Ліпофілінг грудей — це оптимальна альтернатива збільшенню грудей для тих жінок, які бояться або просто не хочуть робити операцію. Для запису на ліпофілінг потрібно попередньо пройти консультацію з фахівцем. Саме на консультації можна буде з’ясувати обсяг роботи і приблизний результат після її закінчення. Крім того, на консультації можна буде обговорити з фахівцем всі деталі проведення процедури.\nДалі вас направлять на обстеження, щоб виключити можливі протипоказання до проведення процедури. Обов’язковим є обстеження у мамолога та у анестезіолога. Якщо все пройшло добре, і фахівці схвалили ліпофілінг грудей, то далі, власне, вас в підсумку і запишуть на проведення цієї мініатюрної операції. Сама процедура проходить або під місцевою анестезією, або під повноцінним наркозом. У більшості випадків вибір за вами, але іноді саме анестезіолог вирішує який із цих варіантів буде кращим і безпечнішим у вашому випадку.\nПісля закінчення операції вас переводять на відновний етап. Відновлення дуже просте — менше фізичної активності і гарний настрій. Простіше кажучи, вас випишуть додому вже на наступний день, так як безопераційна методика передбачає мінімальну травматизацію. Втім, ви можете помітити появу невеликих синців навколо місця проведення процедури. Це нормально і панікувати не варто, вже через кілька днів синці потьмяніють, а ще через кілька днів пройдуть зовсім, не залишивши й сліду. Далі вам залишиться тільки пройти контрольний огляд у фахівця і на цьому процедура закінчується. Все виконано, і ви можете жити як раніше, не маючи будь-яких обмежень.\nЯк правильно доглядати за нігтями? Читаєм


Під батьківськими правами можна розуміти сукупність прав і обов'язків, які мають батьки по відношенню до своїх дітей. За статистикою 2014 року судами першої інстанції було задоволено 8429 позовів про позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є засобом не лише захисту дитини, але й заходом впливу на батьків. Сімейний Кодекс України встановлює вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, зокрема це стосується ситуацій коли батьки: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Але в той же час є обмеження щодо використання заходів до неповнолітніх батьків, так, вони не можуть бути позбавлені батьківських прав навіть якщо: ухиляються від виконання своїх обов'язків, є хронічними алкоголіками або наркоманами, експлуатують дитину. Щодо кола осіб, які можуть звернутися до суду по цій категорії справ, то воно дуже широке, від прямо передбачених у статті 165 Сімейного Кодексу представників держави - прокурора, органу опіки та піклування, закладів в яких перебуває дитина і до родичів, а саме одного з батьків, піклувальників, особи з якою проживає дитина. Окремо у ст. 258 та 262 Сімейного Кодексу передбачено право бабусь, дідусів, сестер, братів, мачухи, вітчима на захист дітей. Особливим суб’єктом звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав є сама дитина, але після досягнення нею 14 років. При цьому особливістю розгляду такої категорії справ є перш за все те, що по-перше, в будь-якому випадку орган опіки та піклування повинен приймати участь у розгляді справи та по-друге, те, що такий захід як позбавлення батьківських прав може застосовуватися до тих батьків, які мають дітей віком до 18 років. Щодо батьків, які позбавлені батьківських прав застосовуються правові наслідки, а саме: 1) втрачають особисті немайнові права щодо дитини; 2) перестають бути законним представником дитини; 3) втрачають права на будь-які пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не можуть бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не можуть одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вони могли б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачають інші права, засновані на спорідненості з дитиною. ...\nТрудовий договір та його співвідношення з контрактом\nВлаштовуючись на роботу люди, не знаючи своїх прав, не вимагають укладення трудового договору від роботодавця, а потім страждають від недостатності стажу для нарахування пенсій. Хоча трудовий договір захищає людину в набагато більшому спектрі питань - від страхування у разі настання нещасних випадків на роботі до питань цивільної відповідальності осіб. Що ж таке трудовий договір і яким він буває. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, яка визначена цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може укладатися в письмовій або в усній формі. Законодавство України розглядає можливість укладення трудового договору також із тимчасовими працівниками та сезонними працівниками. Так тимчасовий трудовий договір укладається з особами, яких прийняли на строк до 2 місяців, або з тими хто є працівниками на заміщення на строк до 4 місяців. Щодо договору із сезонними робітниками, то дія договору не може перевищувати 6 місяців. Відповідно до Кодексу законів про працю окремим видом трудового договору є Контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України, тобто контракт може бути підписаний лише з окремими категоріями працівників, а саме з: керівниками компаній, помічниками адвокатів, стажистами нотаріусів, фахівцями, що працюють на товарній біржі, керівниками державних підприємств, установ, організацій, науковцями, керівниками освітніх установ, педагогами, об'єднаннями, підприємствами і філіями у сфері зв'язку, сільськогосподарськими працівниками, фахівцями в галузі карантину рослин, іноземними фізичними особами, що працюють у сфері охорони здоров'я, іноземними фізичними особами, що працюють у сфері культури, судновим екіпажем, працівниками МНС, співробітниками правоохоронних органів, військовослужбовцями. Слід заначити, що контракт є строковим договором, як правило обмежується періодом від 1до 5 років. При цьому, якщо контракт міститиме умови, що протирічать законодавству, він може бути визнаним недійсним. Щодо основних відмінностей між звичайним трудовим договором і контрактом, то вони такі: 1. Трудовий договір може бути укладений у письмовій або в усній формі, а контракт лише у письмовій формі. 2. Трудовий договір є безстроковим, а контракт чітко визначає строки дії та умови розірвання такого виду трудового договору. 3. За трудовим договором відпустка надається відповідно до календарного плану, а за контрактом - на розсуд керівника. 4. Контракт, на відміну від, звичайного трудового договору містить чіткий перелік обов’язків працівника. 5. Контракт, як правило, чітко встановлює об’єм роботи, за виконання якої особа отримає додаткову винагороду. Цивільним законодавством також передбачено можливість укладення трудової угоди. Відмінністю її від трудового договору та трудового контракту є предмет та суб’єкт. Тобто така угода може стосуватися окремої точно визначеної роботи, яка не входить до основних обов’язків працівника або укладаюється з позаштатним працівником для залучення його до виконання певної роботи. Так само як і контракт угода може укладатися лише в письмовій формі, а по закінченню виконання роботи між сторонами укладається Акт прийому-передачі. Більш детальну інформацію Ви можете отримати звернувшись до наших юристів. ...\nРозподіл спадщини між родичами - справа непроста. Щоб уникнути непорозумінь і сутичок між близькими, слід визначитися, хто і на яку частку у спадщині заслуговує і скласти заповіт. У такому разі передачі майна за законом відбуватися не буде, окрім випадків встановлених законом. Менш з тим родичі мають право оскаржити такий заповіт. Тут постає ряд питань, які виникають у пересічного громадянина. Хто ж має право оскаржити заповіт? Як визнати його недійсним? Що таке нікчемність заповіту та які його наслідки? Яка процедура оскарження? Оскаржити заповіт має право родич у судовому порядку, через визнання такого документа недійсним, або ж визнання заповіту нікчемним (незаконним).У чому ж відмінність цих двох понять: нікчемності та недійсності. У першому випадку увага звертається на форму заповіту, наявності всіх необхідних суттєвих умов, порядку посвідчення нотаріусом або іншими посадовими чи службовими особами і т.д. Недотримання вищезазначених елементів призводить до порушення процедури оформлення, а отже і нікчемності. У такому випадку немає необхідності звернення особи до суду, оскільки обов’язки щодо перевірки законності чи нікчемності заповіту покладені на нотаріуса. У другому випадку йдеться про недійсність заповіту. Відповідно до закону родичі мають право оскарження спадщини за заповітом у тому разі, якщо нададуть низку доказів того, що спадкодавець являвся дієздатною особою, але перебував у стані психічного розладу саме на момент написання останньої волі (заповіту), що заважало йому розуміти значимість його дій, і тому він не міг керувати ними. Це досить клопітка процедура, яка веде за собою проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, що відповідно до закону проводиться за свідченнями свідків, медичними документами або іншими матеріалами. Як оскаржити заповіт у судовому порядку? Куди звертатись і з чим? Відповіді на ці питання нескладні, необхідно звернутись до районного суду з позовом про визнання спадщини за заповітом недійсною та тільки після смерті самого спадкодавця, оскільки необхідна умова вступу у спадщину. ...\nАліменти в подружжі\nПраво одного з подружжя на отримання аліментів. Поняття аліментів знайоме усім людям. Зазвичай під поняттям аліменти в сучасній реальності розуміють матеріальні виплати на дитину одним з батьків. Та не всім відомо, що аліменти відповідно до Сімейного Кодексу України є грошовою сумою яка може призначатися до виплат не лише на дітей, але і одному з подружжя або виплат дітьми батькам. Загалом дане визначення бере свій початок від латинського слова alimentum, що означає їжа, харчі. Тобто від самого початку аліменти були аналогом утримання передбаченого Сімейним Кодексом України. Зараз же під поняттям аліментів ми розуміємо призначення особі саме грошових виплат у твердій сумі або у частці від заробітку. У межах цієї статті ми б хотіли звернути увагу на один із аспектів виплат аліментів, а саме на аліменти одного з подружжя іншому як утримання під час шлюбу та після його розірвання. Відповідно до Сімейного Кодексу України дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Кодексом чітко окреслено коло підстав для отримання аліментів, а саме: право на утримання (аліменти) має один із подружжя у випадку непрацездатності або інвалідності I, II, III групи та у випадку, коли доходи одного з подружжя не забезпечують прожиткового мінімуму, також, якщо один із подружжя став непрацездатним у зв’язку з протиправною поведінкою іншого із подружжя. При цьому слід зазначити, що під прожитковим мінімумом розуміється мінімальний рівень забезпеченості визначений державою, а не суб’єктивно визначений кожною особою для себе. (Тобто, у випадках, коли дружина отримує від чоловіка 1000$ на місяць для власних витрат, але їй цього не вистачає, вона не матиме права на отримання аліментів). В той же час Кодекс визначає підстави при яких особа не може претендувати на аліменти, зокрема, якщо у суді буде доведено, факт негідної поведінки у шлюбі або факт втрати працездатності під час вчинення умисного злочину. Також суд може відмовити у призначенні аліментів в разі короткої тривалості шлюбу. Подружжя може вирішити питання про виплату аліментів самостійно - уклавши між собою окрему угоду в якій визначать суму виплат, умови на яких вони будуть здійснюватися та строки виплат. При цьому договір має бути обов’язково нотаріально посвідчений. Найчастіше питання утримання (аліментів) вирішується подружжям не в окремому договорі, а шляхом включення цього пункту до шлюбного договору при укладенні шлюбу, що дає можливість менш забезпеченому із подружжя бути впевненим у своєму майбутньому. У разі порушення визначених у договорі обов’язків особа може звернутися до нотаріуса за здійсненням виконавчого напису нотаріуса для стягнення коштів. Якщо подружжя не можете дійти згоди щодо виплати аліментів самостійно той хто потребує матеріальної допомоги може звернутися до суду із заявою про призначення аліменти. В такому разі аліменти будуть призначатися судом і будуть сплачуватися щомісяця або за взаємною згодою виплачені наперед. На розсуд суд може визначити аліменти у вигляді частки від доходу другого із подружжя або у твердій грошовій сумі. Однак особа наділена правом на отримання аліментів не лише під час шлюбу, а і після його розірвання, за умови отримання непрацездатності в період перебування у шлюбі і не тільки. Окремо передбачено ситуації коли один із подружжя може отримувати аліменти протягом одного року після розірвання шлюбу, у разі потреби у матеріальній допомозі, але за умови можливості надання такої допомоги іншим із подружжя. Також у разі, якщо особи розлучилися не більше ніж за 5 років до розлучення і перебували у шлюбі більше 10 років, той з них, хто є менш захищений матеріально може розраховувати на аліменти. Ще одним випадком є можливість особи по спливу трьох років після розірвання шлюбу претендувати на аліменти, якщо вона не мала можливості отримати освіту або працювати через істотні обставини пов'язані з проживанням у сім’ї. Слід звернути увагу на той факт, що в разі виникнення або продовження права на утримання після розірвання шлюбу особи можуть укласти договір про припинення права на утримання взамін набуття права власності на нерухоме майно або одноразову грошову допомогу. Але законодавець передбачив і захист особи яка виплачує аліменти, зокрема надаючи можливість повернення сум виплат за останні 3 роки в разі якщо особа знала про наявність підстав для визнання шлюбу недійсним або не сказала про наявність підстав для припинення виплат передбачених ст.80 Сімейного Кодексу. Тож питання забезпечення та захисту прав одного з подружжя на отримання аліментів є дуже складним і потребує попереднього узгодження ваших дій з кваліфікованим юристом. ...