сучасної п'єси. В. Немирович-Данченко писав: «У своїй повсякденній виробничої роботи наш театр повинен головним чином спиратися на сучасну п'єсу. Це не означає, звичайно, що з репертуару театру може зникнути спадщина класичної драматургії. Але базою, фундаментом, на якому виникає тісний зв'язок театру з глядачем, буде, зрозуміло сучасна п'єса ». (2)\nДійсно, сучасні п'єси Чехова і Горького свого часу зробили Московський Художній театр прогрессивнейших театром Росії кінця 19 - початку 20 століття. Висловлювання В. Немировича-Данченка залишається актуальним і сьогодні, адже саме живий зв'язок театру з сучасністю забезпечує театру живий зв'язок із глядачем.\n2.1 Взаємодія театру і публіки\nЯкщо репертуар - це обличчя театру, то склад його аудиторії та глядацькі переваги - своєрідне відображення цієї особи. Дивлячись в аудиторію, театр може побачити себе (так само як глядач у театрі знаходить себе).\nПри досить широкому обсязі субкультур, що існують у сучасному російському свідомості і що вміщають в себе абсолютно різні типи менталітетів, важливо точно визначати на яку саме публіку орієнтований той чи інший театр. Адже в сучасних умовах перехідної культурної ситуації досить значна частина населення виявилася витиснута із культурного середовища та обумовлені ним норм. При розриві колишніх соціальних зв'язків і втрати орієнтації в нових життєвих ситуаціях прогресують психологічні стреси і, як, наслідок тяжіння до соціально негативних форм поведінки. Театр же може вирішувати цю проблему, протиставляючи цим конфліктам, свою систему установок і образів. Він може створювати у свідомості глядачів позитивні норми поведінки і уявлення про ідеал.\n«Спілкування глядача і театру в сучасних умовах визначається такий духовно-практичною діяльністю, в якій реалізується цілий комплекс духовних потреб людини, і перш за все потреба в мистецтві. Ця потреба вимагає філософськи-соціологічного тлумачення і розкриття, в ході яких театр може бути зрозумілий як специфічний вид мистецтва, і, разом з тим, як особливий соціальний інститут, який виступає засобом задоволення різноманітних людських запитів і прагнень. У силу того, що в спілкуванні глядача з театром реалізується цілий набір потреб сучасної людини, задовольняються різноманітні запити і устремління особистості, особистісний характер спілкування театру з глядачем багато в чому визначається художньої потребою суспільства в цілому; ця потреба тісно пов'язана з соціальними функціями мистецтва. Театр моделює суспільство і, запрошуючи глядача до співпереживання, формує в його свідомості певні ідеї, інтереси, потреби, художні критерії, смак, життєві орієнтації. У театрі слід бачити свого роду образну модель життєдіяльності, яка збагачує особистісний досвід людини, розширюючи його межі, формуючи певні ціннісно-нормативні орієнтації. Важлива властивість театру полягає в тому, що, відповідаючи на потребу естетичного осягнення світу, він відтворює навколишню людини реальну дійсність як об'єктивно існуючі, розташовані в просторі картини життя, тому характер самого впливу, виробленого театральною виставою, передбачає і навіть сприяє поширенню цих уявлень на навколишні людини явища і ставлення до них ».\nРізноманіття театрів сьогодні може задовольнити потреби практично будь-якої інтелектуальної і соціального прошарку суспільства. Такий театральний жанр, як мюзикл поєднав у собі «високу» та «низьку» культуру, відбив відтінки громадських настроїв різних соціальних верств, об'єднав багато елементів сучасної театральності і при цьому актуалізував класику, зробивши її популярною в широкій глядацькій середовищі. Це тільки один з процесів залучення непідготовленого глядача до театрального мистецтва. Важливу роль в цьому відіграють і засоби масової інформації.\nВ останні роки інтерес до театру став підвищуватися, відповідно підвищується і значимість театру як соціально-культурного інституту. Але здійснення властивих йому функцій, їх реалізація істотним чином координується кожним окремо взятим театром, його ідейно-художньої спрямованістю і його можливостями. Як вже говорилося, є театри орієнтовані на елітарного глядача, тобто з орієнтацією на масового. Мені здається, що в ідеалі театр повинен намагатися виконувати обидві задачі: піднімати аудиторію на наступний щабель художнього розвитку і долучати нову аудиторію до театру.\nПідготовлені глядачі багато в чому визначають загальне оцінне ставлення масової аудиторії до конкретної постановці і театру в цілому. Якщо ж їх кількість зменшується, то, відповідно, зменшується і громадський інтерес до театру. Це позначається на процесі й масштабах відтворення аудиторії театру, і, відповідно, зменшується загальний обсяг потенційної аудиторії. Протистояти цьому процесу можуть тільки загальні підвищення художнього рівня вистав.\n«Саме в подальшому розвитку театрального мистецтва, у збагаченні та оволодінні новими засобами художньої виразності, у творчому пошуку та експерименті нам бачиться генеральний напрямок вдосконалення системи взаємовідносин театрів зі своєю аудиторією".\nТеатр, незважаючи на всі фінансові труднощі, повинен пам'ятати про свою відповідальність перед глядачем. Майбутнє, безумовно, за економічно стабільними театральними організаціями, іншим просто буде не вижити в сучасних умовах ринкової економіки, але утриматися на плаву, зберігши при цьому «особа» театру, повинен допомогти професійний менеджер, адміністратор, але не відвертий курс театру або якогось проекту на масовий «ширвжиток», на всеїдність (аж до еротики і відвертого епатажу). Звичайно, про все вище сказане можна говорити тільки в контексті державної підтримки, відсутність якої обіцяє театральній справі в Росії сумні перспективи.\nКонкуренція, різноманіття антрепризних проектів, активне продюсування (запрошення з боку акторів, режисерів, художників) в репертуарних театрах дозволяють сподіватися, що глядацький попит буде стимулюватися високої художньої, естетичної та ідейної характеристикою постановок.\nАле художність і загальнодоступність - речі важко сумісні. Тому, коли мова йде про залучення до театру (в театр високохудожньої та естетичної спрямованості) публіки, не можна забувати про підтримку самої здатності наших людей прийти в театр і придбати квиток.\nТеатр повинен не тільки вивчати, формувати, залучати публіку, він повинен постійно усвідомлювати силу навіювання, притаманну йому, як жодному іншому виду мистецтва, і відповідно до цього піклуватися про інтелектуальному і моральному розвитку своєї аудиторії, адже від того, якою вона буде завтра, залежить майбутнє самого театру.\n«Глядач - не тільки соціологічне умова і економічна основа існування театру, він одночасно, як це відзначали всі великі реформатори театру, є рівноправний співтворець вистави. Саме в просторі «силових ліній» глядацької аудиторії, в залежності від її художнього потенціалу отримує театр той заряд життєвої енергії, який дає йому імпульс і напрям розвитку свого мистецтва. Це значення глядача особливо виразно усвідомлюється в переломні для театру роки ».\nСьогодні для театру настав «час змін», настав так же час звернутися до глядача. Відмовившись йти по шляху найменшого опору, важливо зрозуміти необхідність ставити собі за мету не скороминущий комерційний успіх, а формування постійної аудиторії, сталого контингенту підготовлених глядачів.\n«Необхідність для театру постійної аудиторії розуміли ще автори« Постанови та правил внутрішнього управління императорскою театральної дирекції », затверджених у травні 1825 року. Вони вказували, що для стабілізації доходів театру потрібно «привчити публіку до постійного відвідування видовищ», домогтися щоб театр став для неї необхідністю »».\nЗвичайно, не тільки заради підвищення доходів, у сьогоднішніх умовах вони залежать і від багатьох інших факторів, швидше турботою про майбутнє театру, викликана необхідність формування постійної публіки. Вона, володіючи досвідом спілкування з театром, розвиненим художнім смаком, є прискорювачем розвитку театральної культури всієї аудиторії, формує громадську думку про театр і його виставах серед нових і потенційних глядачів.\n3. Форми творчого існування\n3.1 Репертуарний театр\nНа парламентських слуханнях на тему «Про законодавче забезпечення театральної діяльності в Російській Федерації», що відбулися 14 жовтня 1997 року, А.А. Калягін, голова Спілки театральних діячів Російської Федерації, художній керівник Московського театру «Et cetera», почав свою промову «Закон про театр і виконавських мистецтвах - веління часу» монологом Шекспіра, зверненого до англійської королеви з п'єси Бернарда Шоу «Солодка леді сонетів». Актуальність монологу в контексті обговорюваної теми була бессомненно: «Ваша Величносте, я звертаюся до Вас з покірною проханням: накажіть виділити з державних доходів кошти на створення театру, де я міг би ставити ті мої п'єси, які не бере жоден театральний ділок, добре знаючи , що йому набагато вигідніше ставити погані речі, ніж хороші. Церква відмовилася від театрального мистецтва, перестала заохочувати його і таким чином воно, це мистецтво, потрапило в руки жебраків акторів, жадібних ділків, які піклуються не про славу Вашого королівства, а лише про свою кишеню. І тепер Вашій Величності слід відновити колишню гідність театру і його високе призначення ».