Що будує Пенсійний фонд? — Алнет\nОлександрійський тиждень, 21.12.2009\n„Не так давно у приміщенні Олександрійського управління Пенсійного фонду почалися будівельні роботи. Причому ведуться вони швидкими темпами. Цікаво було б дізнатися, що ж будує Пенсійний фонд, а головне — за які кошти. Люди говорять: „Мабуть, за народні”. Спеціалісти ПФУ постійно виступають у пресі та по телебаченню, говорячи про проблеми з наповненням бюджету. А тут — таке будівництво!”\nДійсно, вже понад місяць у приміщенні Олександрійського управління Пенсійного фонду України працюють будівельні бригади. Через це відвідувачам доводиться заходити в управління через „\nчорний” вхід. Незручності, за які вибачається керівництво, долають і співробітники управління. Але це — тимчасові труднощі.\nЯк повідомили в управлінні ПФУ в місті Олександрії, у приміщенні будується зала комплексного обслуговування громадян з використанням новітніх інформаційних технологій. Постановою правління Пенсійного фонду України № 18-2 „Про Програму модернізації органів Пенсійного фонду України” було визначено 12 управлінь ПФУ в різних регіонах України, де буде впроваджено нову систему обслуговування громадян, основану на досвіді роботи УПФУ м. Хмельницького. Серед них — Олександрійське та Світловодське управління. Запровадження нових технологій здійснюється за рахунок державних коштів.\nЗгадана система обслуговування базується на нових, зручних для людей принципах та оптимізації роботи територіального управління. Головна ідея полягає у винесенні функції прийому громадян в окремий підрозділ, а також перерозподіл функціональних повноважень підрозділів УПФУ, тобто оптимізація структури. У залі комплексного обслуговування громадян пенсіонери зможуть отримати весь спектр послуг — від видачі довідок до прийому документів для призначення та перерахунку пенсій. Людям не потрібно буде ходити вузькими коридорами по кабінетах, шукати потрібних їм спеціалістів, щоб вирішити ті чи інші питання. Крім того, з 1 січня 2010 року змінюється порядок здачі звітності платниками до Пенсійного фонду, яких в Управлінні зареєстровано понад 7 тисяч. Звітність буде щомісячною, а тому забезпечити її вчасне прийняття та обробку за існуючих умов у приміщенні неможливо. Натомість у модернізованому приміщенні бухгалтери, посадові особи страхувальників, фізичні особи будуть позбавлені багатьох незручностей і зможуть швидко вирішити проблемні питання безпосередньо в операційній залі у одного спеціаліста. Отже, основне завдання нової зали — надання послуг у найкоротші терміни. Для цього і будується максимально зручне і для клієнтів, і для працівників управління приміщення, яке буде обладнане додатковими засобами інформування та сучасною технікою.\nШтат співробітників Олександрійського УПФУ не зміниться, просто фахівці, які працюють безпосередньо з відвідувачами, змінять робочі місця. Отже, добудовуються не кабінети, а зала для прийому громадян. Усі послуги, які були у громадській приймальні управління до модернізації — інформаційний кіоск, медичний куточок та інші, — будуть збережені.\nЯкщо відверто, модернізація Олександрійського управління Пенсійного фонду — питання вкрай необхідне. Судіть самі: приміщення, де воно знаходиться, було збудоване у 1966 році і добудоване у 1985-му. За висновками експертизи технічного стану будівлі, проведеної Кіровоградським інститутом „Міськбудпроект”, споруда має тріщини зовнішніх стін та цокольної частини, технічний стан несучих конструкцій робить будівлю непридатною для нормальної експлуатації, приміщення не відповідає вимогам пожежної безпеки та нормам охорони праці, внутрішнє електрообладнання перебуває у вкрай незадовільному стані. Але навіть і без висновків експертів усі, хто хоча б раз побував у приміщенні УПФУ, нехай спробують відповісти на запитання: чи зручні умови були у кабінетах спеціалістів та коридорах (для тих, хто чекає своєї черги на прийом), чи подобалося вам підніматися крутими східцями на другий поверх (або ж спускатися вниз)? Погодьтесь, навіть молодій здоровій людині доводилося непросто. А що вже говорити про літніх хворих пенсіонерів?\nОтже, нововведення покликане полегшити життя в першу чергу відвідувачам, але, як і все нове, не всіма сприймається з радістю. Сама ж модернізація Олександрійського управління ПФУ буде здійснена впродовж 2010 року.\n20.12.2009 • читателей: 2 879 • 7 комментариев\n18.12.2009 • читателей: 707 • Комментариев нет\n16.12.2009 • читателей: 2 838 • Один комментарий\n14.12.2009 • читателей: 2 180 • 7 комментариев\n12.12.2009 • читателей: 1 475 • Один комментарий\n9.12.2009 • читателей: 1 985 • 12 комментариев\n8.12.2009 • читателей: 793 • Комментариев нет\n10.12.2009 • читателей: 1 764 • 4 комментария