\nХто має право отримувати аліменти на утримання дитини? Питання отримання аліментів на дитину є чи не найбільш актуальним питанням у сфері сімейного права. Лише за період з 1 січня 2015 року було зареєстровано більш ніж 3700 тисяч судових позовів щодо стягнення аліментів, стягнення пені за несплачену суму аліментів, зменшення суми аліментів на дитину. Обов’язок батьків утримувати свою дитину прямо передбачений Сімейним Кодексом України. Окремо в Кодексі є статті, що забезпечують права матері та її ще не народженої дитини і встановлюють можливість виплати аліментів вагітній дружині або тому з батьків з ким проживає дитина. Так відповідно до ст. 83 СК дружина має право на утримання (аліменти) від чоловіка під час вагітності, та під час проживання дитини з нею до досягнення дитиною 3 років. У разі наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку строк збільшується до 6 років. Дружина має право на отримання присуджених їй аліментів і в разі розірвання шлюбу. На відміну від призначення утримання (аліментів) одному з подружжя при призначенні аліментів під час вагітності суд не бере до уваги наявність у дружини роботи або її матеріальне становище. Єдиною важливою умовою є можливість надання такої допомоги чоловіком. Важливим є те, що відсутність доходів у працездатного чоловіка, який просто відмовляється працювати без обґрунтованих причин не є підставою вважати, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу. Такі ж права закріплені за чоловіком з яким проживає дитина. Можна сказати, що безстроковим відповідно до ст. 88 СК є утримання (аліменти) того з подружжя хто проживає з дитиною-інвалідом, тобто особа отримує аліменти впродовж всього часу проживання з дитиною та опікується нею. Чітко встановлюються і підстави позбавлення та припинення права на отримання аліментів для вище зазначених осіб. Якщо говорити про призначення утримання безпосередньо на дитину, то аліменти виплачуються з боку того з батьків, хто проживає окремо і можуть виражатися в натуральній або грошовій формі (аліментах). Розмір аліментів може бути визначений самими батьками шляхом укладення договору або через звернення до суду. Важливим є той факт, що розмір, з часом, може бути змінений за рішенням суду. При цьому мінімальним, призначеним судом, є розмір, що дорівнює 30 відсоткам від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а максимальним є розмір, що дорівнює 50% від доходу того з батьків, хто проживає окремо. Щодо договору, то найчастіше він укладається батьками одночасно з подачею до суду заяви про розлучення. При цьому право власності на аліменти, одержані на дитину є власністю того з батьків, на ім’я кого вони виплачуються, а діти які досягли 14 річного віку мають право приймати участь у розпорядженні аліментами, а також у випадках передбачених Цивільним правом на самостійне розпорядження цими коштами. Час з якого присуджуються аліменти є час пред’явлення позову, за винятком випадків доведення та вжиття заходів щодо одержання аліментів, що дає право стягнення аліментів за попередній період, тому важливо не зволікати з подачею заяви до суду і звернутися за правовою допомогою якомога раніше. Як правило, підставою для припинення виплат аліментів є досягнення дитиною повноліття. Інколи ж дитина, досягнувши повноліття, так само потребує утримання від батьків, а саме у випадку продовження навчання після досягнення повноліття. В таких випадках дитині можуть виплачуватися аліменти, за умови наявності такої можливості у батьків, до досягнення нею 23 віку. В такому випадку право на звернення до суду мають дочка, син або той з батьків з ким вони проживають. Однак, бувають і випадки коли батьки навпаки звільняються від обов’язку будь-якого утримання дитини. Зокрема, за рішенням суду батьки можуть бути звільнені від утримування дитини якщо дохід дитини значно перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Окремо як підставою звільнення від сплати аліментів можна назвати видалення запису про особу як батька дитини та укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв’язку з передачею права власності на нерухому власність. Тож, Ви бачите, що питання аліментів є досить складним і потребує попереднього обговорення з юристами, працівники нашої юридичної фірми з радістю нададуть Вам якісну консультацію. ...\nУ яких випадках батьки мають право на утримання (аліменти) від своїх дітей? В умовах скрутного економічного становища України люди зацікавлені у соціальній допомозі, тому що не отримують гідного рівня забезпечення. Ця проблема, в основному, стосується осіб похилого віку - пенсіонерів, та осіб які мають I, II, III групи інвалідності. Так як більшість людей мають сім’ю законодавцем було встановлено обов’язок утримувати таких осіб, зокрема, їх повнолітніми дітьми. Такий обов’язок закріплений, перш за все, у Конституції України. У ст.51 передбачено зобов’язання повнолітньої дитини піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Цей же обов’язок міститься у нормах Сімейного Кодексу з уточненням обставин того, що дитина має утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Під непрацездатністю мається на увазі досягнення батьками пенсійного віку або наявності інвалідності I, II, III груп. Слід додати, що батьки мають право на утримання лише від дітей які досягли вісімнадцятирічного віку. Кодексом передбачено умови за яких дитина звільняється від виплати аліментів на батьків, а саме: якщо батько, мати були позбавлені батьківських прав і права не були поновлені, а також, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх обов’язків. Однак в останньому випадку може бути присуджено аліменти на строк не більше 3 років. Розміри виплат аліментів мають бути встановлені у судовому порядку та бути визначеними у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та беручи до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Окремо, не зважаючи на виплати аліментів, з дітей можуть стягуватися додаткові витрати на батьків, викликані тяжкою хворобою, інвалідністю, або немічністю. Умовою надання додаткових виплат є достатній заробіток дитини. При цьому суд стягує одноразову допомогу або допомогу обмежену строком виплат для покриття витрат, пов’язаних з лікуванням та доглядом. ...\nКожен з нас протягом свого життя набуває та отримує матеріальні чи нематеріальні блага, права і обов’язки. Зокрема - нерухоме майно (квартира, будинок та ін.), рухоме майно (автомобіль), коштовності, грошові кошти та ін. Але кожному з нас відомо, що життя рано чи пізно припиниться. Передбачити, в загальному розумінні, коли наступить день смерті, ми не в змозі. В юридичному аспекті вище перераховані права, обов’язки померлої особи не перестають існувати, а натомість переходять до спадкоємців. Спадкоємцями можуть бути фізичні, юридичні особи, а також особи які були зачаті за життя спадкодавця і народились живими після відкриття спадщини. Тож виникає питання, яким чином краще передати свої права і обов'язки спадкоємцям? В даному випадку найбільш оптимальним варіантом для особи буде складання заповіту. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 Цивільного кодексу України – надалі ЦК). Тобто особа має право будь-кому із спадкоємців передати будь-яке майно, а також ті права та обов'язки, які йому належать або зможуть належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Право посвідчувати заповіти мають нотаріус (як державний так і приватний), посадова особа органу місцевого самоврядування (в тому населеному пункті, де відсутній нотаріус), службова особа (наприклад: заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та інвалідів) та посадова особа (наприклад: заповіт особи, яка тримається у слідчому ізоляторі, може бути посвідчений начальником слідчого ізолятора). Посвідчення заповітів службовими та посадовими особами прирівнюються до нотаріальних. Заповіт складається заповідачем особисто. Складення заповіту через представника не допускається. У більшості випадків заповіт складається, шляхом звернення особи до нотаріуса. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно. Слід звернути увагу читача, що права і обов’язки особи, що передаються спадкоємцям, повинні бути викладені та перераховані в заповіті чітко, щоб у майбутньому не виникло спірних питань. Стаття 1254 ЦК надає право заповідачеві в будь-який час скасувати заповіт, або внести до нього зміни. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту або внесення до нього змін проводяться заповідачем особисто. Слід підкреслити, що не всі права та обов'язки переходять у порядку спадкування. Серед них: особисті немайнові права, право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, права та обов'язки особи як кредитора або боржника. ...\nУ судовій практиці набуло поширення питання встановлення батьківства при народженні дитини під час проживання чоловіка та дружини однією сім’єю без реєстрації шлюбу - «в цивільному шлюбі». Проблема полягає в тому, що з метою отримання допомоги на дитину, заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану подає один з батьків дитини. В більшості випадків заяву подає матір дитини, яка у графах: "Прізвище", "По батькові", "Відомості про батька", вказує себе. Тобто в юридичному аспекті батька у дитини немає. В свою чергу батько дитини не завжди усвідомлює тих правових наслідків, які випливають з цього. Можемо привести приклад з нашої практики. До нашої компанії за правовою допомогою звернулась особа-1 з питанням, яким чином визнати його батьківство на дитину, яка народилась під час їхнього спільного проживання однією сім’єю «в цивільному шлюбі». Особа–1 повідомив, що з жінкою в цивільному шлюбі проживав близько шести років. За цей час у них народилась дитина. Після народження дитини жінка запропонувала чоловіку у заяві (яку необхідно було подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану), у графі «батько дитини», вказати власне прізвище. Мотивуючи тим, що в такому випадку отримає статус «одинокої матері» і ,відповідно, буде отримувати більший розмір допомоги для дитини. Чоловік погодився. В цей час вони знаходились в хороших сімейних відносинах, любили, поважали, підтримували і допомагали один одному. Розмір соціальної допомоги був порівняно незначний, для прикладу, за неї в той час можна було придбати дві упаковки підгузників. Згодом батько усвідомив, що в офіційному розумінні він не значиться батьком дитини і відповідно на нього не поширюються права батька дитини. Після чого запропонував жінці офіційно оформити своє батьківство, шляхом подання спільної заяви про визнання його батьком дитини (дане право гарантоване статтею 125 Сімейного кодексу України – надалі СК.), жінка довгий час ухилялась, а потім взагалі категорично відмовилась. За цей час їхні відносини погіршились. Слід відзначити, що Особа-1 не тільки взяв на себе усі матеріальні витрати, пов'язані як з підготовкою до пологів, так із самими пологами, а також надавав і надає матеріальну і фінансову допомогу жінці на утримання дитини. Вирішення складеної ситуації містить ст. 128 СК. Зазначена стаття надає право батьку дитини звернутись до суду з позовом про встановлення батьківства. Особі-1 довелось звернутись з позовом до суду, в якому просити, визнати його батьком дитини, зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька, внести до зазначеного актового запису зміни у графах: "Прізвище", "По батькові", "Відомості про батька", анулювати свідоцтво про народження та видати нове свідоцтво про народження дитини. Слід наголосити, що дана категорія справ призводить до чималого психологічного навантаження на батьків, та матеріальних витрат пов’язаних з її розглядом . З вище викладеного можемо дійти висновку, що до вчинків, які ми робимо проживаючи сім’єю, потрібно відноситись відповідально. У разі, якщо виникла ситуація, яка нам не зрозуміла, доречним буде звернутись за допомогою до фахівців. Інакше наслідки, які виходять з наших вчинків можуть завдати болю, як нам самим так і нашим рідним та близьким. ...