\nПісля восьми з половиною років «покірна прохання» звучить все так само актуально і Союз театральних діячів не втомлюється нагадувати законодавцям про те, що слід «відновити колишню гідність театру і його високе призначення», забезпечивши театр державною підтримкою, інакше існування одного з найбільших завоювань російського театру XX століття - режисерський репертуарний театр може опинитися під загрозою.\n«У Росії завжди були талановиті артисти-гастролери, були приватні антрепризи, нарешті, імператорські театри з окремими іменами - Щепкіна, Коротигіна, Мочалова, Савіної тощо, - яких ми пам'ятаємо до цих пір. Але та висота, якої досяг російський театр пов'язана зі створенням художнього загальнодоступного театру, «загальнодоступність» якого підтримували Морозов, Мамонтов і сам Станіславський, розтратила все своє майно. Саме ця підтримка дала можливість домагатися «правди почуттів у запропонованих обставинах», за термінами значно перевищує сьогоднішні, до недавнього часу обов'язкові нормативи випуску вистав. Його знамениті «не вірю» були матеріально забезпечені. У результаті були вироблені принцип і метод роботи драматичного актора - була створена система Станіславського. Тільки з часу створення художнього театру і його школи в Росії стали працювати повсюдно репертуарні театри з планомірно готуються репертуаром і постійної трупою, поповнюється з професійних шкіл ».\nЯкщо школи дають розуміння професії, то виховання артиста удосконалюється в театрі, саме в стаціонарному, де збережені традиції. А спираючись на традиції та збагачуючи їх, можна виховати яскраву індивідуальність. Репертуарний театр забезпечує Росії світову першість. І російська театральна школа - найсильніша в світі, в ній глибше, ніж де або вивчається основний предмет - елементи системи, допоміжні предмети - пластика, танці, спів, техніка мови. Збереження професійних шкіл і репертуарних театрів, де таланти будуть мати можливість розвиватися - це збереження культурних цінностей України.\n«З втратою репертуарного театру ми ставимо під удар традиції системи Станіславського. Але втрата традицій репертуарного театру - це ще не втрата всієї театральної культури, а ось втрата школи загрожує цю культуру втратити ».\nСтаціонарний репертуарний театр-дім потіснено сьогодні новими життєздатними і мобільними театральними моделями. Стрімко розвиваються антреприза, приватні театри, театри-студії, саме вони сьогодні виходять в авангард культурного процесу. Те, що антреприза може стати шедевром театрального мистецтва, доводять роботи Стуруа, Някрошюса, Доннеллана.\nМені здається, що різноманітність форм творчого існування, тільки збагатить театр і сприймає його людини, надавши йому реальну свободу вибору безлічі різних систем соціального і культурного поведінки. Законодавчо кожна з цих форм має бути захищена, тоді кожен творчий колектив зможе вибрати потрібну йому модель. Не так уже й важливо під який вивіскою буде театр в який прийде глядач, набагато важливіше, щоб цей театр задовольняв культурні потреби людини.\nСерйозні перетворення, що відбулися в політичній і економічній сферах російського суспільства, не могли не позначитися на сфері культури. Важливою особливістю існування її інститутів зараз є функціонування в умовах розвитку ринкових відносин. Твори культури стають предметом купівлі-продажу, а існування її творців пов'язано з попитом на їхню продукцію на ринку.\nУ нових умовах змінилися і театр, і глядач. Сьогодні культурні потреби відійшли на другий план, більшість населення стурбоване проблемою виживання, переважають домашні або пасивні форми проведення вільного часу. Подолання існуючих нині гострих протиріч в духовному житті країни вимагає мобілізації всіх внутрішніх сил суспільства, максимального використання самих різних факторів, що впливають на розвиток особистості. Одним з найсильніших у цьому ряді є мистецтво. Але сьогодні спілкування з театральним мистецтвом стає більш поверхневим, ніж у радянську епоху, слабшає його розвиває і посилюється розважально-релаксаційна роль. Якщо раніше театр був лідером громадської думки, то сьогодні для публіки першорядне значення має театр як місце відпочинку.\nДо початку перебудови існували тільки державні стаціонарні театри, суворо визначалися репертуар, кількість прем'єр, спектаклів для дітей, за творами класиків російської літератури і т.д. В даний час існують не тільки державні, а й приватні театри. З'явилася «нова» форма організації театральної справи - антреприза. Театр знаходиться на самоокупності, дотації з бюджету не покривають навіть витрат на заробітну плату. Працівники театру отримали більшу свободу творчості і самовираження, але втратили почуття стабільності, впевненості в завтрашньому дні.\nДля того щоб міг реалізуватися весь потенціал театрального мистецтва, необхідно забезпечити відповідні умови для поширення і освоєння театральної продукції, яка має сприяти підвищенню якості дозвілля населення. Для вдосконалення діяльності інституту театру істотну роль відіграють соціологічні дослідження.\nДослідження в галузі театрального мистецтва мали місце в Росії вже в XIX столітті, після революції 1917 року вони стали більш систематичними. У 20-ті роки регулярні дослідження театру стали проводитися в театрі РРФСР під керівництвом В. Мейерхольда і в Театрі юного глядача в Ленінграді. З середини 20-х років вивченням глядачів стали займатися науково дослідні установи та організації. Відмінною рисою перших досліджень театру була їхня практична спрямованість на вивчення глядацького сприйняття вистави.\nПісля довгої перерви вивчення функціонування театру відродилося в період суспільного відлиги кінця 50-х років. На цьому етапі розвитку соціології театру акцент ставиться на вивчення взаємовідносин театру і публіки.\nУ 70-і роки функціонування театру розглядалася в контексті відбуваються соціальних процесів.\nУ сформованих умовах переходу сучасного російського суспільства до ринкових відносин, у світлі зміни соціальної ролі театру в житті суспільства, зміни типів взаємодії театру з іншими соціальними інститутами - політичними, економічними, освітніми, культурними і набуття нею нових соціальних функцій в умовах становлення соціальних відносин нового типу , вивчення соціокультурного інституту театру набуває особливої важливості. Театр, що виконує ряд важливих соціальних функцій потребує суспільної та державної підтримки, в ухваленні закону про театр, у формуванні нової системи найму акторів і в розробці соціальної політики, що стосується всіх учасників взаємодії «театр - глядач».\n1. Аналітичний вісник № 4. Театр в сучасній Росії (стан і перспективи. М., 1998.\n2. Соціологічні дослідження театральної культури села. Академія наук СРСР. Уральський науковий центр. Свердловськ, 1978.\n3. Театр. Оглядова інформ. Вип. I. - Соціологічні дослідження театрального мистецтва. М., 1983. С. 159.\n4. Алексєєв О.М., Дмитрієвський В.М. Театр і глядач. Проблеми соціології театрального мистецтва. М., 1973.\n5. Бентлі Е. Життя драми. М., Айріс Прес, 2004.\n6. Дадамян Г.Г. Соціально-економічні проблеми театрального мистецтва. М., СОТ, 1982.\n7. Дмитрієвський В.М. Основи соціології театру: Історія, теорія, практика. М., ГІТІС, 2004.\n8. Єрасов Б.С. Соціальна культурологія, ч. 1. М., Аспект Пресс, 1994.\n9. Зілов М. Натхнення і розрахунок. Організація творчої роботи в драматичному театрі. М., СОТ, 1976.\n10. Ірд К.К. Роздуми про театр. Л., Мистецтво, 1973.\n11. Корнієнко М.М. Соціальні функції мистецтва і його видів. Функціонування театру в оцінці глядачів і експертів. М., Наука, 1980.\n12. Немирович-Данченко Вл. І. Театральне спадщину. Т. 1. М., 1952.\n13. Станіславський К.С. Собр. соч., Т. 3. М., Мистецтво, 1955.\n14. Суворова Г.Д. Театр і художня культура. Театр як соціальна цінність. М


У Світловодську відбувся чемпіонат області з кросового бігу — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nУ Світловодську відбувся чемпіонат області з кросового бігу\nОпубліковано Четвер, 10 жовтня 2013, 10:26 . в Спорт\nЗ метою популяризації кросового бігу серед дітей та вшанування пам’яті тренера Віктора Куяна, 5-6 жовтня відбувся чемпіонат області з легкоатлетичного кросу серед дітей 1999 р.н. і молодших.\nДані змагання проводилися з 1993 року, а в цьому році вони стали ювілейними 20-ми. Завдяки бажанню та організаційній роботі дружини Віктора – Натальї Куян, місцем проведення традиційно стало місто Світловодськ, а саме парк імені Т.Г.Шевченка.\nВшанувати пам'ять тренера та позмагатись приїхали близько 100 юних кросменів з Кременчука, Онуфріївки, Кіровограда та Світловодська. За програмою змагались з бігу на дистанції: 60м, 300м, 600м, 1000м.\n60м (дівчата): Настя Яковська – 8.5с (ДЮСШ «Спартак»м. Кіровоград, тренер Олена Тесленко);\n300м (дівчата): Настя Яковська – 48.2с (ДЮСШ «Спартак» м. Кіровоград, тренер Олена Тесленко);\n600м (дівчата): Яна Замуренко – 2хв. 14с. (СДЮШОР-2 м. Кіровоград, тренер Наталья Абраменко);\n1000м (дівчата): Яна Саласенко – 4хв. 24с. (СДЮШОР-2 м. Кіровоград, тренер Наталья Абраменко);\n60м (юнаки): Іван Богаченко – 8.0с (ДЮСШ «Спартак»м. Кіровоград, тренер Дмитро Капінус);\n300м (юнаки): Едуард Чубаров – 46.6с (ДЮСШ «Спартак»м. Кіровоград, тренер Дмитро Капінус);\n600м (юнаки): Дмитро Дишко – 2хв 03.3с (ДЮСШ «Спартак»м. Кіровоград, тренер Дмитро Капінус);\n1000м (юнаки): Артем Добрянський – 3хв 44.6с (ДЮСШ м. Кременчук)\nПереможці та призери змагань були нагороджені медалями та грамотами від центру військово-патріотичного виховання (директор Анатолій Сіромаха), а також подарунками від вихованців Віктора Куяна.\nКіровоградський борець привіз «срібло» з міжнародного турніру\nВ Олександрії складатимуть кубік Рубіка на швидкість


