Заснування Костянтинівки. Частина IV | Костянтинівка в дзеркалі Провінції\nЗаснування Костянтинівки. Частина IV\nУ 1895 виходить книга «Вся Росія» з нарисом про вітчизняне скляне виробництво: «Клас майстрів-видувальників скла вже з давніх пір цілком сформувався в Росії, між ними тут є, як і в інших країнах, чудові артисти своєї справи». В літературі існують різні погляди на професійні якості російської робочої сили. Поруч з вище наданим у тогочасній російській літературі зустрічаються і протилежні погляди, які ставлять російського робітника нижче бельгійця. Що будували європейці у Костянтинівці у 1895-1917 роках? «Десяту провінцію Бельгії», як вважав інженер Де Бер, яка по завершенню будівництва нічим не буде відрізнятися від рідного Шарлеруа. Чи «Біле Конго» з рабами-пролетарями, як досі вважають місцеві «ватники», та пенсійного віку комуністи?\nВ 1908 році у Бельгії виходить черговий огляд скляного світового ринку. У Шарлеруа, центрі бельгійської скляної промисловості чергова криза, половина пічок скловаріння простоюють. Пожвавлення ринку в Північній Америці, ситуація в Австралії, і раптом – Сантуринівка (Росія). «Робітники скляної промисловості з Шарлеруа повертаються на Сантуринівські заводи». Україна (Південна Росія) була невід’ємною часткою світового ринку. Робоча сила вільно перетикала з Шарлеруа до Сантуринівки і назад.\nПопробуємо порівняти робітника бельгійського з робітником південно-руським. Хоча порівняння буде умовним, нагадаю, працювали хоч і поруч, але зайвий раз пересікатися не хотіли. Обідня перерва: діти понесли на завод їжу, бельгійські – своїм батькам, а місцеві, переважно руські діти ідуть до своїх.\nА от вже газету читати будуть окремо. Спочатку, правда, було не до газети. «Ми тут як у пустелі», - пише додому Луї Де Бер. Про початок іспано-американської війни він узнає з запізненням у кілька місяців. Коли поступово життя бельгійської колонії налагоджується, то дехто з бельгійців починає виписувати газету «Сharlesroi». Приходила вона у поштові дні разом з листами; у ці вечори, біля ганку поштового будинку збираються депутати від усього бельгійського населення. Утворюється ціле збіговисько, рід клубу. Натовп галасує біля пошти, гуляють, сваряться, розмовляють. А в листах з дому так мало різниці від російських сільських: «і ще вклоняємося люб’язному кумові нашому», – всі вони пишуть за шаблоном, з виразами в неприродних пихатих словах поваги і відданості, з перебиранням всіх родичів і т. п. Коли відкрилася бельгійська бібліотека, то робітниче зібрання переміщується туди.\nВ Росії бельгійці опинилися по-за політикою. Щось про російські політичні партії вони знають, навіть в їх сім’ях йдуть розмови про російську політику, але куди краще бельгійці розбираються у своїх справах, у європейській політиці. З російськими робітниками бельгійські не спілкуються. Навіть валлонська дитина знає, що є католики і є соціалісти. Курйозно чути в устах хлопчиська: «я не вчуся Законові Божому, тому що мій батько соціаліст». Але про це з росіянами краще не розмовляти. Але треба зазначити, що погляди більшості бельгійців більш ніж помірні.\nЧималу підтримку саме таким поглядам надає читання ліберального органу «Charlesroi». Тут, поряд зі всякого роду газетними веселощами і інсинуаціями за адресою клерикалів, ведеться невпинна проповідь про шкоду страйків для самих же робітників і принади спокою мирного житія в покорі патронів і шанування влади можновладців.\nРосійський же робітник набагато більш політизований за бельгійця. З 1903 року він створює підпільні групи РСДРП, він читає підпільну ліву пресу. Часто страйкує. Але спільних виступів пролетарів не було у Костянтинівці жодного разу. А як же ота партійна мантра про «пролетарський інтернаціоналізми»? Реальне життя внесло свої корективи. Бельгійці, які приїхали працювати у Російську Імперію спочатку, у перші роки намагалися спілкуватися з місцевими робітниками та підприємцями. Відносини між ними ще цілком нормальні, ні про яку ворожнечу не може іти мови. Бельгійці висловлюються не у парламентських висловах про особу Государя, а місцеві «проявляють пильність». «Сигналізують». «Стучать». Іноземців, які звикли вільно розмовляти про політику висилають із країни. Бельгійська колонія маленька, але новини розходяться стрімко. Ну, як бельгійці стануть відноситися до місцевих, які одразу після відвертої розмови на робочому місці, йдуть до поліції і там закладають колег по спільній праці. Яка там пролетарська солідарність! Замість дружби та класової солідарності росте стіна непорозуміння, яка переходить у ненависть. Про це ми писали в статті «Про свободу та рабство» («Провінція», №9 від 01.03.2017 р.).\nСталося так, що у 1895 – 1917 році на прикладі Костянтинівки ми можемо показати, як Европа, насамперед Бельгія, намагалася створити на Донбасі «десяту провінцію Бельгії». Це знаходило відгук у частини місцевого суспільства. Не тільки у європеїзованих представників еліти, таких, як бухгалтер Асмус (батько відомого радянського російсько-українського філософа, працівник одного з бельгійських заводів). У Костянтинівці, і загалом на Донбасі, у робітничому русі домінував меншовизм, тотожній з західноєвропейською демократією, а не ленінсько-більшовицький варіант марксизму, який, на жаль і переміг у 1917-1921 роках, і який побудував тоталітарний концтабір.\nДо речі, роки життя «першопрохідця» будівництва індустріальної Костянтинівки Луї Де Бера – 1866-1917. Загинув Луї Де Бер від більшовицьких катувань у 1917. Його катували, вирвали очі, єдине, що це, можливо, було не у Костянтинівці. А у Костянтинівці 11 лютого 1899 року (інше джерело наводить 1898) народився Шарль Луї Фердинанд Риттер де Бер, син Луї (1898-1957). В російській гвардії, куди він записався добровольцем, пройшов Велику війну (першу світову) 1914 – 1918 років. Він бере участь у громадянській війні на боці білих і по закінчені її повертається додому в Бельгію. Крім Шарля Де Бера у Костянтинівці народився ще один непересічний бельгієць.\nВлітку 1896 року на будівництво заводів приїжджає молодий Ламберт. Фернан (1871 – 1923), син Луї Ламберта (1842 – 1921). Луї Ламберт заснував Verreries des Hamendes, що стало однією з провідних скляних компаній Шарлеруа напередодні Першої світової війни. Будучи важливою фігурою в індустріальному світі регіону, він також бере участь в хвилі інвестицій в Росію, яка охоплює бельгійський бізнес в кінці ХІХ століття. У співпраці зі Verreries des Hamendes, він створив у 1895 році Акціонерне Товариство Донецьких скляних заводів в Сантуринівці, в якому його син Фернан у 1896 році стає генеральним менеджером у Костянтинівці. У 1899 році Луї Ламбер став президентом Компанії Дзеркальні заводи на півдні Росії створеної у Сантуринівці. Кар’єра Фернана Ламбера в Росії була перервана революцією 1917 року. Повернувшись до Бельгії, він приймає на себе керівництво сімейним скловиробництвом. 30 квітня 1921, у співпраці з батьком і групою майстрів скляного виробництва Шарлеруа, Фернан Ламбер бере участь у створенні в Брюсселі Міжнародної компанії механічної обробки скла Libbey-Owens (Mécaniver), з метою розвивати використання американського процесу механічного розтягування листового скла в Європі. Ця компанія безпосередньо конкурує з процесом, розробленим майстром зі скловиробництва каролінгом (каролінг – вірнопідданий короля Бельгії) Емілем Фурко. ЇЇ основні акціонери – фінансові установи, такі як Societe Generale de Belgique, Банк Брюсселя і Товариство взаємного кредиту Solvay.\nШарль Луї Фердинанд Риттер де Бер (1898-1957). Випускник полку уланів імператорської гвардії Його Величності Миколи II (у війні 1914-1918 рр.)\nПісля передчасної смерті Фернана Ламберта в 1923 році, його син Серж, який вивчав фах інженера-металурга на Політехнічному факультеті Монса, бере на себе керівництво сімейними підприємствами. Для нас важливо, що цей видатний представник бельгійського бізнесу ХХ сторіччя був народжений у 1900 році у Костянтинівці. Серж Ламберт отримує у 1924 році диплом інженера, а в 1925 році одружується на Ghislaine Loontjens, дочці Jules Loontjens, власника текстильної компанії у Рузеларе. Від цього шлюбу народжується дочка.\nЗ самого початку своєї кар’єри, Серж Ламбер виявляє себе в якості одного з провідних гравців у модернізації і концентрації скляної промисловості Бельгії. Став генеральним менеджером Verreries des Hamendes він у співпраці зі своїм братом Віталієм, проводить перетворення в механічній обробці виробів зі скла Verreries des Антверпен, заснованої на початку століття його сім’єю в Merxem, щоб уникнути монополії робітничої профспілки Нова Спілка Склярів. Спираючись на колишні відносини його сім’ї з Societe Generale (провідна французька фінансова група), він отримує допомогу від банку, який бере активну участь у модернізації галузі.\nБельгійські технології скловиробництва 1920-х років, які не потрапили до СРСР.\nДругий виробник в басейні Шарлеруа з виробничою потужністю 5 мільйонів квадратних метрів скла, зі штатом 1.400 робітників, його компанія стала найпотужнішою в кінці двадцятих років. Протягом декількох років механізації за підтримки великих банків відкидаеться традиційне виробництво скла, в той час як злиття компаній триває. Завдяки його виробничому досвіду, таланту ведення переговорів і почуттю товариськості, Серж Ламбер став ініціатором модернізації бельгійської скляної галузі. Реструктуризація фінансової галузі привела до створення в 1930 році Союзу бельгійського механічного скловиробництва (Univerbel), яка включає в себе 14 компаній, 18 заводів, 20 печей і 200 машин протягування. У наступному році Mecaniver і три виробника скла зливаються в Glaver.\nЗ моменту заснування Univerbel, коли Societe Generale став найбільшим її акціонером, Серж Ламбер займає дві посади адміністратора, менеджера, а потім директора-розпорядника (1938-1950). Він бере участь у закритті менш прибуткових заводів басейну Шарлеруа і переміщує виробництво на північ країни, наближуючи їх до родовищ сировини і палива, і особливо до портів.\nУ 1944 році в ході реорганізації керівництва Societe Generale після вбивства d’Alexandre Galopin, нова посада директора була запропонована Сержу Ламберу. Завдяки його впливу в скляній галузі, він продовжує свою політику концентрації. У 1961 році він об’єднує Univerbel, президентом і уповноваженим адміністратором якого він став у 1951 році, і компанію Glaver в новий бізнес, Glaverbel, який концентрує в той час 90% виробництва продукції бельгійського скла.\nОбов’язки Сержа Ламбера в рамках Societe Generale поступово поширюються на інші галузі. Коли Серж Ламбер став головою комітету у справах Паперової промисловості Бельгії (1947-1971) і хімічної групи компаній, що включає вуглехімічну компанію і об’єднання заводів вибухових речовин Бельгії (1950-1970) він також розгортає свій промисловий досвід в пошуках інноваційних процесів і продуктів.\nНа піку своєї кар’єри, він був провідним менеджером Societe Generale, особисто мав понад сорок керівних посад в різних компаніях. Людина землі, захоплений стратегією та менеджментом, Серж Ламбер відмовляється стати наступником губернатора Paul Gillet, термін повноважень якого закінчується в 1961 році, в той час, як Societe Generale доводиться стикатися з потрясіннями після проголошення незалежності Конго. Це є причиною, по якій третю посаду віце-губернатора, за його наміром, він буде займати до виходу на пенсію в 1970 році.\nПрактикуючий католик з ліберальними поглядами, Серж Ламберт від’єднується від Церкви П’ятидесятників. Страждаючи від раку підшлункової залози, він помер у віці сімдесяти одного року. Досить рідкісна для того часу релігійна церемонія на його похоронах супроводжувалася його спалюванням.\nЧастина третя. Далі буде.