\nДо або під час укладення шлюбу наречені, подружжя відносяться один до одного з великою взаємною любов’ю, повагою, підтримкою та розумінням. І в цей час наречені, подружжя можуть урегулювати свої майнові права і обов’язки, які виникли або можуть виникнути в майбутньому на засадах справедливості і розумності. Таке право подружжя може реалізувати, шляхом укладення між собою шлюбного договору (стаття 92 Сімейного кодексу України – надалі СК). Проте, більшість наречених схиляються до того, що не варто розпочинати сімейне життя з урегулювання майнових прав і обов’язків, які виникли або можуть виникнути в майбутньому. Поняття «шлюбний договір», у більшості випадків, у подружжя викликає недовіру один до одного. Разом з тим, як показує нам життя, не кожне подружжя святкує шкіряне, дерев’яне, олов’яне чи срібне весілля. Значна кількість шлюбів розривається з найрізноманітніших причин. То ж виникає питання, чому наречені відносяться з такою недовірою до шлюбного договору? Адже шлюбний договір не має на меті поставити в невигідне становище одного з подружжя. Навпаки, шлюбний договір ставить на меті урегулювати майнові відносини між подружжям, визначити їхні майнові права та обов'язки в тому числі, як батьків. Подружжя у шлюбному договорі може визначити майно, яке подружжя або один з подружжя передає для використання на спільні потреби сім'ї, а також право на майно, яке подароване подружжю на весілля. Подружжя вправі домовитись про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, принципу рівності часток, тобто вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Можливим є встановити порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу, а також домовитися про проживання у житловому приміщенні, яке належить одному з подружжя чи є їхньою спільною власністю або їхніх родичів. Слід звернути увагу читача на те, що у шлюбному договорі можна визначити право на утримання. Подружжя може домовитися про надання утримання одному з них незалежно від непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі або встановити можливість припинення права на утримання одного з подружжя у зв'язку з одержанням ним майнової (грошової) компенсації. Визначити умови, розмір та строки виплати аліментів, які у разі не виплати можуть бути стягнуті за виконавчим написом нотаріуса. І це лише частина тих прав і обов’язків, які сторони можуть урегулювати шлюбним договором. Найбільш вірогідно, що під час шлюбу сімейні відносини подружжя побудовані на засадах взаємної любові, взаємоповаги, взаєморозуміння, спільних інтересів. Подружжя не вірить та не думає про те, що з часом їхні шлюбні відносини можуть припинитись. Але, як гірко б це не звучало, такі випадки все ж таки трапляються, розглянемо деякі з них. При розірванні шлюбу подружжя або один із подружжя внаслідок морального потрясіння не завжди може приймати зважені рішення. В більшості випадків подружжя приймає рішення під впливом емоцій, які в свою чергу не ідуть на користь сім’ї. Непоодинокі випадки трапляються коли від передчасних вчинків здійснених під впливом емоцій - наслідки відображаються на дітях і на них самих. Існують випадки коли в одного з подружжя минають почуття любові, взаєморозуміння та поваги до другого з подружжя. В даному випадку при розірванні шлюбу один з подружжя діє не в інтересах сім'ї, а відстоює свої власні інтереси, які ставить на перше місце. Другому з подружжя нічого не залишається, як сказати «якщо знав би де впадеш – подушку підставив би», «все, що залишилось від шлюбу це – два зелені папуги» або «що без мене мене женили». Мається на увазі те, що долю сім’ї в цей час вирішує один з подружжя і то в більшості випадків у власних інтересах. І це лише частина клопотів та поганого настрою внаслідок припинення сімейних відносин, до яких ще слід додати витрати (послуги нотаріуса, судові збори, державні мита, послуги юриста), які подружжя буде нести при розлученні. Доречно сказати, що ці кошти могли бути витрачені на власні потреби. Шлюбний договір повинен бути складений спеціалістом, який зможе допомогти подружжю справедливо та вичерпно прописати їх права і обов’язки. Враховуючи вищенаведене, такий договір буде запорукою збереження нервів, відносин і коштів у майбутньому. ...\nНе кожен човен допливає до своєї гавані, інколи це стається через негоду, інколи гавань – просто не підходить. Інколи подружжя приходить до висновку, що подальше сімейне життя є неможливим. Аналізувати причини подібних рішень – досить складна та неоднозначна робота. Проте, прийшовши до такого рішення, в багатьох людей виникає ціла низка питань. Серед основних питань міститься й суто юридичне, а саме – як правильно оформити припинення шлюбних відносин. Давайте спробуємо поступово пройти весь шлях разом, для того, щоб сформувати загальне розуміння цієї юридичної процедури. Все що має початок – має кінець. Зареєструвавши шлюб та створивши сім’ю, ніхто не застрахований від припинення шлюбних відносин. Глава 11 Сімейного кодексу України (надалі - СК), яка власне й називається «Припинення шлюбу», містить підстави, за яких шлюб припиняється. Варто зазначити що поняття припинення шлюбу є загальним, або як полюбляють висловлюватись юристи – родовим. Це означає, що воно має підкатегорії. Згідно статті 104 СК: 1. Шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. 2. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 3. Якщо один із подружжя помер, до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті. 4. Якщо у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу один із подружжя помер, вважається, що шлюб припинився внаслідок його розірвання. Отже, розірвання шлюбу є одним з варіантів припинення шлюбу. Але, як ми побачили мова йде саме про шлюб та шлюбні відносини. Чи можуть бути розірвані сімейні відносини? Як взагалі співвідносяться сімейні та шлюбні відносини, чи є вони тотожними та рівнозначними? На це питання слід звернути особливу увагу, хоча б з тієї причини, що багато наших клієнтів щиро вважали, що розірвавши шлюб, вони зможуть «викреслити» колишню дружину або колишнього чоловіка із своїх життів. Це не зовсім так. Шлюб та шлюбні відносини починаються реєстрацією шлюбу й закінчуються його припиненням, в нашому випадку – розірванням. Сімейні ж відносини можуть тривати й після розірвання шлюбу. Найчастіше це обумовлено вихованням спільних дітей, утриманням, виплатою аліментів. Щоправда, дехто схильний не вважати подібні відносини сімейними й використовує досить хитре формулювання «відносини, що витікають з сімейних» та інші висловлювання з подібним значенням. Мета даної аналітичної статті не розпочати наукову дискусію, а наголосити на тій обставині, що після розірвання шлюбу, між колишнім подружжям, як правило, зберігаються певні юридично значимі відносини. Варто також звернути увагу на ту обставину, що під час розірвання шлюбу постає питання подулу майна, набутого під час перебування в шлюбі. Ми також повинні наголосити, що існують випадки, коли після розірвання шлюбу, всі відносини між колишнім подружжям припиняються, зокрема, коли немає спільних дітей та майна. Таким чином, ми найбільш загально зрозуміли, чим саме є шлюб з точки зору юриспруденції, чим шлюбні відносини відрізняються від сімейних та яким є наслідки розірвання шлюбу. Тепер ми можемо перейти до процедури. Так, стаття 105 СК дає нам змогу побачити варіанти розірвання шлюбу: 1. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. 2. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. 3. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ми з вами абсолютно згодні – багато цифр й жодного конструктиву. Власне за це юристи й отримують заробітну плату, а дехто навіть гонорари. Отже, пройдімося по всім варіантам. Стаття 106 СК передбачає розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей. Це варіант, який традиційно вважається найбільш простим. Процедура в даному випадку виглядає наступним чином: чоловік та дружина (а вони ними юридично є) йдуть разом до органу РАЦС, при цьому обирається орган РАЦС за місцем реєстрації проживання або чоловіка або дружини. В органі РАЦС подружжя подає спільну заповнену заяву про розірвання шлюбу, яку відповідним чином реєструють та вносять відомості про її отримання. Після цього, подружжю надається місячний строк та робиться актовий запис про розірвання шлюбу. Знову підкреслюємо ту обставину, що реєстрація розірвання шлюбу не впливає на розділ спільного майна. Для повторення, ми можемо ознайомитись з вмістом статті 106 СК: 1. Подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. 2. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. 3. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Слід обов’язково звернути увагу на ту умову, що звертається до органу РАЦС подружжя разом. Найбільш уважні з читачів безумовно звернули увагу на можливість звернення до суду одного з подружжя з нотаріально засвідченою заявою, проте мова тут іде про виключення, яке потребує додаткового засвідчення. Важливо розуміти, що при даній процедурі розірвання шлюбу, присутність та підписи чоловіка та дружини є обов’язковими. У разі, коли подавши заяву, хтось з подружжя не з’явиться протягом місячного строку та не посвідчить свою згоду, шлюб розірвано не буде. Фактично, в такому разі доведеться повторюти подачу заяви та чекати знов місячний строк. На жаль, досить часто відбуваються випадки, коли один з подружжя намагається в такий спосіб маніпулювати іншим. В таких випадках ми радимо одразу звертатись до суду та не псувати собі нерви та психічне здоров’я, хоча декому це може й подобатись. Таким чином, ми підійшли до судової процедури розірвання шлюбу. (повна версія статті з’явиться згодом) ...