Зелений чай при вагітності, чи можна пити зелений чай з молоком під час вагітності - missfit.com.ua\nГоловна / Вагітність і пологи / Зелений чай при вагітності\nЗелений чай при вагітності пити можна, але в обмеженій кількості. Як відомо, в ньому, а також в чорному чайному напої та напої на основі кави, міститься кофеїн. Цим обумовлена рекомендація помірного споживання будь-яким з нас зеленого чаю, не кажучи вже про майбутніх мам. 200 мг кофеїну на добу - більше, ніж достатньо майбутній мамі.\nПотрібно розуміти, що кофеїн міститься не тільки в чорному, зеленому чаї, каві, але і в шоколаді, охолоджувальному енергетичному «разносоле», звичайно ж, в кока-колі. З цієї причини - порада: знайте міру! Не хочете вважати максимальну дозу - обмежте себе однією - двома чашками зеленого чайного напою в день, точно не прогадаєте! Ви отримаєте хороший заряд бадьорості і наситите організм антиоксидантами, причому натуральними. Ними багатий зелений чай! Антиоксиданти допомагають організму зберігати в нормі тиск і роботу серця. Кожна майбутня мама розуміє значення достатньої кількості кальцію в її організмі, так от зелений чай дуже корисний для кісткової системи і зубів, а також робить позитивний вплив на імунітет.\nІ все ж, чи можна вагітним пити зелений чай, що про це думають вчені? Деякі дослідження дали вельми неприємний результат. Виявляється, чай заважає засвоюватися фолієвої кислоти - важливого мікроелемента, недолік в організмі якого дуже небезпечний для майбутнього дитини, особливо на ранній стадії вагітності. Недостатній вміст фолієвої кислоти в організмі жінки, яка чекає дитину, може призвести до появи на світ малюка з важкими вродженими патологіями розвитку. Але чітких лікарських заборон щодо чайного напою на сьогоднішній день немає, тому, знаючи міру, ви можете насолоджуватися цим напоєм.\nЗелений чай прекрасно втамовує спрагу. Його можна пити з ложечкою меду протягом дня між прийомами їжі. Але пам'ятайте, що запивати чаєм їжу не рекомендується. Чому? Відповідь проста - він ускладнює процес засвоєння організмом заліза з продуктів. Зелений чай з молоком при вагітності теж може бути корисний. Додавайте його в гаряче молоко і насолоджуйтеся. Можна приправити все це ложечкою запашного меду, але врахуйте, що при цьому чай повинен бути не дуже гарячим. Мед в окропі перетворюється на отруту. Молоко корисно в будь-якому випадку, адже воно є додатковим джерелом кальцію. Чай з молоком є більш поживним напоєм, ніж просто чай, тому, щоб не переїдати, можна замінити один з «перекусів» ось таким цілющим напоєм. Але не захоплюйтеся, правильне харчування ніхто не відміняв. Щоб бути впевненою в правильності свого раціону - порадьтеся з лікарем і прислухайтеся до організму.\nПовторимо, що зелений чай під час вагітності не є забороненим напоєм, він урізноманітнює раціон майбутньої мами. При цьому важливо пам'ятати, що він не замінить споживання звичайної води, яка також дуже важлива. Чай можна і потрібно пити, але за один раз не більше двох склянок. Зелений чай при вагітності пити можна, пам'ятаючи про те, що його п'ють за сорок хвилин до їжі і не раніше, ніж через сорок хвилин після. Не розбавляйте прийняту їжу питвом, нехай процес травлення почнеться при виробленню шлункового соку. Це один із способів профілактики здуття живота і вже доведено, що при такому режимі прийому їжі і пиття вітаміни і мікроелементи краще засвоюються.\nЗелений чай-чудовий! М'ята, лимон, мед, молоко, імбир можуть увійти в рецепт його приготування, але перш, ніж експериментувати, завжди обговорюйте ваш раціон з доктором. Адже ви майбутня мама! Всього вам доброго.


Студенти КУП НАНУ відвідали підшефний дитячий будинок «Колиска дитячої надії» - Київський університет права\nСтуденти КУП НАНУ відвідали підшефний дитячий будинок «Колиска дитячої надії»\nЗа дорученням ректора КУП НАНУ, професора, Заслуженого юриста України, Юрія Бошицького, 03 червня 2011 року представники студентського самоврядування КУП НАН України, в рамках благодійної акції «Передай тепло своєї руки маленькій дитині», відвідали підшефний дитячий будинок «Колиска дитячої надії».\nОсновною метою поїздки було правове виховання дітей, спрямоване на розвиток особистостей з достатнім рівнем правової вихованості. Під час зустрічі з вихованцями дитячого будинку, окрім передачі іграшок, книжок, одягу, студенти провели дуже цікаву, і, що дуже важливо – пізнавальну бесіду щодо знання прав дитини. Адже, одним із аспектів всебічного розвитку особистості є висока правова культура. Залучення дітей до правової культури збагачує їх духовне життя. Водночас, знання ними своїх прав і обов'язків розширює можливості їх реалізації, зокрема, й у власних інтересах. Правове виховання зміцнює життєву позицію, підвищує громадянську активність.\nВідповідно до вікової категорії вихованців дитячого будинку, майбутніми юристами було розроблено тематичний буклет «МОЇ ПРАВА» з використанням фотографій попередньої зустрічі вихованців «Колиски дитячої надії» зі студентами КУП НАНУ.\nПроведений захід засвідчив, що майбутні юристи, мають змогу не тільки розвиватися у науково-освітньому та культурному планах, а й активно реалізовувати свої духовні цінності та переконання.\nМи повинні створити світ, сприятливий для дітей, світ у якому кожна дитина почуватиметься захищеною, де її думка буде поважатися, де немає місця насильству, світ, який би дав змогу виховати здорове, щасливе, досконале покоління. Оскільки, сьогоднішні діти – завтрашні громадяни, то їх захист і розвиток є передумовою майбутнього розвитку людства.\nНа завершення зустрічі, Галина Левківська, проректор з гуманітарної освіти і виховної роботи КУП НАНУ, від імені Юрія Ладиславовича та членів ректорату передала адміністрації дитячого будинку благодійний грошовий внесок; студенти передали вихованцям будинку іграшки, книжки від волонтерів студентської родини КУП НАНУ, а найголовніше – тепло своїх рук маленьким дітям.


Використання ROAS для вимірювання результатів реклами - WebSetNet\nВикористання ROAS для вимірювання результатів реклами\nГрудня 3, 2016 billy24 Без коментарів\nМоніторинг того, як ваші рекламні кампанії безпосередньо впливають на прибутковість або дохід вашої компанії, можуть допомогти вам приймати кращі маркетингові рішення, зменшувати витрати на рекламу та покращувати свій бізнес.\nХоча ви можете вибрати один з кількох ключових показників ефективності, щоб визначити, які рекламні інвестиції найбільше допоможуть вашій компанії, повернення витрат на рекламу (ROAS) може бути одним з найкращих способів порівняти рекламну тактику, коли ваша мета - отримати прямий прибуток або дохід\nЩо таке ROAS?\nROAS прагне визначити співвідношення доларів, вкладених у певну рекламну тактику, до прибутку або прибутку, який він виробляв.\nЧасто ROAS представлений у вигляді співвідношення, відсотка або доларової вартості.\nУявіть, що роздрібний продавець витрачає $ 1,000 на рекламну кампанію з оплатою за клік із популярною пошуковою системою. Якщо кампанія генерує прибуток у розмірі $ 10,000, між вкладеною сумою та повернутою сумою існує співвідношення 10: 1.\nЦя ж ROAS також може бути розрахована у відсотках. Для цього ми б поділили прибуток на витрати на рекламу і помножимо на 100.\n(10,000 / 1,000 = 10) x 100 = 1,000%\nХоча як ROAS як співвідношення, так і ROAS як відсоток є популярними способами представити ці дані, вони можуть бути важко подумати про те, коли ви починаєте порівнювати рекламну тактику. Таким чином, деякі маркетологи стверджують, що співвідношення в доларах і центах намагається зробити ROAS більш відчутним.\nЩоб отримати суму в доларах, просто вкажіть частину прибутку у співвідношенні ROAS як таку, щоб показати суму прибутку, що генерується одним доларом.\n10: 1 = $ 10\nПроте ви вирішили виразити ROAS, це може допомогти вам вирішити, які рекламні кампанії чи тактики повертають найбільш відносну прибуток або дохід.\nВиміряйте прибуток або прибуток?\nГоворячи про прибуток або дохід, ROAS може бути використана для вимірювання або одного відносно конкретної рекламної тактики. Насправді, якщо ви подивитеся на фінансові блоги або книги, ROAS часто асоціюється з доходами.