Квест Ядерна загроза Київ ★★★★★ квести questium\nКиїв квест "Ядерна загроза" від questium\nКвесткімната Ядерна загроза підійде для пошуновувачів ігор у жанрі Квести слідство та розслідування та для тих, хто шукає kvest розвагу по категоріях: чи Пригода. Ви маєте змогу забронювати квестгеймс або інший відпочинок Київ на нашому порталі.\nВибрати кращий квест questium на порталі ігор у реальності questroom\nЯк правило квест кімнати шукають для того щоб яскраво, весело і незабутньо провести час або дозвілля. Якщо ви шукаєте що подарувати на день народження? Де відсвяткувати свято? Як відзначити дитяче свято? Провести корпоратив або тімбілдінг? Відмінно провести час і не можете вибрати куди сходити в Київ. Тоді квест - ідеальний вибір. Квеструм questium подбає про те, щоб надати яскраві враження.\nКвест Ядерна загроза\nКвест Ядерна загроза (questium), Київ\nАдреса: вул. Татарська 6\nІсторія: Ви - видатні військові інженери.... Ви - видатні військові інженери. Працювати доводиться в режимі повної таємності. У світі йде багаторічна холодна війна і від малої іскри весь світ готовий спалахнути величезним ядерним грибом. За стінами вашої стратегічної бази чимало бажаючих прискорити цей момент.\nЖанр: Квести слідство та розслідування / Екшен квести\nКвест "Ядерна загроза":\nПереглянути квести схожі на квест "Ядерна загроза"\nВідгуки на квест "Ядерна загроза"\nСередній бал 3.6 на основі 2 відгуків\n+38 (099) 450-88-77\nЩе квести від компанії "questium"\nКвести, схожі на "Ядерна загроза"\nБронювання "Ядерна загроза"\nЗалишити відгук про квест "Ядерна загроза"\nВи переглядаєте інформацію про розваги в Київ Київ квест "Ядерна загроза" від questium Квесткімната Ядерна загроза підійде для пошуновувачів ігор у жанрі Квести слідство та розслідування та для тих, хто шукає kvest розвагу по категоріях: чи Пригода. Ви маєте змогу забронювати...


2018 Житомирщина: кожне пологове відділення області забезпечене пакунками малюка\nЗ вересня місяця нові жителі області отримують пакунки малюка. Натуральну соціальну допомогу від держави вже видали понад 2,3 тис. родин новонароджених. У кожному пологову відділенні Житомирщини наразі є пакунки малюка, які батьки можуть отримати при виписці для забезпечення найнеобхіднішими речами своєї дитини. Департамент праці, соціальної та сімейної політики ОДА інформує, що загалом...\n2018 Тернопілля: завершився Кубок Теребовлянського району з футболу «Золота осінь»\nЗ 7 жовтня до 18 листопада на Теребовлянщині тривали ігри Кубка Теребовлянського району з футболу «Золота осінь». Участь у змаганнях взяли команди сіл Микулинці, Кобиловолоки, Ладичин, Острівець, Гайворонка, Дворічне, Рідзвяни, Гвардійське та Іванівка. Організаторами турніру виступили Федерація футболу Теребовлянського району та Теребовлянський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх»....\n2018 Житомирщина: від кору в області щеплено 80% дітей згідно річного плану. Перевірте свою карту щеплень\nНа Житомирщині триває вакцинація дорослого та дитячого населення згідно з Календарем профілактичних щеплень. Область забезпечена усіма необхідними вакцинами для щеплення дітей відповідно до графіку за віком. Річний план щеплень проти кору, паротиту, краснухи дітей у віці 1 рік за 10 місяців виконано по області на 78,6%. У віці 6 років за 10 місяців щеплено 80,3% дітей. Управління охорони...\n2018 Тернопільщина — лідер серед областей за темпами відновлення доріг\nМасштабним будівництвом дорожньої інфраструктури Тернопільської області ознаменувався рік, що минає. На ремонт державних доріг з Державного фонду було скеровано 1,262 млрд грн, ще 315 млн грн – на місцеві дороги, у тому числі й сільські. Зокрема, повністю оновлений автошлях Тернопіль-Кременець. Цей стратегічний для нашого краю напрямок відновлювався з 2016 року. Цьогоріч тут виконали поточний...\n2018 В Житомирській області майбутні гіди навчаються екскурсійній справі у Бердичеві.\nМайбутні гіди Житомирщини поїхали до міста Бердичева, аби на практиці освоїти екскурсійну справу та навчитися ораторському мистецтву. Про це розповів керівник Житомирського обласного туристичного інформаційного центру Василь Кравчук. «Майбутні гіди займаються за дуальною системою – 50% практики та 50% теорії. ми виїхали до Бердичева, де їм показують, як проводити екскурсії на прикладі...\n1 2 3 4 5 ... 31556 31557 31558


Огляд п’яти функцій Android 11, через які варто оновитися | CyberCalm\nЗатримка бета-версії Android 11, яку Google відклала на цілий місяць, відверто кажучи, пройшла практично непоміченою. Але в останній версії ОС є невеликі, проте не менш цінні нововведення.\nУ статті ми пропонуємо огляд п’яти функцій, які варті того, щоб Ви встановили останнього робота.\nНезважаючи на те що в Android вже давно вбудований Google Асистент, він завжди був дуже розумним, щоб керувати ОС і додатками. Тобто Ви могли попросити його запустити камеру або налаштування без можливості взаємодіяти з їх інтерфейсними елементами. Але якщо рядовим користувачам це було неважливо, то користувачам з порушеннями опорно-рухового апарату такої можливості явно не вистачало. На щастя, Google нарешті це зрозуміла.\nNo snark, purely observational: This is essentially Google’s version of Voice Control, which Apple announced to much fanfare at last year’s WWDC. Unlike VC, apparently you don’t need grids with Google’s version. (See also: Action Blocks :: Shortcuts.) https://t.co/DLuJ83lSTz\n— Steven Aquino (@steven_aquino) June 10, 2020\nФункція Voice Access з розширеною функціональністю, яка є частиною універсального доступу і дозволяє керувати смартфоном тільки голосом, не торкаючись до нього. Google вдалося реалізувати голосове управління таким чином, що все відбувається абсолютно без затримок. Вона розпізнає елементи інтерфейсу на екрані і дозволяє взаємодіяти з ними, вимовляючи їх назви і тим самим скорочуючи час на виконання команд.\nПостійно виникає така проблема, коли випадково закрити повідомлення, а потім довго Ви шукаєте, звідки воно прийшло і що в ньому було. Але якщо оповіщення додатків неважливі, то пропустити повідомлення в месенджері (а багатьох їх декілька) – вкрай неприємно. Адже це можуть бути робочі повідомлення, які, як Ви розумієте, пропускати вкрай небажано. Але в Android 11 ця проблема буде вирішена завдяки історії вхідних повідомлень.\nІсторія повідомлень дозволить не пропустити вхідні повідомлення, навіть якщо Ви їх закриєте.\nGoogle вирішила додати в систему особливий розділ, куди будуть зберігатися всі вхідні повідомлення незалежно від того, звідки вони прийшли. В результаті Ви зможете просто відкрити цей розділ і переглянути все, що пропустили або випадково закрили. Там буде можна навіть прочитати видалені повідомлення , так що Ви зможете побачити, що Вам хотіли написати, але потім передумали і стерли послання. Загалом, це дуже зручно, і тільки заради історії варто оновитися.\nЗручність перемикання відтворення між зовнішніми пристроями\nДо певного моменту в Android була абсолютно огидно реалізована система взаємодії з зовнішніми аксесуарами. Тобто якщо Ви слухали музику через навушники, а потім хотіли перенаправити її на під’єднану колонку, то зробити це просто так не можна. Перед цим було необхідно розірвати з’єднання з навушниками або повністю їх відключити, і тільки тоді перемикати відтворення. В Android 11 з цим стало простіше.\nТепер в ОС з’явиться спеціальне вікно, яке можна викликати з робочого столу свайпом від низу до верху, будуть доступні всі підключені пристрої і віджет управління відтворенням. Там можна буде відразу вибрати пристрій, на який буде транслюватися аудіосигнал, а також налаштувати відтворення так, як подобається Вам. Це дуже зручно, враховуючи, що сьогодні багато користувачів тримають одночасно підключеними відразу кілька електронних пристроїв.\nНезважаючи на те що користувачам Android був доступний додаток Google Home для управління розумним будинком, в Android 11 розробники Google вирішили трохи змінити підхід до взаємодії з ним. Для цього вони перенесли всі керуючі елементи в окреме меню, яке викликається подвійним натисненням на кнопку живлення. До слова, це те саме меню, куди Google вже звалив гарячу заміну карт в Google Pay.\nЧому компанія зробила так, незрозуміло. Але, тим не менш, можливість швидко ввімкнути і вимкнути потрібні прилади, налаштувати освітлення, переглянути запис із камер відеоспостереження і зробити багато чого ще. Правда, поки невідомо, чи відмовиться Google від додатка Google Home на користь системного меню або дозволить їм співіснувати разом, що насправді не дуже-то й логічно. Але, знаючи, як Google любить дублювати свої сервіси, це цілком можна допустити.\nВ Android завжди було досить складно працювати з мультимедійними файлами. Так вже вийшло, що якщо Ви видаляли якийсь файл, то він віддалявся назавжди, якщо попередньо був збережений в хмару. Це приносило користувачам масу незручностей, враховуючи, що багато хто взагалі ніколи не справи з хмарою, вважаючи за краще зберігати все своє при собі. В Android 11 їм буде трохи простіше.\nGoogle вирішила реалізувати кошик для Android, куди будуть потрапляти всі видалені файли. Там вони будуть зберігатися протягом 7 днів, щоб дати користувачеві можливість відновити їх. Якщо за відновленням ніхто не звернувся, файли з кошика будуть планомірно віддалятися автоматично, але на цей раз назавжди. Це надзвичайно просте, але таке зручне рішення, якого всім не вистачало всі ці роки.\nAndroid 11 Google нові функції огляд оновлення поради смартфони\nОновлення Windows 10 2004 встановлюється на неготові до нього комп’ютери


Гербіш Надійка 08.03.2017\nМистецтво спонукає до розмов і роздумів навіть тоді, коли ми його не розуміємо. А якщо вбачаємо щось більше, ніж просто безглузду базгранину, то й поготів.\nУ кожному разі, рано чи пізно батьки йдуть із дітьми в музей чи на виставку, бачать міські стінописи, обирають книжку за малюнками. Розмови про мистецтво неуникні. А відповідями вчительки малювання чи вчителя з художки маленька вдумлива людина необов’язково вдовольниться. Та й навіщо позбавляти себе такої чудової можливості поговорити зі своєю (чи чужою) дитиною – про мистецтво, історію (адже кожна картина, кожен напрямок – це свого роду реакція на щось; от зовсім недавно художники започаткували дещо, що згодом може перерости у цілу течію: малюють картини руйнування землі через розмаїті людські чинники), екологію, антропологію, археологію, культуру, бізнес – та що завгодно.\nІ якраз тут книжки Франсуази Барб-Ґалль «Як розмовляти з дітьми про мистецтво» та «Як розмовляти з дітьми про мистецтво ХХ століття» можуть стати справжніми чарівними паличками. І не лише для батьків. Якщо говорити про якісь загальні маст-ріди – то обидві книжки належать якраз до тієї категорії, як на мене.\nІ ось тут додам трохи особистого досвіду, яким була спершу цілковито заскочена: моя трирічна донька серйозно зацікавилася балетом, читаючи книжку «Olivia» Яна Фалконера. Там лише фрагмент картини Деґа і чорно-біле зображення смішної свинки на театральній сцені були дотичними до теми, однак зуміли справити таке сильне враження.\nВласне, це потягнуло за собою пошуки дитячих книжок про того-таки Деґа та його балерин (зокрема, у видавництв Scholastic та Venezia є прекрасні серії дитячих книжок – із коміксами й цікавими історіями – про відомих світових художників). А вже це, у свою чергу і, як то часто буває з книжками, заохотило танцювати, малювати й оглядати музеї, схожі на палаци. Побачимо, яким буде наступний крок, але вже зрозуміло одне: дітям не нудно за книжками про мистецтво. Якщо, звісно, вони кльові.\nДо речі, існує також ціла низка книжок (зокрема, уже згаданих видавництв), які розглядають людські емоції, тварин, історію, природу, цифри… за допомогою відомих картин і скульптур. І сучасних, і давніх, і навіть древніх. Тексту там дуже мало, а от ілюстрації великі. Вони співставляються і протиставляються, дають відповіді й спонукають до постановки ще більшої кількості запитань. Власне, роблять те, що мали би робити підручники, але не завжди з тим дають раду.\nВони допомагають бачити щонайрозмаїтіше мистецтво й приймати його, а не співставляти згодом, у школі, скажімо, з одноштибними картинками з мультиків у своїй голові й одразу відкидати, бо «складне», «незрозуміле», «непотрібне».\nІ просто надихають, як і все красиве й глибоке, перевірене часом і тисячами пар глядацьких очей.\nА які мистецькі книжки люблять ваші діти?\n«Ген інтелекту» діти отримують від мам, - вчені