Ротань: Кров з носу потрібно, щоб у нас був чемпіонат - GT новости\nРотань: Кров з носу потрібно, щоб у нас був чемпіонат\nРуслан Ротань поділився своїми думками після жеребкування плей-офф відбору молодіжного Євро-2023.\nРуслан Ротань, УАФ 22 червня 2022, 11:20\nГоловний тренер молодіжної збірної України Руслан Ротань прокоментував результати жеребкування плей-офф відбору молодіжного Євро-2023, за підсумками якого «синьо-жовтим» належить зіграти проти Словаччини.\n«Я одразу говорив, що нехай нам дістанеться той суперник, якого ми пройдемо. Приймаємо жереб таким, яким він є. Словаччина — досить міцна команда. Ми вже грали з нею на турнірі в Антальї, поступилися — 2:3, хоча й перемагали по ходу — 2:0.\nТе, що це результативна команда, одразу впадає в око. Узяти хоча б наш поєдинок зі словаками, потім у них у відбірній групі були іспанці, яким вони двічі поступилися з рахунком 2:3. Ця команда як багато забиває, так і чимало пропускає. Суперник гідний, ми його поважаємо, будемо готуватися до цих матчів.\nЩо стосується кадрів молодіжної збірної України, то дуже важливо, щоб розпочався наш чемпіонат. Тяжко хлопцям, коли вони не мають ігрового тонусу. На розумінні й морально-вольових якостях їм дуже важко. Кров з носу потрібно, щоб у нас був чемпіонат. Будемо стежити за новими талантами, але головний кістяк у нас є. Усі хлопці, які пройшли відбірний цикл, будуть доводити, що ми гідні потрапити на чемпіонат Європи», — наводить слова Ротаня прес-служба УАФ.\nНагадаємо, поєдинки плей-офф пройдуть 19-27 вересня 2022 року. Перший матч проти словаків команда Руслана Ротаня зіграє на виїзді.\nЕрнандес — автор найкращого голу Мілану в сезоні-2021/22\nЗозуля: Нехай ворожі кораблики «по добрій волі» йдуть на дно


Молодий чоловік на Прикарпатті самовільно заліз у петлю | Новини Івано-Франківська\nНа Прикарпатті повісився молодий чоловік. Моторошна звістка надійшла до рятувальників увечері 20 серпня.\nСамогубство вчинив громадянин 1981 року народження, що проживав у селі Новиця Калуського району. Чоловік повісився у приміщенні новобудови.\nІвано-Франківськ новиниІвано-Франківська самогубство петля


Михайло Грушевський перший Президент України та видатний український історик - Володимир-Волинська міська бібліотека для дорослих\nМихайло Грушевський перший Президент України та видатний український історик\n«… Заборони треба зняти і дати українцям повну свободу і спроможність розвивати своє письменство, науку і штуку (мистецтво), своє життя громадське. Треба горнутися до свого українського, заохочувати до нього, розширювати його всякими способами». М. С. Грушевський\nВидатний український історик, громадський діяч, Президент Української Народної Республіки Михайло Грушевський народився 29 вересня 1866 року у м. Холмі (нині Польща), де його батько, Сергій Федорович Грушевський після закінчення Київської духовної академії працював вчителем словесності. Виріс на Кавказі. Під час навчання в Тифліській гімназії у 1880-1886 рр. почалося свідоме захоплення українською історією та літературою, пошук свого місця у справі служіння Україні.\nУ 1890 р. він закінчив історичне відділення історико-філологічного факультету Київського університету Святого Володимира. В університеті Михайло Грушевський працював під керівництвом Володимира Антоновича. За успіхи в науковій роботі його залишили на кафедрі для подальшої наукової та педагогічної роботи як професорського стипендіата. У травні 1894 р. він захистив магістерську дисертацію і отримав ступінь магістра. Того ж року за рекомендацією В. Антоновича Михайла Грушевського призначили на посаду ординарного професора кафедри всесвітньої історії Львівського університету. Брав активну участь у діяльності Наукового товариства імені Шевченка, очоливши його 1897 року. Працюючи у Львові, Михайло Грушевський гостро відчув ставлення поляків до української культури, українського етносу. З цієї причини погіршилися стосунки Михайла Грушевського із польською університетською колегією. Навіть за несприятливих для роботи умов Михайло Грушевський плідно працює. У Львівському університеті він розробив і читав протягом семи семестрів загальний курс історії України. Цей лекційний курс мав стати основою майбутньої книги.