Останній твір Набокова читачі можуть і не побачити\nУ своєму заповіті Набоков вказав, що нескінчений твір "Справжня Лара" має бути знищений після його смерті, оскільки йому ненависна думка про те, що читачі побачать роботу, яку він "завершив у думці", але не на папері.\nВтім, після більше як 30 років з часу смерті письменника ніхто не посмів виконати цей заповіт і знищити рукопис, який складається з 50-ти каталожних карток, що зберігаються в одному зі швейцарських банків. Не зважилася на цей крок і дружина Набокова Віра, яка померла в 1991 році.\nУ телефонних розмовах і в посланнях електронною поштою американському літературному критикові Рону Розенбауму Дмитро Набоков підкреслив, що знищенням рукопису має намір не допустити того жорсткого, навіть жорстокого ставлення критиків до іншої відомої книги батька - "Лоліти".\nЗа свідченням Розенбаума, Дмитро схиляється до "виконання волі батька і знищення книги". Проти такого кроку виступає значне число шанувальників Набокова, які ніколи не бачили оригіналу твору, описаного Дмитром як "прекрасний, життєвий, найбільш радикальний за змістом рукопис письменника - квінтесенція його творчості".\nІнші любителі творчості письменника вважають, що волевиявлення Набокова заслуговує "найсерйознішої уваги і його необхідно виконати".


Соціальні внески єдинщикам літом скостять на 159 грн. Reporter UA\nСоціальні внески єдинщикам літом скостять на 159 грн.\nВлада вирішила «послабити гайки» для бізнесу, які, як виявилося, дуже вже закрутив Податковий кодекс, що вступив у силу із 1 січня 2011 року. Для цього перший віце-прем’єр Андрій Клюєв доручив Мінфіну, Мінекономіки та податковій підготувати пропозиції до другого читання законопроекту про зміни в НК. Як повідомили нам у прес-службі Кабміну, мова йде про два основні моменти. Перший – спрощенцям знову дозволять бути одночасно і платниками ПДВ, якщо вони того побажають. Це дозволить їм, як і раніше, працювати з великими структурами – зараз це невигідно останнім з-за того, що всі витрати на виконання робіт спрощенцями можна оплачувати тільки за рахунок прибутку, а не собівартості. А коли ті стануть платниками ПДВ, їх послуги (наприклад, перевезення вантажів) можна списувати на собівартість. Для тих, хто не видає свідоцтво платника ПДВ, все залишиться, як раніше. Нагадаємо: ця заборону ввели, щоб виловити псевдо упрощенців (наприклад, фірма оформляла своїх співробітників приватними підприємцями і тим самим економила на податках до ПФ). У результаті малий бізнес почав занепадати, робочі місця – скорочуватися. Але заслін оптимізаторам залишиться, стверджує нардеп Ірина Горіна (ПР), бо в законі збережеться перелік видів бізнесу, який не може працювати на єдиному податку та сплачувати ПДВ (наприклад, бухгалтери, аудитори). Боротися з мінімізаторами можна двома способами: спрощенець не може одночасно працювати штатним співробітником підприємства, а юридична особа не може мати тільки одного (або двох) постійних замовників. Інакше підприємства, які платять легальну зарплату і всі податки з неї, залишаться в дурнях.\nДругий момент – для малого бізнесу хочуть майже вдвічі (з 34,7% до 18,1% від мінімальної зарплати – зараз 960 грн.) Зменшити єдиний соціальний внесок в Пенсійний фонд, фонд по непрацездатності, безробіттю. Тобто єдиноподатники будуть платити в місяць не 333 грн., А 174 грн., Або на 159 грн. менше.\nГолова комітету ВР з питань фінансів Віталій Хомутинник сказав нам, що комітет за те, щоб зменшити ОСВ для малого бізнесу: «До нас приходять численні звернення, які свідчать, що підприємці, які працюють на загальній схемі оподаткування, сьогодні платять занадто великий податок на прибуток – до 50%. Якщо уряд виступить з пропозицією переглянути ставку ОСВ для всіх категорій платників, ми її розглянемо “. Питання про обмеження реєстрації платником ПДВ вивчається, сказав нардеп.


У Туреччині за два дні заарештовано понад 900 осіб » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nУ Туреччині за два дні заарештовано понад 900 осіб\nЗа два дні масових протестів, що охопили Туреччину, поліція заарештувала понад 900 осіб, повідомляє "ВВС".\nМіністр внутрішніх справ Туреччини Муаммар Гюлер заявив, що на ранок неділі деяких із затриманих учасників протестів вже звільнено, а інші постануть перед судом.\nВін також заявив, що у сутичках між поліцією та демонстрантами поранення отримали 26 правоохоронців та 53 цивільних, один із яких перебуває у важкому стані.\nВодночас Amnesty International заявляє, що під час протестів загинуло дві особи, а поранення отримали понад 1000 осіб, пише "УП".\nЗа даними ВВС, багато людей у Стамбулі кажуть, що вони "ситі по горло" діями уряду, який утискає їхні свободи, і рішення уряду про перепланування парку Гезі стало "останньою краплею".\nДемонстранти також атакували і кілька машин, що належали турецьким телекомпаніям, висловлюючи невдоволення тим, як ЗМІ висвітлюють протести.\nНа ранок неділі ситуація у Стамбулі дещо стабілізувалася. Ніч деякі із демонстрантів провели вдома, а не на акціях протесту. Наразі на площі Таксім залишаються тисячі учасників протестів.\nНагадаємо, протести невдоволених мешканців переросли у сутички, коли поліція спробувала розігнати мирну демонстрацію проти реконструкції парку у центрі Стамбулу. "Реконструкція" парку передбачала будівництво у парку торговельного центру.\nПісля того, як поліція застосувала сльозогінний газ та водомети, масові протести та сутички з поліцією перекинулися на площу Таксім, що поруч із парком. Згодом антиурядові протести відбулися і у інших містах Туреччини, включно зі столицею Анкарою.


Вибираємо дзеркало з полицею в передпокій (36 фото): ідеї настінного дзеркального оформлення з підсвічуванням в коридор і кімнату, варіанти з поличкою - Передпокій - 2020\nВибираємо дзеркало з полицею в передпокій\nДзеркало в прихожей - один з найбільш важливих атрибутів, без якого досить складно обійтися. Кожен з нас перед виходом на вулицю хоче переконатися в тому, що його вид охайний. Дзеркало, обладнане поличкою, має додаткові місця зберігання, що також зручно, так як передпокій в багатьох квартирах - досить невелике приміщення.\nОсновною функцією дзеркала залишається відображення вашого силуету, так як кожному хочеться виглядати чудово при виході на вулицю, але крім цього, на поличку можна поставити деякі речі, наприклад, покласти рукавички або розташувати сумочку, поки ви одягаєтеся.\nУ нашій країні, враховуючи досить маленькі габарити квартир, часто передпокій є єдиним місцем, де встановлюється такий виріб, тому на поличці часто розміщуються кошти для укладання волосся, також там можна покласти прилади для стайлінгу під час створення вашої зачіски.\nДизайнери нерідко поличку дзеркала використовують при декоруванні передпокої.\nДля цього на неї встановлюють, наприклад, вази з квітами або статуетки.\nДзеркало з поличками - найбільш часто застосовуваний атрибут меблювання в передпокої. Ще в радянські часи було популярно встановлювати трюмо або трельяж в даному приміщенні.\nДзеркало з поличкою буває декількох варіантів і може мати різні форми. Найпростішим є прямокутне виріб, внизу якого розташовується поличка для дрібниць. Овальний атрибут знаходиться на другому місці за популярністю. Даний предмет буває і різних фантазійних форм.\nДзеркало з поличкою може мати різні способи установки. Воно буває приставне. Така конструкція внизу має невеликі шафки і полички і ставиться на підлогу. Даний предмет не потрібно кріпити до стіни, він досить стійкий сам по собі.\nТакож дзеркало може прикріплятися до стіни. Для його закріплення використовується або клей, або спеціальні пристосування. Поличка може прикручувати безпосередньо до дзеркала або мати вигляд приставного столика. Також вона буває підвішеною окремо трохи нижче дзеркала або збоку від нього. В останньому випадку можна купити просто дзеркало і підібрати до нього найбільш зручну поличку.\nДзеркало з полицею також може бути вбудованим в комплект меблів. Такі вироби досить часто використовуються при обстановці малогабаритних прихожих. Так як коридор - це досить темне приміщення, тут нерідко використовується дзеркало з підсвічуванням. Вона допомагає підсвітити відображення, що дозволяє більш чітко його розглянути.\nДзеркало з поличкою часто обрамлено рамкою, яка виготовляється з різних матеріалів.\nЗвичайно, дзеркало може і не мати ніякого обрамлення, в цьому випадку і полку найчастіше вибирається зі скла або матеріалу, його імітує. Але останнім часом все ж актуально застосовувати для даного атрибута оклад.\nУ класичних інтер'єрах багет часто виготовляється з дорогих порід деревини. З них робиться і полку. Дзеркало в даному випадку має бути досить велика, відображати вас в повний зріст. Популярною конструкцією є трюмо. Дерево - екологічно чистий матеріал, який принесе в інтер'єр передпокою шик. Але такий предмет меблювання досить дорогий, тому часто натуральний масив дерева замінюють аналогами.\nМДФ або шпон. Даний матеріал виготовляється з дрібнодисперсного стружки дерева. При його виробництві не застосовується токсичних смол, тому його також можна віднести до екологічних матеріалів. Крім того, фактура даного матеріалу повторює фактуру натурального дерева. На перший погляд досить складно відрізнити ці два матеріали. До того ж МДФ можна надати різні форми, зімітувати різьблення. Вартість же даного матеріалу в рази менше натурального дерева. Також МДФ може бути покритий плівкою різного кольору, що часто застосовується в сучасних інтер'єрах.\nпластик також застосовується для обрамлення дзеркал в сучасних дизайнах. Яскравість кольору і довгий термін експлуатації робить даний матеріал досить популярним.\nвініл також використовують для окантовки. Але даний матеріал досить алергенний і не підійде людям, що страждають на цю недугу. Хоча його досить часто використовують, коли в передпокої встановлюється дзеркало на всю стіну. У цьому випадку в якості полиці застосовують приставних столик.\nКовані рамка для даного атрибута останнім часом часто використовується в передпокоях. Вона приносить інтер'єру легкість і нотки романтики. А ковалі допоможуть втілити будь-яке дизайнерське рішення, і ваш інтер'єр отримає ексклюзивну родзинку. Поличка в цьому випадку зазвичай робиться зі скла, а ось її основа також виготовляється з матеріалу рамки. Поєднання скла і металу робить виріб оригінальним, маскується його масивність і важкість для інтер'єру.\nНа вибір дзеркала з полицею в передпокій впливають кілька факторів:\nРозмір приміщення. Навряд чи в невелику кімнату підійде виріб з приставним столом. Це, швидше за все, будемо заважати проходу і вкраде сантиметри корисної площі. Тут краще віддати перевагу моделям з невеликими вбудованими полицями. Для коридорів, габарити яких збільшені, можна вибирати практично будь-які моделі.\nЗовнішній вигляд меблів повинен відповідати стилю інтер'єру передпокою. Досить безглуздо буде виглядати дзеркало, оформлене дерев'яним багетом з різьбленням і вензелями в приміщенні стилю хай-тек або виріб в металевій хромованою рамці в класично оформленої кімнаті.\nПовинно поєднуватися з іншими предметами меблів. Зазвичай дзеркало підбирають в передпокій, коли з меблями в ній вже визначилися, тому дуже важливо, щоб воно не вибивалося з обстановки. Винятком є той момент, коли яскрава рамка вироби стає акцентом в приміщенні, і то, її необхідно підтримати іншими предметами.\nНе останнім фактором, що впливає на вибір вироби, є особисті переваги. Не варто купувати моделі дзеркал з поличками, які вам не подобаються. Але при цьому все ж повинні враховуватися і попередні параметри.\nВибираючи дзеркало в передпокій, все ж варто віддати перевагу моделям, які передають відображення в повний зріст, щоб перед виходом на вулицю була можливість побачити себе у всій красі.\nЯкщо у вашому передпокої блискучі стіни, то для полки і рами потрібно вибирати гладкі матеріали. У просторій і світлій передпокої буде добре виглядати дзеркало в рамці з такого ж дзеркального полотна і зі скляною полицею. Для додання передпокої солідності слід використовувати масивну раму з натуральної деревини.