\nВерховна Рада України прийняла в третьому читанні і в цілому Закон “Про реструктуризацію зобов’язань за кредитами в іноземній валюті”. Цього Закону, без перебільшень, чекали тисячі громадян України, які свого часу взяли валютну позику в банках та інших фінансових установах. Щодо прийняття цього Закону велись досить жваві дискусії, що й призвело до досить непередбачуваного стану напередодні його прийняття. Разом з тим, хоча й практично мінімальною кількістю голосів, за Закон було проголосовано. Що ж обіцяє даний Закон українським позичальникам? По-перше, слід наголосити, що даний Закон регулює відносини між кредиторами, а саме - банками та іншими фінансовими установами, з одного боку, та позичальниками - фізичними особами-резидентами України, з другого, які мають невиконані зобов’язання в іноземній валюті перед кредиторами за договором споживчого кредиту. Отже, мова йде про фізичних осіб, які отримали валютні кредити для задоволення особистих потреб. Ми зумисно підкреслюємо ці три основоположні складові: суб’єкт, предмет та цільове призначення: громадяни, валюта та задоволення особистих потреб (придбання житла, земельних ділянок, транспортних засобів тощо). Враховуючи специфіку нинішнього стану банківського сектору та важкість прийняття Закону, ми можемо припустити з високою долею ймовірності ситуацію, коли співробітники банків будуть особливо прискіпливо досліджувати та перевіряти відповідність кожного випадку щодо даним умовам. По-друге: Закон передбачає обов’язок кредитора (банків) за письмовою заявою позичальників провести реструктуризацію зобов’язань за споживчим кредитом. Таким чином, базовим документом є заява позичальника. Законом встановлюється, що вимагати інших документів кредитор не має права. Попри це, слід звернути увагу на ту обставину, що вирішити подібні ситуації виключно на основі заяви буде досить складно, особливо у випадку вже існуючої історії виплат за кредитами. Третьою обставиною є заборона відступу права вимоги за споживчими кредитами іншим особам без відповідного повідомлення позичальника. Найбільш втішним це нововведення є для колекторських компаній. Проте, залишається питання, щодо вже відступлених прав вимог. Враховуючи їх відступ до вступу Закону в силу, можна передбачити високу ймовірність фіксування суми боргу на дату вчинення такого відступу. Також слід відзначити, що відступ можливий протягом 60 календарних днів від дати повідомлення кредитором позичальника про подібний намір. Закон вводить процедуру реструктуризації зобов’язань за споживчими кредитами шляхом заміни іноземної валюти на національну валюту. При цьому, перерахунок здійснюється за офіційним курсом НБУ на дату підписання кредитного договору. Також вводиться мораторій на стягнення майна позичальника, наданого для забезпечення виконання зобов’язань за споживчими кредитами. Строк мораторію складає два роки. Не зважаючи на ці радісні нововведення, запитань залишається досить багато. Яким саме чином буде проводитись перерахунок, як будуть зараховуватись вже сплачені кошти та чи будуть вони зараховуватись взагалі, чи буде напрацьований механізм перерахунку сум виплачених понад платежів відповідно до офіційного курсу НБУ? Ці та багато інших питань формують значну базу для роздумів та суперечок. Разом з тим, введення процедури реструктуризації кредитної заборгованості дає велику надію на врегулювання спірних відносин на вигідних для позичальників умовах. ...\nКредит є важливим засобом для реалізації довгострокових цілей. Ми не завжди маємо можливість придбати необхідну нам річ або сплатити вартість важливої послуги, тоді в нагоді стає кредитна система. Наявність розвинутої кредитної системи є показником рівня розвитку суспільства та держави, відкритості та прозорості ринку, збалансованості законодавства. Як ілюстрацію ми можемо привести приклад країн Європейського Союзу, де ставки кредитів знаходяться в межах 2-4% відсотків річних. Так, середній розмір ставки кредиту, скажімо в Австрії, складає 3%. Що ж до України, то стан кредитної системи повністю відображає стан загальної ситуації в країні: неймовірні, з точки зору європейця, ставки, велика кількість так званих «прихованих» умов, штрафні санкції, які деколи подвоюють кінцеву суму виплат. Подекуди, здається, що на такі умови кредитування можуть погодитись лише відчайдушні клієнти. Насправді ж ситуація виглядає дещо інакше. Коли немає іншої можливості придбати квартиру або розпочати власну справу, люди змушені виходити з тих варіантів, які в них є «на руках». На жаль, досить часто, складаються обставини, коли доводиться відмовитись від омріяного житла та залишитись з боргом перед банком. Іншою, не менш вражаючою, є ситуація з виплатою готівкових кредитів. Особливо чітко це видно, враховуючи знецінення національної валюти. Так, скажімо, кредит отриманий в розмірі 10 000 доларів США по курсу НБУ 8 гривень за 1 долар, перетворюється з 80 000 гривень приблизно у 200 000 гривень. Проблема відома практично всім і безумовно тим, хто вимушений подібні кредити сплачувати. Але загострюється вона ще й через неуважність та необізнаність клієнтів, вони змушені сплачувати і значні суми штрафних санкцій. Так, в нашій практиці був випадок, коли клієнт А отримавши кредит по курсу НБУ 8 гривень за 1 долар США, та, пропустивши строки виплат, через відсутність доходів, опинився в ситуації, коли сума до сплати банку перевищувала вартість заставленої ним квартири. Тобто клієнт А отримав доларовий кредит під заставу власної квартири, через відсутність коштів до сплати йому були нараховані штрафні санкції в такому розмірі, що навіть продавши заставлену квартиру, клієнт А залишиться з заборгованістю перед банком. Чи варто зазначати, що подібні випадки були не одиничними? Ще один наш клієнт Б, отримав кредит та зіштовхнувся з державними виконавцями. При цьому, знову не звернувши увагу на «приховані умови» клієнт Б дізнався, що рішення стосовно його рахунків, без йогу участі, було винесене третейським судом в іншій області. Сам клієнт Б опинився в ситуації, коли на його рахунки був накладений арешт, а державні виконавці постійно навідувались до нього «в гості». На жаль, подібні випадки також не рідкість. Що ж робити при подібних ситуаціях? В ЗМІ останнім часом постійно поширюється інформація про різноманітні законопроекти, які зводяться до «списання» боргів за кредитними договорами, реструктуризацію боргів, фіксування виплат за курсом НБУ на момент підписання договорів між клієнтами та банками. Чи будуть ці законопроекти реалізовані, якщо так, то коли і на яких умовах? Чи варто чекати клієнтам прийняття подібних законів? А що буде у випадку, коли вони так і не будуть прийняті? Підхід нашої команди полягає в тому, щоб сподіватись на краще, але готуватись до гіршого. Сподіватись на зникнення проблеми за принципом «а може саме собою вирішиться», безумовно, не варіант. Серед порад, які ми надаємо нашим клієнтам, можемо виділити наступні основні кроки. По-перше: проведіть детальний аналіз умов договору кредитування та вирахуйте суму заборгованості, оскільки практика вказує на ту обставину, що трактування умов договору та суми боргу між клієнтом та банком, досить часто, не збігаються. По-друге: критично сприймайте будь-які повідомлення та пропозиції банку. Особливо уважно прислухайтесь до пропозицій щодо укладення додаткових договорів, нібито на вигідних для вас умовах. З практики нашої команди можна стверджувати, з великою імовірністю, що подібними додатковими угодами банки намагаються перекрити власний ризик програшу в судах. Як приклад, можемо навести ситуацію з клієнтом Г, який звернувся до нашої компанія з проханням оцінити його ситуацію з правової точки зору. Після проведення детальної оцінки ситуації та історії його платежів за кредитним договором, ми дали йому досить втішний висновок. Разом з тим, ми помітили відсутність певних документів. Про це стверджувала та обставина, що змінились суми його виплат за платіжками, а саме – вони стали меншими і кожного місяця залишались стабільними. На наше пряме запитання, чи підписував клієнт Г додаткові договори з банком, він відповів, що нічого не підписував, а сума змінилась з його власної ініціативи, оскільки платити більше він просто не в змозі. Основа роботи клієнтів з юристами – це довіра, тому ми й сприйняли цю його відповідь, як правду. В підсумку, ми з’ясували, що додатковий договір з банком клієнт Г все ж підписав. Суть додаткового договору зводилась до визнання ним суми боргу станом на певну дату, натомість банк «списував» частину його заборгованості. Власне, цим договором клієнт Г перекреслив будь-яку можливість для роботи юристів, оскільки власноручно підписав документ, яким визнавав свій борг станом на певну дату. Найцікавішим є та обставина, що знайдені нами помилки в первинному договорі кредитування та порушення співробітниками банку норм чинного на той час законодавства, давали нам великі надії на виграш справи у суді. Не зізнався клієнт Г, як виявилось, в тому, що вже звертався до юристів і вони, досить добросовісно, вказували на перевагу додаткового договору над первинним. Таким чином, звернувшись до нас, він розраховував, як сам пояснив, що ми підготуємо позицію до суду та зможемо, вже по факту, розібратись з додатковим договором. По-третє: збирайте максимум інформації. Подібна ситуація траплялась в багатьох людей. Існують численні форуми, спільноти в соціальних мережах. Не бійтесь звертатись за консультацією до юристів, щоправда до яких саме – подекуди не менш складне питання, ніж вирішення проблем кредитної заборгованості. Ви повинні розуміти, що помилки банків та порушення законодавства, так само, як і проблеми та помилки боржників за договорами кредитування – системні, а отже – хтось, з великою долею ймовірності, вже мав подібну до вашої ситуацію. Четверте: не бійтесь звертатись до суду та відповідних державних органів. Захист ваших прав є гарантованим державою. Як показує наш досвід, банки реагують на клієнтів з сильною та обґрунтованою правовою позицією і абсолютно інакше ніж на клієнтів, які не реагують на порушення своїх прав. ...\nТорговельна марка та бренд. Що це?\nТорговельна марка є засобом індивідуалізації ваших товарів та надаваних вами послуг. Ст. 492 Цивільного кодексу України визначає торговельну марку, як будь-яке позначення або будь-яку комбінацію позначень, які придатні для відрізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Але чи виконує торговельна марка лише функції виділення вашого товару (послуг) з-поміж багатьох інших? Якщо так, то які саме? Очевидно, що окрім значення торговельної марки, як засобу індивідуалізації та виокремлення товарів (послуг), вона носить й багато інших, не менш значимих, якостей. Так, ми можемо стверджувати, що торговельна марка має значення, як вагомий іміджевий та репутаційний засіб. Провідні компанії світу можуть змінювати керівництво, методи управління та технології виробництва, дизайн та перелік товарів (послуг). Але, погодьтесь, важко уявити собі, щоб хоча б одна з таких компаній могла відмовитись від своєї торговельної марки та, скажімо, змінити її кардинально. Власне, в такому випадку, ми матимемо справу з абсолютно новим продуктом. Отже, торговельна марка – це поєднання засобу індивідуалізації товарів (послуг) та репутації компанії, яка подібні товари виробляє. З цієї точки зору, ми повинні провести розмежування між поняттями «торговельна марка» та «бренд». Адже, саме бренд – хоча й досить неоднозначна категорія, з юридичної точки зору, включає у себе всі психологічні та антропологічні фактори вибору конкретного товару (послуги) з-поміж інших. Так, з точки зору права, торговельна марка є втіленням юридично значимих дій, щодо індивідуалізації певного товару або послуги. Проте, погодьтесь, що обираючи певний відомий товар або послугу, ви звертаєте свою увагу не на торговельну марку, що містить у собі комбінацію графічних та словесних елементів, а вже маєте певне ставлення саме до цього товару (послуги). Це ставлення, здебільшого, формується за допомогою реклами та інших маркетингових заходів, також важливу роль відіграють фактори розповсюдження товарів, їх бажаності та престижності. Саме ці фактори й впливають на формування позитивного іміджу певного товару (послуги), хоча з точки зору свого змісту, загальновідомі товари (послуги), можуть не відрізнятись за своїми характеристиками від маловідомих аналогів. Саме це й виокремлює «бренд» з-поміж «товарів» та торговельних марок, що їх індивідуалізують. Тому, ми можемо сміливо стверджувати, що не кожна торговельна марка є брендом. Водночас, не можливе існування бренду без торговельної марки. Рекламні акції, просування товарів та послуг, маркетингові стратегії – все це неможливе без вже зареєстрованої торговельної марки. Ви ж не можете пофарбувати стіни ще не збудованого будинку? Так само неможливо просувати на ринку товари та послуги без наявної торговельної марки. Отже, торговельна марка – це фундамент для успішного формування потужного образу нового продукту, відправна точка для досягнення загального визнання та формування позитивного образу компанії, що виробляє ці продукти. Ми вже звертались до Цивільного кодексу України, разом з тим, необхідно підкреслити, що регулювання питань реєстрації та використання торговельних марок визначається й численними нормами міжнародного права. Варто зазначити, що право інтелектуальної власності, складовою частиною якого є й засоби індивідуалізації, є однією з найбільш уніфікованих галузей українського законодавства. Суть полягає в тому, що українське законодавство спирається на великий пласт міжнародних норм, що були імплементовані внаслідок ратифікації Україною низкою міжнародних угод. Так, ми можемо виділити Паризьку конвенцію про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, Мадридську угоду про міжнародну реєстрацію знаків від 14 квітня 1891 року, Договір про закони щодо товарних знаків від 27 жовтня 1994 року, Ніццську угоду про міжнародну класифікацію товарів і послуг для реєстрації знаків від 15 червня 1967 року. Всі ці міжнародні угоди встановлюються досить чітку процедуру реєстрації торговельних марок та передбачують розмежування компетенції країн щодо захисту прав на торговельну марку. З приводу реєстрації торговельних марок – див. наступну статтю. ...