\nПротягом 1897-1898 pp. Михайло Грушевський написав і видав перший том «Історії України-Руси», 1898 р. ‒ другий том, а протягом 1900 р. ‒ третій, що містив давній період історії України.\nОкрім наукової діяльності, Михайло Грушевський активно займався громадсько-політичними справами. Він був одним із засновників Української національно-демократичної партії (1899). Підтримував ідею автономії українських земель у складі Австро-Угорщини.\nПісля революції 1905-1907 рр. Михайло Грушевський переніс свою діяльність до Києва. Тут ним було створено Українське наукове товариство (УНТ) і розпочалася праця над «Записками Українського наукового товариства в Києві». У вересні 1907 р. він увійшов до складу позапартійного українського громадського об’єднання – Товариства українських поступовців, яке стало єдиною до 1917 р. українською організацією ліберального спрямування.\nВ ніч з 3 на 4 березня 1917 р. під тиском революційних подій в Росії в Києві утворилася Українська Центральна Рада (УЦР). Період існування та діяльності Центральної Ради став періодом найвищого злету політичної, громадської та державної діяльності Михайла Грушевського. Він став головним ідеологом української революції, творцем її концепції й разом з УЦР пройшов шлях від вимог обмеженої національно-територіальної автономії до становлення самостійної України.\nЦентральна Рада діяла протягом 14 місяців. Під керівництвом Михайла Грушевського урядом УНР приймалися важливі рішення про державні атрибути, а також здійснювався конституційний процес. Він особисто брав участь в розробці Конституції УНР, яка була прийнята 29 квітня 1918 року. Однак цьому документу не судилося бути втіленим, бо того ж самого дня в Києві стався державний переворот на чолі з Павлом Скоропадським і Михайлу Грушевському довелося перейти на нелегальне становище. Ліквідація УЦР поклала край державній діяльності Михайла Грушевського. У підпіллі він здебільшого займався науковою працею, брав участь в обговоренні питання про заснування Української академії наук, однак від пропозиції Павла Скоропадського очолити новостворену академію відмовився.\nУ лютому 1919 р. Михайло Грушевський переїхав до м. Кам’янець-Подільського, а потім до м. Станіслава (нині м. Івано-Франківськ). У березні того ж року емігрував до Праги, потім до Відню. В еміграції він продовжував свою публіцистичну та наукову діяльність. Крім того, він долучився до створення міжнародної організації – Комітету незалежної України, яка інформувала світову громадськість про політичні цілі українського народу, а також заснував у Празі Український соціологічний інститут.\nУ грудні 1923 р. Михайла Грушевського заочно було обрано академіком кафедри історії українського народу Всеукраїнської Академії наук України (ВУАН), а на початку березня 1924 р. за дозволом ЦК КП(б)У вчений повернувся в Україну, де розгорнув активну діяльність в напрямку розбудови радянської історичної науки. Зокрема, він розробив проєкт Українського історичного інституту та Інституту для досліду пережитків примітивної культури і народної творчості України (1928); прагнув перевести з Праги до Києва Український соціологічний інститут. У цей час історик продовжував працювати над своїми фундаментальними працями – «Історія України-Руси» та «Історія української літератури».\nНа жаль, з осені 1929 р. почався погром історичних установ, створених Михайлом Грушевським. Одночасно почалася огульна критика історичних та політичних поглядів вченого. 7 березня 1931 р. Михайло Грушевський переїхав до Москви, а 23 березня його заарештували та звинуватили у керівництві неіснуючою контрреволюційною організацією «Український національний центр». Він визнав себе винним і невдовзі його звільнили з-під арешту. Однак здоров’я Михайла Грушевського та його моральні сили були підірвані.\nМихайло Грушевський ‒ це вчений світового рівня, творча спадщина якого близько двох тисяч праць з історії, історіографії, соціології, літератури, етнографії, археології, фольклору.