Як клеїти шпалери відео | Потрiбна допомога? Є-help!\nОдним з невід'ємних частин кімнат є шпалери, що додають житлової площі потрібний настрій. Багатьом власникам квартирах випадку відео як клеїти шпалери, дозволяє позбутися від самих основних помилок, що допускаються новенькими, також впорядковує саме проведення потрібних для цього робіт. Вірна поклейка шпалер відеокліп це підтверджує, починається з придбання всіх потрібних інструментів, також коректності розрахунків (при підгонці малюнків це стане головним чинником: краще обрізати надлишкове, ніж пізніше розламувати голову, де взяти відсутню пару см).\nЯк клеїти букові шпалери відео\nНасправді, поклеїти шпалери можна самостійно, особливо, якщо перед цим ви дізналися з тим, як вірно клеїти шпалери відео матеріал для цього підійде просто абсолютно. Якщо ваш вибір припав на букові шпалери, то так само без зусиль можна відшукати інформацію, як клеїти букові шпалери відео ролик з приємним прикладом стане хорошою знахідкою. Як можна переконатися під час перегляду ролика, проблем з поклейкой справді не повинно з'явитися. Головне, впору прибирати виступив клей на з'єднаннях, тому що він з часом може стати проблемою, якщо запланована майбутня фарбування шпалер.\nЯк наносити рідкі шпалери відео\nЗ тим, як клеїти вінілові шпалери відео матеріал допоможе 5 +, тому що їх випускають специ, з'їли на цьому ділі собаку. Це можна сказати і по відношенню до водянистим шпалерам. Але краще бути ознайомленим про те, як наносити рідкі шпалери відео в даному випадку справді потрібно, адже ці шпалери не настільки поширені і популярні. Стінки, обклеєні водянистими шпалерами, являють собою дуже захоплююче рельєфне покриття, в якому немає швів – щоб досягти такого результату слід дотримуватися не тільки лише з з нанесення, та й стандартних правил. Вобщем, містичного в цьому теж нічого немає, треба ж колись починати своє знайомство з водянистими шпалерами.\nВід правильного наклеювання залежить довговічність шпалер. Неодмінно, що шпалери можуть перетворити зовнішній вигляд кімнати до невпізнання. І поки шпалери не ...\nВ сучасний час вінілові шпалери є більш поширеним видом з усіх типів шпалер. Раніше ж такі шпалери мали інший ...\nЩодо недавно з'явилася новенька розробка, за допомогою якої можна самостійно пофарбувати шпалери. Зовсім не так давно вибір шпалер був ...


Львівська мерія виділила 42 квартири учасникам бойових дій на Донбасі - 032.ua\nСьогодні, 19-го січня, міська влада Львова виділила 42 квартири учасникам бойових дій на українському Донбасі.\nВідповідне рішення прийняв виконавчий комітет ЛМР, повідомляє прес-служба мерії.\nЗгідно з рішенням виконкому, 42 квартири в будинку на вулиці Під Голоском, 22, отримають бійці АТО, які мали статус сироти або позбавлені батьківської опіки, бійці, які мають інвалідність І-ІІ групи, та родини загиблих бійців Антитерористичної операції на Сході України.\nНагадаємо, що будівництво першого у Львові будинку для учасників українсько-російської війни закінчилося в листопаді минулого року.\nЯк у Львові святкують Водохреща, - ВІДЕО.\nквартири воїни_АТО новини 032ua


52-Герца - пісня самого самотнього кита. Синій кит\nВідео: Popular Videos - Whale & Music\nСамий самотній кіт у світі - це кит 52 Герца, він співає свою пісню, але ніякої іншої кит йому не буде відповідати, так і триває його подорож по морях і океанах в повній самоті.\nНе те, що він не намагається спілкуватися з одноплемінниками. Він робить це постійно. Але кит співає так високо, що на цій частоті звуку ніякий інший кит не зможе відповісти.\nСвоє прізвисько - 52 Герца він отримав через частоти в 51,75 Герц, на якій він видає свої сигнали. Проблема в тому, що інші кити спілкуються на частотах 15-25 Герц, тобто почути ніхто з них його ніколи не зможе.\nВідео: БОЖЕ ХЛОПЧИК СПІВАЄ КЛАССНО, божественного А ГОЛОС (казахською)\nОдинокий кит кружляв по океану, можливо, в пошуках друзів, але замість цього привернув увагу ВМС США в 1989 році, коли вперше зафіксували його звук на незвичайній для китів частоті. Виклик йшов на частоті 52 герц, хоча звичайний діапазон для китів в межах 12 - 25 Гц. Блакитний кит використовує частоту, як у найнижчих нот на фортепіано, в той час як цей кит використовує частоту близько восьми нот вище. Це добре чутно на записи:\nПослухати голос блакитного кита\nСлухати голосові 52-герцового блакитного кита\n52 Гц кит викликає побратимів, як помітно, швидшим ритмом, в порівнянні з більш глибокими і важкими піснями синіх китів.\nВчені протягом багатьох років відслідковують його рух завдяки унікальному викликом, але шлях кита не може перетнутися з шляхами міграції інших китів.\nНіхто не знає, чому самий самотній кіт у світі став таким. Одні стверджують, що він гібрид двох видів китів, інші, що він останній представник невідомого нам виду. Як би там не було, він, швидше за все, приречений на вічне блукання на самоті по безкрайніх просторах океану.\nНевідомі плаваючі об`єкти\nAnimalUkr.ru » Різне » 52-Герца - пісня самого самотнього кита


Заміна передньої камери Meizu M3 Max - Сервисный центр ServiceinUa\nРемонт Meizu M3 Max працює не так, як хотілося б? Є якісь технічні неполадки і ваш гаджет функціонує не так, як треба? Швидше за все, проблема в тому, що вам потребується Заміна передньої камери Meizu M3 Max. Якщо ви хочете щоб це пройшло швидко, якісно та безболісно, найкращим варіантом буде звернутися до SERVICEinUA. Заміна передньої камери Meizu M3 Max, у нас, займе невелику кількість вашого часу.\nВаш гаджет - це те, що завжди присутнє з вами і погодьтеся, якщо з ним трапилися якісь неприємності, то потрібно за ним доглядати і знадобиться Заміна передньої камери Meizu M3 Max, тому що ця проблема істотно зменшить задоволення, яке ви отримуєте при використанні свого пристрою. Але не варто засмучуватися, якщо у вас немає часом цим займатися або вам просто не подобається ходити по магазинах у пошуках запчастин або чогось, вихід із цієї ситуації є! Вам потрібно, всього лише, звернутися до SERVICEinUA і ми створимо найкращі умови для ремонту та Заміна передньої камери Meizu M3 Max пройде так, ніби цієї проблеми і не було.


Понад 9 тисяч адміністративних послуг отримали мешканці м. Рубіжне та Кремінського району\n11.01.2021 - Головне управління ДПС у Луганській області\nЗа січень – грудень 2020 року фахівці Центрів обслуговування платників м. Рубіжне та Кремінського району надали 9166 адміністративних послуг. Про це повідомила начальник Рубіжанського відділу електронних сервісів управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Луганській області Алла Нікуліна.\nВона зазначила, що в розрізі основних послуг видано: 3878 карток платника податків та внесено до паспорта громадян України дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, 1234 відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, 585 довідок про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.\nТакож зареєстровано 799 платників єдиного податку та видано 640 витягів з реєстру платників єдиного податку.\nАлла Нікуліна нагадала, що з початку року стартувала кампанія декларування громадянами доходів, одержаних протягом 2020 року. Фахівці Центрів обслуговування платників надаватимуть допомогу щодо складання декларацій.\nПосадовець запросила платників спілкуватися з податковою службою дистанційно за допомогою сервісу «InfoTAX»\nРубіжанський сектор організації роботи\n20.01.2021 Увага! 22 січня поточного року буде проведено сеанс телефонного зв’язку «гаряча лінія» на тему: «Електронний кабінет» та «InfoTAX» – зручний та доступний електронний сервіс ДПС України» детальніше\n15.01.2021 До уваги платників податків! Режим роботи центрів обслуговування платників Луганської області на період посиленого карантину детальніше\n31.12.2020 З 1 січня 2021 року відкриваються нові бюджетні рахунки для сплати податків детальніше\nКоментар начальниці Головного управління ДПС у Луганській області Ольги Височиної про використання реєстраторів розрахункових операцій\nЗ початку року діють нові бюджетні рахунки для сплати податків\nЗміни, передбачені Законом України №1017-IX від 01.12.20, щодо лібералізації застосування РРО або ПРРО платниками єдиного податку


З 15 листопада 2016 року в Україні стартують відбіркові етапи Міжнародного Чемпіонату комп’ютерних талантів «Золотий байт» 2016-2017, до участі у яких запрошуються школярі, студенти та випускники навчальних закладів.\nВитрати на відрядження, проїзд, проживання. Харчування керівників команд та учасників Чемпіонату здійснюється за рахунок коштів, залучених з джерел, що не суперечать законодавству. Відповідальність за життя та здоров’я дітей несуть керівники команд.\nУмови участі за посиланням: http://www.goldenbyte.org/ua/reglament/ .Офіційний сайт проекту: http://www.goldenbyte.org/. За додатковою інформацією звертатися до куратора заходу Яценко Марини за тел. (044) 537-22-60.\nПрошу залучити учнів до участі у даному заході.\nОпубліковано Наталя Німко о 13:33:00


Огризко: рішення суду по Зміїному вигідне для України - Укрaїнa - TCH.ua\nОгризко: рішення суду по Зміїному вигідне для України\nУкрaїнa 3 березня 2009, 11:39\nМіністр запевнив, що Україна не втратила жодного сантиметру своєї території, натомість одержала значно більше запасів нафти та газу.\nМіністр закордонних справ України Володимир Огризко заявляє, що звинувачення на адресу президента Віктора Ющенка та МЗС щодо рішення Міжнародного суду ООН у справі про делімітацію континентального шельфу та виключних економічних зон України і Румунії у Чорному морі є "політично вмотивованим і безпідставним".\nПро це він сказав у своєму виступі на засіданні парламенту щодо рішення Міжнародного суду ООН.\nОгризко підкреслив, що заклики деяких українських політиків не виконувати рішення суду - "це тотальний правовий нігілізм". Він наголосив, що такий підхід "є неприйнятним і неприпустимим" і може привести до застосування проти України санкцій з боку Ради безпеки ООН.\nМіністр заявив, що Міжнародний суд ООН завжди "проводив компромісну лінію". За його словами, рішення, прийняте судом, фактично збіглося з тією позицією України, від якої свого часу відмовилась Румунія. За його словами, незважаючи на це, в Румунії дане рішення "було оголошено великою перемогою".\n"Маємо черговий приклад того, як треба піклуватися про реноме своєї держави", - наголосив Огризко.\nЗа його словами, в Румунії президентські вибори "ще раніше, ніж у нас, але ні влада, ні опозиція не дозволили собі розігрувати так звану гаазьку карту".\n"Ми, на жаль, до цього ще не доросли", - додав Огризко.\nКрім того, міністр наголосив, що "Україна не втратила жодного сантиметру своєї державної території". За його словами, завдяки рішенню суду "раз і назавжди припинено розмови про приналежність острова Зміїний". Огризко додав, що, визнавши Зміїний островом, Міжнародний суд ООН "тим самим повністю проігнорував історичну претензію Румунії на острів Зміїний".\nЗа його словами, поставлено "крапку на багаторічній суперечці двох держав, а на західному кордоні України немає жодного невирішеного питання".\nГоворячи про розвідані та перспективні запаси вуглеводнів на шельфі, Огризко зазначив, що на українській частині - до 800 млрд. метрів кубічних газу, нафти – до 52 млн. тонн, у той час як в Румунії газу – до 70 млрд. метрів кубічних, а нафти 12 млн. тонн. За його словами, Україні на спірній території належить 21 розвідане родовище, а Румунії – 4.\nНагадаємо, наразі на розгляд Верховної ради внесені дві постанови про звільнення Володимира Огризка з посади міністра закордонних справ - від комуністів та "регіоналів".\nРегіонали знову спробують зняти Огризка\nРада відкрилася, щоб зайнятися Огризком і Черновецьким\nУ Литвина є претензії до Огризка. Але не через Черномирдіна\nВідеоОгризко: рішення суду по Зміїному вигідне для України\nУкрaїнa 3 березня 2009, 00:00