\nЯкщо ж ви все-таки хочете в своїй передпокої дзеркало з блоком полотном, то полку можна підвісити збоку. Вона не буде заважати перевертати дзеркало, і вони повністю будуть виконувати свою функцію.\nРозташувати в передпокої дзеркало з полицею слід правильно. Особливо це стосується невеликих приміщень. Широко відомий факт, що за допомогою даного атрибута можна візуально скорегувати геометрію простору. Якщо ваша передпокій витягнута, то встановивши предмет на довгу стіну, ви зможете візуально збільшити ширину, але при цьому дзеркало повинно займати практично всю стіну, а функцію полки виконувати може невеликої консольний столик, присунутий до нього.\nЯкщо колір стін в кімнаті вийшов занадто яскравим, приглушити його також можна за допомогою дзеркала.\nДля цього варто повісити його на найбільш яскраву стіну, а низ закрити приставних тумбою, яка також закриє частину стіни.\nТакож є кілька варіантів, як обладнати дзеркало з полицею у себе в передпокої. Так, якщо в вашому приміщенні встановлена батарея, то настінне дзеркало можна повісити над нею. При цьому потрібно закрити радіатор коробом, тоді верх його можна використовувати в якості полки. Також в якості полички можна використовувати верхню частину калошниці. Якщо ваше приміщення досить просторе і в ньому є місце, де відчувається порожнеча, то зайняти його теж легко можна дзеркалом з полицею.\nПлитка на модель, де рамка виконана з масиву дерева, в нижній полиці є зручний отвір для розміщення парасольки-тростини, збоку обладнані вішалки для верхнього одягу і шарфів, наприклад.\nДзеркало з навісний конструкцією в дерев'яній рамі і поличкою, функцію якої виконує звичайна лавка. Виглядає цікаво, незважаючи на простоту набору. Ідеально підійде для передпокою в стилі кантрі.\nНавісне дзеркало не зовсім звичайної форми з двома закругленими краями і поличка під ним округлої форми додасть в інтер'єр легкості.\nДзеркало з полками, встановлене на крутиться підставу. Повернувши його іншою стороною, ви знайдете вішалки і гачки для аксесуарів. Зручна річ для малогабаритних прихожих.\nДивіться відео: SCP-093 Red Sea Object. Euclid class. portal extradimensional artifact stone scp (Січень 2020).\nCopyright 2020 \_ Дизайн та Декор \_ Вибираємо дзеркало з полицею в передпокій


Всі новини за 25.05.2022 - Лента новостей Чернигова\nСиловики прокоментували, що буде у разі нового наступу росіян на Чернігівщину\nМіністерстві внутрішніх справ України прокоментували повідомлення про можливість нового російського наступу з півночі. За словами заступника міністра Євгена Єніна, підрозділи МВС готові до відсічі. Про це він сказав в ефірі телемарафону, повідомила прес-служба...\nКомунальне підприємство "Спецкомбінат комунально-побутового обслуговування", яке базується на кладовищі "Яцево", оговтується від бойових дій, які розгорталися, в тому числі, і на його території протягом лютого-березня 2022 року. За словами начальника Володим...\nЕнергосистема Чернігівщина зазнала значних руйнувань через активні бойові дії та свідомі удари ворога по об’єктам критичної інфраструктури. Внаслідок серйозних пошкоджень магістральних мереж чимало жителів області та підрозділи екстрених служб стикнулися із пр...\nТриває дев'яносто перша доба героїчного протистояння Українського народу російському воєнному вторгненню.Основні зусилля противник зосереджує на ураженні угруповання Об'єднаних сил та спробах встановлення повного контролю над територіями Донецької та Лугансько...\nНині триває війна за незалежність і свободу України, і її закінчення залежить, зокрема, від бажання країн Заходу надавати нашій державі необхідну оборонну та фінансову підтримку. Про це заявив Президент Володимир Зеленський, беручи участь у форматі відеозв&rsq...\nЗастрелив подружжя сусідів — її в голову, його в живіт\nПідозрюваного у вбивстві впіймали майже через місяць. 55-річного Анатолія Поповича з села Плиски, що на Борзняньщині, бахмацькі поліцейські затримали 10 травня. З 13 квітня чоловік переховувався від правоохоронців у лісах та нежилих сільських хатах. Харчувався...\nГороднянські яйця вистояли! Про це та інше у завтрашньому номері Віснику Ч\n-- Мамо, у мене більше не з'являться прищі? -- Ні, синочку. -- Чудово, але чому? -- Місця більше нема. Цей анекдот, а також багато інших ще смішніших, прикольні історії, малюнки надруковані у свіжому номері "Вісника Ч" на 5 сторінці. Від смішного до трагіч...\nЗавдяки інтернету «Старлінк» послуги мобільного сервісного центру МВС стають доступнішими для жителів Чернігівщини\nЧернігівщина, наскільки це можливо, намагається повернутися до звичайного життя. І зараз важлива не тільки відбудова зруйнованої інфраструктури, а й доступ людей до отримання послуг, які були відсутні протягом кількох місяців.— Наразі активно займаємося віднов...\nВід сьогодні, 25 травня, внесені зміни до розкладу руху трьох автобусних маршрутів. А саме: №2, №4 та №4А.Про це повідомляє Управління транспорту ЧМР. Новий розклад руху:Нагадаємо, з 19 травня у Чернігові запрацював громадський транспорт. Автобуси курсують за...\nЗа 90 днів війни на Чернігівщині одружилися 888 пар\nДарує віру в щасливе майбутнє, стає запорукою наснаги та підгрунтям до переможних вчинків - все це про найсвітліше почуття - кохання. «З початку повномасштабного військового вторгнення фахівці органів державної реєстрації Чернігівщини зареєстрували 888 ш...\nУ червні починаються перевірки готовності внутрішньобудинкових систем централізованого теплопостачання до опалювального сезону. Вони потрібні для того, аби виявити пориви, які могли утворитися після розмерзання теплових мереж у будинках під час облоги Чернігов...\nКруглий стіл із обговорення перейменування перших десяти вулиць. Чернігівців запрошують долучитися\n27 травня о 12:00 у приміщенні Управління культури та туризму Чернігівської міської ради (другий поверх, конференц-зала) відбудеться круглий стіл із обговорення перейменування вулиць, назви яких містять назви від топонімів, що звеличують, увіковічують, пропагу...\nОранка на Чернігівщині підскочила у ціні\nОранка цьогоріч підскочила в ціні. У Прилуцькому районі від 40 до 80 гривень за сотку. — Спочатку ціна була 40 гривень, — каже Валерій Сапалов, староста Удайців Прилуцького району. — Тоді ціна підскочила до 50 гривень. Адже пальне подорожчало...\nЯк працюють чернігівські ЗМІ після звільнення області\nМінімальні надходження від реклами, криза кадрів та відсутність антикризової стратегії - головні проблеми, з якими сьогодні зіштовхнулися чернігівські ЗМІ після витіснення російських військ з території області. Представник ГО “Інститут масової інформації...\nВ Олишівці ротвейлер відкусив хазяїну руки\nУ вівторок, 10 травня, в Олишівці Чернігівського району на 75-річного Олексія Гвоздя напав ротвейлер. Все сталося у дворі, коли чоловік хотів вигуляти пса. Одну руку відкусив, другу добряче порвав. Пенсіонер втратив багато крові. Щоб врятувати, знадобилося шіс...\nЇхали по картах 60-х років. Тікаючи, забирали бензопили, мотокоси і нижню білизну\nЗ 25-го лютого під вечір російська техніка зайшла на територію Ічнянської територіальної громади. Перші колони місцеві розвертали, їдучи просто не техніку. Валили на дороги дерева, зупиняли колони на добу. — З першого дня вторгнення ніхто з керівництва н...\nКоролівська сім'я: кузина принца Чарлза відсвяткувала день народження сина в Україні дорогою до Чернігівщини\nМи вже писали про те що похресниця принца Чарлза та далека родичка його батька Індія Хікс з роду графів Маунтбаттенів (по матері леді Памелі) відвідала Чернігівщину з гуманітарною місією. Втім, виявилося, що деякі подробиці мандрівки представниця королевської...\nУ Чернігові знову є можливість вакцинуватися проти COVID-19. Як повідомила заступниця начальника управління охорони здоров’я Чернігівської ОДА Тетяна Лебедєва, область отримала партію вакцини Comirnaty (від Pfizer-BioNTech). У травні медичні заклади Черн...


Торнадо у Росії більше не екзотика\nУ 1904 році в Тульській області почалася сильнагроза, що рухалася на схід, утворивши три вирви торнадо, змітаючи все на своєму шляху. Так званий «Московський торнадо» був лише одним із трьох катастрофічних смерчів, що вирували в центральній Росії. Так-так, у нашій країні теж буває торнадо. Понад те, Антарктида – єдине місце Землі, де їх немає. Всі інші континенти, на жаль, знають про торнадо не з чуток. Найчастіше торнадо утворюються під час грози, коли холодне та сухе повітря на величезній швидкості стикається з теплими та вологими повітряними масами у Землі. Сильний торнадо може піднімати масивні об'єкти, наприклад, вантажівки і відкидати їх на кілька метрів. Насправді торнадо – одне з найжорстокіших сил природи Землі.\nВітри всередині колони, що обертаються, деяких торнадо найшвидші з усіх на Землі.\nТорнадо - Це атмосферний вихор, який утворюється в грозових хмарах на стику атмосферних фронтів, і спускається до землі.\n1 Атмосферний шторм\n2 Алея торнадо\n3 Торнадо у Росії\n4 Нова реальність\nДвох однакових торнадо, як відомо, не буває– кожен окремий смерч формується за певних умов. Все починається, коли сонячне світло нагріває землю, а та, у свою чергу, нагріває повітря поблизу поверхні. Вважається, що умови для торнадо дозрівають, коли атмосфера стає нестабільною, а вітер на різних висотах дме у різних напрямках або з різною швидкістю, внаслідок чого починається гроза.\nУ 2017 році вчені з Університету КонкордіяКанаді пояснили походження областей зі зниженою температурою та щільністю всередині атмосферних вихорів. Як пояснюють дослідники, чергування висхідних та низхідних повітряних потоків утворює так звані повітряні кишені, які переміщаються із зовнішньої області смерчу до його центру та починають розширюватися. Ці області вчені називають «зоною смерті», в якій температура та щільність у хмарах знижуються.\nНаслідок торнадо у США – у 2021 році було повністю зруйноване місто Мейфілд у штаті Кентуккі.\nТорнадо, які можуть бути одними з найсильніших явищ із усіх атмосферних штормів на Землі, найбільш поширені у Сполучених Штатах. Фактично щороку на США обрушується близько 1200 торнадо.\nКоли описаний вище процес відбувається у середовищі,де вітер стає сильнішим, висхідний повітряний потік починає обертатися. Зрештою обертання стає настільки сфокусованим, що утворюється вузький стовп повітря, що сильно обертається. Коли він досягає землі, народжується торнадо.\nТериторії США, у яких найчастіше формуютьсяторнадо називають «алеєю торнадо» або «коридором торнадо». Цей неофіційний термін включає територію на кордоні з Дакотою на півночі і узбережжям Мексиканської затоки на півдні. Тропічний повітря з Мексиканської затоки дме на північ, а арктичне повітря з Канади рухається на південь країни.\nЗміна клімату призводить до частих торнадо у США, а й у Росії\nОдин із найпотужніших торнадо у США став шторм 1974 року. Тоді лише за 16 годин утворилося 148 торнадо, які прокотилися 11 штатами, а жертвами стихії стали понад 300 людей.\nНайбільш руйнівний торнадо за всю історію спостережень стався в 1925 році, обрушившись на штати Міссурі, Іллінойс та Індіана. Загалом смерч забрав життя 700 людей.\nІноді стовп повітря, що обертається, відривається відземлі, потім на деякій відстані приземляється знову. Коли холодні низхідні потоки обволікають торнадо, перекриваючи приплив теплого повітря, смерч звужується, а вихор розсіюється. І хоча у США торнадо відбуваються часто, у Росії вони теж бувають і, здається, стають дедалі менш екзотичними.\nПотужний торнадо руйнує все на своєму шляху\nПро те, які природні лиха відбуватимутьсяна нашій планеті протягом найближчих десятиліть нещодавно розповів мій колега Андрій Жуков. Читайте із задоволенням і не забудьте передплатити наш канал у Telegram – так ви точно не пропустите нічого цікавого.\nТорнадо у Росії\nНещодавно російські кліматологи спільно ззарубіжними колегами провели аналіз даних про кількість торнадо над територією Північної Європи протягом останніх 11 століть. Результати роботи здивували фахівців: виявилося, що у Росії більше торнадо, ніж вважалося раніше (не більше двох торнадо на рік).\nЦі небезпечні вихори виникають з грозових хмар і рухаються зі швидкістю до 70 км/год, змітаючи на своєму шляху. У XXI столітті в Росії щорічно відбувається понад 100 торнадо, що, погодьтеся, не так уже й мало.