Свадьба Винница, видеосъёмка Винница, фото Винница, тамада Винница, свадебные платья Винница, свадебные украшения Винница - Весільна агенція Весільний генерал - Свадебное агентство Свадебный генерал - Головна\nВесілля - це особливий творчий процес. Спочатку дівчина отримує пропозицію руки та серця, потім приходить до рішення вийти за коханого заміж. І як завершуюча стадія йде організація весілля в Вінниці чи Україні в фіолетових, біло-синіх чи може рожевих тонах. Коли ти наречена, то хочеться, щоб про твоє щастя почув цілий світ, щоб все пройшло ідеально.\nОрганізація весіль включає в себе багато питань, тому не дивно, що безліч пар довіряють її весільній агенції. Існує думка, що робота весільної агенції коштує дорого, а користі з неї мало, тому що більшість компаній працює по одному шаблону.\nНе буває двох однакових проектів тому, що кожен з нас хоче реалізувати власну мрію. А вона у кожного своя, як відомо! Ми не станемо говорити за всіх бо весільних компаній багато в Україні. Кожна з них має свої методи роботи, рівень професіоналізму та ціни на послуги. Що до останнього аспекту, то слід зазначити, що ціна на послуги залежить від того, якого масштабу та рівня ви плануєте свято.\nВесільна агенція « Весільний генерал знає, як реалізувати мрію будь-якого замовника про ідеальне весілля. Ми працюємо на ринку весільних послуг вже багато років, тому знаємо реальну цінність часу та бережемо його для клієнта. Звернувшись до нас ви отримаєте такий результат про який навіть і не мріяли.\nМи пропонуємо індивідуальну розробку концепції організації та проведення вашого весілля. Ми пояснимо вам кожний етап свята та проведемо його на самому високому рівні, враховуючи ваші побажання. За короткий період часу після звернення ви отримаєте реальні варіанти святкування з фінансовими розрахунками. Ми піклуємося про те, щоб ваші мрії співпадали з вашими можливостями та допоможемо знайти ідеальне рішення.\nПогодьтеся, що така урочистість, як весілля потребує значних зусиль від молодої пари, адже саме вони залишатимуться в епіцентрі уваги гостей, друзів та рідних довгий час. Не кожен здатний витримати таке напруження, а особливо, якщо організацією свята займаються самостійно.\nМи візьмемо на себе всю відповідальність та питання « закулісної» роботи. Ви матимете час для того, щоб сконцентрувати увагу на собі та коханій людині, розслабитися та отримувати задоволення. Ваша ціль сьогодні – це веселитися, відпочивати, вбирати кожну емоцію, кожне почуття та атмосферу цього важливого для вас дня. Все решта – робота весільної агенції.\nВи можете не сумніватися в тому, що отримаєте індивідуальне, цікаве та веселе весілля, яке ще довго будуть пам’ятати друзі та близькі. Ми пропонуємо весілля під ключ в Вінниці, різноманітні пакетні пропозиції. До вашої уваги такі послуги, як розробка сценарію, шоу-програма, оригінальний музичний супровід чи тамада.\nМи знаємо все для організації весілля в Вінниці чи Україні та зуміємо поєднати ці навички в вашому святі. Можна з гордістю зазначити, що ми єдина весільна агенція в Вінниці, яка може запропонувати такий список послуг високого рівня без втрати якості. Ви можете вибрати будь - яке місце проведення весілля, а проблему реєстрації шлюбу вирішить виїзна церемонія.\nНаша команда – це перевірені ,надійні люди. Ми можемо гарантувати повну координацію всіх послуг в день урочистості, своєчасне прибуття всіх членів команди, які задіяні на вашому святі та якісне виконання зобов’язань.\nЗнаючи всі тонкощі проведення та організації весілля ми зможемо подарувати вам справжню казку, про яку ви мріяли все життя. Великий каталог артистів та підрядчиків допоможе зробити ваше весілля унікальним, єдиним та неповторним. Насолоджуйтесь, кожним моментом цього фантастичного дня адже ви сьогодні зірки, ви знаменитості!!\nЩоб залишити заявку або задати необхідні питання натисніть « Контакти». Солодкого вам спільного життя та злагоди!! З повагою весільна агенція « Весільний генерал».\nБольшой выбор ресторанов, банкетных залов, заведений в Виннице... Все свадьбы Винницы!!!\nРеклама на сайте Условия размещения праздничных услуг, артистов, новостей и другие.