\nЦе має сенс для компаній, орієнтованих на зростання доходів - можливо, тих, які намагаються захопити частку ринку або вразити потенційних інвесторів. Приватні, малі та середні підприємства, однак, можуть бути більше зацікавлені в максимізації прибутку.\nРозглянемо ці два приклади рекламної тактики.\n$ 1,000 $ 10,000 15% $ 500\n$ 1,000 $ 5,000 30% $ 500\nУявіть, що перша тактика - онлайн-купон. Це надає покупцям знижку 15 відсотків на все, що вони замовляють у певному інтернет-магазині. Для просування пропозиції купона, магазин витрачає $ 1,000 на оголошення пошукової системи PPC. Ці об’яви допомагають генерувати дохід у розмірі $ 10,000 у розмірі близько 15-відсоткової маржі, для прибутку $ 500 ($ 1,500 мінус витрати на $ 1,000 PPC).\nУ другому рядку таблиці уявіть, що магазин створив рекламну пінну кампанію на Pinterest. Продукт, що просувався, пропонувався за повною ціною, так що маржа становить близько 30 відсотків. Розширені контакти коштують $ 1,000. Тактика генерувала $ 5,000 в доходах на відсотковому рівні 30, що призвело до прибутку $ 500 після витрат на рекламу.\nЯкщо ваша компанія була занепокоєна зростанням доходів, то оголошення КПП у пошуковій системі є більш ефективним. Він генерує $ 10 ROAS у порівнянні з $ 5 ROAS для просунутого PIN-коду.\n$ 1,000 $ 10,000 $ 10\n$ 1,000 $ 5,000 $5\nЯкщо ваша компанія орієнтована на прибуток, ви розрахуєте ROAS на основі вашого прибутку після витрат на рекламу. У цьому випадку, як пошукова система PPC ad, так і промотований штифт генерують 50 відсоток ROAS.\n$ 1,000 $ 500 $ 0.50\nПам'ятайте, це було абсолютно гіпотетично. Показ оголошення про КПП у пошукових системах і просування поштової скриньки на Pinterest, ймовірно, буде зовсім іншим. Мова йде про те, щоб вирішити, чи ваш бізнес орієнтований на прибуток або дохід.\nПопередження про ROAS\nROAS допоможе вам визначити, які рекламні тактики роблять найбільше для просування ваших бізнес-цілей у певному контексті. Але ви повинні бути обережні з ROAS для пари причин.\nПо-перше, не кожне оголошення, а не кожне маркетингове зусилля призначено для безпосереднього або безпосереднього продажу. Розглянемо контент-маркетинг, який повинен залучати, залучати та утримувати клієнтів протягом відносно тривалого періоду часу. КПП оголошення на Google може працювати або на тиждень протягом місяця, але посада на вашому блозі може вплинути на клієнтів протягом п'яти років. Це не було б доречно, щоб спробувати виміряти цю посаду в блозі протягом одного тижня і порівняти його з оголошенням КПП.\nДалі, ROAS не вимірює загальний дохід або загальний прибуток. Ми повинні враховувати наявний обсяг прибутку або доходу, який виробляє тактика щодо ROAS. Ось кілька прикладів з багатоканальної роздрібної торгівлі на північному заході США\n$ 3,500 $ 80,672 $ 23.05\n$ 99 $ 24,237 $ 244.82\nОбидві ці кампанії просунули ту саму пропозицію в травні 2016, але з'явилися в різних середовищах. Друга пропозиція значною мірою виробила першу пропозицію в ROAS. Але друга пропозиція являє собою весь наявний інвентар. Рекламодавець не міг придбати ще один долар рекламного місця в цьому середовищі. $ 24,237 являє собою все, що є в наявності. Таким чином, не було б сенсу виключити тактику $ 3,500, яка генерує $ 80,672 в прибутку, просто тому, що у якоїсь іншої тактики є більш висока ROAS.\nКлючові слова:000 Прибуток ROAS прибутку Доходи Дохід ROAS ROAS ROAS


Доброчесність у законі – Юридичний вісник України\nДоброчесність у законі\nопублікував admin 13.11.2016, 10:54 1.6k переглядів 0 Голосів\nФілософсько-правові міркування щодо створення Громадської ради доброчесності та суддівську етику\nНа сайті Вищої кваліфікаційної комісії викладено об’яву про обрання Громадської ради доброчесності (далі – ГРД). Запровадження відбору кандидатів на посаду судді й, що не менш важливо, контроль за його діяльністю за допомогою морально-етичних критеріїв завжди потребував особливого інструментарію встановлення та перевірки даних.\nВерифікація ознак морально-етичного порядку схожа на «батарею» психологічних тестів, які екзаменують не лише певну особу на її придатність до конкретної роботи, а й усе суспільство чи, принаймі, його активну частину, на предмет відповідності. Дійсно йдеться про юридичну етику як професійну категорію, що має вимірюватися і кваліфікуватися в якості принципів і правил поведінки судді. Так, саме в Законі «Про судоустрій і статус суддів» зцементовано це поняття, котре пов’язане з суддівською професією. Етичні принципи, зокрема, правові закріплені також в Основному Законі України та в інших законах, що визначають обов’язок неухильного дотримання етичних норм у сфері професійної діяльності.\nПевні етичні принципи визначаються й у правилах професійної поведінки — Кодексі суддівської етики. Цей документ є досить важливим у сенсі регламентації заборон та стандартів професійної суддівської діяльності. За предметом правового регулювання етичні засади представляють не лише загальні вимоги або заборони. Йдеться про певні правила професійної діяльності на посаді судді, про вимоги щодо позасудової діяльності, а також регулювання відповідальності за порушення норм професійної етики. Доброчесність – це добро, що адресується суддівській професії, а професійна етика судді складає комплекс моральних обов’язків щодо ставлення судді до свого фаху (основні відносини) та похідні відносини (зі сторонами процесу, колегами, представниками своєї родини та членами суспільства). Вони також засвідчують моральну відповідальність та готовність виконувати свої службові обов’язки. Професійна етика включає і такі поняття, як обов’язок, відповідальність, честь, совість, гідність, справедливість, такт.\nВпровадження етичних засад у суддівське середовище обумовлює необхідність професійного забезпечення цих засад. В іншому професійному середовищі це вже відбулося. Свого часу потребу в необхідності введення посади психолога в міліцейське середовище було сприйнято з великим сподіванням на психологічне розвантаження і перезавантаження міліцейських кадрів. На жаль, у період реформ саме від психологів поліція й позбулася в першу чергу.\nТим не менше Громадська рада доброчесності – це новий орган в судовій системі. Й хоча його правовий статус досить специфічний (і недержавний, і негромадський), він відображає необхідність вибудовувати певну взаємодію держави і громадянського суспільства, а також розвивати державно-громадське партнерство на засадах взаємної відповідальності. Для цього ГРД буде інституційно забезпечувати застосування критерію «доброчесність». Висновки Громадської ради доброчесності, попри те, що за законом вони є рекомендаційними, стануть для певних осіб умовою входження у суддівський фах, а для інших – червоною карткою. Від професійності та об’єктивності цього органу залежить кар’єра судді, адже цей інститут громадянського контролю може швидко перетворитися в дамоклів меч. Саме тому персональний склад ГРД – це питання надзвичайної суспільної уваги і професійної дієздатності. Адже професійність тут є складовою того, що прийнято вважати компетентністю, вимогливістю, безкорисливістю, чесністю й сумлінністю. І ці дещо абстрактні вимоги мають свої професійні індикатори. Відчуття справедливості для будь-якої людини починається зі здатності до співвідчуття, а закінчується – готовністю допомогти, захистити іншу людину в скрутній ситуації, а для судді – прийняти правильне, правомірне рішення.\nШлях до доброчесності розпочинається в душі – бездоганного морального обліку судді, а закінчується принциповою фаховою позицією при вирішенні справи. Але головне тут – бездоганний моральний облік, відмова від розуміння фаху як «бути в долі», неприпустимість наживи, несприйняття кругової поруки в суддівському середовищі.\nНе так давно громадський рух «Чесно» опублікував результати дослідження українських суддів «Фільтруй суд: через очищення – до справедливого суду». За його даними у вищих судах працюють 43 судді-мільйонери. Всього в рамках кампанії буде проаналізована інформація про понад 7 тисяч суддів. Зараз громадські активісти презентували списки «служителів Феміди» у категоріях «Судді-мільйонери», «Латифундисти», «Бездомні» і «Судді, які відпускали негідників». Так, проаналізувавши на даний момент сукупний сімейний дохід 309 суддів вищих судів України, вони нарахували серед них 43 суддів-мільйонерів. У Вищому господарському суді таких 16, у Вищому спеціалізованому суді по розгляду цивільних і кримінальних справ – 13, у Вищому адміністративному суді – 10, по двоє мільйонерів працюють у Верховному і Конституційному судах. Їх багатства, окрім зарплати, отримані різними шляхами – спадок, подарунки, позики, надходження з-за кордону.\nАктивісти також відібрали суддів, які задекларували найбільше землі. Із вказаних 309-ти суддів 11 виявилися великими землевласниками. Рейтинг очолює суддя Конституційного суду України Віктор Кривенко, у власності сім’ї якого 17,55 гектара землі. Постає питання в сенсі доброчесності: а чи мають моральне право бути служителем Феміди багатії? Можливо в Швейцарії так, бо там проживає велика кількість мільйонерів, але не в нашій бідній країні, що лише шукає свій шлях до матеріальної незалежності та моральних чеснот. Адже благо народу – це найвищий закон. Тільки одні це мають неодмінно пам’ятати, а інші – виконувати як обов’язкову настанову.\nоглядач, спеціально для ЮВУ\nПопередня стаття Японія готує законодавчі основи для зречення імператора\nНаступна стаття Про сумісництво, нові форми навчання й приховування корупції\nопублікував Ковальський Віктор 19.01.2021, 19:12\nопублікував Ковальський Віктор 05.01.2021, 14:08\nДосягнення Року. Україна посіла 17 місце в європейському рейтингу відкритих даних.\nопублікував Ковальський Віктор 20.12.2020, 14:57\nопублікував Ковальський Віктор 20.12.2020, 13:43\nПро сумісництво, нові форми навчання й приховування корупції