\nУ Росії її формується близько 100 смерчів на рік, які кількість постійно зростає\nОдна з ключових причин, через яку торнадовідбуваються частіше – глобальна зміна клімату. Проаналізувавши дані супутникових знімків, метеорологічних спостережень, історичних хронік, репортажів новин та свідчень очевидців, дослідники дійшли висновку, що кількість торнадо в нашій країні збільшилася, а старі дані виявилися сильно занижені.\nБільше по темі: Руйнівне торнадо в США: наскільки жахливі наслідки?\nТак як клімат змінюється, і, подібно до такихНеприємностям, як аномальна спека (що обрушилася на Москву та Санкт-Петербург у 2010 році), ймовірність торнадо в нашій країні зростає. І якщо раніше ми дивилися на смерчі, що вирували в США, в новинах, тепер торнадо для нас не екзотика.\nЯк показало моделювання з урахуванням зміниКлімат, ризик торнадо в найближчі роки значно зросте на півдні Далекого Сходу, а також незначно збільшиться в Центральній Росії та Сибіру. Проте точне пророцтво торнадо – зовсім інша історія.\nЧерез зміну клімату торнадо, пожежі та повені відбуваються все частіше та з новою силою\nСпочатку ви просто спостерігаєте за грозою, а черезпару хвилин у прямому значенні слова позбавляєтеся даху над головою - її зриває і забирає цей потужний вихор. І якщо ви опинитеся в безпосередній близькості до торнадо, у вас буде всього кілька секунд, щоб знайти укриття.\nЛюдству оголошено "Червоний код"? Розбираємось що це таке і чому вчені по всьому світу б'ють на сполох\n2 серпня 2021 року торнадо обрушився на Тверськуобласть і забрав життя щонайменше трьох людей. Крім того, було повалено десятки дерев, пошкоджено близько 1500 будинків. Як пізніше повідомила місцева влада, смерч рухався зі швидкістю близько 25 метрів за секунду, знищуючи все на своєму шляху.\nСтрімка зміна клімату загрожує нашоюкраїні збільшеною кількістю торнадо. За словами Олексія Кокоріна з Інституту фізики атмосфери (ІФА РАН), моделі того, що відбуватиметься при посиленні парникового ефекту, говорять про те, що такі явища, як грози, смерчі та різке випадання опадів відбуватимуться все частіше.\nПроти стихії, як кажуть, не попреш\nАле торнадо далеко не єдина проблема.Зміна клімату призведе до того, що катастрофічні повені та аномальна спека в Росії відбуватимуться дедалі частіше. І хоча загальна кількість опадів навряд чи збільшиться, погода буде все менш передбачуваною.\nБільше того, клімат у Росії змінюється у 2,5 рази швидше, ніж у світі.Так, 2020 року регіони по всій країні зіткнулися з рекордним зростанням температури за всю історію спостережень. Зміна клімату, безперечно, створює ризики для нашої країни. Адже, крім торнадо, країну стрясають масштабні лісові пожежі та танення вічної мерзлоти. Тепер до цього списку приєдналися торнадо.\nHonor 30 з компанією з'являться в Росії в кінці травня\nАнонс. ZTE Blade V2020 - з чим їдять імерсивні екрани\nУ Росії у всіх пристроях може з'явитися встановлене вітчизняне ПО (3 фото)\nВчені зробили крок до створення ліків від раку простати\nЧи можна вижити, харчуючись однаковою їжею?\nАнонс. Oukitel WP20 – малопотужний смартфон-броневичок


Гуманітарний штаб відремонтував житло 46 жителям Харцизька | «Фонд Ріната Ахметова»\nГуманітарний штаб відремонтував житло 46 жителям Харцизька\nУ вересні-жовтня 2014 року Гуманітарний штаб Ріната Ахметова й Харцизький трубний завод (ХТЗ) надали фінансову допомогу на відновлення будинків і квартир 46 сім’ям співробітників заводу. На виділені кошти відновлено скло, замінено вікна, двері, відремонтовано балкони та фасади будинків.\nПід час активних бойових дій м. Харцизьк Донецької області неодноразово зазнавало потужних артобстрілів, унаслідок яких постраждало житло багатьох жителів міста, зокрема, працівників ХТЗ. Дехто залишився без даху над головою.\nОлеся Бельмас, дефектоскопіст ОТК ПАТ «ХТЗ»: «Після обстрілу ми зайшли до квартири й оніміли: вибуховою хвилею винесло три вікна й балконний блок. Коли почула, що ХТЗ і Гуманітарний штаб допомагає своїм працівникам у відновленні житла, відразу пішла писати заяву. Хочу подякувати особисто Рінату Леонідовичу й рідному підприємству за підтримку й увагу, що не залишили нас у біді».\nКвартира родини фрезерувальника ТЕЗЦ-2 Ганни Лацигіної також сильно постраждала. Жінка каже, що коли почався артобстріл, вони всією родиною були на дачі: «Тільки це і врятувало. Коли повернулися додому, нас чекало видовище не для слабких духом — вибуховою хвилею вибито чотири вікна й балконні двері, вся квартира в будівельному смітті, кухня практично зруйнована».\nЗараз у Харцизьку вибухи практично не чути. Для жителів головне — відбудувати свої будинки. У цьому містянам продовжує допомагати Гуманітарний штаб «Допоможемо» Фонду Ріната Ахметова та ПАТ «Харцизький трубний завод». Допомога у відновленні житла — не єдина підтримка. Людям допомагають не тільки фінансами, але і продовольством.


Скільки глядачів прийшло на НСК "Олімпійський" під час фіналу ЛЧ: приголомшливі цифри - 24 Канал\n07:15, 30 травня 2018 - Читать новость на русском\n61 561 – стільки глядачів були присутні на НСК "Олімпійський" під час фіналу Ліги чемпіонів.\nПри тому, що спеціально під специфіку проведення фіналу Ліги чемпіонів місткість стадіону зменшили до 63 тисяч. 63 170 глядачів помістилося на трибунах під час фіналу Чемпіонату Європи, 1 липня 2012 року, коли іспанці розгромили італійців.\nІспанці розгромили італійців у 2012 році\nРекорд ж відвідуваності відреставрованого Олімпійського, номінальна місткість якого понад 70 050, встановлений під час того ж Євро. За чвертьфіналом між Англією та Італією спостерігали 64 340 глядачів. 64 290 глядачів стали свідками дублю Шевченка у ворота шведів.\nУкраїна – Швеція, 2:1\nНовини України Новини Києва Ліга чемпіонів


00:59, 05 листопада 2015\nСвятитель Ігнатій, Патріарх Константинопольський, у миру Микита, походив з царського роду. Коли його батька, імператора Михайла I, скинули з імператорського престолу, п'ятнадцятирічного Ігнатія ув'язнили в монастир.\nЖиття в монастирі зміцнило святого Ігнатія у вірі та благочесті. Скоро він був поставлений ігуменом обителі, а пізніше обраний Патріархом Константинопольським.\nІмператор Михайло III був ще малолітнім, і країною керував його дядько - Варда, людина неблагочестива й порочна. Святий Патріарх умовляв Варду залишити гріховне життя і сміливо викривав його.\nКоли Варда хотів змусити святителя постригти в черниці святу царицю Феодору, мати імператора, щоб видалити її від управління державою, то святий Патріарх Ігнатій не тільки не погодився на це, але навіть всенародно відлучив його від причастя.\nП'ятнадцять днів мучили святого Патріарха, змушуючи відмовитися від сану, потім відправили на заслання. Коли до влади прийшов новий імператор, він був викликаний з ув'язнення і ще 10 років був Патріархом.\nПомер святитель Ігнатій у 877 році в монастирі.


ЛЕКЦІЯ 4 - Навчальний посібник для студентів вищих навчальних закладів\nУКРАЇНСЬКІ ВІЙСЬКОВІ ФОРМУВАННЯ НА ОКУПОВАНІЙ ТЕРИТОРІЇ УРСР\n Повстанські формування Т. Боровця-Бульби і їхня діяльність у роки окупації  Військова політика ОУН-М\nПовстанські формування Т. Боровця-Бульби і їхня діяльність у роки окупації. Німецька окупаційна політика, спрямована на розчленування території України, масові репресії фашистів викликали справедливе обурення з боку українських національних сил і широких верств населення, які стали готуватися до збройної боротьби. Ще навесні 1939 р. колишні петлюрівські офіцери, які служили в польській армії, розробили проект партизанської армії, яку сподівалися створити після нападу Німеччини на СРСР. В основу проекту була покладена концепція Т. Боровця, відповідно до якої передбачалося розташувати повстанську базу в поліських лісах. У червні 1940 р. на секретному засіданні у Варшаві президент УНР в еміграції А. Левицький затвердив план Боровця.\nТарас Боровець у серпні 1940 р. прибув на Волинь для організації антибільшовицького повстанського руху і разом зі своїми соратниками розробив схему військово-революційної організації - УПА, до складу якої повинні були входити територіальні формування під назвою «Січі». З початком Великої Вітчизняної війни Боровець став командуючим повстанської армії і діяв під псевдонімом: «отаман Т. Бульба». Швидко розгорнути УПА було нелегко, вдалося створити тільки Поліську Січ. Тому на початку повстанську акцію коротко називали «Поліська Січ». Деякий час активних дій бульбівці не вели, а займалися збором зброї, боєприпасів, різного військового майна і створювали склади.\nУ своїх спогадах Боровець пише, що УПА була перетворена в «міліцію» з центром у місті Сарни на Рівненщині. Гарнізони цієї міліції були створені в різних районах області, а під її контролем знаходилася значна територія Полісся. За твердженням Боровця, німці ніяких перешкод створенню цих формувань не чинили і намагалися використати їх «для своїх цілей». Легалізація діяльності даної міліції стала можливою завдяки успішним переговорам Т. Бульби з німецьким генералом Кіцингером. Німців влаштовувало те, що бульбівці очищають територію Полісся від солдатів і офіцерів Червоної Армії, які опинилися в тилу фашистських військ. Дозволяючи Бульбі створювати загони міліції, німці були проти створення української армії. Сам же Боровець вважав свої формування армією, яка влітку 1941 р. «прагнула використати своє привілейоване положення» для того, щоб «вчити кадри, добувати зброю й очищати Полісся від російсько-комуністичних диверсантів» [9, с. 80].\nЯкщо з озброєнням своїх бійців Боровець проблем не мав, то з кадрами командирів у нього були великі ускладнення. Крім того, бульбівці зіштовхувалися з протидією з боку бандерівців. Щоб вирішити ці і деякі інші питання, Бульба наприкінці липня 1941 р. їде у Львів і намагається налагодити стосунки з бандерівцями. У ході переговорів із членами Проводу ОУН-Б він просить надати допомогу офіцерськими кадрами, а також не чинити перешкод бульбівським формуванням у їхній діяльності. Бандерівці готові були допомагати Боровцю, але домагалися, щоб він і його сили підкорилися ОУН-Б. Т. Бульбі потрібно було зробити вибір між урядом УНР, з яким Поліська Січ мала постійний зв'язок через сотника Раєвського, і революційною ОУН Бандери. Вибір був зроблений не на користь бандерівців, що стало причиною припинення переговорів.\nТам же, у Львові, 5 серпня Боровець мав зустріч із представниками Проводу ОУН-М Сціборським, Сеником-Грибівським та іншими. Переговори дали позитивний результат. Сторони прийшли до згоди, що УПА Боровця буде підкорятися тільки уряду УНР, а до її лав відкритий доступ військовим кадрам ОУН. Лідери мельниківської фракції обіцяли поповнювати Поліську Січ офіцерськими кадрами і прийняли рішення направити в УПА свого постійного представника. До кінця літа 1941 р. чимало офіцерів колишньої західноукраїнської армії вже знаходилися в розпорядженні Боровця [9, с. 83-84].\nУ процесі створення УПА штаб отамана Т. Бульби підготував текст політичної платформи з 26 пунктів, яку передбачалося поставити в центр пропагандистської роботи серед населення. Вона одержала назву «За що бореться Українська Повстанська Армія». У даному документі УПА була названа «надбанням всього українського народу», до лав якої «мають право вступати всі українці». Підкреслювалося, що вона не підкоряється ніякій партії і бореться за консолідацію серед українців і мобілізує їхні сили проти зовнішніх ворогів України. Повстанська армія виступала за право кожного народу мати свою суверенну державу і заявляла, що «бореться за загальний революційний фронт усіх народів, поневолених московською компартією чи якоюсь іншою імперією» [9, с. 90]. УПА визнавала основи демократії, відстоювала рівноправність усіх громадян незалежно від національності, визнавала право на існування різноманітних форм власності. Оцінюючи цей документ, Т. Боровець зазначав: «Ця скромна платформа дуже подобалася як нашим бійцям, так і всьому населенню по обидва боки колишнього радянсько-польського кордону. Люди знали, за що повинні боротися... Багато принципів цієї платформи відразу ж почали вводити в життя цілі громади і райони, що були під впливом і контролем Поліської Січі» [9, с. 92].