Великодня писанка :: Товариство учасників бойових дій "Спас-Україна"\nВідвідувачами майстер-класу стали близько сотні дітей з батьками, які з інтересом та завзяттям взялися практично знайомитися з досвідом писанкарства Анни. Анна пояснила принципи написання писанок, розкрила особливості розпису великоднього яйця. Практичне знайомство з традиційною культурою принесло дітям та батькам багато позитивних емоцій та цінний досвід особистої участі.\nАнна поділася своїми враженнями від проведеного заходу:\n“Це був один з найбільш масових майстер-класів для дітей, які я проводила. За звичай, з великою кількістю учасників працюють кілька майстрів, та бажання і наполегливість допомогли провести його своїми силами. Це стало можливо завдяки моєму братові Михайлу, місцевим волонтерам та турботливим батькам, які активно включилися в роботу. Ця очікувана подія знайомства з мистецтвом писанкарства відбулася. Дякую всім, хто допоміг провести цей захід. Для мене це неоціненний досвід.”\nТовариство "Спас-Україна" висловлює подяку отцю Миколі та всій церковній громаді Свято-Миколаївського храму за підтримку української культури, ми і в подальшому будемо сприяти проведенню заходів, що популяризують традиційну культуру.


Втрату зерна держпідприємством Червоний землероб 14 листопада почнуть розглядати у Вищому антикорупційному суді » Слово і Діло\nВАКС призначив засідання в об'єднаній справі про втрату зерна\nВищий антикорупційний суд призначив на 14 листопада підготовче засідання в об'єднаній справі про нанесення збитків державному підприємству «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції УААН у вигляді втрати зерна.\nТаке рішення суд ухвалив 4 листопада, повідомляє «Слово і Діло».\nУ справі обвинувачують ексдиректора «Червоного землероба» Людмилу Реву, Максима Замрикота, Сергія Молодика, Олександра Стеценка, Володимира і Наталію Лисенків, а також Віктора Кравченка.\nЗа версією слідства, Рева в змові з керівниками двох приватних компаній організували злочинну схему, через яку ДП ДГ «Червоний землероб» впродовж липня-листопада 2015 року втратило зерна на суму понад 23 млн грн. За задумом зловмисників, збіжжя, що належало ДП, передали на відповідальне зберігання одній приватній компанії. Інша приватна фірма, своєю чергою, мала його продати під виглядом зерна власного виробництва й у такий спосіб легалізувати майно, отримане злочинним шляхом. Що й було зроблено.\nНагадаємо, ВАКС призначив засідання у справі Южно-Української АЕС. Раніше суд призначив засідання у справі адвоката-шахрая.