Ларьок з торгівлі фруктами\nУ невеликих містах найчастіше відкривають власну справу місцеві жителі, які не хочуть працювати за мізерну зарплату, а то й зовсім не можуть знайти підходящу роботу. Незважаючи на низьку купівельну спроможність, вони заробляють на підприємницької діяльності непогані гроші. Якщо ви проживаєте в такому населеному пункті, розгляньте докладніше ідеї вигідного бізнесу в маленькому місті, зібрані в цій статті.\nВідкриття боулінг-клубу вимагає серйозних фінансових вкладень, але, як видно з практики, всі інвестиції у цей вигідний малий бізнес в маленькому місті окупаються буквально за один рік роботи. Перед тим як відкрити такий розважальний заклад, потрібно визначитися з тим, для кого воно буде розраховано – на звичайних відвідувачів або на елітних клієнтів. На думку експертів, найвигідніший варіант – боулінг клуб для відвідувачів із середнім достатком. В нашій країні цей сегмент ринку ще не перенасичений. Рівень рентабельності цього бізнесу становить 25-30%.\nЯк відкрити боулінг клуб у маленькому місті? Головна проблема, з якою можуть зіткнутися підприємці, які хочуть зайнятися такою справою – це відсутність відповідних приміщень. Щоб боулінг приносив гарний прибуток, потрібно обладнати 10 доріжок. Кожна з них займе приблизно 10-15 кв. метрів площі. Бажано, щоб боулінг клуб знаходився в центрі міста, неподалік від готелів і ресторанів, інакше вам доведеться витратити чимало грошей на рекламу.\nКомплект китайського обладнання для однієї доріжки 1,5-1,8 млн. гривень. За американське обладнання доведеться заплатити 2,3-2,4 млн. гривень. Якщо ви хочете заощадити, купіть відновлену техніку. В цілому для відкриття боулінгу вам знадобиться 2-3 млн. гривень. Якщо ваш клуб будуть відвідувати щодня 30-50 чоловік, можна заробляти непогані гроші. Щоб збільшити дохід, проводите різні акції, що привертають увагу відвідувачів.\nШукаєте ідеї який бізнес відкрити в маленькому місті? Зверніть увагу на таке актуальний напрям діяльності, як караоке бар. Наші співвітчизники люблять погуляти. Будь-яке свято супроводжується танцями і, звичайно ж, піснями. А де можна поспівати улюблені пісні від душі? Звичайно ж, в караоке-барі.\nПокрокова інструкція як відкрити караоке бар в маленькому місті:\nВибір приміщення. Найпростіше побудувати бізнес на караоке у власному барі чи кафе. Якщо це неможливо, спробуйте домовитися з власниками працюють у вашому місті закладів. Наприклад, можна ділити прибуток з господарем кафе навпіл або придумати якийсь інший варіант розподілу доходів;\nЗакупівля обладнання. Крім звукової апаратури та світлового обладнання необхідно придбати караоке установку. Якщо ви плануєте зробити індивідуальні кабінки в форматі нарі-бару, не варто купувати занадто дорогу професійну техніку. В такому випадку прекрасно підійде і аматорський варіант;\nФонотека. Щоб задовольнити вимоги усіх клієнтів, потрібно запропонувати їм широкий вибір композицій. Але за законом, потрібно платити за кожну пісню, використовувану в караоке. В якості компромісу можна використовувати щомісячну плату, сума якої залежить від масштабів вашого караоке клубу.\nТакі заклади приносять не дуже великий, але стабільний дохід. Якщо ви замислюєтеся, який бізнес вигідно відкрити в маленькому місті, не варто відкидати цю цікаву і досить оригінальну ідею.\nНа чому заробити грошей з нуля в маленькому місті? Досвідчені бізнесмени, які тривалий час працюють у сфері громадського харчування, стверджують, що кафе, призначене для проведення дитячих свят та відпочинку, при грамотному підході забезпечує непогану стабільний прибуток. Такі заклади зазвичай відкривають у торгових і розважальних центрах.\nДитяче кафе – це непогана ідея малого бізнесу в маленькому місті. Якщо ви хочете, щоб воно було успішним, приділіть особливу увагу інтер’єру. В кафе все повинно бути красивим і яскравим, щоб дитина почувала себе у вашому закладі, як в казці. Що стосується меню, у ньому повинні бути:\nМорозиво різних видів;\nВипічка та інші ласощі.\nКожної страви потрібно придумати цікаву назву. Знайдіть постачальників, у яких ви будете закуповувати тільки самі якісні, свіжі продукти. Батьки повинні бути впевнені в тому, що їх діти їдять здорову їжу. Офіціантів можна одягнути в костюми казкових героїв. Це підніме настрій як малюкам, так і дорослим відвідувачам.\nБізнес без вкладень в маленькому місті – це цілком реально, але не в цьому випадку. Для відкриття дитячого кафе знадобляться певні фінансові інвестиції. Ремонт приміщення, придбання меблів та обладнання обійдеться вам в 200-500 тис. гривень. На закупівлю продуктів ви витратите ще 200-300 тис. гривень. При середньому чеку 500 гривень і достатній кількості відвідувачів повна окупність бізнесу наступить через 6-10 місяців.\nТакий заклад виділяється серед інших специфічним асортиментом. Крім кави відвідувачі можуть замовити різні кондитерські вироби, які прекрасно поєднуються з цим ароматним бадьорить напоєм. Деякі власники організовують роботу закладу по типу фаст-фуду. В такому випадку в меню включають холодні закуски, різні салати і кілька варіантів других страв. Ця ідея малого бізнесу для маленького міста вигідно відрізняється від більш масштабних проектів, таких як відкриття ресторану чи кафе, оскільки для її реалізації не потрібні великі фінансові інвестиції.\nГоловна умова успішної роботи кав’ярні – це багатий вибір кави. Запропонуйте відвідувачам різні сиропи, які можуть чудово доповнити цей дивовижний напій. Можна також включити в меню алкогольні коктейлі, наприклад, каву з коньяком.\nЩо стосується грошових вкладень, для реалізації цієї ідеї актуального бізнесу в маленькому місті знадобиться приблизно 500-700 тис. гривень. На ці гроші ви зможете орендувати приміщення, закупити обладнання, посуд і продукти. Якщо вибрати вдале місце розташування для кав’ярні, вона буде приносити в день 15-20 тис. гривень чистого прибутку. На повну окупність ви зможете вийти через 1-1,5 місяці роботи.\nВигідний бізнес в маленькому місті можна побудувати на виробництві продуктів харчування, а зокрема напівфабрикатів. Приготування їжі забирає чимало часу, тому багато громадян нашої країни стали віддавати перевагу заморожених напівфабрикатів.\nЦя цікава бізнес ідея для маленького міста чудово підходить для людей, які вміють професійно готувати різні м’ясні і борошняні вироби – пельмені, вареники, котлети, голубці та інше. На перших порах виробництвом напівфабрикатів можна займатися в домашніх умовах, використовуючи інвентар, який є на кожній кухні. З часом, коли у вас з’явиться більше клієнтів і виникне необхідність у збільшенні обсягів виробництва, потрібно зібрати потрібну суму і придбати професійне обладнання.\nГотову продукцію можна продавати своїм друзям і знайомим, або здавати оптом в кафе, магазини або їдальні. Щоб збільшити прибутковість свого бізнесу, знайдіть постачальників, які будуть вам постачати сировину за оптовими цінами. Рентабельність невеликого домашнього підприємства по виробництву пельменів становить приблизно 30%. Деякі виробники збільшують цей показник за рахунок зміни рецептури. Але якщо ви плануєте працювати довго, не варто економити на сировину, оскільки це може негативно відіб’ється на якості готової продукції. Який малий бізнес найприбутковіший у маленькому місті, вирішувати вам, але, якщо ви хочете швидко розкрутитися і вийти на хороший прибуток, спробуйте реалізувати цю перспективну та досить прибуткову ідею.\nЯкщо ви хочете зрозуміти, який вигідний бізнес в маленькому місті, потрібно уважно дослідити ринок і розібратися, які товари та послуги користуються найбільшим попитом. Цілком перспективний комерційний проект – відкриття ательє з пошиття та ремонту одягу. Люди втомилися від одноманітної одягу, яку пропонують на ринках і в магазинах, тому вони воліють купувати вироби, виготовлені за індивідуальним замовленням. Головна перевага цієї ідеї полягає в тому, що вона не потребує серйозних капітальних вкладень на страті. Найголовніше – напрацювати базу постійних клієнтів. Якщо вам це вдасться, можна сміливо розраховувати на невеликий стабільний дохід.\nВартість обладнання для невеликого ательє – 200-400 тис. гривень. У нього входить:\nВартість ремонту одягу коливається в межах 300-400 гривень. За день майстер виконує по 10-15 замовлень. Щомісячний дохід від пошиття одягу під замовлення становить близько 80 тис. гривень. Якщо ви вмієте шити і не можете знайти підходящу бізнес ідею чим зайнятися в маленькому місті, не варто випускати з уваги такий перспективний проект.