Ліга чемпіонів. Анонс другого ігрового дня 4-го туру | Чемпіон\n309 переглядів Версія для друку Коментарі [ ]\n01.11.2017 11:30 - Champion.com.ua\nЛіга чемпіонів. Анонс другого ігрового дня 4-го туру\nВ середу 1 листопада 4-й тур Ліги чемпіонів продовжиться матчами другого ігрового дня.\nВ групі E ситуація більш ніж заплутана. Несподіваний лідер квартету московський Спартак завітає в гості до Севільї. Перша гра між цими командами два тижні тому у Москві закінчилася впевненою перемогою червоно-білих з рахунком 5:1.\nА Ліверпуль на Енфілді прийматиме словенський Марібор. Нагадаємо, що в Любляні два тижні тому мерсисайдці вчинили розгром господарям - 7:0.\nВ квартеті F чемпіон України донецький Шахтар в Харкові зіграє з роттердамським Феєнордом. Перемога дозволить "гірникам" зробити вагому заявку на лігочемпіонівську весну. Перша гра між цими суперниками зіканчилася перемогою чемпіона України з рахуноком 2:1. Нагадаємо, що дублем в Роттердамі відзначився хавбек Шахтаря Бернард.\nЗахоплюючий поєдинок на нас чекає в Неаполі, де італійський Наполі прийматиме Манчестер Сіті. Турнірне становище склалолся таким чином, що команді Мауріціо Саррі потрібно лише перемагати, щоб зберегти шанси на продовження боротьби в ЛЧ.\nФеєнорд - Шахтар\nВ групі G несподіваний одноосібний лідер турецький Бешикташ в Стамбулі зіграє проти Монако. Навіть у випадку нічиєї, турецький гранд забезпечить собі вихід до плей-офф ЛЧ. В цьому ж квартеті португальський Порту вдома прийматиме німецький РБ Лейпциг. В турнірній таблиці команди розділяє лише одне очко, тому у випадку перемоги однієї з команд, переможець зміцнить свої позиції в боротьбі за друге місце в групі.\nУ групі Н протистояння двох явних лідерів квартету мадридського Реала і лондонського Тоттенгема продовжиться в Лондоні. Перша гра між цими командами в Мадриді закінчилася нічиєю 1:1. Інтересу цій грі додає і той факт, що обидві команди програли свої останні ігри в національних чемпіонатах. А Реал і зовсім відстає від Барселони вже на 8 очок.\nВ Дортмунді у грі аутсайдерів Боруссія - АПОЕЛ "джмелі" спробують реабілітуватися перед своїми уболівальниками за серію невдач в останніх іграх. Шанси обох команд на вихід в плей-офф дуже примарні, якщо не сказати більше. Тому ця гра лише за третє місце, яке дасть право продовжити єврокубковий шлях, але вже в турнірі за рангом нижче - Лізі Європи.\nАПОЕЛ - Боруссія\nГравець ПСЖ у матчі проти Андерлехту повторив досягнення майже 25-річної давнини\nКонте: Розгром від Роми? Челсі забракло інстинкту вбивці\nКоноплянка став жертвою власної прес-служби. ФОТО\nФабрегас проведе 100 матч у Лізі чемпіонів\nФеррейра: Переживаю момент упевненості у своїх силах\nВболівальники Ліверпуля погружують родині захисника мерсисайдців