\nУкраїнською міліцією в Сарнах Боровець керував недовго. 20 серпня він передав цю посаду Діткевичу, а сам став командувати УПА. Ще раніше отаман Бульба налагодив тісні контакти з аналогічними формуваннями в Білорусії, якими командували В. Родзько і М. Вітушка. Білоруська самооборона виконувала такі ж завдання, як і бульбівці на українському Поліссі. Командування української УПА і білоруської самооборони погодили свої дії по витисненню на Схід залишків радянських військ, що знаходилися на території Полісся. За даними Боровця в тилу фашистських військ було не менш 15 тисяч червоноармійців і офіцерів під командуванням генералів Клінова і Кулика [9, с. 97]. Українські і білоруські формування почали наступ 20 серпня і по закінченню операції повинні були з'єднатися в районі білоруського міста Мозир. В акції по «зачищенню» Полісся брали участь до 10 тисяч бульбівців. 21 серпня вони з боєм зайняли місто Олевськ на заході Житомирської області. Успішному просуванню на схід сприяло те, що бійці УПА добре знали місцевість, на якій велися бойові дії. У ході наступу бульбівські загони поповнювалися солдатами-українцями, які вирішили порвати з Червоною Армією. Поки продовжувалося це «зачищення», німці придивлялися до «нечуваної в історії воєн операції». З цієї акції німці мали для себе практичну вигоду, а для УПА її проведення забезпечувало легальне існування.\nПісля взяття Олевська просування бульбівців далі в східному напрямку припинилося. Зайняте місто і його околиці являли собою «окрему, абсолютно суверенну українську національну республіку», що проіснувала до середини листопада 1941 р. На території «Олевської республіки» була створена і діяла українська адміністрація, існувала своя армія, працював суд, була налагоджена господарська діяльність. Три місяці німці не з'являлися на території «республіки» [9, с. 103-106].\nАле в листопаді 1941 р. окупаційна адміністрація прийняла рішення про ліквідацію «Олевської республіки». На той час фронт був далеко, Полісся очищене від «окруженців», і німці рішуче вимагали від Боровця розпустити збройні формування. Ліквідація Поліської Січі відбувалася в грудні шляхом розділу її на дві частин. Частина особового складу УПА розійшлася по домівках. Чимало офіцерів перейшло на службу в німецькі установи і поліцію, де виконували завдання, поставлені штабом УПА. Наприклад, сотник Кабайда працював перекладачем у штабі німецької поліції в Києві. Інша частина УПА, за твердженням Боровця, після грудня 1941 р. перейшла до рейдових партизанських дій [9, с. 110]. Сам Боровець прикладів рейдових дій не наводить. Якщо вони і були, то не проти німців, а проти польського населення.\nНаприкінці грудня 1941 р. отаман Т. Бульба, маючи фальшиві документи, відбув у Варшаву, де представив звіт про діяльність Поліської Січі президенту УНР Левицькому. У своїй доповіді командуючий УПА наводив факти жорстокості фашистського «нового порядку» і запропонував почати збройну боротьбу проти «деспота Гітлера». Згодом Боровець напише, що в ході наради в Левицького його пропозиція не одержала підтримки. Але наступного дня в особистій бесіді Левицький сказав Боровцю: «Як тільки Гітлер дійде до Волги, починайте бити, але не загальним повстанням, а окремими загонами» [9, с. 112]. Фашисти до Волги дійшли, але наказ про початок збройної боротьби проти гітлерівців від керівництва УНР так і не надійшов.\nУ другій половині січня 1942 р. Боровець повернувся до керівництва своєю армією. Штаб УПА був розташований у Корецькому районі Рівненської області в п'ятьох кілометрах від автошляху Київ-Рівне, що дозволяло легко зв'язуватися з Києвом і з Рівним. Свідомо поширювалася чутка, що штаб Бульби знаходиться в Пінських болотах, і в це вірили німці. З березня повстанська армія готувалася до дій, а в її штабі був розроблений Закон українського партизана. У ньому підкреслювалося, що український партизан буде всіма силами і засобами боротися з кожним окупантом України так довго, поки не одержить своєї абсолютно ні від кого незалежної держави – самостійної України. Була складена спеціальна інструкція «Як трактувати ворогів», в якій говорилося: «Головними нашими ворогами є не мобілізовані бійці регулярних армій Німеччини і Росії, а нацистська і комуністична партії та їхня злочинна служба безпеки, партійні війська НКВС і есесівці» [9, с. 121].\nДо квітня 1942 р. була завершена реорганізація УПА і вироблені нові основні положення її діяльності. Бійці, які залишили загони у листопаді 1941 р. знову були покликані до лав армії Боровця. Йшло створення загонів чисельністю до 100 бійців. Сотні УПА повинні були діяти в першу чергу проти цивільної окупаційної адміністрації. У відповідь на терор проти мирного населення командування УПА 16 квітня 1942 р. видало наказ про початок першої фази збройної боротьби проти гітлерівців. Наказ вимагав блискавично провести операції контртерору проти представників німецької цивільної адміністрації. Такі операції проводилися за підтримки з боку населення й у контакті з українською поліцією, яка допомагала бульбівцям зброєю і боєприпасами, а також повідомляла про плани карателів. Після бойових операцій летючі загони УПА розсипалися на дрібні групи, з якими німцям важко було боротися. Навесні 1942 р. з різних регіонів в адміністрацію гауляйтера Е. Коха надходили повідомлення про бойові акції «бандитів», якими керує якийсь «бандит Пульпа» [9, с. 125].\nТарас Боровець відзначав, що активність демонструвала тільки його повстанська армія, а бандерівці під керівництвом М. Лебедя були противниками збройної партизанської боротьби. При цьому він посилався на одну з бандерівських листівок, датовану червнем 1942 р. У ній було заявлено, що їм з партизанами не по шляху, і головним завданням ОУН-Б є пропаганда ідеї національно-визвольної революції мільйонів українців [9, с. 127]. Дійсно, бандерівці на той час організаційно ще не були готові до партизанських дій, але це не означало, що вони відмовлялися від такої боротьби. Листівка, на яку посилався отаман Бульба, могла відображати точку зору якоїсь окремої бандерівської групи, а не всієї ОУН-Б.\nПерша фаза збройної боротьби бульбівців проти німецької окупаційної адміністрації була не тривалою, про що свідчить лист керівництва УПА, направлений гауляйтеру Еріху Коху в липні 1942р. У ньому підкреслювалося, що дії українців були «відповіддю на злочинну політику і бандитизм» німців, який «виразився у формі репресій проти цивільного населення України». У листі також говорилося, що УПА не буде заподіювати німцям шкоди, якщо ті припинять терор і грабіж. Керівництво УПА пропонувало німцям нейтралітет. Копії цього листа поширювалися серед населення, а також були направлені в органи окупаційної адміністрації різних міст Правобережної України[9, с.126].\nНа це зухвале послання німці відповіли новими репресіями: продовжувалися реквізиції продовольства, молодь силоміць вивозили в Німеччину, знищувалися цілі села. Командування повстанської армії видало наказ своїм загонам почати другу фазу військової акції. Це мали бути вже не удари по адміністративних органах, а удари по пунктах воєнно-стратегічного значення, і особливо по системах транспорту. У першу чергу належало нападати на потяги, що йдуть з вантажами на фронт, а також на потяги, у яких вивозили молодь на роботу в Німеччину. Скільки таких операцій бульбівці провели, і яка була їхня ефективність, судити важко.\nСам же Т. Боровець як приклад ефективних бойових дій наводить Шепетівську операцію, проведену в ніч з 18 на 19 серпня 1942 р. Головний удар бульбівці нанесли по залізничній станції Шепетівка. Одночасно проводилися відволікаючі операції на значній відстані від Шепетівки. За оцінками гітлерівців в акції брало участь кілька тисяч націоналістів. Про напад було негайно повідомлено начальнику поліції рейхскомісаріата «Україна» есесівському генералу Гальтерману, штаб якого знаходився в Києві. Німці не мали достатньої кількості своїх сил, щоб кинути їх проти бульбівців, і вони змушені були звернутися за допомогою до командування угорських частин. У район Шепетівки терміново була відправлена угорська дивізія, але коли вона прибула на місце, то бульбівці вже відійшли, а станція була зруйнована [9, с. 134].\nНаприкінці серпня 1942 р. командування УПА направило нового листа Е. Коху, в якому підкреслювалося, що «нові диверсійні акти УПА - це відповідь на злочинну політику фізичного знищення цілих націй». У листі говорилося, що якщо німці перейдуть на «методи нормальної військової окупації, припинять всі свої масові репресії, ми будемо строго дотримуватись нейтралітету в їхній війні проти червоної Москви» [9, с. 134]. Реакція на цей лист була іншою, ніж на перший. Кох видав наказ своїм підлеглим почати переговори з УПА Боровця. Отаман Бульба вважав, що на німців подіяло і те, що до них дійшла інформація про переговори бульбівців з радянськими партизанами.\nУ жовтні 1942 р. гітлерівці запропонували командуванню УПА почати переговори, право вибору місця їхнього проведення залишалося за українцями. Ведення переговорів Кох доручив рівненському гебітскомісару Бейеру і шефу служби безпеки Волині і Полісся есесівському офіцеру Пютцу (за іншими джерелами – Піцу). Зустріч делегацій проходила на Рівненщині в листопаді. По визначенню німецької сторони «...переговори переслідували мету - досягнення домовленості і спільної роботи з Боровцем по боротьбі з більшовицькими бандитами і досягнення умиротворення в районах Костопіль-Сарни». Неспокій у цих районах Пютц пов'язував з «бандитським життям» і «розбійними нападами» Боровця і його загонів, який до того ж «дотримувався з більшовицькими бандитами доброзичливого нейтралітету» [30, с.116]. Не приховували своєї мети в ході переговорів і бульбівці. Вони домагалися, щоб фашисти «... визнали суверенну Українську республіку».\nПро хід переговорів, взаємних вимогах і пропозиціях свідчать німецькі документи і документи штабу УПА Боровця. Якщо узагаль-нити зміст переговорів, то ми одержимо уявлення про позиції сторін.\nНімецькі пропозиції, викладені Пютцем:\nприпинити ворожнечу й антинімецьку пропаганду українців, а перенести її вістря проти Росії і комунізму;\nприпинити нелегальну діяльність УПА і перетворити її в напівполіцейські українські формування в системі німецьких поліцейських військ;\nдопомогати німцям у боротьбі з радянським підпіллям і партизанами й у підтриманні порядку в тилах німецької армії. Сприяти, щоб у цю роботу включалося населення.\nГітлерівський офіцер підкреслював, що якщо штаб Боровця позитивно сприйме дані пропозиції, то репресії проти населення будуть припинені, а після закінчення війни німецька сторона підтримає ідею створення Української держави.\nШтаб Боровця висунув свої контрпропозиції:\nприпинити репресії проти цивільного населення і звільнити з в’язниць усіх українських політичних ув'язнених;\nвизнати суверенну українську республіку з власною внутрішньою і зовнішньою політикою й армією;\nліквідувати в Україні цивільну німецьку адміністрацію, передити всю владу українській адміністрації;\nприпинити економічне пограбування;\nУПА проти перетворення її в напівполіцейські формування і буде підпільною армією.\nПринципові розходження в цих пропозиціях і контрпропозиціях були настільки істотні, що переговори не дали бажаного результату нікому, і тому наприкінці грудня 1942 р. були перервані. Незважаючи на відсутність позитивного результату, доктор Пютц сказав на адресу бульбівців наступне: «Це не бандити, а справжня армія патріотів. Як шкода, що вони не з нами» [9, с. 150].\nУ другій половині 1942 р. бульбівці вели переговори не тільки з німцями. У цей час на Полісся вже було закинуто кілька радянських розвідувальних і диверсійних груп і загонів. У районі Рівного активно діяв загін полковника Д. Медведєва. Зупинити закидання нових груп бульбівці не могли, їм приходилося виробляти нову тактику. Боровець писав: «Нам залишалося маневрувати між москалями і німцями так, щоб було менше жертв серед нас і цивільного населення» [9, с. 137]. Радянські партизани першими стали виходити на контакти з бульбівціми, а в червні 1942 року вони запропонували провести переговори. Головний штаб УПА прийняв цю пропозицію.