Двадцять другого квітня відзначають Всесвітній День Землі\nЧетвер, 22 квітня 2010, 17:55\nДвадцять другого квітня відзначають Всесвітній День Землі. З цієї нагоди в центрі «Юність Буковини» вже вдев’яте відбувся конкурс агітаційних колективів екологічного спрямування. Школярі з районів області та міста змагалися за можливість представляти Буковину на Всеукраїнському етапі. Гуцульський колорит та життєві ситуації демонструвала під час конкурсу на екологічну тематику команда «Еко-шанс» з Путильського району.\nЧетвер, 22 квітня 2010, 13:47\nКартопля, цукор-пісок та яйця на Буковині стали дешевшими. Зниження цін відбулося у другій декаді квітня. Так, ціни на курячі яйця зменшилися майже на шість відсотків. На цукровий пісок ціни зменшилися трохи більше ніж на один відсоток.\nАвіарейси з Чернівців відновлено\nЧетвер, 22 квітня 2010, 13:45\nАвіарейси з Чернівецького аеропорту відновлено. - Літаки до Європи почали виконувати рейси ще вчора, - розповів директор аеропорту Володимир Калинюк. – Зокрема, відправили чартерний рейс на Італію в Бергамо. Європейські країни відкрили свій повітряний простір, тож усі рейси відновлено.\nПодатківці вилучили 36 гральних автоматів\nЧетвер, 22 квітня 2010, 13:43\n36 гральних автоматів, що використовувались безпосередньо за призначенням в одному з розважальних закладів Чернівців, виявили працівники податкової міліції ДПА в Чернівецькій області в ході оперативно-розшукових заходів. Власником забороненого устаткування виявися мешканець м. Черкаси, який розгорнув свій незаконний бізнес на Буковині.\nГубернатор розділив обов’язки між своїми заступниками\nЧетвер, 22 квітня 2010, 13:41\nГоловою облдержадміністрації Михайлом Папієвим підписано розпорядження «Про розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та заступником голови - керівником апарату обласної державної адміністрації». Цим визначено і затверджено розподіл обов'язків...\nУбивство та суїцид в одному подвір’ї\nСереда, 21 квітня 2010, 21:35\nУбивство та суїцид в одному подвір’ї. Трагедія сталася 17 квітня у селі Динівці Новоселицького району. 56-річний буковинець удосвіта вбив свою сплячу дружину, після чого повісився на дереві. Людські трупи уранці виявили зять та донька загиблих, одразу ж про все вони повідомили правоохоронців.\nНа Буковині знову вбили зубра\nСереда, 21 квітня 2010, 20:53\nНа Буковині знову вбили зубра. Від початку нинішнього року це вже друге вбивство цієї червонокнижної тварини. Перший випадок стався на Сторожинеччині напередодні Різдва, другий мав місце на Вижниччині за два дні до Великодня. На відміну від своїх попередників, цього разу браконьєр добровільно здався правоохоронцям. Чоловік прийшов до місцевого райвідділу міліції та зізнався у скоєному злочині.\nмитні переходи між чернівецької област та Румунією обов’язково відновлять свою роботу\nСереда, 21 квітня 2010, 20:35\nП’ять тимчасово закритих митних переходи між чернівецької областю та Румунією обов’язково відновлять свою робот у. Про це заявив голова облдержадміністрації Михайло Папієв під час зустрічі з головою Сучавської повітової ради Георге Флутуром.\nРізні сторони політики обговорювалися на читацькій конференції з політологом Ігорем Буркутом\nСереда, 21 квітня 2010, 17:31\nРізні сторони політики обговорювалися на читацькій конференції з політологом Ігорем Буркутом. Науковець у своєму доробку має декілька книг. Відбулася презентація останньої , назва якої «Виборчі технології: регіональний досвід» , написаної у співавторстві з викладачем ЧНУ Олексієм Колесниковим .\nЧернівецьких учнів навчають стріляти\nСереда, 21 квітня 2010, 17:09\nДля того, щоб чернівецькі старшокласники краще оволоділи навичками стрільби з лука, пневматичної зброї а ще навчилися розбирати і збирати автомат, чого від них вимагають на уроках «Захисту вітчизни», в місті запрацювала спеціальна програма. Її започаткувало міське управління освіти разом із спортивно-стрілецьким клубом «Старий замок».\nПрес-центр міської ради повідомляє\nСереда, 21 квітня 2010, 17:03\nПрес-центр міської ради повідомляє. Завтра, 22-го квітня в зв"язку з ремонтними роботами на водогоні "Дністер-Чернівці" з 10-ї до 18-ї години подачу води в місто буде обмежено.\n<< Початок < Попередня 1531 1532 1533 1534 1535 1536 1537 Наступна > Кінець >>