№ 34 (4554)\n23 серпня, 2013 рік\nДО ФРАНКА У КОЛОМИЮ 27 серпня – день народження Івана Франка. Коломия має якийсь свій справді покутський шарм. Вона багата іс торією, музеями, куль турними пам’ятками і завжди повна несподі ванок.\nМОЛОДЬ – ДО ДНЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ\nРЕМЕСЛО ІЗ КРИЦІ І ВОГНЮ\nУ Києві відкрилася Все українська виставка «Молоде мистецтво мо лодої країни», приуро чена до свята.\nВ Національному заповіднику «Батьків щина Тараса Шевчен ка» вже вкотре зібра лися шанувальники народних ремесел.\nКультура № 34, 23 серпня, 2013 р.\nЗ Днем Незалежності України! Минуло 22 роки відколи було втілено давнє прагнення нашого народу до свободи і самовизначення. Незалежність стала новою точкою відліку в житті кожного українця. Україна – одна з найкрасивіших європейських країн із давніми традиціями та самобутньою культурою.\nУкраїнці – гостинний, щирий і працелюбний народ, здатний втілювати в життя амбітні сучасні проекти! Нехай кожен день сповниться радістю та дружнім теплом, а нові здобутки стануть міцними цеглинками в будівництві держави, якою пишатимуться наші діти.\nБажаю всім нам, громадянам України, а також шанувальникам нашої держави та української культури за кордоном – сили духу, оптимізму, добра і радості! Міністр культури України Леонід НОВОХАТЬКО\nНАПЕРЕДОДНІ ДНЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ ВІДЗНАЧИВ СВІЙ СЛАВЕТНИЙ 80-РІЧНИЙ ЮВІЛЕЙ ВИДАТНИЙ МИТЕЦЬ СУЧАСНОСТІ, ГЕРОЙ УКРАЇНИ, НАРОДНИЙ АРТИСТ УКРАЇНИ АНАТОЛІЙ ТИМОФІЙОВИЧ АВДІЄВСЬКИЙ З цієї нагоди вітання ювіляру надіслав міністр культури України\nАНСАМБЛЬ «ДНІПРО» ПРЕДСТАВЛЯТИМЕ УКРАЇНУ В УЗБЕКИСТАНІ НА ІХ МІЖНАРОДНОМУ МУЗИЧНОМУ ФЕСТИВАЛІ «ШАРК ТАРОНАЛАРІ» Із 25 до 30 серпня в Самарканді проходитиме ІХ Міжнародний музичний фестиваль «Шарк Тароналарі» (мелодії Сходу). У ньому візьмуть участь близько 50 країн. Цьогоріч Україну представлятиме ансамбль української музики «Дніпро». «Дніпро» – професійний творчий колектив, створений 1995 року. За своє творче життя ансамбль відзначений багатьма нагородами міжнародних фестивалів у різних країнах світу. Приємно пригадати, що один із перших призів він отримав 1999 року від журі II Міжнародного музичного фестивалю «Шарк Тароналарі» (Узбекистан). Творчий склад ансамблю – 11 артистів із вищою музичною освітою. Солісти – лауреати міжнародних фестивалів і конкурсів. Очолюють «Дніпро» від дня його заснування художній керівник, директор і солістка, заслужена артистка України Олена Кулик і головний диригент, соліст-скрипаль, аранжувальник, член Національної ліги українських композиторів, заслужений артист України Любомир Матейко. Фестиваль проводиться кожні два роки з 25 до 30 серпня. Перший «Шарк Тароналарі» відбувся 1997-го. У ньому взяли участь представники 31 країни. Сьогодні він є надзвичайно популярним не лише в Узбекистані, а й далеко за його межами. ФОТОВИСТАВКА «КИЄВОПЕЧЕРСЬКА ЛАВРА – СВЯТИНЯ УКРАЇНИ» У РУМУНІЇ У культурно-інформаційному центрі при Посольстві України в Румунії триває фотовиставка «Києво-Печерська лавра – святиня України», присвячена 1025-річчю хрещення Київської Русі. Її відкриття супроводжувалося демонстрацією українських науковопопулярних фільмів «Агапіт. Стріла заздрощів – поєдинок» та «Князь-інок Микола Святоша», а також експонуванням колекції нових видань церковних книг і творів українського народного мистецтва. На заході виступили посол України в Румунії Теофіл Бауер і\nШановний Анатолію Тимофійовичу! Прийміть щирі вітання з нагоди ювілею! Високо ціную і глибоко поважаю Вашу самовіддану працю. Володіючи всіма тонкощами художньої майстерності, Ви підкорюєте публіку, даруючи їй незабутні враження. А очолюваний Вами колектив протягом багатьох років залишається зразком високої\nпрофесійної майстерності. Своєю невичерпною енергією Ви заряджаєте колектив і виховуєте слухача. Ваша багаторічна праця та постійна турбота про збереження і розвиток національних мистецьких традицій є яскравим взір цем високого професіоналізму та служіння великим ідеалам добра, краси і любові! Протягом десятиліть Ви даруєте слухачам свій талант блискучого диригента\nта багатогранно обдарованого митця, і вдячна публіка відповідає Вам своєю щирою любов’ю. Зичу Вам міцного здоров’я, щастя й удачі у здійсненні всіх творчих задумів. Нехай і надалі Вам надає сил підтримка і любов численних шанувальників. Успіху Вам і всього найкращого!\nрадник-посланник Посольства України в Румунії Теофіл Рендюк. Виставка «Києво-Печерська лавра – святиня України», підготовлена Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником, у культурно-інформаційному центрі при Посольстві України в Румунії триватиме до вересня 2013 року, після чого експонуватиметься в 12 регіонах компактного проживання українців у Румунії. За словами радника посольства пана Рендюка, фотовиставка, присвячена Києво-Печерській лаврі, привертає увагу відвідувачів до особливої ролі цього святого місця у збереженні та зміцненні православ’я не лише в Україні, а й в інших країнах східного обряду. «Києво-Печерська лавра – святиня України» успішно відбулась у Французькій Республіці (Париж, Страсбург) та в Ізраїлі (Тель-Авів). До кінця року її презентація планується в Греції, Грузії та Чорногорії.\nВключення закладів культури до базової мережі здійснюється згідно з порядком формування базової мережі закладів культури та відповідними пропозиціями центральних органів виконавчої влади та місцевих держадміністрацій, що подаються до Мінкультури щороку не пізніше 15 листопада. Вилучення закладів культури з базової мережі здійснюється за погодженням з Мінкультури згідно з переліком закладів культури, поданим місцевою держадміністрацією та затвердженим органом місцевого самоврядування або поданим центральним органом виконавчої влади, із зазначенням причин і обґрунтуванням необхідності такого вилучення. Вилученими з базової мережі можуть бути заклади культури, що не відповідають вимогам, визначеним статтями 1, 22 і 23 Закону України «Про культуру». У разі, коли заклади культури загальнодержавного рівня належать до сфери управління Мінкультури, вилучення таких закладів із базової мережі здійснюється за рішенням міністерства.\nтатаро-монгольської навали на Київську Русь у XIII столітті. Картина про непереможний дух народу, прагнення відстояти свою свободу. 25.08 «Білий птах з чорною озна кою», Ю. Іллєнко, 1971 р. У своїй третій режисерській роботі Юрій Іллєнко досліджує трагедію бідної української родини Дзвонарів, яка живе у Карпатах неподалік румунського кордону у важкі часи війни та терору (1937–1947). Четверо братів грають у сільському ансамблі, проте боротьба між українцяминаціоналістами, прибічниками нацистів та радянської влади забирає одного учасника гурту за іншим: Петро приєднується до Червоної армії, Орест – до УПА, а Богдан лишається вдома. Однак долі братів переплітаються і в коханні, і в боротьбі. 26.08 «Тарас Шевченко», І. Савчен ко, 1951 р. Історико-біографічний фільм режисера Ігоря Савченка про життя великого українського поета і художника Тараса Григоровича Шевченка. Син кріпосного селянина, він блискуче закінчив Академію мистецтв і ще в юності завоював славу волелюбними віршами. Але його чекали важкі випробування... 27.08 «З нудьги», А. Войтецький, 1967 р. За однойменним оповіданням М. Горького. Про байдужість, жорстокість поглинутих міщанством мешканців маленької залізничної станції, що загубилася у глухому степу. Самотня кухарка Арина покохала обхідника залізничних колій Гомозова. Але це несподіване щастя закінчується для жінки трагедією, бо місцеві жителі, в яких від нудьги та лінощів присипляються всі людські почуття, починають насміхатися з неї, та ще й Гомозов приєднується до них. У відчаї Арина накладає на себе руки. 28.08 «Хліб і сіль», Г. Кохан, М. Ма каренко, 1971 р. За мотивами однойменного роману Михайла Стельмаха. 1905 рік. Тяжко живуть селянибідняки у Прикарпатті. Багато хто від’їжджає до Сибіру в пошуках кращої долі, інші планують боротися за свої права на землю.\nНА НАВІГАЦІЙНІЙ КАРТІ УКРАЇНИ З’ЯВЛЯТЬСЯ МУЗЕЇ ТА ЗАПОВІДНИКИ Департамент культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України надасть картографічному підрозділу Location&Commerce компанії Nokia географічні координати та іншу потрібну інформацію щодо місць розташування заповідників і музеїв, які належать до сфери управління міністерства. Ці відомості буде використано при створенні актуальної навігаційної карти України. Безплатний доступ до цієї інформації для численної аудиторії вітчизняних і зарубіжних користувачів сучасних веб-сервісів, навігаційних систем і пристроїв сприятиме розвитку суспільної обізнаності щодо культурного надбання нашої держави. Затверджено форму довідки про включення закладу культури до базової мережі Мінкультури України. Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про культуру» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування базової мережі закладів культури» (від 24 жовтня 2012 року № 984) наказом Міністерства культури затверджено форму довідки про включення закладу культури до базової мережі Мінкультури України.\nНАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ОЛЕКСАНДРА ДОВЖЕНКА ТА КУЛЬТУРНИЙ ЦЕНТР «КІНОТЕАТР КИЇВ» ПРЕДСТАВЛЯЮТЬ ТИЖНЕВУ РЕТРОСПЕКТИВУ УКРАЇНСЬКОЇ КІНОКЛАСИКИ ДО ДНЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ 23.08 «Камінний хрест», Л. Осика, 1968 р. За мотивами новел Василя Стефаника «Камінний хрест» та «Злодій». Галицький селянин Іван Дідух після марних спроб вибратися із злиднів вирішує поїхати з дітьми до Канади і там спробувати віднайти щастя. Напередодні від’їзду в хату до нього пробирається злодій. Для його покарання Дідух запрошує гостей. Останньої миті він прощає грабіжника, але сусіди вбивають його. Ранком у пам’ять про себе Іван встановлює на пагорбі давно заготований камінний хрест. 24.08 «Захар Беркут», Л. Осика, 1971 р. Фільм оповідає про мужню боротьбу карпатських горців-русинів, очолюваних Захаром Беркутом, − головою племені мисливців, воїнів та хліборобів, проти\nКультура № 34, 23 серпня, 2013 р. «НЕРОЗГАДАНІ ТАЙНИ» ВІД ІВАНА МАРЧУКА 23 серпня у му зейно-виставковому центрі «Музей історії Києва» відкрилася виставка живопису Івана Марчука «Нерозгадані тайни». Як повідомили УНІАН у прес-службі КМДА, упродовж місяця кияни та гості столиці зможуть побачити майже 60 картин майстра. Експозиція складатиметься з кількох окремих розділів, які яскраво ілюструють творчі періоди художника. Іван Марчук – один із найвідоміших художників світу. Він увійшов до британського рейтингу «100 геніїв сучасності». Міжнародна академія сучасного мистец тва у Римі прийняла Марчука до лав «Золотої гільдії» та обрала почесним членом наукової ради академії. До «Золотої гільдії» входить лише 51 художник. ВІДЗНАЧЕННЯ ДНЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ У ВІННИЦІ 24 серпня на головній площі міста відбудеться Другий фестиваль «Подільська пектораль», започаткований минулого року за ініціативи Вінницької міської ради та Благодійного фонду «Велика родина». Родзинкою фестивалю, який стартує з 16-ї години, стане Парад короваїв. Його у місті буде проведено вперше. Планується, що в параді буде понад 30 короваїв не лише з усіх районів Вінницької області, а й з інших міст України, зокрема, Луцька, Павлограда та Дніпропетровська. Ще одним сюрпризом для вінничан стане презентація робіт та майстеркласи митців петриківського розпису із Дніпропетровська. Під час фестивалю вінничани побачать просторові інсталяції «Сад українського мистецтва», виставки обласного краєзнавчого музею «Шевченко на усі часи» та «Узором долі вишита сорочка», а також конкурс малюнків-ілюстрацій до творів Тараса Шевченка та виставку сучасної української ляльки.\nУ ЖИТОМИРІ ДО ДНЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ ВІДКРИЛАСЬ ТРАДИЦІЙНА ВИСТАВКА КАРТИН Більше двадцяти художників та аматорів образотворчого мистецтва подали свої роботи – пейзажі, натюрморти, портрети. «На виставці представлені твори: живопис, графіка, декоративний живопис, є й акварель. Роботи різні за характером: від реалістичного спрямування до авангардного. Я запрошую шанувальників українського образо творчого мистецтва, кожен для себе знайде щось цікаве», – розповів голова обласної організації Національної спілки художників України Василь Кондратюк. Виставка експонується у Будинку художників по вулиці Театральній до 9 вересня. ДЕНЬ НЕЗАЛЕЖНОСТІ В ОДЕСІ До Дня Незалежності в Одесі намагатимуться побити національний рекорд із кількості людей у вишиванках, які сформують живий ланцюг від пам’ятника Рішельє Потьомкінськими сходами до морвокзалу. Після чого їх частуватимуть величезним короваєм. СПАДКОЄМНІСТЬ НАРОДНОЇ ТРАДИЦІЇ У ХАРКОВІ Харківський обласний організаційнометодичний центр культури і мистецтва до Дня Незалежності України представляє виставку народного костюма «Етноеволюція». Проект демонструє спадкоємність народної традиції у формуванні образу сучасних українців. Він спрямований на формування естетичного сприйняття українського костюма як джерела нат хнення. Основна частина експозиції представляє народний жіночий і чоловічий костюми Слобідського краю і Полтавщини, а саме оригінальні зразки традиційного українського одягу кінця XIX − середини ХХ століття. Друга частина виставки розкриває сучасні форми існування української народної традиції в одязі і образах сучасників. Третя частина експозиції − це фотографії наших співвітчизників, які в\nповсякденному житті використовують одяг із народними традиційними мотивами. ПРОЕКТ «ТОЧКА ОПОРИ» У ЧЕРВОНОГРАДІ У Червоноградській філії Львівського музею історії релігії – Палаці Потоцьких – до Дня Незалежності України і Дня шахтаря учасники мистецької групи «Амальгама» представили виставку «Точка опори». Це творче об’єднання близько двох років тому створили художники з різних куточків України та з-за кордону. Його мета – відображати прекрасним не лише зовнішній, а й внутрішній світ людини. Через призму Біблії, звертаючись до Бога, митці працюють над становленням своєї душі, відображаючи власне бачення радощів життя.\nПроект «Точка опори» стартував торік у серпні в Києві. Червоноград – четверте місто, в якому художники експонують свої твори. Це 58 полотен 13 авторів. Усі роботи різні, як і техніка їх виконання. Є олійний живопис, акварелі, графіка і навіть рідкісна енкаустика – живопис гарячим воском. ЯРМАРОК ТА МАЙСТЕР-КЛАСИ В КИЄВІ З НАРОДНОГО МИСТЕЦТВА У рамках святкування Дня Незалежності України 24−25 серпня Національний центр народної культури «Музей Івана Гончара» запрошує всіх охочих відвідати виставку-ярмарок, майстер-класи та презентацію традиційного народного мистецтва. Відчути смак давньої традиції ви зможете в автентичних виробах, створених вправними руками та щирою душею народних майстрів із різних регіо нів України, які будуть представлені на\nярмарку традиційного народного мистецтва на подвір’ї музею. Тут можна оглянути гончарні вироби, ткані та вишиті речі, головні убори, килими, вироби з соломи, бісеру, дерева, дитячі іграшки, ляльки-мотанки, писанки, твори малярства та літературу про традиційну культуру українців. ЧЕРКАЩАНИ СМАКУВАТИМУТЬ БОРЩЕМ Жителям Черкас не доведеться нудьгувати в суботу, 24 серпня, під час святкування Дня Незалежності України. У рамках проекту «Жовто-блакитні мої кольори» всі охочі будуть малювати прапор єднання – український прапор. Крім того, влада пообіцяла весь день розважати містян різними концертами, виступами майстрів козацького військового мистец тва і феєрверком. Не залишаться черкащани в День Незалежності і голодними, оскільки у цей день частуватимуть борщем на фестивалі «Сила борщу». Як повідомили в пресслужбі Черкаського міськвиконкому, відбудеться це дійство 24 серпня в Долині троянд. Борщ готуватимуть одразу кілька команд кухарів. Ближче до вечора всі охочі зможуть спробувати борщ кожної з команд за мінімальний двогривневий внесок. Хто найбільше отримає грошей, той і переможе в невеликому місцевому змаганні. Всі зібрані кошти передадуть на благодійність. СВЯТКУВАННЯ У СІМФЕРОПОЛІ За словами заступника начальника управління культури міської ради Сімферополя Олени Ясинової у бібліотеках міста діють тематичні виставки і презентації, приурочені до Дня Незалежності України. Тут відбудеться урочиста церемонія підняття Державного прапора України і покладання квітів до пам’ятника Т. Г. Шевченкові. Цього ж дня в кримській столиці молодь Сімферополя проведе автопробіг. 24 серпня для жителів і гостей міста в сквері ім. Треньова буде представлена концертна програма духового оркестру.