\nПереговори почалися в перших числах вересня. До складу радянської делегації входило п'ять офіцерів на чолі з підполковником А. Лукіним. На початку переговорів Лукін привітав керівників УПА і поздоровив бульбівців з успіхами в боях з німцями. Офіцер заявив, що радянське командування може допомогти УПА особовим складом, командирами і зброєю. Штабу повстанської армії були передані конкретні пропозиції радянського командування:\nЗабути колишні образи і ворожнечу, а тих, хто мав гріхи, радянська влада готова амністувати;\nУПА повинна координувати свої дії з планами радянського командування;\nПовстанській армії пропонувалося припинити антирадянську пропаганду;\nЗагони Боровця повинні вести постійну партизанську боротьбу проти німців, а не обмежуватися проведенням окремих операцій [9, с. 138-139].\nКерівництво УПА не поспішало з відповіддю на ці пропозиції, бажаючи відтягнути якнайдалі початок активних дій радянських партизанів і тим самим відвернути небезпеку від місцевого населення. Крім того, отаман Бульба своїми діями не хотів зміцнювати позиції партизанів на Поліссі. Поки готувалася відповідь, Лукін і члени його делегації перебували в розташуванні бульбівців. Тільки в листопаді 1942 р. штаб отамана Бульби в письмовій формі виклав свої контрпропозиції і вручив їх Лукіну.\nКомандування УПА заявило:\nщо повстанська армія не має потреби в амністії, тому що її бійці є громадянами Української Народної Республіки, а не СРСР;\nщо УПА може піти на союз з радянськими військами, але тільки після того, як СРСР визнає УНР. У даній ситуації повстанська армія буде дотримуватися нейтралітету;\nмасову партизанську війну УПА не почне, поки не буде відкритий другий фронт [9, с. 140].\nПід час другого раунду переговорів, що почався наприкінці листопада 1942 р., Лукін передав Боровцю відповідь Москви. У ній говорилося, що Москва визнає суверенітет УРСР і готова шляхом переговорів усувати протиріччя. У Москві позитивно поставилися до нейтралітету УПА Боровця, але радянське командування продовжувало наполягати на активізації партизанських дій проти німців. У відповіді було зазначено, що повстанська армія може діяти самостійно. У ході вересневих і листопадових переговорів підполковник Лукін наполягав на вбивстві Е. Коха, що повинно бути сигналом до загального повстання. У грудні обидві сторони зрозуміли, що переговори зайшли в безвихідь. Радянське командування переконалося, що підкорити собі УПА не вдасться. Переговори були припинені. Єдиним позитивним результатом переговорів можна вважати нейтралітет, який обидві сторони зберігали з кінця літа 1942 р. до середини лютого 1943 р.\nЩодо причин розриву нейтралітету існують різні думки. Деякі автори вважають, що підполковник . Лукін припинив відносини з Боровцем після того, як довідався, що останній одночасно веде переговори з німцями [73, с. 32]. Сам же отаман Боровець заявив, що нейтралітет був розірваний з вини радянських партизанів, які мали наказ знищувати українські військові формування. Так, 19 лютого 1943 р. група командирів і начальник штабу УПА Леонід Щербатюк-Зубатий потрапили в руки партизанів і були розстріляні, а потім кинуті в колодязь. Щербатюк, який одержав шість ран, вижив і розповів про те, що сталося. У цей час акції проти бульбівців були проведені у багатьох місцях. Тому, як писав Боровець, з 20 лютого 1943 р. «УПА офіційно вступила у відкриту боротьбу на два фронти - проти двох соціалізмів: німецького і радянського». З цього часу бульбівці вели бої з дрібними групами радянських партизанів, а великі загони вони «пропускали», щоб з ними «воювали німецькі збройні і поліцейські сили».\nЗалишається нез'ясованим: чи був наказ партизанам знищувати українські формування. Відомо тільки, що в березні 1943 р. перший секретар ЦК КП(б) України М.С. Хрущов направив листа командирам партизанських загонів України. Звертаючись до С. Ковпака, С. Руднєва й інших партизанських командирів він писав: «Відповідаю на поставлене Вами питання про наше ставлення до націоналістичних партизанських формувань. У нашому відношенні до українських націоналістичних партизанських загонів ми повинні завжди пам'ятати і розрізняти: перше, що керівники українських буржуазних націоналістів – це німецькі агенти – вороги українського народу; друге, що деяка частина рядових учасників у цих загонах щиро бажає боротися з німецькими окупантами, але вони обмануті буржуазними націоналістами, які пролізли до керівництва цими формуваннями». Хрущов ставив завдання: «Усіма способами викривати керівників цих формувань – буржуазних націоналістів, як ворогів українського народу, німецьких агентів. Не вступати в контакт із цими загонами. Не виступати збройно проти цих загонів, якщо вони самі на Вас не нападають, що зараз нашим головним й основним завданням є розгром фашистської Німеччини і вигнання німецьких окупантів з нашої території» [26, с. 69-70].\nУ цьому листі немає прямого наказу про знищення українських збройних формувань. Відомо, що Хрущов рекомендував партизанським командирам утримуватися від конфронтації з українськими формуваннями, але не виключено, що деякі командири сприйняли лист Хрущова як наказ.\nОкремо варто зупинитися на такому питанні, як протистояння УПА отамана Т. Бульби і польських військових формувань у місцях спільного проживання українців і поляків. Причини конфлікту мали глибокі корені. Фашистська адміністрація і спецслужби в своїх інтересах розпалювали українсько-польську ворожнечу. Гауляйтер України Е. Кох доводив своїм підлеглим: «Нам треба домогтися, щоб поляк при зустрічі з українцем бажав його убити; щоб українець, побачивши поляка, теж горів бажанням його убити. Якщо ж по дорозі вони зустрінуть єврея й уб'ють його, то це буде те, що нам потрібно» [38, с. 73]. Окупанти діяли винахідливо: створювали польську поліцію і при її допомозі здійснювали каральні акції в українських селах. У свою чергу польські націоналісти, що мали зв'язки з емігрантським урядом у Лондоні, створили збройні формування: «Таємна армія польська», «Польська організація військова», «Армія Крайова», які чинили опір німцям і здійснювали терористичні акції проти українського населення.\nЗагони Боровця були першими українськими збройними формуваннями в Західній Україні, тому вони раніше бандерівців вступили в зіткнення з поляками. Збройні виступи проти окремих польських сіл на Волині були викликані тим, що їхні жителі стали допомагати німцям у репресіях проти українців, і підтримували червоних партизанів. Треба визнати, що польське населення особливо активізувало свою боротьбу проти українців на Волині після того, як місцева українська поліція масово стала переходити на сторону УПА. Це дало привід полякам створити спеціальні польські підрозділи допоміжної поліції, руками яких фашисти організовували систематичні погроми українського населення. Не можна не враховувати і ту обставину, що частина західноукраїнського населення затаїла образу на поляків ще з часів панування Польщі на західноукраїнських землях.\nУкраїнсько-польське протистояння призвело до кровопролиття в значних масштабах. Домогтися перемоги в цій боротьбі ніхто не міг, тому з літа 1942 р. по зиму 1943 р. бульбівці і поляки намагалися налагодити контакти і домовитися про припинення кровопролиття. УПА отамана Бульби в ході переговорів з поляками переслідувала певні цілі: припинити українсько-польську ворожнечу, тому що обом націям загрожує знищення; налагодити боротьбу з загальними ворогами; встановити контакти між УПА й Армією Крайовою.\nПропозиції командування УПА не знайшли позитивного відгуку з польської сторони, яка зайняла позицію, що створювала серйозні перешкоди веденню переговорів. По-перше, польське підпілля вважало Західну Україну частиною Польщі і не хотіло йти на переговори з «зрадниками Польщі». По-друге, вони називали збройні формування Боровця «бандою», які заміряються на цілісність Польщі [9, с.157-158]. У березні 1943 р. бульбівці знову намагалися встановити контакти з поляками, але і ця спроба завершилася невдачею. Позитивним результатом цих переговорів було лише те, що під час переговорів припинялися збройні зіткнення. Такий стан зберігався кілька місяців.\nЗ весни 1943 р. співробітництво радянських партизанів з польським населенням посилилось. Поляки стали почувати себе впевненіше, і відкрито стали воювати з бульбівцями і бандерівцями. Відповідь була негайною. Жертвами бульбівського терору стали польські родини, збройні загони, хутори і цілі села. Влітку 1943 р. ці акції стали масовими. У документах штабу партизанських загонів Житомирської області й Українського штабу партизанського руху зафіксована велика кількість даних про антипольські акції, а також є відомості про звірства загонів Боровця. У ході нальотів були спалені Галинськ, Карачук, Катеринівка, Сахи, Янівка та багато інших польських сіл, від рук бульбівців загинули сотні поляків [62, с. 52, 72]. У доповіді секретарю ЦК КП (б) України Хрущову від 21 квітня 1943 р. зазначалося: «У Цуманському районі Волинської області сотні націоналістів було наказано до 15.04.43 р. знищити поляків і всі їхні населені пункти спалити. 25.03.43 р. знищено населення і спалені населені пункти Заулек, Галинувка, Мар’янівка, Перелисянка та ін. 29.03.43 р. у с.Галинувка зарубано 18 чоловік поляків, решта пішла в ліс... У с. Пендики розстріляно близько 50 чо-ловік поляків. Рятуючись від звірств націоналістів, поляки концентруються у великих таборах, які охороняються місцевими польськими партизанськими загонами». У таких таборах збиралося польське населення з багатьох сіл. У таборі Гута-Степанівська на Рівненщині нараховувалося біля двох тисяч поляків [30, № 2-3, с. 128].\nБульбівці становили найбільшу небезпеку для польського населення. Одночасно вони створювали проблеми радянським партизанам і доставляли занепокоєння німцям. У документах німецької окупаційної адміністрації і радянського партизанського руху зафіксовані окремі факти бойових операцій УПА Боровця проти німців у 1943 р. Так, у травні генерал-майор Сабуров повідомляв, що в результаті одного нападу на німецький гарнізон бульбівці знищили тридцять гітлерівців. У розвіддонесенні № 62 Українського штабу партизанського руху від 14 липня 1943 р. говорилося про бої бульбівців за Степань на Рівненщині. У цьому ж документі вказувалися конкретні місця дислокації окремих загонів, а також їхній кількісний склад і керівники: «Береза» – 400 чоловік, «Легенда» – 450, «Єромщень» – 325, «Орел» – 100, «Махорко» – 300. У районі Цуманських лісів розташовувалися кілька бульбівських загонів загальною чисельністю до 1000 чоловік. У донесенні відзначалося, що місцеве населення сприяє цим загонам [62, с. 11].\nУзагальнені дані про діяльність українських формувань на території Рівненської області виклав у травні 1943 р. генерал-майор О. Федоров. Оцінюючи чисельність УПА отамана Т. Бульби, партизан-ський генерал доповідав, що вона об’єднує в своїх лавах до шести тисяч чоловік і контролює чотири райони області [30, № 4, с. 94]. Дані про чисельність армії Боровця можна зустріти й у німецьких документах, що відносяться до травня 1943 р. Гітлерівці зробили висновок, що за короткий термін отаман Бульба може збільшити свою армію до 23 тисяч чоловік [62, с. 228]. Таким чином, партизанське командування й окупаційна влада вказували на існування багатотисячних збройних формувань бульбівців, які користувалися підтримкою українського населення.\nПравомірним буде питання: чи міг Боровець у травні 1943 р. зібрати під свої прапори до 23 тисяч чоловік? Швидше за все, що ні. На той час вже набрала силу УПА бандерівців. Боровець вступив з ними в контакт і запропонував об'єднати зусилля для боротьби з радянськими партизанами. Бандерівці погодилися, але при цьому спробували підпорядкувати собі бульбівців. Однак у ході переговорів між представниками бульбівців і бандерівців, які відбулися 22 лютого і 9 квітня 1943 р., угода не була досягнута.