\nПравові аспекти розлучення\nВ Україні, як повідомив директор Департаменту сім'ї та дітей Міністерства соціальної політики України Руслан Колбаса, більше ніж половина зареєстрованих шлюбів розривається по різним причинам. Більшість з яких розривають у перші роки подружнього життя. Тому в даній статті ми привертаємо Вашу увагу до припинення шлюбу внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу регламентується статтями 106, 107, 109, 110 Сімейного кодексу України (надалі-СК). Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання: - за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу; - за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу; - за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 106 СК розірвання шлюбу здійснюється органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей. Для цього подружжя має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Слід відзначити, що шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей ст. 109 СК, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд перевіряє зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором, в якому зазначають: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей), який повинен бути нотаріально посвідчений. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Під час розгляду справи суд звертає увагу на проголошену Конституцією України охорону сім'ї державою, яка полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовують: - фактичні взаємини подружжя; - дійсні причини позову про розірвання шлюбу; - враховують наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; - забезпечують участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживають заходи до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Суд встановивши, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв'язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка, як батька дитини виключені із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК). ...\nЛюди досить часто створюють собі проблеми. Потім починають їх хоробро вирішувати. У підсумку – проблема шляхом витраченого часу, нервів та здоров’я зникає, якщо пощастить. Проте, на жаль, залишається і море втрачених можливостей. Яке відношення це має до юридичних компаній? Такими питаннями повинні перейматись фахівці іншого профілю. Проте, юридичний супровід, представництво інтересів клієнтів у судах та органах державної влади, як правило, починається з проблеми, що створюється самими підприємцями. Адже підприємець – така ж сама людина, яка може помилятись, втомлюватись і не може одночасно володіти тонкощами всього різноманіття господарських процесів. Чи повинна юридична компанія, а власне – юристи, які працюють в такій компанії, вирішувати ділові труднощі своїх клієнтів? Питання видається риторичним. Особливо, якщо взяти до уваги той факт, що юристи отримують за це гроші, і безумовно ту обставину, що це і є їх робота. Проте, чи завжди потрібно юридичним шляхом, в судах, виправляти те, що іноді не вдається виправити? Бачення нашого підходу до роботи не вирване зі сторінок розумних книг, воно обумовлено реаліями нашого життя. Життя, де робота – його вагома складова частина. Але життя не закінчується роботою, принаймні не повинне. Більшість юридичних проблем можна уникнути ще до їх появи, а при правильному і відповідальному підходу до роботи – ніяких труднощів не повинно виникати взагалі. Чи відповідає це дійсності? Ще одне риторичне запитання. Ми не можемо відмежуватись від проблем, які об’єктивно існують у суспільстві: корупції, політичної кризи, неврегульованого законодавства і що ще огидніше – від працівників українських державних органів, які не можуть використати навіть найбільш ідеальний та збалансований закон, з причин власної некомпетентності. Всім нам відомі кумедні японські мавпочки – саме ті, одна з яких закриває свого рота, друга – очі, а третя – вуха. Але чи цікавились Ви, для чого вони це роблять і який зміст покладено в цей символ? Не бачити, не чути, не говорити зла. Один з стрижневих постулатів буддизму та синтоїзму вказує на те, що коли кожен буде залишатись чистим перед власним сумлінням та не чинитиме кривди – в суспільстві почнеться злагода, а в житті кожної людини пануватиме гармонія. Що це дало японському суспільству, нехай кожен дасть власну оцінку. Але чи можливо дотримуючись законів та налагодивши виробничі процеси, відмежуватись від державного свавілля та недобросовісності інших учасників ринку? В цьому і полягає бачення нашого підходу до роботи. Ми впевнені в тому, що юридичний супровід є складовою успішної діяльності Вашого підприємства. Ми пропонуємо участь у юридичному супроводі від рівня реєстрації та розробки базових документів – для того, щоб Ви були впевнені у бездоганності Вашої юридичної позиції. Ми залишаємось з Вами та готові представляти Ваші інтереси у взаємовідносинах з представниками органів державної влади та з Вашими контрагентами. Ми здатні захищати Ваші інтереси в судах, у випадку, коли весь інший арсенал засобів буде вичерпано. Життя змінюється і підходи до юридичного забезпечення діяльності не є виключенням. Наше бачення полягає в тому, що кожне підприємство повинне вести щоденну роботу з аналізу змін законодавчої бази, ринку та політичної кон’юнктури. Юрист припинив бути лише судовим листоношею, спеціалістом з написання технічно вірних юридичних документів. Це не означає, ні в якому разі, що юрист звільнився від суто юридичної складової своєї роботи. Адже в такому випадку мова про юриста вже не йде. На нашу думку, фахівець з права повинен відповідати вимогам сучасності – він повинен володіти іноземними мовами, мати окрім юридичної освіти й знання економіки. Це наше переконання. Якщо Ваше підприємство має фахівців такого рівня – це нас неабияк втішить. У разі, коли ви їх шукаєте – ми зичимо Вам вдалого рішення. В тому випадку, якщо Вас зацікавила співпраця з нами – будемо раді такому Вашому вибору. Адже вибір – це Ваше право. Головне щоб він був. ...\nВи майните, тоді ми йдемо до вас\nВи майните, тоді ми йдемо до вас ...\nШахрайства з нерухомістю - частина 1\nЗастереження: з метою не обтяжувати сторінку великими за обсягом статтями ми будемо ділити матеріал на частини та поступово викладати їх. Якщо Вам буде цікава наша аналітика – будь-ласка, відстежуйте вихід нових частин на нашій сторінці в Facebook та вебсайті. Команда юридичної компанії «Протего» накопичила достатньо великий досвід у питаннях придбання та реалізації об’єктів нерухомості та спробує у циклі статей донести до наших читачів та потенційних клієнтів ряд найбільш поширених ризиків та різновидів шахрайств на ринку нерухомості. Почнемо з досить «архаїчної», але тим не менш досі робочої та «популярної» схеми. Останній випадок з нашої практики відбувся напередодні новорічних свят. До нас звернувся клієнт з так званою «трьохконтактною» або «трьохсторонньою» схемою. Схема виглядає наступним чином: клієнт Авраменко (прізвище вигадане) купує квартиру в одному з спальних районів Києва у продавця Борисенка (прізвище вигадане) попередньо замовивши популярний нині юридичний сервіс due diligence (бажання наших колег використовувати іноземні терміни викликає певний подив, можливо згодом ми викладемо статтю присвячену цьому питанню), фактично ж мова йде про юридичний аналіз безпечності угоди. Юристи не заглиблюючись в суть ситуації, а можливо і не аналізуючи її зовсім, надають Авраменку «добро»: з точки зору обмежень і обтяжень квартира «чиста». На цьому етапі нашої розповіді хотілось б зробити певний відступ. Думки нашої команди і стосовно пана Авраменка і стосовно інших клієнтів, які опиняються в подібній ситуації, суттєво розходяться. Ряд наших колег вірить у добросовісність пана Авраменка, інша група підозрює, що пан Авраменко прекрасно знав ситуацію, але розраховував на свої «знання» юриспруденції, а саме на концепцію добросовісного набувача (або якщо вам подобаються латинські терміни – бенефіціара). Надалі жирним шрифтом ми будемо виділяти посилання на статті законодавчих актів та судову практику, а також догматичні джерела нашої роботи. Отже, відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України Стаття 388. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача 1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Поки що зупинимось на цій статті, яка й створює в добросовісного набувача, особливо після консультації з недобросовісними юристами, впевненість, що навіть якщо щось і не так, проте він злочинного наміру не мав і нічого паганого з ним не станетья. В нашому прикладі пан Авраменко був впевнений, що все в порядку, вклав певну суму в ремонт квартири і після його завершення, придбавши попередньо меблі, заїхав у своє житло. Через півроку після купівлі квартири та проведення ремонту пан Авраменко отримав повістку до суду стосовно витребування в нього цієї самої квартири. Тепер щодо «трьохконтактної» схему. На нашу думку пан Борисенко (продавець) знаходячись в команді з громадянином Власенком (прізвище вигадане) розіграв цю «трьохконтактну» схему. Роль громадянина Власенка розкриється дещо пізніше. Квартира була отримана Борисенком за договором дарування від громадянки Гриценко (прізвище вигадане). Оформивши право власності на квартиру Борисенко продав її Авраменку. Начебто все логічно, в порядку, і пан Авраменко повноцінний добросовісний набувач, і due diligence він провів. Ось тільки є одне але. В нашому випадку цим але виступає конкретна дата. А саме дата смерті громадянки Гриценко – яка за дивним збігом обставин сталась за день до видачі нею на користь пана Борисенка договору дарування. Як це робиться і як таке відбувається – питання не цієї статті. Хоча й з цього приводу ми можемо написати свою думку. В підсумку в пана Борисенка на руках опинився нотаріально посвідчений договір дарування, а в реєстрі він значився власником квартири. Наш читач, якщо це йому дійсно цікаво вже зміг здогадатись про роль в даній схемі пана Власенка. Якщо ні, вважаємо за необхідне надати деякий час на обдумування даної ситуації і надаємо відповідь з нового абзацу. Ну, а тепер суть операції – за життя Гриценко (перший власник квартири) нею на користь громадянина Власенка було складено заповіт, за яким квартира була заповідана саме йому. В межах строку вступу в спадщину ніхто з правами на квартиру не звертався. Але в українських реаліях цього й не треба. Була подана заява про пропущення строків вступу в спадщину та позов про витребування зазначеної квартири. На тонкощах цієї процедури на даному етапі ми не будемо зупинятись. Хоча можливо із цього приводу ми також напишемо окрему статтю. Тепер щодо результату даної операції. А результат цей наступний. Оскільки Борисенко ніколи не міг стати власником квартири (пам’ятаємо про дату укладення договору дарування), то й продавати її він не міг. Перечитуємо ст. 388 ЦКУ, а саме: 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. і розуміємо, що за такої ситуації наш клієнт Авраменко опинився в досить пікантній ситуації. Фактично, сама юридична схема добросовісного набувача в цій ситуації не може застосовуватись, адже очевидно, що покійна пані Гриценко не могла нічого дарувати на наступний день після її смерті. В той самий час заповіт, складений Гриценко на користь Власенка цілком вірогідно чинний. Отже маємо ситуацію, коли Авраменко сплатив вартість квартири Борисенку, у якого немає ані нерухомості ані коштів на рахунку. Це на той випадок, якщо Авраменко захоче подати на Борисенка до суду і отримати сплачені кошти назад. Також пан Авраменко вклав гроші у ремонт (не зберігши чеків і на п’яту частину проведених робіт). Таким чином, ситуація пана Авраменка вбачається більш ніж трагічною. В наступній статті, ми розглянемо наше бачення захисту прав пана Авраменка, а також запропонуємо варіанти для уникнення подібної ситуації. Так само ми готуємо статті присвячені купівлі квартир в новобудовах. ...