\nНАЦІОНАЛЬНИЙ ІСТОРИКО-ЕТНОГРАФІЧНИЙ ЗАПОВІДНИК «ПЕРЕЯСЛАВ» ЗАПРОШУЄ НА І ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФЕСТИВАЛЬ МАЙСТРІВ НАРОДНОЇ ТВОРЧОСТІ «ПЕРЕЯСЛАВСЬКИЙ ЯРМАРОК», ЯКИЙ ВІДБУДЕТЬСЯ 20–21 ВЕРЕСНЯ 2013 РОКУ Традиційна культура і фольклор складають глибинну основу кожної національної культури, формуючи її самобутність на основі архаїчних джерел. Протягом століть народом формувалися культурні цінності, що дали витоки багатьом реаліям сьогодення і тепер збагачують наше життя. Здавна український народ славився своєю майстерністю та творчим підходом до оформлення побуту. Для продажу або обміну ремісничими виробами влаштовували ярмарок, на який з’їжджалися з усіх куточків України та з-за кордону. Народна художня творчість у безмірі її проявів завжди була і є своєрідним ґрунтом для спілкування поколінь, тим невичерпним джерелом пізнання історії, звідки йдуть витоки професійного мистецтва. Пісня і танок, малюнок і розпис, різьблення і плетіння, ткацтво і вишивання з незапам’ятних часів органічно увійшли в життя народу, втілюючи в собі його найвищі естетичні принципи, ідеали краси та добра, прагнення до прекрасного, витонченого, довершеного. Улаштування ярмарку на території Музею народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини, забудова якого копіює українське село кінця ХІХ – поч. ХХ ст., створює атмосферу живої історії під час проведення фестивальної програми. Учасниками Фестивалю можуть бути майстри народних ремесел, фольклорні колективи, будинки дитячої творчості, самобутні таланти. До участі в концертній частині Фестивалю запрошуються колективи, що виконують етнічний, сучасний український фольклорний матеріал, народні танці. На\nпочатковому етапі організації фестивалю оргкомітет відбирає учасників згідно з поданими колективами заявками із вказаним репертуаром. Організатори Фестивалю вважають за необхідне поряд із майстрами традиційних народних ремесел участь молодих майстрів, які представляють сучасні форми творчості й майстерності, з метою представлення, продовження та відродження традицій у сучасному світі. Оргкомітет Фестивалю не висуває вимог щодо видів народного ремесла та фольклору, запропонованих до участі, але рекомендує учасникам представити зразки, характерні для їхнього історико-етнографічного регіону. Для участі у Фестивалі необхідно подати заявку до 1 вересня поточного року. Майстрам декоративноужиткового мистецтва, які бажають взяти участь у виставках-продажах, а також організації та проведенні майстер-класів, теж необхідно подати заявку до Оргкомітету фестивалю. (Зразок заявок дивіться на сайті Міністерства культури України). Підтвердження про участь у Фестивалі заявникам буде надіслано організаторами в термін до 2 вересня поточного року. Учасники Всеукраїнського фестивалю майстрів народної творчості «Переяславський ярмарок» будуть нагороджені дипломами, подяками і пам’ятними подарунками. Початок о 12:00. Контактні дані організаторів Фестивалю: (04567) 5–41–03, 5–56–41; е-mail: niez.administry@ ukr.net.\nПРОГРАМА Всеукраїнського фестивалю майстрів народної творчості «Переяславський ярмарок» 20 вересня 2013 р. 10.00 – відкриття містечка майстрів; 12.00–12.30 – урочисте відкриття Фестивалю; 12.30–16.00 – презентація будинків дитячої творчості; 12.00–16.30 – постійно діючі майстер-класи, виставка-ярмарок; 12.30–16.30 – концертна програма (виступи фольклорних колективів України та гостей Фестивалю). 21 вересня 2013 р. 12.00–16.30 – концертна програма (виступи фольклорних колективів України та гостей Фестивалю, презентація майстрів традиційних українських ремесел; презентація майстрів сучасних українських ремесел, майстер-клас українського танцю); 12.00–16.00 – постійно діючі майстер-класи, виставка-ярмарок; 13.30–14.00 – виставка сучасного українського одягу, вишиванок різних регіонів України; 16.00 – офіційне закриття Фестивалю, вручення дипломів, подяк і пам’ятних подарунків.\nПорожньо, тихо в класах і аудиторіях Київського художнього інституту. Більшість вихованців роз’їхалась уже на літні канікули. Але десь у глибині цього старовинного будинку і сьогодні вирує кипуче творче життя. Мешканці цих кімнат не збираються ще у відпустку, вони знають: цей рік треба весь, без останку віддати учбі. Цей рік – великий водорозділ на їх життєвому шляху. Сьогодні вони ще студенти, а за якихось два-три місяці вийдуть із стін інституту з дипломами художників, скульп торів, архітекторів. У дипломантів – зараз гаряча пора. В жовтні інститут, уперше після повернення з евакуації і, отже, вперше в мирних умовах, дасть республіці свій новий випуск – двадцять одного митця: художників-живописців, графіків, архітекторів, скульпторів. Різними шляхами прийшла талановита радянська молодь до Художнього інституту. Син селянина Сергій Григор’єв, відчувши хист до малювання, вчився в художній студії ВЦРПС, а потім проходив курс під керівництвом таких видатних майстрів, як акад. І. Грабар і проф. М. Ульянов. В інституті його навчанням керував народний художник УPCР проф. К. Трохименко. Відмінним навчанням Григор’єв заслужив торік Сталінську стипендію. Григор’єва захоплює історична тема. Для виставки «Партизани Вітчизняної війни» написав він уже дві картини. Але основ ну свою увагу приділив він дипломній роботі. Лютої зими 1941–42 року весь світ дізнався про жахливий злочин гітлерівських вбивць, які закатували молоду партизанку Зою Космодем’янську. У ті дні Григор’єв весь пройнявся думкою – створити картину про мужню комсомолку. Один по одному з’являлися ескізи, зарисовки і варіанти. Тепер вони заповняють усю кімнату, – навіть на столику, навіть на ліжку можна їх побачити. Захоплений своєю роботою, не розлучається Григор’єв з нею ні вдень, ні вночі. – Над картиною я працюю третій рік, – розповідає він. – Хоч я і знаю Москву та підмосковні села, все ж я знову туди кілька разів виїжджав, зустрічався з учасниками партизанського руху, був у Зоїної матері, розмовляв з нею, розшукуючи матеріал для картини. …І ось молода патріотка дивиться з полотна. Погордо підведене чоло. Руки й ноги скуті. Кривавий шлях пройшла вона по засніженому селу. Її підштовхують прикладами звіроподібні штурмовики і есесівці, та не до них звернені погляди й думки Зої. Вона знає і відчуває, що на неї дивиться, з нею разом страждає весь народ. І ми бачимо, як невимовно болюче радянським людям за славну\nКиївський музей російського мистецтва одержав ряд полотен, що досі перебували в фондах Державної Третьяковської галереї у Москві. На фото (зліва направо) – П. Федотов «Автопортрет» (масло), А. Венеціанов «Портрет невідомої» (пастель), К. Брюллов «Портрет невідомого» (масло).\nдочку великого російського народу. Ось, здригнувши всім тілом і змахнувши руками, стоїть стара бабуся. Не розуміючи всієї трагедії, здивованим поглядом дивиться дитина. Притиснувши до грудей малятко, молода жінка стежить за героїнею прощальним поглядом. Федора Самусєва ми застали біля мольберта. З палітрою в руках, він накладав новий шар фарб на картину. Робота ще не закінчена, хоч триває вона довго. Численні ескізи, малюнки, різноманітна література, якою заповнена кімната, показують, що Самусєв багато працює. – Тему своєї дипломної роботи, – розповідає Самусєв, – підказала мені героїка наших днів. Був у мене хороший товариш, студент нашого інституту – Приходько. З перших днів війни пішов він на фронт, і довго ми про нього нічого не знали. Та якось потрапила мені в руки «Правда» із статтею, де розповідалося про хоробрість сержанта Приходька. Це й був мій друг… Ескізи Самусєв почав робити ще в Самарканді, де під час евакуації перебував інститут. Там же був написаний перший варіант картини. Багато разів переробляв він план картини. І\nтільки тоді, коли інститут повернувся до Києва, коли Самусєв ближче ознайомився з фронтовою обстановкою і розшукав потрібний типаж, він зміг узятись по-справжньому за картину, що стала його дипломною роботою. Назва її – «Подвиг сержанта Приходька». Вона ще не закінчена і тому важко певно сказати, наскільки молодому художникові вдалося здійснити свої наміри. – Живими нас не візьмете! – ніби промовляють зображені на картині три герої – поранений у голову Приходько, що відстрілюється з пістолета, і автоматник, який влаштувався біля вікна, звідки він спрямовує свій вогонь на німців, і ще один червоноармієць, знівечений кулею… Пафос Великої Вітчизняної війни цілком захопив художника. І вже думав він над іншою картиною, що мав відобразити один з епізодів славетної КорсуньШевченківської битви. Він виїжджав на поле колишнього бою і написав уже перший ескіз – Під Корсунь-Шевченківським». Федір Самусєв прийшов до інституту з Пензенського художнього училища і напруженою роботою під керівництвом народного\nхудожника СРСР проф. О. Шовкуненка та зосередженістю завоював повагу і товаришів по курсу, і викладачів. Валентин Бунов прийшов до інституту з робітничої родини. Він закінчив харківське художнє училище. Молодий графік любить пейзаж, жанрові групи. Він працює також над ілюстрацією української книги, написав плакат для видавництва «Мистецтво» до Міжнародного жіночого дня, виконав серію малюнків на замовлення виставки «Партизани Вітчизняної війни». Учень народного художника СРСР В. Касіяна, репінський стипендіат Бунов, присвятив тему своєї дипломної роботи столиці Радянської України – Києву, прекрасний пейзаж, якого хоче передати в серії малюнків, акварелей, гравюр. Сучасна тема переважає у більшості дипломантів. Учень проф. О. Шовкуненка Леонід Чічкан пише картину «Ми помстимося». Над тілом жінки, убитої німецькими бандитами, клянуться радянські люди помститися за безвинно пролиту кров. Чічкан недавно закінчив картину для партизанської\nвиставки і «Народне ополчення в Києві». Він брав участь у ряді виставок. Обрала собі темою партизанське життя і Слава Лівшиць. Край села зустрічаються рідні народного месника, який повертається з бойової операції. З деканом факультету професором М. Гельманом заходимо до скульпторів. І в них у ці дні відчувається піднесення. От роботи молодого скульптора Макара Вронського. Вміло поєднуючи в собі хист живописця і скульптора, Вронський працював художником у редакції газети на швацькій фабриці, вступив у Вітебську до художнього училища, служив у Червоній Армії, а потім повернувся до інституту. «Винищувач танків» – така тема його дипломної роботи. Посеред великої кімнати, заповненої скульптурними ескізами, глиною та іншим робочим матеріалом – Моряк у безкозирці схилився до землі, готовий кинути гранату на фашистську панцерну потвору. Ще багато треба працювати над завершенням цієї роботи, але і в теперішньому її вигляді вона розкриває глядачеві свій глибокий зміст, в скульптурі вже відчувається велика експресія і динамічність, передано прагнення моряка перетяти дорогу ворожому танкові навіть ціною життя. Ганна Ярошник і Микола Рябінін працюють над образами партизанів. Галина Вороніна обрала для скульптури образ Героя Радянського Союзу Людмили Павличенко. Темам Вітчизняної війни присвячують свої роботи Антонина Борисенко і Поліна Головач. Над скульптурою «Богдан Хмельницький» працює дипломант Григорій Гутман. А скільки творчих задумів у майбутніх архітекторів, яких чекають міста і села України, визволені від німецьких загарбників! Володимир Павленко прийшов до інституту з однієї з київських будов, де працював техніком. Тепер, під керівниц твом видатного українського архітектора В. Заболотного, він проектує новий драматичний театр у Києві. Над проектами нового театру в столиці України працюють також Федір Лисов, Микола Головач та Ніна Малюшіна. Мине небагато часу – і всі вони залишать інститут, де віддали чимало років наполегливому навчанню. Широкий шлях радісної і напруженої творчості на благо рідної Батьківщини відкриється перед ними. І кожний згадуватиме дні, коли готувались вони скласти іспит на творчу зрілість, дні, сповнені творчих хвилювань і радісних передчуттів. Ш. ВЯДРО.\nПередруковано з оригінального випуску від 25 серпня 1945 року. Орфографію збережено.\n№ 34, 23 серпня, 2013 р.\nДо Франка у Коломию 27 серпня – день народження Івана Франка\n…Недавно відвідала Ко ломию – районний центр на півдні Івано-Франківщини з 70-тисячним населенням, чу дове місто на березі швидко плинного Пруту, по якому так і хочеться побродити, ніку ди не поспішаючи. Коломия має якийсь свій справді по кутський шарм. Вона багата історією, музеями, культурни ми пам’ятками і завжди пов на несподіванок. Цього разу такою несподіванкою для мене була зустріч з… Іваном Франком. Так, саме з відомим поетом, письменником Іваном Франком – у скверику біля міської ратуші. Рік тому, на означення 156-ї річниці від дня народження і згадки про те, що Великий Каменяр любив і відвідував це місто над Прутом, йому поставили тут пам’ятник. Це один із небагатьох пам’ят ників, біля якого справді хочеться зупинитися, постояти, подумки поспілкуватися з цієї непересічною людиною. Скульптурна композиція побудована так, що Іван Франко справді ніби йде собі якось невимушено, в одній руці тримаючи плащ, а другою опираючись на перила сходів. За задумом авторів цього монумента – львівського скульптора Василя Гурмака, коломийського скульптора Василя Андрушка та архітектора Олега Пріля – Франко ніби рухається назустріч людям, спускаючись сходинками з віків у сьогодення, і своїм вдумливим поглядом закликає до роздумів і нескореної боротьби за Україну, якими було пронизане все життя Великого Каменяра.\nПам’ятник Каменяреві у Коломиї\nІван Франко дуже тісно пов’язаний з цим містом. Дослідники життя і творчості підрахували, що він приїжджав до Коломиї п’ятнадцять разів. Тут написав новелу «На дні», «Вільні сонети», «Думи пролетарія», «Веснянки», «Вічний революціонер». У Коломиї вперше були надруковані твори Івана Франка «Іван Вишенський», повість «Для домашнього вогнища», брошура «Що таке поступ» з критикою марксизму та перевидано низку його книжок. Уперше Іван Франко приїхав до Коломиї 1 березня 1880 року. У своїх спогадах він писав: «Взимку 1880 року, не маючи ніяких засобів, щоб жити у Львові, подався я на село, в Коломийський повіт, де мав одержати приватну лекцію». Іван Франко їхав у село Березів Нижній до\nРатуша м. Коломиї\nІван Франко дуже тісно пов’язаний з цим містом. Дослідники життя і творчості підрахували, що він приїжджав до Коломиї п’ятнадцять разів. Тут написав новелу «На дні», «Вільні сонети», «Думи пролетарія», «Веснянки», «Вічний революціонер» народного вчителя Кирила Геника, щоб підготувати його до екзамену. Поет приїхав до Коломиї на два дні раніше, де зустрівся з Ольгою Рошкевич і її чоловіком. Два дні Іван Франко перебував у товаристві подружжя Озаркевичів, вони навіть відвідали бал у ресторані, танцювали, багато спілкувалися, що потім породило непотрібні плітки… Третього березня подружжя Озаркевичів повернулося в село Белелую Снятинського повіту, родинний маєток Озаркевичів і Кобринських, а Франко переночував у готелі і 4 березня зустрівся з Кирилом Геником, разом вони поїхали до села вчителя. Дорогою зупинилися в заїжджому дворі села Яблунове. На той момент зайшов жандарм і, побачивши незнайомого чоловіка, попросив показати документи. А Франко приїхав до Коломиї по проїзному безплатному квитку чужої людини – працівника залізниці. Своїх документів не мав, а оскільки Кирило Геник був під наглядом поліції, то його гостя заарештували і відправили назад до Коломиї. Франку інкримінували причетність до замаху на війта села Москалівка біля Косова, який стався цими днями.\nСлідство тривало до середини травня. Загалом Франко провів у коломийській тюрмі 98 днів, а потім повітовий староста наказав доставити його до місця призначення «шупасом», тобто етапом, щоб остаточно поглумитися над ним. 11 червня жандарм відвіз Івана Франка поїздом до Станіслава, звідти під наглядом\nнавколишніх повітів; 19 травня 1896 року в залі міської ратуші на вічі письменник закликав селян голосувати лише за тих кандидатів, які зобов’язуються захищати інтереси народу. А ще він приїжджав до Коломиї на лікування, тут оперували і лікували його дружину. У Коломиї Іван Франко разом із Михайлом Павликом видавали газету «Хлібороб». У цьому місті він колись таємно зустрічався зі своїм першим коханням Ольгою Рошкевич. Це місто над Прутом було дуже близьке поетові. Відомий коломийський франкознавець Іван Білинкевич розповідав, що Франко навіть планував купити в Коломиї будинок відомого друкаря Михайла Білоуса і переселитися на постійне проживання. У 1893 році до Коломиї приїжджала дружина письменника, щоб оглянути цей будинок на вулиці Грушевського, але жити в цьому спокійному містечку на Покутті Великому Каменяреві так і не судилось… І лише через багато-багато років він назавжди «оселився» в тихому скверику біля коломийської ратуші.\nМеморіальна дошка на місці ув’язнення Івана Франка\nдоставили його до Стрия, а потім до поліційної тюрми у Дрогобичі. У своїй новелі «На дні» письменник напише: «Цей транспорт по поліцейських арештах в Коломиї, Станіславі, Стрию і Дрогобичі належить до найтяжчих моментів в моїм життю»… Пізніше Іван Франко ще не раз навідувався в Коломию з просвітницькими місіями: 7 жовтня 1883 року письменник приїздив до Коломиї на кілька годин до Михайла Павлика; 7 серпня 1884 року Франко побував тут разом із гостями з Києва – письменником О. Кониським та студентом Київського університету Ф. Миколайчиком. Тоді Франко виступав у Коломиї перед студентами із закликом приступити до видання літературно-наукового журналу; 2 лютого 1891 року він був присутній на першому народно-радикальному вічі; 29 жовтня 1893 року Франко був у Коломиї на нараді представників радикальної партії з\nЦе місто варто відвідати кожному, бо в Коломиї є багатий на експонати Музей народного мистецтва й побуту Гуцульщини і Покуття, унікальний музей «Писанка», що вже став візиткою цього міста і найбільш відвідуваний туристами, і в один ряд з ними можна поставити цей скверик із пам’ятником Великому Каменяреві, Вічному Революціонеру, бо власне ним він став тут, у коломийській тюрмі, пишучи свої безсмертні рядки: Вічний революціонер – Дух, наука, думка, воля – Не уступить пітьмі поля, Не дасть спутатись тепер. Розвалилась зла руїна, Покотилася лавина, І де в світі тая сила, Щоб в бігу її спинила, Щоб згасила, мов огень, Розвидняющийся день?\nНадія ПАСТЕРНАК Фото Йосипа МАРУХНЯКА