\nЗ цього приводу Боровець писав: «Я вів переговори в напрямку об'єднання своїх людей, партизанів-бандерівців і мельниківців. Місцеві керівники ОУН під керівництвом Мельника і їхні збройні загони приступили до співробітництва зі мною, хоча безпосереднього контакту з Мельником я не мав. ОУН-бандерівців погодилася в основному на створення єдиної УПА за умови, що я буду працювати відповідно до її лінії. Я не міг погодитися з такою політичною лінією. У зв'язку з цим виник конфлікт між мною і бандерівцями. Я перейменував свої збройні загони, що називалися УПА, в УНРА (Українська народно-революційна армія), продовжував працювати і далі у встановленому мною політичному напрямку. У цьому плані зі мною співробітничали загони ОУН-мельниківців» [75, с. 79].\nЗ ініціативи командуючого УПА, полковника Дмитра Клячківського влітку 1943 р. відбулися нові переговори представників трьох українських військових формувань про об'єднання, але досягти повної згоди не вдалося. До складу УПА Бандери влилася тільки частина загонів Боровця. Один загін чисельністю дві тисячі чоловік залишився з отаманом Бульбою, і на його основі у липні 1943 р. була проголошена Українська народно-революційна армія.\nНезабаром між УПА бандерівців і бульбівською УНРА почалися зіткнення. В одному відкритому листі до бандерівців отаман Т. Бульба звинувачував їх у ворожому ставленні до його загонів і наводив як приклад випадок зіткнення в селі Орв’яниця, Домбровицького району, де бандерівці хотіли роззброїти загін бульбівців, а коли останні відмовилися скласти зброю, хотіли винищити весь загін. Тільки та обставина, що в цей час на бандерівців напали партизани Ковпака, врятувало бульбівців від знищення, писав у листі Боровець. 18 серпня 1943 р. підрозділи УПА силоміць роззброїли і приєднали до себе загони Боровця і Мельника. З цього моменту повстанська армія перетворилася в єдине формування, контрольоване бандерівцями.\nЧастина бійців отамана Бульби діяла під його командуванням до листопада 1943 р. У листопаді Боровець налагодив зв’язки з абвером, сподіваючись, що німці допоможуть у боротбі з радянськими партизанами. Його запросили на переговори в Рівне, але почалися вони тільки після переїзду до Варшави. З Варшави Боровець погодився переїхати до Берліна, де і був арештований. Разом з іншими українськими націоналістами він знаходився в концтаборі «Заксенхаузен» до середини жовтня 1944 р.\nПісля арешту Боровця УНРА командував отаман Щербатюк-Зубатий. Народно-революційна армія проіснувала до приходу в Західну Україну радянських військ.\nВійськова політика ОУН-М. Другою силою, що мала військові формування, була ОУН мельниківської фракції. На самому початку Великої Вітчизняної війни ОУН-М робила ставку на керівництво похідними групами, яким було доручено формувати збройні підрозділи. Але яких-небудь відчутних результатів мельниківці не продемонстрували, більш того, полковник А. Мельник і його оточення не були прихильниками загострення відносин з фашистською окупаційною адміністрацією, тому що вони розраховували на допомогу Німеччини в створенні Української держави. У 1941 р. своїх збройних загонів вони не створили, але надали допомогу отаману Т. Боровцю офіцерськими кадрами. Після переговорів, які провели у Львові Сціборський і Сеник-Грибівський з Боровцем, ОУН-М відправила до складу Поліської Січі групу офіцерів.\nТрохи активніше діяли мельниківці у 1942 р. До літа вони створили кілька партизанських таборів – один на півдні Кременеччини (під керівництвом поручика «Блакитного»), другий – на Волині (під керівництвом поручика «Білого»), третій – на Рівненщині (під керівництвом поручика «Волинця»). У червні 1942 р. ОУН-М провела конференцію в Почаєві на Тернопільщині, у ході якої обговорювалося питання про тактику в умовах фашистського терору по відношенню до мирного населення. Учасники конференції прийшли до висновку, що «не відповідати на німецькі звірства не можна», але воювати з німцями недоцільно, тому що це на руку більшовикам. У той же час було визнано, що відкрите зіткнення з німцями неминуче і до нього «треба готуватися» [46, с. 288]. Практичні результати цієї «підготовки» були мало помітними. У 1943 р. мельниківські збройні формування мали тільки п'ять загонів, яких було вкрай недостатньо, щоб відігравати помітну роль у повстанському русі. Але окремі операції вони вже проводили. Так, наприклад, у березні був зроблений напад на в'язницю в Дубно і звільнені в’язні [68, с. 37].\nОдним з відомих мельниківських загонів був загін під командуванням М. Недзвецького – Хрона, що діяв у районі Кременця. Сам Хрон, за оцінками офіцерів, був командиром слабким, але його загін, який нараховував кілька сотень чоловік, діяв активніше інших. 1 травня 1943 р. даний загін зробив напад на село Кути, яке контролювали озброєні фашистами поляки. Без важкого озброєння мельниківцям не вдалося взяти костьол, в якому засіли поляки, але вони спалили село, залишивши тільки цілим будинок української родини. Вдало для цього загону завершилася акція в районі сіл Лишня і Стіжок на Кременеччині, де 9 травня в засідку мельниківців потрапила колона німецьких карателів. Німці в ході бою втратили близько 90 чоловік убитими і пораненими. 8 червня дві сотні загону Хрона під командуванням Журби і Лисенка змусили втікати німців і поляків, які готувалися спалити село Лишня [68, с. 97, 108]. Цими прикладами й обмежувалася історія збройної боротьби мельниківців з гітлерівцями.\nОсобливе місце в діях загону Хрона зайняла операція 4 липня 1943р. у Вишневці. Гарнізон гітлерівців у складі 120 чоловік не зважився вступити в бій з переважаючими силами мельниківців і заховався в місцевій фортеці. Тим часом бійці Хрона зайняли без бою містечко, завантажили 200 возів різним майном, продовольством, медикаментами і пішли з Вишневця. Метою нальоту на Вишневець було не нанесення удару по гітлерівцях, а захоплення необхідного майна. Під час відходу колона мельниківців зіштовхнулася з партизанами з'єднання генерала С. Ковпака. Після нетривалого бою між ними почалися переговори, які були вигідні мельниківцям, тому що їхній загін значно уступав радянським партизанам по кількості людей і озброєнню. Комісар Руднєв і інші командири намагалися переконати людей Хрона, що їхнім загальним ворогом є німці, але досягти згоди на спільну боротьбу проти гітлерівців їм не вдалося. У ході переговорів мельниківські командири передали ковпаківцям цінну інформацію про розташування фашистів у районі Вишневця. За розпорядженням Хрона партизанам було виділене борошно і цукор [68, с. 118].\nЗагони мельниківців постійно відчували на собі сильний тиск з боку бандерівців, які вважали тільки себе єдиним політичним і військовим центром. Бандерівці силоміць підкоряли собі формування мельниківців, захоплювали їхні бази, забирали зброю і майно. Так, наприклад, 6 липня 1943 р. загін Хрона був оточений бандерівцями Енея, і під загрозою розстрілу змушений був роззброїтися. Основна маса загону Хрона розійшлася по домівках, а бажаючі воювати під бандерівським командуванням, відразу були зараховані до складу УПА. На перехід до бандерівців погодилися деякі офіцери: Гаркавенко, Лисенко, Скорупський, Орлик, Хрон.\nРоззброєння загону Хрона негативно позначилося на боєздатності і єдності інших загонів ОУН-М. Сотенний командир Яровенко уник переслідувань бандерівців і якийсь час діяв самостійно. Восени 1943 р. Яровенко перейшов до УНРА Боровця, але незабаром був схоплений бандерівською службою безпеки і страчений. Мельниківські командири, які перейшли в УПА, констатували: «У даній ситуації бандерівці були сильнішими... і простій людині важко йти проти них» [68, с. 129]. Націоналістично настроєне українське населення, яке було свідком боротьби між ОУН-Б і ОУН-М, було засмучене і говорило, що «коли наші хлопці між собою б'ються, то України не буде» [68, с. 127].\nПісля роззброєння мельниківських підрозділів, їхні невеликі загони ще продовжували діяти. До числа таких можна віднести загін поручика Малого, який діяв у районі Дубно. Деякі представники ОУН-М на місцях з метою захисту мирного населення прийняли рішення зблизитися з німцями. У листопаді 1943 р. вони провели в Луцьку переговори з гітлерівцями і домоглися права на створення збройних підрозділів для боротьби з радянськими партизанами і польськими терористами. У селі Сапанів Кременецького району був створений загін під назвою «Український Легіон», що почав боротьбу з поляками на Кременеччині, а потім і в районі Луцька. Сотні цього легіону діяли біля Цумані і Грубешова [68, с. 202].\nЗалишившись без своїх збройних підрозділів, керівники\nОУН-М наприкінці 1943 р. визначили план дій в умовах наближення до Західної України радянських військ. Мельниківці взяли курс на «революцію в народі», а не на «революцію в лісі», як це робили бандерівці. Полковник Мельник бажав своїм опонентам удачі, але не вірив у їхній успіх [46, с. 232].\nКерівництво ОУН-М пропонувало свої послуги німцям стосовно участі в спільній боротьбі проти більшовиків, але гітлерівці зневажливо відмахувались від «союзників». Так продовжувалося до початку 1943 року, коли стало ясно, що поповнювати втрати за рахунок одних німців Німеччина вже не може. Тільки з 1 листопада 1942 р. по 31 березня 1943 р. втрати фашистів убитими, пораненими і зниклими без звістки, склали більше 960 тисяч чоловік. Після поразки під Сталінградом німці відкинули «расовий» принцип формування дивізій СС. Вони пішли на створення таких з'єднань у Латвії, Естонії, Боснії і Герцоговині. Обергрупенфюрер Бергер говорив: «Німецька мати не буде плакати за загиблим чужоземцем» [33, с. 352]. Під егідою гітлерівців були створені: югославська гірська дивізія СС «Хандшар», албанська гірська дивізія СС «Скандербег», голландська танкова дивізія СС «Нидерланде», французька стрілецька дивізія СС «Шарлемань», дві стрілецькі дивізії СС «Латвія». Були також створені туркестанські, кавказькі, румунські і болгарські батальйони [70, с. 5].\nУ лютому 1943 р. полковник Мельник звернувся до начальника генерального штабу вермахту генерал-фельдмаршала Кейтеля з пропозицією швидше «сформувати боєздатне українське військо», він пропонував себе «у розпорядження верховного командування збройних сил» [17, с. 49]. Подібна пропозиція надходила також від керівника Українського Центрального Комітету професора Кубійовича. Звертаючись до Кейтеля, Мельник розумів, що остаточне рішення буде приймати не начальник генерального штабу, а фюрер. Тому в березні 1942 р. він направив телеграму особисто Гітлеру, в якій писав, що створення української визвольної армії й української держави зміцнить оборону Європи від більшовиків і запобіжить «московську небезпеку» [33, с. 353]. Гітлер Мельнику не відповів, але через якийсь час фюрер схвалив пропозицію губернатора Галичини Вехтера про створення української дивізії. При цьому високопоставлені гітлерівські чиновники підкреслювали, що українці «не стануть союзниками, і ми не будемо з ними на «ти» [34, с. 360]. Щоб не будити в українцях ідею незалежності, Берлін поставив умову: дивізія повинна називатися не «українська», а «галицька». В її склад передбачалося включати тільки жителів тієї частини України, яка входила раніше до складу Австро-Угорщини.\nПро рішення Гітлера створити дивізію СС «Галичина» Вехтер оголосив 28 квітня 1943 р. У той же день він разом з Кубійовичем видали відозву до молоді вступати до лав дивізії. Рішення, прийняте фюрером, Кубійович розцінив як «особливу честь» для українців. Він говорив про активне співробітництво з німецькими державними органами «аж до переможного закінчення війни». Акцію по створенню дивізії «Галичина» підтримали митрополит Шептицький і Мельник. Останній вважав її зародком української армії в складі вермахту за прикладом легіону січових стрільців часів Першої світової війни.