\nСамий простий і вигідний бізнес в маленькому місті з нуля – це торгівля фруктами, оскільки цей товар завжди користується попитом і не потребує реклами. Безумовно, вам доведеться залучати постійних клієнтів, але, якщо ви будете торгувати якісними свіжими фруктами, вони з’являться набагато швидше. Все, що вам потрібно зробити – це знайти гарне прохідне місце і домовитися з постачальниками, у яких ви будете купувати найкращу продукцію за доступними цінами.\nДля того щоб відкрити таку торгову точку, не знадобиться багато грошей, тому ви можете зробити самостійно, без інвесторів та кредитів. Єдиний недолік цього бізнесу полягає в тому, що фрукти швидко псуються. Якщо ви не розрахуєте з кількістю товару, можна зазнати серйозних збитків.\nФруктами можна торгувати на ринку, в кіоску, або в орендованому приміщенні у великому торговому центрі. Найкращий варіант – торгівля з автомобіля. Якщо ви бачите, що у вибраному вами місці торгівля занадто слабка, можна перевезти фургон в інше місце. Краще всього починати такий бізнес навесні, коли спостерігається великий попит на сезонні фрукти. У цей період рентабельність бізнесу досягає 50%. Невелика торгова точка окупається за 8-10 місяців.\nЯкщо ви є дипломованим фахівцем в області ветеринарії і замислюєтеся над тим, яким бізнесом вигідно займатися в маленькому місті, відкрийте власну ветеринарну клініку. Новачки без відповідної освіти можуть бути тільки інвесторами, оскільки вони не зможуть отримати ліцензію на ведення такої діяльності. Стартовий капітал для відкриття клініки досить значний. Собівартість ветеринарних послуг становить 75% від їх вартості, тому інвестиції в такий бізнес окупаються близько 8 років.\nНайприбутковішими вважаються приватні лікарні, які відкрили на базі занедбаних державних установ. Якщо у вашому місті є така клініка, обсяг початкових інвестицій скоротиться в рази. Щоб заощадити, на перших порах можна купити стару медтехніку. Вона обійдеться вам приблизно в 300 тис. гривень. Досвідчений ветеринар може поставити діагноз і без дорогого обладнання. Найголовніше в цій справі – це професійний підхід до лікування тварин. Висококласне обладнання можна придбати трохи пізніше, коли бізнес почне приносити стабільний прибуток. Первинний огляд ветеринара коштує 300 гривень. Вартість лікування різна в кожному конкретному випадку. Успішні ветеринарні клініки щомісяця приносять своїм власникам 80-90 тис. гривень. Якщо ви цікавитеся, який найвигідніший бізнес в маленькому місті, не варто братися за реалізацію цієї ідеї. Вона розрахована на тих, хто хоче створити власне стабільне справу з довгостроковою перспективою.\nУ пошуках ідеї яким бізнесом зайнятися в маленькому місті, багато новачків чомусь забувають про такому вигідному справі, як торгівля білизною. Переваги:\nНацінка на товар 100-300%;\nТовар не псується, оскільки він не має терміну придатності;\nДля відкриття бізнесу не знадобиться великий стартовий капітал і велике торгове приміщення.\nНа обладнання магазину ви витратите 150 тис. гривень. Після того як ви обладнаєте торгове приміщення, можна приступати до закупівлі товару. В покупку першої партії білизни потрібно вкласти не менше 600 тис. гривень. Це дозволить вам сформувати широкий асортимент товару на будь-який смак і гаманець.\nТепер поговоримо про доходи. Якщо ставити націнку 100-150%, щомісячна виручка становитиме 90-120 тис. гривень. Чим вищий ціновий сегмент, тим більше націнка. Попит на нижню білизну не залежить від сезону або економічної ситуації, тому такий бізнес може стати для вас непоганим джерелом постійного доходу.\nЯким бізнесом зайнятися в маленькому місті жінкам і чоловікам, які ведуть здоровий спосіб життя? Останнім часом стали користуватися величезною популярністю спортзали і різні фітнес клуби. Наші співвітчизники нарешті наситилися благами цивілізації і стали звертати увагу на своє здоров’я, а це означає, що відвідуваність таких закладів буде постійно зростати.\nНа відміну від фітнес-центру, спортзал не зажадає від вас великих фінансових вкладень. Потрібно просто знайти приміщення, площею не менше 200 кв. метрів, закупити тренажери та інший спортивний інвентар. Не забувайте також про те, що в спортзалі потрібно обладнати роздягальні з душовими кабінами і шафками для речей. На тренажери і гантелі ви витратите приблизно 500-600 тис. гривень. Устаткування для душових і шафки обійдеться в 300 тис. гривень. Якщо ваші фінансові можливості обмежені, можна придбати уживане устаткування, заощадивши тим самим пристойну суму.\nСпортзал – це реальна бізнес ідея для маленького міста, яка підходить для новачків, які не чекають від свого нового справи мільйонних доходів. Якщо ви хочете збільшити прибутковість свого підприємства, постійно розширюйте асортимент послуг. Пропонуйте клієнтам тренування під відкритим небом, індивідуальні заняття та інше. Рентабельність такого проекту сягає 40%. Початкові вкладення окупаються за 1,5 року.\nХочете відкрити вигідний малий бізнес в маленькому місті? Займіться обслуговуванням автомобілів. Кількість транспортних засобів у нашій країні постійно збільшується, тому автосервіси завжди стабільно забезпечені клієнтами.\nВибираючи приміщення для автомайстерні, не забудьте врахувати, що вона не може знаходитися поряд з житловими будинками. Після того як ви отримаєте всі дозвільні документи, можна приступати до пошуку майстрів. Знайти кваліфікованих співробітників для автосервісу не так вже й просто, але, якщо добре постаратися, це цілком реально. Наступний етап – придбання обладнання. Якщо ви плануєте працювати з іномарками, потрібно придбати дороге діагностичне обладнання. У середньому відкриття автосервісу обійдеться вам в 1,5-2 млн. гривень. Якщо ви проведете ефективну рекламну кампанію і зумієте залучити клієнтів до свого бізнесу, майстерня буде приносити щомісяця 200-250 тис. чистого доходу. На думку досвідчених підприємців, автосервіс, це одна з найкращих ідей бізнесу в маленькому місті.\nВласна лазня сауна – це цікава і багатогранна ідея вигідного бізнесу для початківців в маленькому місті. Наші співвітчизники дуже люблять такий вид відпочинку, тому він ніколи не виходить з моди.\nПеред тим як зайнятися банним бізнесом, необхідно визначитися з напрямком діяльності. Існують кілька різновидів лазень:\nЯкщо ви хочете охопити більшу частину аудиторії потенційних клієнтів, пропонуйте комплексні послуги. Це може бути масаж, косметологічні процедури. Люди приходять в лазню відпочивати і розслаблятися, тому в ній не повинно бути ніяких дратівливих чинників. Бажано обладнати невеликий бар, в якому будуть продаватися різні напої і легкі закуски. Для того щоб торгувати спиртним, доведеться придбати ліцензію.\nІдея бізнесу з нуля в маленькому місті з відкриття лазні, сауни вимагає серйозних фінансових вкладень. Для того щоб заклад приносило гарний прибуток, потрібно вкласти в нього пристойну суму. Їх обсяг залежить від масштабів закладу. Звичайна скромна сауна обійдеться вам в 1,2 млн. гривень. На відкриття елітного лазні доведеться викласти 4-5 млн. гривень. Банний бізнес відрізняється високою рентабельністю. Він окупається за 2-3 роки.\nБізнес ідеї 2017 з мінімальними вкладеннями в маленькому місті частіше за все пов’язані зі сферою обслуговування. До них можна віднести і надання перукарських послуг. У період кризи люди намагаються економити, тому не варто відкривати елітний салон краси. Найвигідніший варіант – це бюджетна перукарня на 6 посадочних місць.\nНайскладніше в цьому бізнесі – знайти кваліфікований персонал. Кожен майстер повинен мати відповідну освіту та досвід роботи. Перукар забирає з виручки 30-50%. Майстри нігтьового дизайну – 50%. У перший місяць роботи ви можете піти в мінус, але згодом, коли з’явиться більше клієнтів, бізнес почне процвітати і приносити хороший прибуток.\nНа обладнання та оренду приміщення ви витратите 300 тис. гривень. Ще 50 тис. гривень знадобиться на закупівлю косметологічних засобів. Повна окупність такого проекту настає через 7-14 місяців.\nВи ознайомилися з ідеями найбільш вигідного бізнесу в маленькому місті. Як бачите, існує безліч проектів, які дозволяють новачкам швидко влитися в середовище підприємців і заробляти непогані гроші.\nІдеї для бізнесу | Ідеї вигідного бізнесу в маленькому місті