Наталія Лебединцева «Простір уможливлення» - 19 Липня 2016 - Статті | Litcentr\nНаталія Лебединцева «Простір уможливлення»\nДодав: pole_55 19 Липня 2016 о 09:10 | Категорія: «Огляди, рецензії» | Перегляди: 1687\nМатеріал підготував/ла: Наталія Лебединцева | Фото: сторінка проекту Summa у Facebook, Сергій Іллін\nЮрій Іздрик, Єгенія Нестерович. Summa. Чернівці: Книги-ХХІ; Meridian Czernowitz, 2016. 144 с.\nНова книга Юрія Іздрика «SUMMA», створена у співавторстві з журналісткою Євгенією Нестерович, є текстовою версією-конспектом їхнього тритижневого спілкування у форматі невимушеного діалогу-інтерв’ю (чи інтерв’ю-ріки, за визначенням самої Є. Нестерович). В анотації говорять про спробу долучитися до синкретично-синтетичної «теорії всього», простіше: це – розмови про те, як влаштований світ і хто ми є в ньому.\nІ якби все було так просто, це не був би Іздрик.\nЯкщо формулювати головну тему «SUMMи» у традиційний спосіб, то вийде морально-етична сентенція у дусі Г. Сковороди – про необхідність духовного самовдосконалення, інтуїтивне осягнення істини й способи віднайдення душевної рівноваги у гармонії з собою і світом. У цьому випадку – зі світлом, яке ми маємо «вчитися бачити, і тішитись». У поєднанні з любов’ю Іздрика до математики і послідовними психоделічними експериментами отримуємо дієву формулу досягнення «радості світомовлення і рівноваги». Отже, від корпускулярно-хвильової теорії, цілих чисел і матриць, бінарних кодів – до щастя «відгрібання кайфів».\nІ якби все було так просто, то це була б не «SUMMA». Вона взагалі написана для інопланетян.\nАвтори обирають за провідний жанр книги путівник-довідник «для тих, хто потрапив на цю планету випадково і потребує духовної підтримки та інтелектуального напутствія» і вибудовують парадоксальну логоцентричну модель. Маємо таку собі ризому психобіологічного буття у «просторі уможливлення». Перекладаю: якщо світ складається з атомів, значить, стіл від кота відрізняється лише їхньою щільністю та комбінацією елементів, і в інший момент часу ті самі атоми можуть скластися в інший «молекулярний згусток» – людину, дерево чи уроборичне коло.\nЗа цією ідеєю побудована і сама книжка. Плетиво зі слів і смислів утворює складний візерунок. Все з усім поєднується й ототожнюється: людина з душею, душа з «Я», самоідентифікація з мовленням, Земля з атомом, простір з матрицею, матриця зі світом, світ із богом. А бог – це і є свідоме себе Я. Клаптикова подачі інформації сприймається як ілюстрація, суто візуальна, однієї з центральних метафор світогляду Іздрика. Я маю на увазі символічний алеф – коло «з центром ніде і окружністю всюди» (або навпаки: «з центром всюди і окружністю ніде» – жодної різниці). Циркуляція смислів, породжених співіснуванням з Іншим (принаймні, так це подається авторами), виводить читачів на елегантний хіазм: «Ті смисли, які я відкрив для себе, транслювати "не представляется возможным”. Але сам процес трансляції (та ще й у таких дуже дивних формах, коли з’являється не один медіатор, а два) обіцяє народження якихось смислів».\nНасправді ця книга – про все і ні про що конкретне. Вона складається з моральних сентенцій, спонтанних рефлексій і виважених філософських формул, дотепних афоризмів, фрагментів перманентного інтерв’ю, тематичних і не зовсім дефініцій та корисних рецептів приготування й споживання легких наркотичних речовин. А також – зі спогадів про індивідуальний досвід молитви/медитації та особистих стосунків людини з Богом (чи то пак із власним «персональним небом»). Цей словесний потік, графічно розбитий на окремі епізоди, є водночас і формою саморепрезентації письменника, і пошуком форми, яка могла б, якщо не вмістити, то бодай віддзеркалити досвід віднайдення Іздриком власної «філософії щастя». Цей досвід в принципі не надається до трансляції, але, вочевидь, потребує її. Аби зробитися видимим і, відтак, універсальним.\nХоча книга задумана як поєднання двох паралельних авторських дискурсів, голос Іздрика відчутно домінує. Постать Нестерович залишається в тіні – майже на межі території видимості. Тим не менше, якраз її лаконічні запитання й коментарі та, власне, сам контекст присутності-включеності в ситуацію утворюють необхідний логоцентричний вектор. Так гармонізується Іздрикове плинне само-проговорення.\nЗагалом уміщений у книзі матеріал досить чітко структурований за чотирма рівнями. Перший – найбільш дотичні до жанру інтерв’ю розгорнуті репліки про особисте життя і творчі пошуки Іздрика. Другий – його рефлексії з елементами діалогу, розбиті за тематичними аспектами (тілесність, душа, мова, бажання, кайф, істина, час, треш, поезія, хвороба, мораль, оргазм, спам, жінки та багато чого іншого). Третій – словникові дефініції, що містять визначення засадничих понять і категорій буття людини. І нарешті – рецепти обробки й приготування психотропних речовин, означені як виключно «стилістичний прийом і плід художньої фантазії». Останнє, щоправда, з підозрілим застереженням не намагатися реалізувати ці методики у дійсності.\nБагато тем і міркувань резонують між собою (окрім хіба що рецептів – вони виконують швидше декоративну функцію), утворюючи живий текст-потенцію. Але деякі з ключових концептів повторюються на різних рівнях послідовно, формуючи певний світоглядний каркас – або, якщо хочете, наріжні камені витворюваної текстом світобудови: Любов, Рай і Пекло, Людина, Психічна структура, Молитва, Число, Мова.\nНачебто нічого нового – відомі, мало не прописні істини (та що вже там, точно прописні). Однак принциповою відмінністю цієї історії є те, що Іздрикові йдеться насамперед про особистий фізичний досвід осягнення цих істин, безпосереднє відчуття їхнього первісного сакрального сенсу. Відчути буквально – на дотик. Коли сказане слово перестає бути метафорою. Адже одна справа знати, що таке кохання. І зовсім інша – закохатися. Мати уявлення про містичний екстаз. І – пережити його.\nЗнову ж таки, нічого складного чи нового ми для себе не відкриваємо. Крім одного – інакшого Іздрика. Надто відвертого. Надто вразливого. Надто наївного. І майже зовсім не іронічного.\nХоча іронія таки є. Як і більшість українських письменників пострадянської доби, Іздрик має певні застереження щодо зловживання зарвавшимся пафосом. Тому, окрім зумисно випадкового тасування фрагментів «згущеного смислу», перемежованих рецептами ферментації та споживання дурману чи мухоморів, у книзі присутня також іронічна гра цими смислами, самоозначеннями й відверто провокативними заявами. Ця гра покликана розмити (чи, радше, пом’якшити – як на картинах імпресіоністів) контури провідної морально-етичної формули тексту як «одкровення». Але за прагнення донести своє розуміння останньої істини людям (чи прибульцям з інших планет) пафосу не уникнути. І навіть улюблений Іздриків ефект оголення прийому, що мав би ще більше заплутати читачів у множинних контекстах, лише увиразнює чітке авторське послання.\nЦе також і книга-виклик. Наприклад, запропоноване Ізриком визначення категорії «зомбі» як людиноподібних істот, позбавлених здатності самоусвідомлення, мимоволі нагадає тривожне відчуття, викликане трактатом «Про мудаків» з «Воццека» (принаймні в мене він таке відчуття викликав). Спочатку радісно впізнаєш у поданій характеристиці мудаків найбільш упосліджених сусідів і деяких колег, потім – окремих родичів, а далі – і себе. І тут наступає просвітлений момент: «Упс…». Так і з «зомбі» – якщо вони складають 85-90% людської популяції, то які кожен із нас має шанси потрапити до тих 10-15 відсотків обраних? Ясно що абсолютні. Відтак, побіжно висловлене твердження: «Я не шукаю порозуміння з людьми. Я шукаю людей, з якими порозуміння можливе», – ставить читача перед проблемою самоозначення: чи розумію я насправді, про що ця книга?\nІ чи розуміють це самі автори?\nТож, продовжуємо гру: «Думки авторів можуть не співпадати з їхніми переконаннями, їхні переконання з їхніми висловлюваннями, всі співпадіння слід вважати випадковими».


Безіменний палець бaгато рoзкаже про вашу осoбистість. У мене все спiвпало на 100% – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Без рубрики / Безіменний палець бaгато рoзкаже про вашу осoбистість. У мене все спiвпало на 100%\nБезіменний палець бaгато рoзкаже про вашу осoбистість. У мене все спiвпало на 100%\nБезіменний палець бaгато рoзкаже про вашу осoбистість. У мене все спiвпало на 100%.\nУ всіх людей пальці різні, але існує тільки три типи людей: ті, у кого вказівний палець коротше безіменного; ті, у кого вказівний палець довший безіменного, і ті, у кого вони однакової довжини. Що це може сказати про людину? Давайте дізнаємося. Джерело\nПодивіться на картинку вище і визначте свій тип A, B або С. Тепер детально розглянемо ваші характеристики щодо вашого безіменного пальця.\nА – Чарівні і логічні\nЯкщо ваш безіменний палець довший вказівного, то ви – симпатяга. А ще ви можете вирішити будь-яку пpоблему в два рахунки. Ви, звичайно, можете pозлютитися, але співчуття в вас більше, ніж агpесії.\nВ – Cамодостатні і розумні\nЯкщо ваш безіменний палець коротший вказівного, то ви знаєте, чого хочете і знаєте, як це отримати. Ви любите все робити самотужки, тому що так ви точно знаєте, що все вийде, але це не означає, що ви – інтроверт.\nC – Спокійні і легкі в спілкуванні\nЯкщо ваш безіменний палець такої ж довжини, що і вказівний, то ви любите, щоб все проходило тихо і мирно, без скaндалів і рoзборок. Ви любите ладити з усіма навколо, а ще ви розуміючий і турботливий партнер.