Компанія Apple купила черговий стартап - LDaily\nГлавная › Новини › Компанія Apple купила черговий стартап\nАмериканська корпорація вклала гроші в один з передових проектів в області автономних машин.\nApple придбала компанію Drive.ai. Це проект, заснований фахівцями по машинному навчання зі Стенфордського університету. Компанія займається розробкою технології безпілотних автомобілів. Сума угоди не розкривається.\nЧитайте також: Apple рекомендує власникам давніх MacBook Pro зробити заміну батарей


Чоловіче взуття оптом, купити взуття для чоловіків в Одесі та Україні | NewOpt\nНаш інтернет-магазин пропонує вибрати якісне взуття від виробника, за доступними цінами. На сайті ви знайдете більше 700 сучасних моделей, при цьому асортимент постійно поповнюється новими позиціями. У нас представлена чоловіче взуття оптом за доступними для України цінами.\nУ числі наших переваг наступні:\nТільки оригінальні бренди.\nВеличезний вибір товарів.\nРегулярні акції і знижки для нових і постійних клієнтів.\nПрямі поставки від виробників, минаючи посередників.\nЧітке дотримання термінів доставки.\nВсі розміри в наявності.\nАсортимент регулярно поповнюється новими колекціями.\nПредставники малого і середнього бізнесу зацікавлені купити взуття для чоловіків оптом швидко і недорого, і ми даємо їм цю можливість. Для гарної торгівлі важливо постійно поповнювати асортимент магазину модними товарами, відповідно до нових трендами. Ми стежимо за всіма колекціями, тому завжди готові запропонувати вам актуальні товари.\nЧоловіче взуття оптом в Україні представлена у нас в найактуальніших і затребуваних моделях. На сайті ви знайдете моделі 2019-2020 року, ми пропонуємо:\nОсінні і зимові черевики.\nКросівки для спорту і прогулянок.\nСандалії та босоніжки.\nТуфлі і мокасини.\nКімнатні тапочки і сланці.\nЧоботи, гумові чоботи, дутики.\nБутси для футболу.\nЗверніть увагу - у нас є будь-яка чоловіче взуття оптом від виробника! Нас вибирають власники магазинів, які хочуть отримати недорогі моделі по самим приємним цінами. Для великих оптовиків ми завжди готові запропонувати вигідні умови і зробити знижку.\nВзуття, куплена в нашому магазині, зручна в шкарпетці, довговічна і якісна. Незалежно від типу, вона дозволяє нозі дихати, забезпечує підтримку, нога лягає зручно і не втомлюється в процесі носіння. Відмінно підійде під повсякденний та спортивний стиль, є варіанти трендової і класичного взуття зі шкіри або якісного текстилю.\nЧому варто зробити замовлення у нас?\nМи працюємо як з великими замовниками, так і з невеликими, початківцями фірмами та приватними підприємцями. Мінімальне замовлення - 5 пар взуття.\nКомпанія готова запропонувати тільки якісні моделі з кращих матеріалів, при цьому ціни залишаються доступними для широкого сегмента покупців. Ми співпрацюємо з усіма брендами безпосередньо, минаючи посередників, що і дозволяє тримати вартість товарів на доступному рівні. Ознайомитися з усіма брендами, від яких надходить чоловіче взуття опт, ви можете у відповідному розділі.\nМагазин орієнтований на тривалу співпрацю, тому ми надамо вам кращий сервіс і умови. Завжди вчасно привозимо замовлення в будь-яку точку України. Всі моделі і розміри в наявності, завдяки великому складу компанії. З радістю відповімо на ваші запитання і надамо консультацію!


Ельза Госк приміряла образ для святкування Дня святого Патрика\nЕльза Госк приміряла образ для святкування Дня святого Патрика: стильне фото\n17 березня 2021 , 18:40 - Читать новость на русском\nВідома шведська модель Ельза Госк щоразу вражає своїх прихильників стильними образами. Цього разу "ангел" Victoria's Secret з’явилася перед камерою в аутфіті зелених тонів, який підійде для святкування вечірки в честь Дня святого Патрика.\nМанекенниця Ельза Госк обожнює ділитись з фанами новими образами. Шведська модель завжди виглядає стильно та показує іншим на своєму прикладі, як можна легко поєднати окремі елементи гардеробу для створення цікавого образу.\nВам це буде цікаво 10 стильних образів від модних блогерів інстаграму, які ви захочете повторити\nУ середу, 17 березня, відзначається День святого Патрика. Цей день є державним святом в Ірландії, Північній Ірландії, на острові Монтсеррат, в канадській провінції Ньюфаундленд і Лабрадор.\nВ інших країнах світу та Україні це свято відзначають неофіційно, однак тематичні ірландські заклади проводять святкові вечірки, на яких кожен може відчути себе ірландцем. За народними традиціями, свято Патрика завдеено зустрічати в зеленому одязі, адже зелений – це колір весни, Ірландії і трилисника.\nІдеальний аутфіт для святкування ірландського свята запропонувала "ангел" Victoria's Secret Ельза Госк.\nМанекенниця одягнула двоколірний джемпер Saint Laurent з білим коміром та вишитою зеленими нитками емблемою YSL. Свій образ вона доповнила трендовими темно-зеленими шаховими штанами від Louis Vuitton з численними притаманними бренду монограмами.\nДо такого розслабленого образу Ельза обрала білі кросівки, а довершила аутфіт зеленою об’ємною сумкою. Серед аксесуарів Госк наддала перевагу золотому годиннику. Своє біляве кучеряве волосся дівчина розпустила та постала перед камерою без макіяжу.


КримSOS | Українські дипломати засудили приїзд британського спортсмена до Криму\nУкраїнські дипломати засудили приїзд британського спортсмена до Криму\nСерпень 29, 2017 16:58 0 931 QirimInfo\nБританець брав участь у змаганнях з кліф-дайвінгу на окупованому півострові.\nПосольство України у Великій Британії засудило незаконний в’їзд громадянина Великої Британії на територію окупованого Криму для участі у спортивних змаганнях. Про це йдеться у заяві посольства.\n«Посольство розчаровано тим, що деякі громадяни Великої Британії нехтують офіційною позицією не лише України, але й власної держави», – йдеться у повідомленні.\nНагадаємо, голова Єврокомісії Жан-Клод Юнкер 29 серпня, виступаючи на зустрічі глав дипломатичних місій ЄС в Брюсселі заявив, що ЄС потрібно подумати над поліпшенням відносин з РФ. Однак при цьому необхідно дотримуватися європейських цінностей і принципів, в тому числі і в питанні анексованого Криму.\nГлава Єврокомісії заявив про необхідність діалогу з РФ, не забуваючи про анексію Криму У Херсонській області з'явиться кримськотатарський клас


Азаров нарахував в Україні 20 млн росіян - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 26 червня 2012, 09:29\nПрем'єру все одно, чи будуть говорити "на" або "в" Україні.\nПрем'єр-міністр Микола Азаров заявив, що в Україні проживає 20 млн росіян.\nПро це він сказав в інтерв'ю Володимиру Познеру в його програмі "Познер" на російському Першому каналі.\n"В Україні проживає понад 20 млн росіян. Як вони себе почувають? Напевно, так само, як і я. Я російська людина, 28 років живу в Україні. Звичайно, я вже себе відчуваю українцем, тобто громадянином України", - сказав Азаров.\nВарто зазначити, що згідно з даними останнього перепису населення 2001 року, кількість росіян в Україні становила 8,334 млн осіб.\nУкраїнську мову вважає рідною лише половина населення\nЗа його словами, в Радянському Союзі "каша варилася", люди мігрували в межах країни і ніхто не думав, де він народився і хто він за національністю.\n"Ми були громадянами однієї країни, і було зовсім не просто усвідомити, що ти живеш зовсім в іншій країні", - сказав прем'єр.\nАзаров підкреслив, що Росія залишається його Батьківщиною. Водночас він повідомив, що коли переїхав до Донецька з Росії, не думав, що колись не буде Радянського Союзу. "Мені це і в голову не могло прийти", - сказав Азаров.\nОднак він вважає, що ніхто не ображається, "якщо говорити "на" або "в" Україні".\nМедведєв наполягає: правильно говорити "на" Україні\nНа питання, чи продовжує він вважати, що Україні знадобиться півстоліття, щоб стати стабільною європейською державою, Азаров відповів: "А ви думаєте по-іншому? Звичайно, це тривалий процес. Я знаю історію, процес подолання відсталості, не технічної, яку можна швидко подолати, але процес трансформації мислення, традицій, звичаїв, законодавчої бази та багато-багато іншого, з чого складається європейське суспільство. Це процес дуже тривалий і реактивний".\nНа думку Азарова, "суспільство чинить опір перетворенням і хоче залишитися таким, як зараз, як звикло, а змінити щось дуже складно, і реформи в Україні тривають з величезним опором".\nТемы: Микола Азаров, численість населення\n26 червня 2012, 08:22\n26 червня 2012, 08:57


Вітаємо шановних клієнтів і партнерів Київського консультаційного представництва компанії ІнстаФорекс зі світлим святом!\nВ цей найбільший для християн усього світу День, бажаємо вам і вашим близьким спокою і тепла, здоров'я та щастя! Хай Господь подарує Вам і Вашим родинам своє Благословення у всіх добрих справах і наповнить серця радістю.\nНехай печалі, смуток і образи біжать геть, а у вашій оселі панують мир та благоденство. Бажаємо, аби світле свято Великодня принесло Вам та Вашим близьким гармонію, спокій і взаєморозуміння.\nВеселих свят і мирного вам неба над головою.