\nДля організації набору в дивізію у Львові був створений Військовий комітет, керівником якого німці призначили полковника Бізанця. Формальним творцем українського з'єднання був УЦК, але фактично всю роботу взяли у свої руки німці. На середину липня 1943 року кількість добровольців досягла 62 тисяч чоловік [33, с. 402]. Називаються й інші дані. Так, канадський українознавець Субтельний пише, що кількість добровольців перевищила 82 тисячі чоловік [64, с. 410]. Але не всі дослідники згодні з тим, що в список потрапили винятково одні добровольці. Ще влітку 1943 р. німці відзначали, що молоді українці не дуже охоче йшли до лав «союзників», їх відштовхував той факт, що створювалася дивізія СС, а не дивізія вермахту. У підсумку виявилося, що один з полків був створений у результаті облав і арештів, залякувань і погроз. Значну агітаційну роботу проводила греко-католицька церква. У травні-липні 1943 р. на честь створення «Галичини» проводилися богослужіння, у ході яких священики закликали молодь вступати в ряди дивізії, а тим, хто не виявляв бажання надягти військову форму, загрожували відправленням на примусові роботи в Німеччину. Дивізія тільки формувалася, але вже були випадки дезертирства, на які німці реагували негайно і дуже жорстко. Командир дивізії бригаденфюрер СС Фрейтаг заявив: «Хто залишає нас – той боягуз. Боягузи – це зрадники, які заслуговують тільки смерті» [16, с. 31].\nНа відміну від мельниківців, Провід ОУН-Б і командування УПА виступали проти створення дивізії і називали вступ до її лав «капітуляцію перед німцями». Бандерівці говорили: «Український народ не хоче і не буде своєю кров'ю рятувати Німеччину». Керівництво ОУН-Б вважало, що план німців по створенню дивізії «Галичина» використовують більшовики, щоб показати, що український національний рух створюється і підтримується німцями [33, с. 404]. Одночасно бандерівцям вдалося залучити до лав УПА частину «дивізійників», які не бажали воювати під німецьким командуванням.\nФормування дивізії зайняло кілька місяців. 13 тисяч українців стали її рядовими бійцями, а командні посади були зайняті винятково німецькими офіцерами. Після навчання в спеціальних таборах в Австрії і Франції, дивізія була перекинута на Східний фронт під місто Броди на Львівщині. До участі в боях на фронті два курені дивізії разом з німцями приймали участь в акціях проти радянських і польських партизанів на Холмщині. 17 липня 1944 р. «Галичина» вступила в бій проти радянських військ і через п'ять днів була розбита. Її втрати вбитими і пораненими склали 7-8 тисяч чоловік, сотні солдатів пішли в загони УПА [33, с. 493]. Частина особового складу дивізії відступила з німцями і згодом склала основу нової української дивізії, сформованої на території Чехословаччини. У березні 1945 р. командир цієї дивізії генерал Шандрук наказав називати її «Перша українська дивізія». Німці не протестували проти цього, хоча продовжували вживати стару назву. В останні дні війни українська дивізія здалася союзникам і була інтернована в Італію [33, с. 514].\nУ той час, коли дивізія «Галичина» готувалася до участі в боротьбі проти радянських військ, учасники її формування – мельниківці потрапили в немилість до фашистів. На початку 1944 р. німці заарештували А. Мельника і його дружину у Відні, Є. Онацького в Римі, Д. Андрієвського в Берліні, В. Мартинця і Д. Квітковського у Львові і т.д. Усі вони стали в’язнями таборів «Заксенхаузен» і «Брецу». Арештованих утримували роздільно, але під час прогулянок вони могли бачитися між собою, а також бачити Бандеру, Стецька, Боровця. Незабаром вони довідалися про загибель у «Заксенхаузені» Олега Ольжича. Справи арештованих мельниківців вів гестапівський полковник Вольф. Він звинувачував оунівців у тому, що, знаходячись на території Німеччини, ОУН продемонструвала вороже ставлення до німців, незважаючи на те, що німці воюють з ворогами України. Вольф домагався від мельниківців видачи архіву ОУН [46, с. 193].\nВосени 1944 р., коли німці відступали з України, вони спробували створити антибільшовицький фронт, в якому лідери ОУН могли відіграти важливу роль. У Берліні було прийняте рішення про звільнення українських націоналістів з концтаборів. Кальтенбруннер намагався схилити їх до зближення з генералом Власовим, відводячи останньому роль об'єднувача всіх антирадянських сил, але лідери українського націоналістичного руху рішуче відхилили пропозицію гітлерівського генерала [33, с. 499].\nНаприкінці вересня і в жовтні 1944 р. Бандера, Стецько, Боровець, Бойдуник, Онацький, Андрієвський, Мартинець, Мельник із дружиною й інші оунівці вийшли на волю. Д. Андрієвський писав, що перед звільненням з ними зустрівся полковник Вольф і сказав наступні слова: «Хоча поведінка оунівців проти Німеччини була нелояльною, але і німецька політика проти українців теж була помилковою на 50%. Тепер німці усвідомили собі це, хотіли б виправити свої помилки і дати українцям можливість організуватися на національній основі. А щоб показати свою добру волю українській громадськості, вони вирішили звільнити членів ОУН і видатних українців» [46, с. 199-200].\nВийшовши на волю, українські лідери обговорювали пропозицію німців про співробітництво. На нараді, в якій брали участь А. Левицький, П. Скоропадський, С. Бандера й А. Мельник, полковнику було доручено вести переговори з представниками німецьких урядових кіл. Приступаючи до переговорів, А. Мельник висунув перед німцями такі умови:\nПереговори будуть відбуватися безпосередньо з німецьким міністерством закордонних справ.\nНімецький уряд підпише й оголосить декларацію, що Німеччина раз і назавжди відмовляється від будь-яких претензій на українські землі і визнає право українського народу на самостійну державу.\nБуде створений Український Національний Комітет як представник українців у Німеччині, нічим не зв'язаний з російським Комітетом Власова.\nБуде створена Українська Національна Армія під українським командуванням.\nНегайно будуть звільнені з концтаборів і арештів всі українці, арештовані з політичних і національних мотивів [46, с. 251].\nКоли німецька сторона не прийняла цих умов, полковник Мельник відмовився від подальших переговорів. У лютому 1945 р. лідери ОУН-М виїхали з Берліна, а в квітні вони вже перебували в американській зоні окупації.\nПовстанська армія Т. Боровця була першим великим військовим формуванням у Західній Україні. План її створення був розроблений ще до Великої Вітчизняної війни, а на початку війни розгорнулася практична робота по формуванню армії. Наприкінці літа 1941 р. вона вже вела бої з частинами Червоної Армії, які потрапили в тил фашистських військ на українському Поліссі. У відповідь на фашистський терор проти мирного населення, бульбівські загони в 1942 р. стали проводити операції проти цивільної окупаційної адміністрації, а також наносити удари по пунктах воєнно-стратегічного значення. Одночасно Т. Боровець проводив переговори з німецьким командуванням, і в обмін на припинення терору проти населення та визнання української державності, обіцяв німцям дотримуватись нейтралітету. У залежності від ситуації він часто міняв орієнтири і намагався дістати вигоду з контактів з гітлерівцями, бандерівцями, мельниківцями та радянськими партизанами. Особливу жорстокість загони отамана Бульби продемонстрували по відношенню до польського населення Західної України, жертвами їхнього терору стали багато тисяч мирних громадян.\nНе являючись членом ОУН, Тарас Боровець не вступав у співробітництво з нею, що обмежувало його можливості, і скорочувало опору серед західноукраїнського населення, яке підтримувало бандерівців. У підсумку повстанські формування Боровця капітулювали перед УПА бандерівців. Співробітництво з фашистами не допомогло Боровцю зберегти свою повстанську армію, а сам отаман став в'язнем фашистського концтабору.\nУ роки Великої Вітчизняної війни Провід ОУН-М і особисто Андрій Мельник своїми діями показали, що військове питання не було головним у їхній політиці. Нечисленні збройні формування мельниківців у роки війни нічим себе не проявили. Вони не заподіяли великої шкоди гітлерівським окупантам, не вступали в збройні зіткнення з радянськими партизанами, уникали конфліктів з польським населенням. Мельниківські загони не в змозі були протистояти бандерівцям і припинили своє існування.\nПровід ОУН-М і полковник Мельник наполегливо пропонували керівництву Німеччини послуги своєї організації як союзника в боротьбі з більшовизмом. Мельниківці взяли активну участь у створенні дивізії «Галичина», але так і не змогли переконати німецький уряд у корисності оунівського руху для рейху.


Волонтер опублікував фреску із маєтка Порошенка\nФреска знаходиться у домашньому храмі родини.\nВідомий київський волонтер Юрій Касьянов опублікував знімок, як він стверджує, розписів у домашньому храмі Петра Порошенка, передає «Є!» із посиланням на Кореспондент.\n“ Як вам вдалося загасити полум'я патріотизму, дискредитувати справжніх революціонерів і перших добровольців, віддати анафемі всіх незгодних?.. Розкажіть, як ви вкрали перемогу Майдану? Десь поруч з цим живописом лежить золотий батон..., - написав Юрій Касьянов.\nЯк пише Кореспондент, чутки про те, що в домовій церкві Порошенка в Кончі-Заспі стіни розмальовані розписами-сюжетами із життя сім’ї президента, поширюються давно, але тільки зараз з'явилася фотографія.\nЧитайте також: «Правий сектор» обіцяє прийти до суду під час відеодопиту Януковича\nЧитайте також: Курс валют на 28 листопада\nМи обов'язково повернемося,- Азаров\nМинувший пекло солдат відкрито звинуватив Савченко в смерті побратимів


Сорти часнику в Україні – UkrUP ™ (УкрАП) – Чеснок от производителя\nHomeПосадка часнику Сорти часнику в Україні\nСорти часнику в Україні\n10.10.2016 By Anna No comments yet\nФото і опис сортів часнику, які поширені в Україні.\nЗональність сортів часнику в Україні\nОсобливість вирощування часнику полягає в тому, що він розмножується вегетативним способом. Це означає утворення нової рослини з частини батьківського. В якості посадкового матеріалу використовується зубок, однозубка або повітряна бульбочка. Все це не є насінням. Справжні насіння суцвіття часнику формує, але в процесі росту рослини їх розвиток заглушається повітряними бульбочками.\nЦе означає, що часник зі складнощами і дуже тривало пристосовується до зміни умов росту. Тобто, має виражену зональність поширення.\nУ промисловому вирощуванні часнику були випадки, коли в Україну завозилися імпортні сорти часнику (іспанські), які з-за зміни території вирощування не давали схожості.\nНа це варто звертати увагу при виборі сорту для вирощування часнику в Україні.\nЧасник в Реєстрі сортів рослин України\nСлід також зазначити, що існує Державний реєстр сортів рослин, придатних для поширення в Україні, який затверджується на кожний рік. Реєстр на 2016 рік, можна подивитися тут\nНа момент написання статті в Реєстр внесене 9 сортів часнику:\n7. Мереф’янський білий\nНаявність сорту часнику в реєстрі означає, що саме ці сорти дозволені до продажу у якості посадкового матеріалу. Ніяких обмежень на торгівлю товарним часником і вирощування для себе інших сортів, немає.\nДеякі сорти часнику були раніше внесені до реєстру та вибули з нього, напевно з-за припинення їх підтримки власником сорту, але від цього ці сорти не стали гіршими та продовжують вирощуватися як фермерами так і домогосподарствами.\nДалі пропоную Вашій увазі фото на опис українських сортів часнику. Деякі фото ми робили самі, але не всі сорти часнику ще потрапили до наших рук, тому деякі фото взяті з інтернету, а деяких взагалі нема і тут я сподіваюсь на Вашу допомогу – висилайте фото сортів часнику, який ви вирощуєте (додавайте коментарі внизу або шліть на нашу пошту, яка зазначена на сайті).\nСтворено Уманським сільськогосподарським інститутом.\nВнесено в Реєстр сортів рослин України в 1990 році\nОзимий, стрілкуючий. Середньостиглий.\nЦибулина широкої еліптичної форми з невеликим витягом вгору. Зубки великі, в цибулині їх 5-6 штук, розміщені компактно.\nВисота рослини без стрілки 70 см, зі стрілкою – 110 див.\nСуб’єктивно – гострота на 8 по 10-ти бальній.\nСорт часнику Прометей\nУкраїнський сорт часнику Прометей створений в Уманській сільськогосподарській академії.\nОзимий, стрілкуючий. Покривна луска цибулини матово-білого кольору. Складається з 5-6 зубків.\nВнесено в Реєстр сортів рослин України в 1999 році\nГострота – на 7 з 10 (на мій смак)\nСорт часнику Харківський фіолетовий\nУкраїнський сорт часнику Харківський фіолетовий створений в Інституті овочівництва і баштанництва УААН. Озимий. Стрілкуючий. Середньостиглий – вегетаційний період 110-115 днів.\nЦибулина округло-плеската, витягнута вгору, середньої щільності, масою 25-40 грам. Покривні луски світло-фіолетового забарвлення. Цибулина складається з 4-6 зубків. Смак дуже гострий. Листочки темно-зелені, воскової наліт середній.