Як заповнити жіночу енергію\nВажливо розуміти, що в кожної з нас свій спосіб черпати з навколишнього світу сили для всіх наших звершень. Але є загальне правило: потрібно обовязково прислухатися до себе, щоб зрозуміти, що саме може стати зарядом. Звучить просто, але не так легко здійсненні.\nНаприклад, така ситуація, яка стосується дуже багатьох представниць прекрасної статі. Жінка відчуває, що їй необхідно чимось себе побалувати. Можливо, вона втомилася і якщо вона спробує чесно тобі відповісти на питання, чого ж вона насправді хоче, то швидше за все, зрозуміє що їй потрібно провести день у святому байдикування. Але не до кінця розчувши свій внутрішній голос і бажаючи себе побалувати, дама йде і купує тортик. Доставить їй солодкість задоволення? Поповнить вона свою внутрішню батарею? Звичайно ні, адже їй потрібен відпочинок або, навпаки, активність, самотність або спілкування, хороший фільм або книга, нове плаття або новий чоловік, але ось далеко не завжди тортик. До речі, часто саме тому, що їжа для нас саме просте і доступне задоволення, а може тому що не вміємо дослухатися до своїх бажань або ж соромно думати про себе і про те, як себе порадувати, ми не заповнюємо сили. Про результати такого ставлення до себе неважко здогадатися.\nЩоб насититися необхідної жіночою енергією, потрібно йти за своїми бажаннями. На жаль, багато жінок бояться цього процесу. Їм здається, що якщо вони тільки задумаються про свої "хочу", то в голову їм неодмінно прийде тільки подорож на екзотичні острови, сумка, яка потягне не на одну зарплату, кільце з таким камінчиком, що очам боляче дивитися... Це фантазії про бажаннях. Насправді, якщо ви задумаєтеся про те, чого хочете тут і зараз, швидше за все, на розум прийде прості, але дуже приємні речі: гарячий чай в холодну погоду, можливість поспати вдень дощ, поговорити ні про що з рідною людиною і нікуди не поспішати, пройтися пішки, провести вихідний день у піжамі. Варіантів маса. Заповнювати свої життєві сили можна тільки через контакт з собою.\nІ ви можете перевірити, чи все робите правильно. Якщо ви отримуєте задоволення, отже, це саме те, що вам зараз потрібно.\nШерше ля... чоловіка\nПредставники протилежної статі теж впливають на те, як ми себе відчуваємо, погодьтеся. Не секрет, що коли жінка любить і любима, вона чарівна, коли панночці говорять компліменти, вона розквітає як травнева троянда, коли звертають на неї увагу, вона буквально ширяє над землею в піднесеному настрої. Але є пастка, в яку ми самі себе заганяємо і витрачаємо даремно свої ресурси. Багато жінок не вміють привласнювати собі свої достоїнства, компліменти, фіксувати увагу чоловіків. Наприклад, є такі дами, які просто літають на крилах, якщо поруч чоловік, але абсолютно падають духом, коли коханого немає або коли на них не звертають уваги...\nСтандартна помилка — почути комплімент і тут же про нього забути, чекати нового, не дочекатися і засмутитися. Якщо вам вчора сказали, що ви виглядаєте чудово, задайте собі це і на наступний день, памятайте, що ви чарівні, навіть якщо про це ніхто не скаже. Є така "фішка", яка допомагає навчитися не пропускати повз себе компліменти. Придумайте маленький уявний кишеньку. Складируйте туди всі посмішки, приємні слова від протилежному підлоги. Як тільки відчуєте, що енергія на виході, загляньте в кишеньку і "дістаньте" його вміст, ви побачите, що спогади і перебирання в памяті ваших достоїнств стане потужним зарядом позитиву. Так просто? Так, і це працює!\nБудьте іноді егоїсткою\nСамий маловитратний з точки зору фінансів, але найважливіший спосіб поповнити жіночі сили — дозволити собі розкіш побути одній. Здавалося б, що в цьому хорошого? Адже ми прагнемо, щоб більше часу проводити з сімєю, з близькими і коханими людьми. Так, це так. Але навіть якщо ви раз на тиждень будете знаходити час тільки для себе, це не означає що ви кого-то піддаєте або не любите свою другу половину і дітей. Знаєте, як в анекдоті: одна жінка, розумниця, красуня, прекрасна дружина і багатодітна мама, все встигала, але мала дивина. Раз на тиждень вона запрошувала няню для малюків, брала коробку своїх улюблених шоколадних цукерок, чашечку кави і на півдня закривалася в кімнаті в компанії з телевізором.\nКоли малюки стукали до неї, вона кричала: "Не заважайте, діти, я роблю вам хорошу маму..." Не бійтеся образити близьких тим, що хочете побути на самоті. Це життєво необхідно для відновлення енергії.\nСил немає! Знайоме таке?\nНе варто занадто боятися цього і намагатися розбудити себе у що б то не стало. Можливо, таким емоційним стопором організм повідомляє вам про те, що потрібно щось змінювати в житті і ви до цього готові. Психологи кажуть, що зміни відбуваються у паузі. І це дійсно так. Не в моменти суєти і мегаактивности. А саме в ті секунди, коли ви опускаєте руки і розумієте, що більше так, як жили, не можете і точно не хочете. З одного боку - страшно, що новий варіант розвитку сюжету на горизонті ще не зявився, але не варто бігти в різні боки, почекайте, спостерігайте і рішення, як далі будувати своє життя, негайно прийде.\nЯк відомо, жінка прекрасна в двох випадках: сьогодні і завжди! Наше тіло, здоровя, краса — це відображення того, що відбувається всередині. Але тим не менш не тільки наші почуття, емоції і переживання — дзеркало зовнішнього вигляду, стан тіла теж може вплинути на настрій. Спробуйте знайти спорт (або просто фізичну активність), який вам до душі: басейн, прогулянки вечорами, вправи з обручем-хулахуп, катання на велосипеді, гірські або водні лижі, серфінг або скейтборд. Обовязково приділіть фітнесу мінімум одну годину в тиждень. Ви помітите, що занепад всього за годину перетвориться у прилив сил. У будь-якої жінки завжди буде багато творчої, позитивної енергії, любові, поки вона не втратить здатність дивуватися. Для нас сьогодні все так звично, так буденно, так зрозуміло. І саме тому життя часом стає прісною. Згадайте себе маленькою дівчинкою, погляньте на світ її очима. Як дивно відбивається сонце в калюжі, яка яскрава трава навесні, як смачно пахне будинку, як радісно хочеться сміятися поруч з близькими друзями. Іноді дозволяйте цій дівчинці трохи побешкетувати. Вона не скаржиться на відсутність енергії і з задоволенням поділиться з вами своїм іскрометним настроєм та енергією!\nЖиття зі смислом - це важливо\nБагато хто думають, що це те, що про нас скажуть нащадки. Насправді сенс — це те, що надає життю смак кожен день. Наповнюйте її самі: готуйте задоволення, займайтеся творчістю, гуляйте, молітеся, думайте про хороше, дякуйте Всесвіт за те, що у вас є. Це дуже просто, правда? Але якщо намагатися жити, смакуючи кожен момент, в кінці дня відчувається надзвичайна легкість, а зовсім не втому. А значить йдемо правильною дорогою.\n00:23, 15 жовтня 2013


Автомобільне охоронний пристрій Пропоноване охоронний пристрій, на відміну від розглянутого вище, не має потайного вимикача зовні автомобіля.\nМУЛЬТИМЕТР DT-830B Схеми М830 ... Різниця не велика DT830 або М830 ... Виключно всім необхідно вміти користуватися вимірювальними приладами.\nПередача електрики по одному дроту. Рис. 1. Схема генератора: Схема виготовлена із звичайного Перетворювача постійної напруги в змінну яким живиться трансформатор Т1. Може бути також, що схема виконує ще якусь не цілком традиційну роль.\nАвтоматичний регулятор освітлення Регулятори рис. 1,2 Дозволяють виконувати дві функції: автоматично підтримувати заданий рівень освітленості незалежно від зміни рівня зовнішньої освітленості і плавно регулювати задається рівень освітленості.\nФазоімпульсной управління в світломузичній установці Динамічний діапазон звичайних ламп розжарювання 5 ... 10 дБ нижче динамічного діапазону музичного твору.\nПідключення трифазного двигуна HDD Мікросхема TDA5140A -це одні з найбільш підходящих варіантів для тих, кому потрібно Запустити трифазний безколекторний двигун . Для тих хто не знає: трифазні безколекторні двигуни -це двигуни, що харчуються за рахунок електричної енергії надходить по трьох каналах, кожен з яких несе керуючий сигнал фаза якого відстає від попереднього сигналу на 120 градусів.\nЕлектрична принципова схема імпульсного разрядно-зарядного пристрою Ni-Cd акумуляторів для 14,4 В шуруповерта ЗУБР ЗДА-14.4-КН\nЕлектрична принципова схема імпульсного разрядно-зарядного пристрою Ni-Cd акумуляторів для 14,4 В шуруповерта ЗУБР ЗДА-14.4-КН. Зарядний пристрій представляє собою трансформаторний, що не стабілізований джерело живлення, обмеження струму заряду здійснюється за рахунок насичення трансформатора.


25 років разом! Срібне весілля | Андрушівка Studio\nPublished 24.05.2018 | By admin\nКанал: Антоніна Гакман-Колотило\nДата відео: 2018-05-24\nвесілля побажання батьків привітання батькам річницю весілля привітання і побажання на весілля вінки на весілля весілля в жовтні\nЗолоте Весілля! 50 років разом!\nКохання на віки! Канал: Andrii Durbak Дата відео: 2014-11-21 Дивитись відео Золоте Весілля! 50 років разом! Фото скріншоти до відео Золоте Весілля! 50 років разом! весілля в івано франківській області...\nКанал: VLhorror Дата відео: 2013-03-08 Дивитись відео 25 років Срібне весілля. Валерій і Наташа Фото скріншоти до відео 25 років Срібне весілля. Валерій і Наташа сценарій українського народного весілля каблучки...\n30 років разом….\nКанал: Таня Щепаняк Дата відео: 2018-01-23 Дивитись відео 30 років разом…. Фото скріншоти до відео 30 років разом…. гірко весіллі промова батьків на весіллі привітання на весілля від дітей гільце...\nПривітання з 4 річницею весілля »\n« Мішель Обама показала дитячі фото та світлину з весілля з Бараком Обамою\nwebsite 9 из 10 на основе 64 оценок. 40 пользовательских отзывов.