» Змінено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність\n28 вересня 2015 12\nІз 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшено до 1074 грн.\nФахівці Пенсійного фонду України нагадали, що з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшено до 1074 грн. (Закон України від 17.09.2015 № 704-VIII).\nУ зв’язку цим здійснюється перерахунок складових пенсійної виплати, якому підлягають:\nмінімальний розмір пенсії та доплата за понаднормовий стаж;\nРозміри виплат, що базуються на величині прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, наведено у таблиці «Розміри мінімальної пенсійної виплати та підвищень». Ознайомитися з нею можна за посиланням, зазначеним вище.


Сповідь однієї матері: «Іноді мені здається, що Діма живий» - Галицький Кореспондент\nГоловна » Газета » Людина » Сповідь однієї матері: «Іноді мені здається, що Діма живий»\nОпубліковано: 20.10.2018 20.10.2018 Автор: Галицький Кореспондент\nЧергова історія ще одної згорьованої прикарпатської сім’ї, в якої війна забрала найдорожче. Атовець з Верховинщини Дмитро Пацино на фронті побув трохи більше тижня. Далі біда – його змолов Іловайський котел. Доля іноді злісно жартує – хлопець народився у Росії й від рук росіян і загинув. Його поховали у рідному селі, що високо в горах. Цвинтар на самій вершині. Стоячи біля могили солдата, дух перехоплює від неймовірно красивих краєвидів – особливе місце для особливої людини.\nКоли Діма був ще геть малим, його мама якось у дорозі познайомилася з жінкою. Розговорилися. Мама багато розповідала про свою сім’ю: чоловіка, дітей… Попутниця запитала дату народження найстаршого – Дмитрика. А потім пояснила, що вона віщунка і дещо може бачити. А тоді додала: «О! То ваш син буде справжній ґазда. Золоті руки. Але коли підросте, не відпускайте його ні в яку далеку дорогу. Не відпускайте, мамо… Бо може бути біда».\nДмитро Пацино, сержант міліції, боєць батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ», у зоні бойових дій перебував з 18 серпня 2014 року.\n3 вересня 2014-го тіло Дмитра Пацина разом з тілами 96 інших загиблих у Іловайському котлі привезли у дніпропетровський морг. 16 жовтня 2014 року тимчасово похований на Краснопільському цвинтарі міста Дніпропетровська як невпізнаний герой.\nІдентифікований серед загиблих за ДНК-експертизою. 3 квітня 2015 року відбулася поминальна панахида за трьома загиблими бійцями батальйону, серед яких і Дмитро. 4 квітня похований у рідному селі Голови.\nБез Дмитра залишились мама та молодший брат.\nЗа особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час російсько-української війни нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно). 5 червня 2015 року в селі Голови на фасаді школи встановили меморіальну дошку на пам’ять про Дмитра Пацина.\nДіму всі любили\nХлопчина народився 8 листопада – на день святого Великомученика Дмитрія. Так і назвали малого. Кажуть, таких аж два ангели охороняють.\nДмитрик народився в Росії. Мама Марія родом з Верховинщини, а ось батько був із Росії. До речі, весілля відбулося 29 серпня, через багато років саме у цей день загине Дмитро.\nТам сім’я прожила кілька років, а потім переїхала на Гуцульщину. А тоді сталася біда – тато поїхав на роботу в Росію і зник безвісти. Діма все розумів, ріс дуже мудрим хлопчиком. На дитячі плечі лягла важка ноша – вже з дев’ятирічного віку він косив, доглядав худобу, робив усю чоловічу роботу, та ще й встигав добре вчитися. Навіть коли брати підросли, Дмитро так само брав на себе більшість фізичної роботи, бо Іван хворів – мав ваду серця.\n«Діму всі любили: і сусіди, і в школі, – каже мама. – Він був дуже життєрадісним, доброзичливим. А як дівчата за ним заглядали! Та син часто повторював, що про одруження подумає потім, спершу – кар’єра».\nДіма обожнював ґаздувати і мав до того хист – усе вмів робити. Особливо захоплювався кіньми. Мав своїх власних, працював із ними. Був дуже незалежним. Казав: «Мені не треба допомагати. Я все сам зроблю».\nСім’ї часом дуже сутужно доводилося – грошей не вистачало на найнеобхідніше. Дмитро влітку ходив на гриби, ягоди аж на саму вершину гори, на висоту 1200 метрів. Одного літа хлопець загалом сходив туди аж півсотні разів. Та й Діма був найкращим у селі грибником. Ходив по гриби, щоб заробити собі на навчання.\nПотім хлопець вступив у фізкультурний коледж, що в Івано-Франківську, який, до речі, закінчив на відмінно. У гуртожитку сам собі варив їсти, бо куховарити теж умів. Які добрі вареники йому вдавалися!\nЧасто було так, що їхав додому і запізнювався на останній автобус, який курсував з Верховини до села. Тоді йшов пішки через гори, а це 25 кілометрів.\nДмитро змалку мріяв працювати в міліції. Але він працював будівельником і вірив, що настануть кращі часи, коли на роботу в правоохоронні органи можна буде влаштуватися без хабара. Хлопець не так любив зброю, як порядок і дисципліну.\nКомусь треба захищати країну\nКоли Дмитро почув, що набирають добровольців у Нацгвардію, вирішив записатися. Мама попросила не поспішати, бо ж то так далеко, але Діма був категоричний: «Рано чи пізно мене все одно візьмуть, адже треба комусь захищати нашу країну».\nУ квітні 2014-го Марії зателефонували з Верховини: «Зараз іде набір у спецбатальйон. А ваш син уже давно хотів у міліцію…» Дмитро одразу пройшов відбір, тим паче строкову службу проходив у внутрішніх військах в Одесі.\nМама й не здогадувалася, що тих хлопців відправлять у зону АТО. Тепер вона за це дуже часто себе картає: «Якби була не пустила, вблагала би не йти… А може, би він послухав і лишився вдома».\nПід час виходу з Іловайська колону українських бійців почали обстрілювати. Автомобіль, у якому їхав Дмитро з побратимами, наполовину був завантажений боєприпасами. Коли їх почали обстрілювати, шестеро найспритніших, серед яких і Діма, вистрибнули з УРАЛу і дали відсіч. У Дмитра були розтрощені грудна клітка, спина, таз і відірвані кінцівки. Його ніби прибило до дерева. Два хлопці, які врятувалися, згодом розповідали Марії, що бачили її сина вже неживим.\nРозірвані тіла лежали штабелями\nТо було 2 вересня, Марія якраз була в школі. Раптом зателефонував молодший син Іван: «Мамо, Діми нема». – «Як нема?» – «Нема. Подзвонили десь у Голови, що нема Діми…» – «То, певно, хтось таку чутку просто пустив…»\nЖінка поїхала у Верховину в міліцію. «Чекайте, пані Маріє… Ми зараз усе з’ясуємо», – заспокоювали там жінку. Але насправді вони вже знали страшну правду, лиш не наважувалися розповісти матері. Жінка не витримала – її відвезли в лікарню. На другий день страшну звістку таки підтвердили.\nЗ Івано-Франківська до Дніпра батьків загиблих повезли автобусом – на впізнання. То була пекельна дорога – комусь постійно ставало зле.\nНа фотографії останків тіла Марія ледь змогла впізнати сина, лише за нижньою частиною обличчя, бо все решта лице обгоріло. Також на світлині був дерев’яний хрестик – такий самий, як носив Дмитро. Мама впізнала і срібний перстень із написом «Спаси і сохрани».\nУ морзі їм сказали: «Якщо хочете, я вам покажу, будете пробувати впізнавати…» «Але кого там було впізнавати, – зітхає Марія. – Розірвані тіла лежали штабелями…»\nНевдовзі після боїв під Іловайськом з Діминого телефона надійшло повідомлення: «Абонент знову на зв’язку». Це було майже опівночі. Мати мало не зомліла. Зателефонував сепаратист, і Марія спілкувалася з ним майже півроку здебільшого через повідомлення. Незнайомець переконував жінку, що не причетний до загибелі її сина: вони просто робили зачистку території і він забрав собі телефон. Написав, що біля деяких тіл знайшли посвідчення і телефон. Було там і посвідчення Дмитра Пацина. Але настільки понівечене, що, як сказав сепаратист, «я не можу запевнити, то був ваш син чи ні». Чоловік, з яким вона спілкувалася, не був російським солдатом, а жителем Донеччини. Жінка спершу боялася такого спілкування, але думала, що це може допомогти дізнатися хоч щось про обставини загибелі Дмитра. Тим паче мама надіялася, що син все-таки живий, може, у полон потрапив. Вона чекала і молилася, просила незнайомця повідомляти про всі новини. Але одного разу він сказав: «Парни с Ивано-Франковска не сдавались. Потому сами рассуждайте, жыв ваш сын или умер».\nПісля першої поїздки до Дніпра та після здачі матеріалу на аналіз ДНК Марія розпочала сорокаденний піст і благала Господа, аби син якомога швидше знайшовся живим. Піст закінчувався, а разом з ним і надія згасала. Аж ось однієї ночі Марія побачила сина уві сні: усміхнений, красивий, одягнений у білий костюм, а потім зненацька опинився в неї на руках крихітним ангеликом. Вранці жінка зрозуміла, що треба готуватися до похорону.\n«Через два тижні буду вдома»\nКоли після ексгумації, яка відбулася 2 квітня у Дніпрі, сина та ще двох його побратимів привезли до Івано-Франківська, Марія одразу відчула своєрідний запах із цинкової домовини. Ніхто його не чув, лиш мама.\nНезадовго до прибуття тіла Марії наснився сон. Дмитро виходить з автобуса у Верховині. «Ти куди, синочку?» – «Спішу трохи, зараз буду сідати в автобус на Голови. А ви куди?» – «То будемо разом їхати до хати…» – «Мамо, мені ще треба до своїх хлопців, вони мене чекають». За мостом стояла військова машина, в якій багато солдатів. «Дімо, ну коли ти вже додому повернешся?» – засумувала мама уві сні. Син глянув у небо, там з’явився образ святого Миколая. «Мамо, почекайте ще трішки. Через два тижні я буду вдома».\nТак і сталося – через дів тижні привезли тіло.\nМарія раніше працювала соціальним педагогом і психологом у школі-інтернаті в сусідньому селі, тепер на пенсії, вже не має здоров’я працювати. Коли ходила на роботу, то щодня дорогою заходила до синочка на могилу, тепер буває там трішки рідше, бо до цвинтаря треба йти більше півгодини, а в жінки хворі ноги. «Іноді мені здається, що Діма таки живий», – опускає заплакані очі мама.\nМолодший брат і досі не може змиритися з втратою, у нього хворе серце, але іноді так важко на душі, що береться до цигарки.\nКатегорії: ЛюдинаПомічено: АТО, АТО. смерть, Верховинський район