\nСорт часнику Дюшес\nСтворений в Інституті овочівництва і баштанництва НААН. Сорт ранньостиглий, період від появи масових сходів до настання повної товарної стиглості 85-100 днів. За сівби повітряними цибулинами – 60-80 днів\nЛистки світло-зелені завдовжки 47-48 см і завширшки 2,2-2,5 см. На одній рослині, як правило, формується 8-10 листків. Цибулини мають округло-плескату форму. Вони криті 4-5-ма сухими плівчастими лусками білого кольору з фіолетовими смугами вздовж судин. Маса цибулин 50-60 г. Цибулина складається з 5-6 вирівняних, переважно великих зубків, вкритих товстими пергаментними світло-коричневими лусочками.\nПекучість на 9 з 10\nСтворений в Інституті овочівництва і баштанництва УААН. Озимий. Стрілкуючий. Середньостиглий – вегетаційний період 105-110 днів. Цибулина широко-еліптичної форми зі слабким витягом вгору, щільна. Зубки великі, в цибулині їх 5-6 штук, розміщені компактно. Суха луска білого кольору, досить товста, щільна. Листя довгі, широкі, полупрямостоячі.\nСорт часнику Спас\nСтворений у Львівському НАУ . Озимий. Стрілкуючий, висота стрілки 95-105 см, суцвіття багатоквіткове, повітряні цибулини дрібні. Цибулина округло-овальної форми зі слабким збігом вверх. Сухі луски сірувато-червоно-фіолетового кольору із густими темно-фіолетовими прожилками і характерним блиском. Сорт універсального призначення, гострий, достатньо стійкий до нематоди, середньостійкий до фузаріозу. Середня врожайність 45-55 ц/га. Добре просушені здорові цибулини можна зберігати у свіжому вигляді за низьких плюсових температур до початку і середини квітня.\nХарактерною особливістю сорту Спас, на відміну від інших, є здатність досить добре пристосовуватися до нових умов вирощування, особливо в південних областях. Зокрема, на Херсонській і Кіровоградській сортовипробувальних станціях врожайність його протягом чотирьох років складала 65-67 ц/га, що перевищує врожайність в умовах Львівщини і свідчить про можливості широкого ареалу культури сорту Спас. Внесено до Реєстру сортів рослин України у 1999 році.\nСорт часнику Лідер\nСтворений у Львівському НАУ. Озимий. Нестрілкуючий, квіткової стрілки і повітряних цибулин не утворює. Рослини сорту середньої висоти. Листки довжиною37-39 см., середньої ширини. Цибулина овально-округлої форми зі слабким збігом вверх. Зовнішні луски бруднувато-білого кольору зі світлими прожилками, масою 32-35 г. Сорт середньогострий, столовий, середньостійкий до нематоди і фузаріозу. Середня врожайність 45-50 ц/га. Здорові, дуже добре просушені цибулини за низьких плюсових температур можна зберігати до лютого-початку березня. Внесений до Реєстру сортів рослин України у 2000 році.\nСорт часнику Победа\nСтворений в Інституті овочівництва і баштанництва УААН. Озимий. Стрілкуючий, середньостиглий, вегетаційний період 110-115 днів. Цибулина округло-плеската, щільна, масою 35-40 г. Покривні луски фіолетового забарвлення. Цибулина 5-6-зубкова. Смак гострий. Листки(7-8) темно-зеленого кольору зі середнім восковим нальотом. Квітконосна стрілка висотою 1,6-2,0 м. Повітряних цибулин багато, вони дрібні.\nСорт часнику Старобільський місцевий\nМісцевий сорт Луганської області. Озимий, стрілкуючий. Середньостиглий, вегетаційний період 105-110 днів. Цибулина кругла зі збігом вверх, масою 26-40 г. Забарвлення сухих покривних лусок біле. Зубки великі, їх у цибулині 4-6шт. М’якуш кремовий, щільний, смак гострий. Листків 7-10, темно-зеленого кольору зі середнім восковим нальотом. Квітконосна стрілка висотою130-140 см, суцвіття велике. Повітряні цибулини дрібні, у суцвітті їх 180-260. Внесено до реєстрів сортів рослин України у 1964 році.\nСорт часнику Тройка\nСтворений ТзОВ «Біоальянс». Озимий. Стрілкуючий.Вегетаційний період 90-110 днів. Цибулина середньго розміру, широкоеліптична. Колір сухих лусок червонувато-білий. Зубків у цибулині 9-12 шт. Внесено до Реєстру сортів рослин України у 2006 р.\nСорт часнику Український білий гуляйпільський\nМісцевий сорт Гуляйпільського району Запорізької області. Ярий. Нестрілкуючий. Середньостиглий, період від масових сходів до збирання врожаю становить 100-120 днів.\nЦибулина щільна, неправильної форми, вкрита лусками сріблясто-білого кольору, багатозубкова, масою 20-23 г. М’якуш зубка світло-кремовий, крихкий,ніжний, приємного смаку з вираженим часниковим запахом. Добре висушені цибулини зберігаються до нового врожаю.\nЛистки зелені із сизим восковим нальотом, рідко розміщені на несправжньому стеблі . На рослині 8-10 основних і до трьох пазушних листків, сягає висоти 25-30 см. Було внесено до реєстру сортів рослин України у 1983 р.\nСорт часнику Одеський 13\nСтворений на Одеській державній сільскогосподарській дослідній станції. Ярий. Нестрілкуючий. Середньостиглий. Цибулина округло-конічної форми, сегментована, масою 18-26 г. з 8-9 різними за масою і формою зубків. Смак м’якуша середньогострий. Лежкість і траспортабельність цибулин добра. Листки темно-зелені зі сизим нальотом, на рослині їх 8-9. Несправжнє стебло зелене, біля основи пігментоване, висотою 28-30 см. У минулому районували майже в усіх грунтово-кліматичних зонах України.\nСорт часнику Сакський\nСтворений на Сімферопільській овоче-баштанній дослідній станції.Ярий. Нестрілкуючий, окремі цибулини мають послаблене стрілкування. Від появи масових сходів до збирання минає 90-115 днів. Цибулина округло-плеската, з 11-13 зубків масою 30-37 г, вкрита сухими лусками брудно-білого забарвлення. Смак м’якуша гострий, але не опалюючий, приємний.\nЛистки зелені з восковим нальотом, на одній рослині їх 8-9. Несправжнє стебло коротке, висотою 10-15 см. Зберігається добре. Було внесено до Реєстру сортів рослин України в 1961 році.\nСорт часнику Лідія\nСтворений у Львівському НАУ. Ранньостиглий (середина червня). В міру гострий смак. Легко чиститься. В середньому 8 зубчиків.\nКолекція сортів часнику в Україні\nНайбільша колекція генофонду екологічних форм часнику в Україні зібрана Львівським національним аграрним університетом. З року в рік його фахівці висаджують всі зібрані ними сорти часнику для збереження колекції, в які налічується близько 380 генотипів часнику.\nРозпорядженням Кабінету міністрів України колекція визнана науковим об’єктом, який є національним надбанням.\nВідео презентації колекції сортів часнику в Україні фахівцем Львівського національного аграрного університету Дикою Людмилою Михайлівною\nДрузі, велике прохання – хто має фотографії сортів часнику, скидайте їх нам на пошту, зробимо максимально повну фотоколекцію сортів часнику в Україні


Професійний ремонт ноутбуків Asus | Notebook-Service\nТехніка бренду Асус відрізняється надійністю і функціональністю у всіх сенсах. Хороші технічні характеристики, на додачу до продуманого дизайну роблять її добре продаваною, а обсяги продажів щорічно збільшуються. Продукція тайванського виробника, як і будь-яка техніка теж має властивість до поломок, тоді потрібен ремонт ноутбуків Asus.\nПричини звернення при несправностях\nПристрої часто виходять з ладу через неправильне поводження (проливання рідини на клавіатуру, тріщини в матриці, зламані роз'єми) і зневаги профілактикою (несвоєчасне видалення забруднень системи охолодження).\nУ 85% випадків дефект усувається монтажем нової деталі, що не забирає багато часу. Бренд використовує надійні текстоліти, що витримують взаємодію з високою температурою, тому навіть пайка абсолютно не страшна\nЛагодження потрібно в наступних моментах:\nЗасмічення системи охолодження. Це призводить до перегрівання, безпідставного виключення, заважає нормальному функціонуванню гаджета.\nПоломка клавіатури. Відбувається при неакуратному використанні або проливанні рідини. Після заміни зламаної комплектуючої, ноутбуком можна користуватися в звичному режимі.\nПошкодження роз'ємів. Дана проблема заважає підключенню сторонніх девайсів або зарядного пристрою.\nПошкодження матриці (екрану). Наприклад, екран також може виходити з ладу після тривалої експлуатації. Найчастіше, в подібних ситуаціях необхідна заміна матриці ноутбука Асус.\nТакож, до найбільш поширених поломок відносяться тачпад і батареї, які швидко зношуються. Складність їх лагодження залежить від характеру проблеми, що виникла.\nПродовжити термін коректного функціонування девайса реально через дбайливе ставлення до девайсу, регулярне очищення.\nСпеціалісти сервісного центру Notebook-Service мають великий досвід зі швидкого і якісного усунення неполадок. Наявність документації від виробника дає можливість усунути несправності за короткий термін і повернути техніку в робочий вигляд.\nФахівці Notebook-Service відмінно розбираються в техніці бренду Асус. Ремонт ноутбуків - це велика відповідальність, тому наш сервісний центр підходить до свого завдання професійно. Перед початком робіт, проводиться консультація з клієнтом, де він може відмовитися від ремонту окремого вузла, якщо вважає це недоцільним. Вартість послуги не змінюється без узгодження з замовником.\nПорядок дій по заміні клавіатури, матриці ноутбука Asus і т.д. виглядає наступним чином:\nклієнт повідомляє про проблему і передає комп'ютер;\nпочинається діагностика, менеджер зв'язується з клієнтом і пропонує варіанти ремонту;\nінженер починає ремонт при наявності всіх потрібних запчастин;\nпісля ремонту ноутбук проходить повне тестування і менеджер зв'язується і повідомляє про готовність пристрою.\nВ процесі застосовуються оригінальні запчастини або їх якісні аналоги. Майстри беруться за роботу, якщо повністю впевнені в можливості усунення дефекту. Зазвичай пристрої відновлюються навіть при важких випадках.\nЦіна демократична, доступна для багатьох, тому як тільки з'явилась якась несправність, відразу варто звернутися до менеджера, щоб обговорити умови співпраці.


Луценко підтвердив сплату Каськівим 7,5 млн грн збитків і не виключив укладення угоди зі слідством - Novynar.com.ua\nДомой / Політика / Луценко підтвердив сплату Каськівим 7,5 млн грн збитків і не виключив укладення угоди зі слідством\nЛуценко підтвердив сплату Каськівим 7,5 млн грн збитків і не виключив укладення угоди зі слідством\n07.11.2017 Політика 14 Просмотров\nЗа словами генпрокурора, екс-посадовець може отримати послаблення, якщо вкаже на вищого члена злочинної групи.\nЕкс-голова Держінвестпроекту Владислав Каськів, якого підозрюють у змові з іншими особами та розкраданні держбюджету України на суму близько 7,5 млн грн, дійсно відшкодував завдані державі збитки.\nВідеоСуд відпустив Владислава Каськіва під заставу в 160 тисяч гривень\nПро це заявив генпрокурор України Юрій Луценко під час брифінгу у Києві.\n«Я сьогодні отримав документ. Головне управління Державної казначейської служби України листом від 31.10 на наше ім’я повідомило щодо зарахування коштів до бюджету: від Каськіва В.В. перераховано кошти до бюджету згідно з меморіальним ордером від 25.10.2017 в сумі 7470990,65 гривень, які 25.10 були зараховані на відповідний рахунок, відкритий за кодом класифікації доходів бюджету «Суми стягнені з винних осіб за шкоду заподіяну державі, підприємству, установі, організації». Повне призначення платежу – відшкодування Каськівим Владиславом Володимировичем у кримінальному провадженні», — пояснив він, як саме було здійснено оплату збитків до держбюджету.\nЗа словами Луценка, зараз Каськів відмовився від укладення угоди зі слідством, проте під час судового слідства він «може скористатися своїм правом вказати на вищого члена злочинної групи і тоді може отримати певні послаблення, які затвердить суд».\n«Така ймовірність існує, але наразі пан Каськів не йде на таку пропозицію. Від самого початку ми пропонували йому укласти угоду, проте він відмовився від цього і вважає, що йому немає що повідомити слідству. Таким чином, він є єдиним обвинуваченим у цій справі й відповідатиме за розкрадання коштів 7,5 млн грн особисто», — резюмував генпрокурор.\nНагадаємо, Каськіву закидають заволодіння 2012 року у змові з іншими особами коштами держбюджету на суму близько 7,5 млн грн.\nНовини по темі: Соратник Новодворской: Колбаса — опасный фактор\nНазад У водоймі на Вінниччині знайшли три трупи\nДалее Корпорація Порошенка заплатила в бюджет 1,2 млрд грн