“Земні боги” у творчості Г. Р. Державіна (На прикладі вірша Г. Р. Державіна “Володарям і судіям”) - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Твори з української літератури ⇒ “Земні боги” у творчості Г. Р. Державіна (На прикладі вірша Г. Р. Державіна “Володарям і судіям”)\n“Земні боги” у творчості Г. Р. Державіна (На прикладі вірша Г. Р. Державіна “Володарям і судіям”)\n1. Обов’язку “земних богів”. 2. Автобіографічні нотки. 3. Портретні й пейзажні замальовки. Протилежності, поставлені поруч, стають більше явними.\nБонавентура Вірш Г. Р. Державіна “Володарям і судіям” є одним із сатиричних добутків поета, у якому він викриває вельмож і царів за їхні безчесні вчинки. Так одичний текст наповнюють викривальні нотки, які не могли в ньому з’явитися раніше, тому що ставилися до “низького штилю”. Ода ж повинна була не викривати, а оспівувати заслуги того, кому вона адресована.\nАле поет порахував,\nщо саме така врочистість зможе стати підходящою формою для того, щоб піднести вельможам і царям урок До себе в помічники він бере Бога, єдиного, хто в праві судити вельмож і кого вони можуть почути й підкоритися. У той же час використання подібного образа дозволяє показати, що навіть до самого Бога дійшли всі несправедливі справи знатних панів. І він обурений їхнім поводженням. Повстав всевишній бог, так судить Земних богів у сонмі їх…\nВсевишній Бог здобуває людські риси. Він стає суддею, що бере у свої руки право судити й засуджувати тих, хто загордився себе “земними богами”. Але взявши на себе таку місію,\nвони випливають їй тільки наполовину, тобто виконують те, що їм зручно. Але поет нагадує, що вони ще повинні засуджувати вчинки несправедливих і злих людей.\n… Доколе, рік, доки вам буде Щадити несправедливих і злих? Поет усе ще впевнений, що може вплинути на хід подій своєю творчістю: віршами й сатиричними одами. Тому перед нами з’являється певна людина, що показує своє відношення до цього миру.\nПри цьому він не обертає ніякого увагу на займане ними соціальний стан. Отже, поет вирішує сам нагадати їм про борг, що вони несуть перед людьми Адже якщо вони є “земними богами”, те повинні брати під захист всіх скривджених. А це, можливо, тільки тоді, коли дотримано закон, тобто правило, єдине для всіх на цій землі. І ніхто не вправі провертати його так, як йому захочеться. У вірші “Володарям і судіям” прослизають елементи віри в те, що такі “земні боги” не побоятися відстояти свою правду й перед сильними миру цього.\nУ такий спосіб поет показує, що кожного наділеного владою людини можна попросити опомощи. И вони не повинні відвертатися від таких прохачів. Ваш борг є: зберігати закони, На обличчя сильних не дивитися, Без допомоги, без оборони Сиріт і вдів не залишати.\nА їх багато на нашій землі. Тому поет вирішує перелічити всіх, присвячуючи цьому цілих дві строфи. Так створюється досить мальовничий портрет тих, хто потребує допомоги. Вони не мають індивідуальних чорт Поет показує їх у масі, даючи тим самим зрозуміти, що подібних людей багато. Але допомога “земні боги” повинні зробити кожному з них.\nТакий прийом дослідники творчості Державіна називають “образним живописом”, тому що через певні риси, тільки-но помітні штрихи перед нами встає цілком конкретний і правдоподібний образ. Іноді він має досить розпливчасті визначення, наприклад безневинні, нещасливі, неспроможні. Але таке узагальнення дозволяє показати нам, що в допомозі бідують не тільки сірі й убогі. Вона, можливо, необхідна й тим, хто перебуває поруч із “земними богами”, на одному соціальному щаблі.\nВаш борг: рятувати від лих безневинних, Нещасливим подати покрив; Від сильних захищати неспроможних, Вивергнути бедних з оковів Можливо, у цьому добутку прослизають і автобіографічні нотки. Г. Р. Державін був зі збіднілого, але дворянського роду. Коли він служив у Преображенському полку, то при відсутності зв’язків і грошей не міг просунутися по службі. І ніхто з кола “земних богів” не простягнув йому руку допомоги. Тому, коли поет зміг звертатися до таких людей через свою творчість, то він акцентував їхню увагу на тім, що навколо них є ті, хто має потребу в них допомоги Але всі його заклики не мають ніякого значення й сили.\nІ дійсно навіщо ж оглядатися навколо, коли ти сам щасливий і живеш у багатстві й достатку. Адже ти не випробував тих прикростей і принижень, які випали на частку бідним людям. Та й глас поета залишається за вікнами твого будинку, не вторгається в пишне оздоблення чудових приміщень. Але поет зауважує найстрашніше, що може бути в цьому світі, – байдужість Можливо, “Земні боги” і без допомоги поета бачили весь біль і несправедливість.\nАле вони не захотіли прикласти ніяких зусиль для того, щоб допомогти тим, кому така підтримка необхідна. Не внемлют! – бачать і не знають! Покриті мздою очеса…\nЧому ж так відбувається насправді? Поет знаходить відповідь і на це питання. Головним винуватцем стає винагорода, тобто нагороди Так у вірші Державіна піднімається ще одна проблема – хабарництво.\nВоно закриває людям ока на всю несправедливість, що діється навколо. Але тоді на допомогу поетові приходять небеса. Злодействи землю потрясають, Неправда зиблет небеса. Після такого поет показує своє обурення.\nУ тексті з’являються знак оклику, а в інтонаціях – збурювання происходящим. И він показує, що разочаровивается в “земних богах” і знову нагадує їм про те, що вони, можливо, не подвластни осуду. Але він як поет бере на себе таке право, порушуючи всі канони одичного тексту. Він не звеличує царів, а навпаки, опускає їх до свого рівня, простого смертного.\nПоет показує, що вони також жагучі, як і він, простій людин Так чому ж тоді вони повинні називатися справедливими царями? Царі! – Я думав, ви боги владні, Ніхто над вами не суддя, – Але ви, як я, подібно жагучі И так само смертні, як і я. Для поетичної творчості Державіна характерне використання не тільки портретних, але й пейзажних замальовок Тому, щоб показати, яка доля чекає “земних богів”, він використовує образ зів’ялого аркуша, що падає з дерева.\nАдже ніхто й ніщо не може вплинути на явища природи й пожвавити цей аркуш. І ви подібно так упадете, Як із древ зів’ялий аркуш упаде! І в наступних рядках поет нагадує про самому головний: всі вони не тільки смертні, але можуть мати однакову долю Він зауважує не менш важливий факт: у житті є один момент, що зрівнює всіх, – смерть.\nАдже вона не стане вибирати між богатими або бедними, вона приходить до усім. І ви подібно так умрете, Як ваш останній раб умре! Тоді поет розуміє, єдине, що йому можетпомочь у цьому житті, – це звертання до Всевишнього. Адже навіть глас поета нічого не значить для “земних богів”. Поет відзначає, що тільки “боже правих” здатно захистити слабких і неспроможних.\nВоскресни, Боже! Боже правих! І їхньому молінню внемли… В останніх рядках добутку поет показує, що лемент до Всевишнього йде від самого серця, тому що він віддає найважливіше, що є в житті людини, – право судити “несправедливих і злих”.\nТому тільки один може бути єдиним царем землі. Прийди, суди, карай лукавих И будь єдиний царем землі! Так у вірші “Володарям і судіям” поступово рисується образ “земних богів”.\nНам про їх практично нічого невідомо. Але поет представляє їхнє поводження й відношення до інших людей. У вірші поета формується новий варіант портрета.\nЙого не можна зобразити на полотні, тому що вигляд начебто б і конкретний, але насправді розмитий И тільки слова змогли стати своєрідною кистю для такого мальовничого й правдоподібного портрета. Не даром деякі дослідники відзначали, що Г. Р. Державін “перестає описувати окремі властивості людської натури, його поезія скоріше тяжіє до портретного зображення”. Незважаючи на те що вірш “Володарям і судям” є перекладанням 81-го псалма, у ньому є дуже багато особливостей, які вносить у твір Державін. Він змішує в одному малює на одному поетичному полотні й царів, і рабів.\nВсі вони ходять під одним небом, на якому сидить Всевишній Бог И тільки йому поет може довірити право судити, намагаючись навіть не допускати до цього процесу “земних богів”, які нікому й нічим не здатні допомогти\nБережний Василь Павлович Музичний атавізм


5 видів живого корму для акваріумних рибок: як зберігати в домашніх умовах\n5 Видів живого корму для акваріумних рибок в домашніх умовах\nУ цій статті я розповім живому кормі, що застосовується аквариумистами, докладно зупинюся на основних його видах, навчу вибирати якісний і безпечний продукт, правильно зберігати його. Розповім про позитивні і негативні характеристики, а так же перелічу види домашніх акваріумних рибок, яким він життєво необхідний.\nЩо таке живий корм для акваріумних рибок\nЯким рибам потрібен живий корм\nЖивий корм - це природна їжа риб в природних водоймах. Це черви - трубочник, любмбрікулюс, рачки (Daphnia, Artemia), комахи, личинки комах (коретра, мотиль).\nМотиль називають личинок комарів сімейства Chironomidae і Tendipedidae.\nДе живуть: на дні ставків, річок з повільною течією і застійною водою, багатих водною рослинністю.\nЗовнішній вигляд: червоподібні.\nРозмір: від 5 до 25 см.\nХарчування: гниють залишками рослин, тварин.\nМотиль - продукт з високим вмістом білка (80%).\nДуже добре підходить для золотих рибок, крапчастих сомиків, півників та інших видів.\nВін цінується аквариумистами.\nРиби швидко ростуть, харчуючись мотилем, але є моменти при його виборі, про які треба пам`ятати.\nНа забарвлення. Поверхня личинки глянцева і рівного червоного кольору.\nОзнаки неякісного мотиля\nколір личинки Придатність для кормлненія\nБлідий (від рожевого до світло-оранжевого) Корм з низькою поживністю.\nСвітло-оранжевий колір Мотиль, зібраний солоних лиманах. Низька поживна цінність, жорсткий хітиновий покрив. Багато токсичних речовин в складі.\nГусто-вишневий Залежаний корм. Небезпека отруїти риб.\nРухливість личинок. Якісний - ворушиться, личинки згортаються в кільця.\nМотиль зручно годувати через спеціальний сачок\nСлід годувати рибу:\nТільки рухливими личинками. Мертві личинки - джерело отруйних речовин.\nНе давати личинкам закопуватися в грунт. Вони помруть і отруять воду акваріума.\nГодувати з годівниці з сіткою на дні, куди проповзуть живі особини, а мертві залишаться і після будуть видалені.\nДля риб, що пересуваються у дна, готують майданчики, очищені від грунту, щоб потім покласти туди мотиль. Личинка в цьому випадку не зариється в субстрат.\nНе слід подрібнювати личинку: сік витече з оболонки, забруднить воду. Знизиться цінність корму.\nКоретрой називають личинку комара роду Culicidae, виду Chaoborus, або Corethra.\nДе живуть: в товщі води стоячих торф`яних боліт, калюжах, глибоких озерах.\nЗовнішній вигляд: подовжене тіло, виділяється голова і на ній очі.\nРозмір: до 20 мм.\nХарчування: дрібні ракоподібні, личинки комарів інших видів.\nКоретра містить 40% білка, поступаючись в цінності мотилеві.\nЛичинка живе в товщі води, не контактуючи з донними відкладеннями. Тому не містить токсичних речовин і хвороботворних бактерій. Коретра підходить для тих риб, хто годується в товщі води.