Тупикові прем'єри. Що чекає Україну – успіх чи глухий кут\nГлавная/Аналитика/Тупикові прем'єри. Що чекає Україну - успіх чи глухий кут\nТупикові прем’єри. Що чекає Україну – успіх чи глухий кут\nВ Україні стартувала боротьба за прем’єрську посаду. Чи принесе Україні успіх хоч один з кандидатів або ми знову подамося в глухий кут? Про це у своєму блозі на сайті “Новое время” пише народний депутат Олена Сотник.\nЙдучи, так і не пішов. І може не піти. Окопавшись у парламенті та в корупційних потоках, він вибудував відносини з усіма ключовими українськими елітами. Він зберіг свою фракцію у парламенті, значно, за чутками, наростив фінансові можливості.\nЩо буде, якщо Яценюк залишиться? Чи буде прорив? Відповідь на це питання просте – достатньо подивитися на успіхи минулого року. Досягнуті були вони не завдяки, а всупереч.\nСтратегії у країни так і не з’явилося, економічне зростання непомітне, стабілізація – більше досягнення не Кабміну, а Нацбанку, ключові реформи – приватизація, скорочення державних витрат, реформа держапарату, євроінтеграція, судова реформа так і не просунулися вперед. Якщо Яценюк залишиться, ми будемо повзти в тому ж темпі ще півроку, залишаючись, по суті, на місці.\nПіти в нікуди Яценюк також не готовий. Враховуючи роль його фракції в парламенті і групи союзників, він залишиться одним з впливових гравців у питанні призначення нового прем’єра, і буде мати можливість ставити свої умови.\nМаксимальний термін прем’єрства Яценюка – ще один рік. Мінімальний – до кінця осені.\nОсновний плюс цього кандидата – віддаленість від українських еліт і олігархів, близькість до Держдепу. Яресько може сформувати технократичний Кабмін, посилити позиції України щодо залучення кредитування, але навряд чи вона може зрушити питання залучення в країну інвестицій.\nКредити доведеться віддавати нашим дітям, інвестиції ж зроблять їх багатими.\nСлабка сторона Яресько – комунікації. У неї їх немає з депутатами і парламентом; навіть з Адміністрацією президента не все гладко. Як прем’єр на самоті, без політичної підтримки, може зрушити країну з місця, провівши реформи?\nЄдиний плюс Яресько – можливість сформувати реальний технократичний уряд. Але що вона зможе без підтримки неіснуючого сьогодні технократичного парламенту?\nМаксимальний термін Прем’єрства Яресько – вісім місяців, термін прив’язаний під час здачі американського паспорта у зв’язку з отриманням українського громадянства. Я вважаю, що їй не захочеться його здавати. Мінімальний – до жовтня, до нової парламентської кризи.\nУ нього є комунікації з парламентом і з АП – це плюс. У нього є амбіції, але куди вони приведуть країну?\nЙого зв’язок з президентом посилить президентську вертикаль, це могло б бути плюсом, якщо б президент був реформатором і сильним лідером, але президент загруз в тактиці, друзях, партнерах та зобов’язаннях, які утримують його від активних дій.\nАваков побоюється заворушень після виборів\nГройсман – не стратег, він не здатний зробити прорив економіки, реалізувавши непопулярні реформи. Америка і Європа на нього дивляться з обережністю. Кабінет міністрів Гройсмана буде слабкий і представлений партнерами президента, серед яких будуть і люди Яценюка.\nЯкщо прем’єром стане Гройсман, восени з великою ймовірністю отримаємо нову політичну кризу і старт виборчої компанії.\nЗ усіх чотирьох кандидатів він єдиний може зруйнувати усталені корупційні зв’язки, пост прем’єра відповідає масштабу і амбіціям Саакашвілі, але чи зможе Міхо зробити економічний прорив?\nЄдині, на кого може спиратися цей прем’єр – той же президент і невелика частина прогресивних депутатів у парламенті. Крім того, частково він може розраховувати на підтримку американців, але вони будуть вкрай обережні з непередбачуваним політиком. Зміцнити позиції могло б призначення Давида Сакварелідзе на посаду генерального прокурора.\nМіхо може руйнувати, але важливо пам’ятати, що в Грузії його правою рукою і ментором за творення нового був Бендукідзе, якого сьогодні немає. Хто увійде в Кабмін Саакашвілі – теж питання, його кадрова політика на прикладі тієї ж Марушевської викликає питання.\nЧи довго протримається Кабмін Саакашвілі? Теж максимум до кінця цього року.\nЯкщо обирати з цих чотирьох кандидатів, я б робила ставку на Яресько або Саакашвілі. У першому випадку гарантовано прийде фінансова допомога і буде шанс повернути довіру зовнішніх партнерів, а, можливо, й народу. Складніше з кардинальними реформами і боротьбою з корупцією. У другому випадку економічного прориву ми не отримаємо, але є шанс, що корупційні схеми будуть зруйновані і Кабмін – реформовано, а це вже немало.


Препарати від ожиріння діляться на засоби, що впливають на центральну нервову систему і засоби периферичної дії. Їх призначають виходячи з розрахунку рівня надлишку маси жирових відкладень і ступеня захворювання. Лікар дієтолог або ендокринолог направляє хворого на аналізи, прописує таблетки, підбирає дієту і комплекс фізичних вправ. Незважаючи на те, що список можливих препаратів для схуднення великий, ні в якому разі не можна займатися самолікуванням. Консультація з лікарем обов'язкове!\nЧи потрібні вам ліки?\nЩоб слідувати принципу «не нашкодь!» потрібно знати, що сприяло появі ожиріння, тоді можна з легкістю підібрати потрібні препарати, які змусять організм боротися з цією недугою.\nІснує три фактори ожиріння:\nВеликий обсяг є вже в дитинстві. Конституція огрядного людини генетично успадкована.\nЗайві кілограми з'являються в результаті неправильного харчування в повсякденній життєдіяльності. У групі ризику знаходяться представники таких професій, як кухар, пекар кондитер, продавець пива і т. д.\nОжиріння пов'язане із зміною ендокринної системи – це гормональні порушення дозрівання статевої системи, клімакс, інші ендокринні захворювання.\nДізнатися чи існує у вас проблема надмірної ваги можна визначивши індекс маси тіла (ІМТ). Для цього свою вагу поділіть на свій зріст у квадраті. Нормою є показник 18,5-25. Ліки призначаються тим, у кого індекс перевищує норму.\nРозрізняють 3 ступеня ожиріння, але в будь-якому випадку, для призначення лікування фахівець спочатку попросить вас здати біохімію крові на рівень цукру, аналіз крові на гормони щитовидної залози та гопофиза. На підставі результатів аналізу зібраних даних буде видно які ліки показано хворому.\nЯкщо ваш індекс маси буде варіюватися від 25 до 30, фахівці називають це стадією перед ожиріння. Тут можна буде обійтися фізичними навантаженнями і правильно підібраною дієтою. Можливо, лікар призначить трави і вітаміни для поліпшення обмінних процесів.\nЯкщо у вас перша ступінь ожиріння, то ви спостерігаєте ІМТ в районі 30-35. Тут доктор прописує таблетки, діючі периферійно, ті, які впливають безпосередньо на речовини, що надходять в організм.\nПри другій стадії захворювання, де ІМТ 35-40 призначають засоби, що впливають на центральну нервову систему.\nТретя стадія хвороби, як правило, супроводжується ендокринними і гормональними порушеннями. ІМТ 40 і вище. Призначається комплексна терапія, виявляються супутні захворювання.\nПотрібно пам'ятати, що всі існуючі препарати для схуднення не пролонгованої дії і активні тільки поки людина, проходить курс лікування. Якщо після лікування ви знову повернетеся до свого старого способу життя – де не було дієти і фізичного навантаження, то надлишкова маса тіла повернеться!\nУмовно препарати діляться на групи, їх три:\nЗасоби, які допомагають зменшити споживання їжі, відчуття голоду. Речовина – Мазиндол, назва – Прозак – Флюоксетин, Теронак, Минифаж – речовина Фенфлурамін, Phentermine, та ін.\nПринцип дії – це пригнічення апетиту. Простіше кажучи – прийом таблеток діє на гіпоталамус (відділ мозку), де виробляється імпульс, який відповідає за апетит і пригнічує його. З'їв таблетку і мозок не думає про їжу! Ці ліки показані людям з першого і другого фактора ожиріння. Перед прийомом обов'язково консультуйтеся з лікарем, препарати мають протипоказання і побічні дії.\nЛіки, які допомагають ефективно витрачати енергію: сибутрамін, редуксин, ефедрин, кофеїн.\nКрім впливу на центри головного мозку, де пригнічується апетит, ці таблетки наводять активність теплообмін в організмі, за рахунок чого енергія витрачається швидше. Внаслідок дії таких ліків активно розщеплюються жирові відкладення. До того ж при прийомі цих засобів в головному мозку виробляти серотонін – гормон щастя і дієти протікають набагато легше у психологічному плані. Препарати можливі для тих, хто з другого фактора ожиріння. Видаються в аптеках за рецептом лікаря і мають безліч протипоказань і побічних дій на організм з боку центральної нервової системи та серцево-судинної.\nТаблетки, які знижують всмоктування речовин, такі як Ксенікал – речовина Орлістат. Він робить блок ферменту – ліпаза, тому їжа засвоюється тільки на одну третину.\nОрганізм не вміє засвоювати нерасщепленные жири, і калорій надходить менша кількість. Орлістат викликає побічні дії лише з боку кишечника. Але навіть це безпечна речовина містить ряд протипоказань і потребує консультації з лікарем! Лікування підійде першій групі фактора, і другий.\nЛюдям з третьої групи факторів, лікування призначає тільки лікар! Якщо це ожиріння пов'язане з порушенням ендокринної системи, то доктор пропише Глюкофаж таблетки, які діють за принципом прискорення переробки цукру в крові і знижують відкладення та зберігання глюкози в печінці. При прийомі Глюкофажа хворому рекомендують відмовитися споживати в раціон вуглеводи, обов'язково показані фізичні вправи та інсулінотерапія. Цей препарат призначають хворим на цукровий діабет.\nТаблетки для схуднення протипоказані дітям до 16 -18 років, тому підліткам, які не досягли цього віку, як правило, лікар призначить збалансовану дієту і спорт. Виняток становитимуть діти і підлітки із захворюванням ендокринної системи, порушенням гормонального фону. У цих випадках показана особлива терапія з призначенням вже інших лікарських засобів.\nВ аптеках вартість ліків від зайвих кілограмів доходить до трьох тисяч рублів. Що може підтвердити вашу серйозність при купівлі цих препаратів. Тому не варто витрачати гроші на ліки, якщо мрієте, що, випивши «чарівну таблетку», ви відразу ж позбудетеся від надлишку жиру на тілі, не застосовуючи допоміжних методів лікування, як правильна дієта та фізична навантаження.\nТайська гімнастика для схуднення «5 перлин»