\nМальков не можна годувати коретрой\nХижу коретру не можна допускати в акваріуми, де знаходяться мальки.\nІноді прозора личинки не отлавливается рибами, продовжує плавати. Це не псує воду акваріума. Іноді коретра продовжує цикл розвитку і перероджується в комаха. Добре її їдять блакитні дельфіни, ціхлазоми, акантофтальмус кюля.\nЯк правильно вибрати коретру:\nХороша личинка поблискує, ворушиться, чи не відливає зеленню, позбавлена неприємного запаху.\nТрубочник звичайний - малощетінкових черв`яків сімейства Tubificidae.\nДе живуть: брудні канави, місця виходу каналізаційних вод.\nЗовнішній вигляд: черв`яки схожі на тонкі нитки, мають на тілі щетинки.\nРозмір: до 40 мм.\nХарчування: мул на дні місць проживання.\nПеревищує по білкової і жирової цінності інші живі корми.\nТрубочником вигодовують виснажених після перевезення риб, а так же вигодовують молодих скатів, гуппі, дискус - риб зі шлунком невеликого розміру, але вимагають для зростання високобілкову їжу. Молодь годують розрізаним трубочником або відбирають в клубку крихітних черв`яків.\nПерш ніж годувати риб трубочником, дайте йому відстоятися в банку з водою\nДля виділення дрібних черв`яків банку з трубочником ставлять під струмінь води. Потрібно розбити клубок з черв`яків. Згодом великі особини опускаються на дно ємності, а дрібні плавають у верхньому шарі води. Дрібниця збирають і відкидають.\nЦінність трубочника підвищують, замачівая черв`яків в розчинах вітамінів.\nТрубочник майже завжди заражений і токсичний, тому що мешкає в брудних водоймах. Необхідно тиждень витримати його після покупки, щоб у черв`яків звільнився кишечник.\nТрубочник - жирний, тому не слід годувати їм вихованців постійно, щоб не нашкодити травній системі.\nНа що треба звернути увагу при виборі трубочника:\nЯкісний трубочник рожевий, грудку з черв`яків від зовнішнього впливу стрімко скорочується.\nЗамість трубочника в якості білкової їжі іноді набувають любмбрікулюса - далекого родича трубочника, але живе в чистих середовищах, тому менш небезпечного.\nДафнія - ветвістоусим прісноводний рачок.\nДе живуть: в калюжах, канавах, болотах, озерах, річках.\nРозмір: від 0,2 до 6 мм.\nМістить 50% білка.\nХарчування: зеленими водоростями, бактеріями.\nРачок, видобутий в природі, може бути заражений бактеріальною інфекцією.\nАле можна виростити дафнію самостійно, тоді корм буде екологічно чистим. її їдять барбуси, даніо реріо, цихліди метелики.\nАртемія відноситься до жаброногов рачкам.\nБезпосередньо рибам згодовують тільки що з`явилися з яєць личинки Артемій - наупліі.\nДе живуть: солоноводние водойми.\nЗовнішній вигляд науплій: невелике довгасте тіло, вусики по обидві сторони голови. У наявність один примітивний очей.\nРозмір: близько 0,5 мм в довжину.\nАртемія з успіхом вирощується будинку в резервуарі з солоною водою, аеріруемой компресором. Таку їжу воліють неон, ляліус, мечоносець.\nАле постійно годувати Артемій вихованців не можна, тому що це високолорійная їжа і може викликати порушення обміну риб.\nМістить якісний легкозасвоюваний білок.\nРухливий. Це важливо для малюків і деяких хижих видів риб, які харчуються виключно рухомими об`єктами.\nМінімально забруднює акваріум.\nЖивий корм корисний акваріумних мешканцям\nВеликий ризик отруєння, якщо був зібраний в екологічно неблагополучних місцях, наприклад, в ставках міста.\nПереносник інфекцій або паразитів.\nВимагає щоденних заходів по збереженню корми в придатному для згодовування вигляді.\nНедосвідченим аквариумистам краще живу їжу рибам не давати, тому що великий ризик неправильного застосування і, як наслідок, загибель мешканців акваріума.\nБільше за інших в живій їжі потребують хижаки, наприклад, цихліди папуги, жовтої цихліди.Без подібної їжі не вийде виростити здорову рибу, здатну до відтворення. У високобілковою живий їжі потребують також виснажені риби, які перенесли, наприклад, транспортування.\nХижі риби на зразок цихлид особливо потребують білкової їжі\nвид Спосіб подачі корму\nМотиль Використовуються плаваючі годівниці з сітчастим дном. В отвори дна пруться живі особини і падають вниз, де підхоплюються рибами. Мертвий мотиль залишається на сітці, потім видаляється з акваріума.\nтрубочник Цілими хробаками годують велику рибу. Для невеликих особин трубочник розрізають, а потім промивають в сачки.\nКоретра, Артемія, Дафнія З сачка, попередньо промивши корм\nДотримуйтесь правил годування, давайте живий корм тільки тих видів риб, яким він дозволений\nвид підготовка Термін зберігання Поради\nМотиль Мотиль промивають під струменем води, прибираючи травмованих або мертвих личинок. Корм ділять на порції, кожну частину загортають (нещільно) у вологу тканину, поміщають в неглибокій ємності холодильник. Промивають корм два рази в день, поки він не закінчиться. Мотиль необхідно витримати в холодильнику 3-4 дні, щоб кишечник личинки очистився. 1-2 тижні зберігають:\nУ бачок унітазу підвішують корм в тканинному мішечку.\nЗмішавши з використаної чайною заваркою\nУ дрібному піску з водою, засипаному в кювету шаром 1-2 см. Живі особи закопуються, мертві - спливають.\nУ дрібно нарізаних листі капусти (термін зберігання до 20 днів)\nкоретра Готують коретру подібно мотилеві (регулярна промивка, зберігання у вологому тканини). 3-4 тижні при регулярній промивці Дві столові ложки коретри заливають літром води, ставлять в прохолодне місце. Два рази на добу проводять зміну води.\nтрубочник Тримають черв`яків в холодильнику в плоскій посудині, зволоженими. Водою заливати не можна. Промивання під краном 2 рази в день для видалення бруду, відмерлих особин. До 2 місяців при правильному зберіганні Не можна викладати трубочник товстим шаром, так як черв`яки задихнуться.\nдафнія Спійманих особин тримають в ємності з водою. 2 тижні в кімнатних умовах Проціджений корм зберігають в відстояною воді, налитої в ванночку з низькими бортиками (води 3-4 см) або в банку, але з аерування, щоб дафнія не загинула.\nАртемія Чи не зберігають, пускають на корм малька відразу після виведення артемії (через 2 години після вилуплення з яйця) - -\nУважно стежте за зберіганням корми, інакше він може зіпсуватися і привести до загибелі рибки\nЖивий корм, як джерело добре засвоюваного білка, необхідний всім акваріумних риб. Незважаючи на потенційний ризик такої їжі для водних мешканців, досвідчені акваріумісти з успіхом застосовують живий корм, цінність якого велика, деякі зберігають його в замороженому вигляді.


22 серпня народився Рей Бредбері, - найцікавіші факти з життя та цитати письменника - "Репортер"\n22 серпня народився Рей Бредбері, – найцікавіші факти з життя та цитати письменника\nBy Reporter 22/08/2019 09:26\nРей Бредбері – один з найвідоміших письменників 20 століття. Він народився 22 серпня 1920 року в місті Уокіган, а помер 5 червня 2012 в Лос-Анджелесі.\nБагатьом відомо, що Рей Бредбері любитель нецензурно висловитися. Він не уникав міцних слівець ні в житті, ні в книгах. Але одного разу він все-таки стримався. Про це письменник розповів у своїй біографії. Сталося це, коли студенти одного з коледжів розповідали Рею Бредбері про що саме той написав свою книгу “451 градус за Фаренгейтом”. А всі аргументи самого автора, про те, що вони не мають рації ніяк не впливали на підлітків.\nДо теми: Церковний календар 2018: усі свята і пости у новому році\nПоштовхом для написання цього роману, як говорив сам Рей Бредбері, було спалення бібліотеки в Олександрії. Датувань цієї події як мінімум три. А сам автор говорив, що це сталося 3000 років тому.\nРей Бредбері навіть у віці 90 років, першим ділом після пробудження сідав за рукопис. Він вірив, що кожен його роман продовжує йому життя. Останній побачив світ у 2006 році, гарантувавши собі статус бестселера ще до виходу на прилавки. Але, на жаль, автору це не допомогло.\nДобірка цитат від Рея:\nЧитайте: Цей день в історії, 22 серпня 2017 (ВІДЕО)\nЦей день в історії, 2 серпня 2020 (ВІДЕО)\nЦей день в історії, 1 серпня 2020 (ВІДЕО)


Футбольний клуб "Агробізнес" (Волочиськ) - офіційний сайт — Перша перемога у Туреччина. Агробізнес (Україна) - Атирау (Казахстан) - 1:0\nПерша перемога у Туреччині.\nАгробізнес (Україна) - Атирау (Казахстан) - 1:0\n10.02.2021. Контрольний матч. Белек (Туреччина). Arcadia Sport Centre.\nГол: Когут М. (27)\nЧерговий суперник Агробізнеса знову виявився міцним. Команда за підсумками минулого сезону повернулася у вищу лігу чемпіонату Казахстана і ставить на майбутній сезон серйозні завдання.\nАгробізнес (Перший тайм): Мозіль, Курило, Юхимович, Дідик, Романюк, Шаповал, Немтінов, Думанюк, Когут М., Черненко, Петров\nПочаток матчу був за Агробізнесом, який більше часу провів на половині поля суперника.\nУ середині першого тайму нашій команді вдалося відкрити рахунок.\nНа 27 хвилині Олег Мозіль після пресингу нападників Атирау вибив м’яч далеко в поле, Петров першим був на м’ячі у повітрі, скинув вперед на Когута, Микола ввімкнув швидкість, «відтер» захисника та заставив помилитися голкіпера, який проскочив повз м’яча. Забивав уже в порожні ворота.\nАгробізнес (Другий тайм): Задерейко, Курило, Слотюк, Шаповал, Романюк (Ємаєв 77), Ярмоленко, Косовський, Гливий, Семенюк, Семенець\nУ другому таймі на полі йшла рівна боротьба на зустрічних курсах.\nНа початку тайму Агробізнес виглядав активніше, створивши ряд моментів. Зокрема, хороша нагода була у Богдана Семенця, який пробив поруч зі стійкою. Атирау активізувався всередині тайму, провівши ряд проникаючих атак.\nВ ряді епізодів впевнено зіграв Олег Мозіль. А найреальнішу нагоду казахи мали на 75-й хвилині, коли після розиграшу кутового один з гравців нашого суперника був на добиванні у великому скупченні гравців перед воротами Мозіля. Наш голкіпер дивом відреагував на удар з невеликої відстані, ногами вибивши м’яча.\nА наприкінці матчу Агробізнес міг подвоїти рахунок. Після подачі Ємаєва з правого краю захисники Атирау відбилися, але м’яч підхопив Косовський і з хорошої позиції пробив зовсім поруч зі стійкою.\nПозитивний результат Агробізнеса у третьому спарингу. Робота триває. Далі знову тренування, потім чергові контрольні матчі. На черзі поєдинки з двома грузинськими командами із найвищого дивізіону чемпіонату Грузії.\nФото Івана Когута


Четвер, 18 жовтня 2018, 10:01\nВолинські фіскали звертається до представників бізнесу – юридичних та підприємців - фізичних осіб, котрі заборгували до однієї тисячі гривень податків, не зволікати з виконанням податкових зобов'язань.\nТривала несплата заборгованих податкових платежів до бюджетів різних рівнів своїм наслідком матиме нарахування пені та штрафних санкцій. Отож, щоб не накопичувати борги, варто сплатити визначену суму до бюджету та в подальшому перераховувати передбачені законом податкові платежі до бюджету своєчасно.\nНа Волині нині в переліку боржників до бюджету з сумою до 1 тис. гривень – 718 юридичних осіб та 2 974 фізичних осіб - підприємців.\nЧИТАЙТЕ БІЛЬШЕ ПРО БІЗНЕС І ПРАВО\nбізнес Волинь Луцьк