Українець Андрій Кабалюк здобув срібну та бронзову медалі на юніорському етапі Кубка світу в німецькому Гьотшені. Спочатку він зайняв третє місце, поступившись австрійцю Домініку Бюргшталлеру та італійцеві Фабіану Ланчнеру. А під час наступного заїзду - покращив свій результат ще на одну сходинку, показавши другий результат.\nНа Чемпіонаті Європи з санного спорту у латвійській Сігулді Національна збірна команда України продемонструвала гарні результати. Особливо слід відзначити спортсменів, які виступали у віковій категорії до 23 років - Юліанну Туницьку, яка зайняла 3 місце, команди Ігоря Стахіва та Андрія Лисецького - 5 місце.\nВпевнено розпочали новий спортивний рік українські тенісистки.\nУкраїнські спортсменки Еліна Світоліна та Марта Костюк здобули низку перемог на турнірі WTA в Абу-Дабі (ОАЕ). Світоліна завершила виступ на етапі 1/4 фіналу, а Костюк - у півфіналі змагань.\nПри цьому перемоги на змаганнях суттєво додали Марті Костюк балів у світовому рейтингу WTA - їй вдалося піднятися на 78-е місце. Попередній найкращий особистий результат в рейтингу - 97-е місце - Костюк встановила в листопаді минулого року.\nПісля відбіркових змагань, український тенісист Сергій Стаховський стане єдиним представником нашої країни в чоловічій сітці чемпіонату Australian Open, який триватиме з 8 по 21 лютого 2021 року.\nУкраїнська дзюдоїстка, чемпіонка Європи та дворазова чемпіонка світу Дар'я Білодід виграла бронзову медаль на турнірі Masters-2021 в Досі (Катар) у вазі до 48 кг.\nУкраїнка здобула дві перемоги в попередніх раундах, але у півфіналі програла японці Фуне Тонакі. В бою за третє місце Білодід менш ніж за хвилину здолала Катарину Кошту з Португалії.\n"Хочу побажати успіху своєму колезі по фракції та профільному комітету - багаторазовому чемпіону світу і Європи, срібному призерові Олімпійських ігор-2016 Жану Беленюку, який вже цього вікенду вперше з осені 2019-го виступить у складі збірної України на міжнародному турнірі з греко-римської боротьби у хорватському Загребі - Гран-Прі Zagreb Open. Тримаємо за тебе, Жане, і за всю нашу збірну кулаки!", - додав Мокан.


Постапокаліптичні пригоди з Віллом Смітом та (анти)біографія від "Монті Пайтонів" | Українська правда _Життя\nПостапокаліптичні пригоди з Віллом Смітом та (анти)біографія від "Монті Пайтонів"\nВід 6 червня на українських екранах демонструються: фантастичний пригодницький фільм "Земля після нашої ери" М. Найта Ш’ямалана, анімаційна біографічна драма "Автобіографія брехуна" Білла Джонса, Джека Сімпсона та Бена Тімлетта, трилер "Кімната метеликів" Джонатана Зарантонелло, драма "Ти і я назавжди" Каспара Мунка, мелодрама "Просто уяви!" Анджея Якимовського, комедія "Вуличні танці 3: всі зірки" Бена Ґреґора та біографічна драма "Гагарін: Перший у космосі" Павла Пархоменка.\nАвтобіографія брехуна/A Liar's Autobiography: The Untrue Story of Monty Python's Graham Chapman\nРежисери: Білл Джонс, Джек Сімпсон, Бен Тімлетт\nУ ролях: Ґрегем Чепмен, Террі Джонс, Джон Кліз, Террі Гілліам, Майкл Пейлін\nЖанр: анімаційний, драма, комедія\nУ стрічці "Автобіографія брехуна" легендарні "Монті Пайтони" знову зібралися разом, щоби представити анімаційний життєпис свого колеги Ґрегема Чепмена, який помер 1989 року від раку горла. За постановку взялася також людина "зі своїх" – син Террі Джонса Білл.\nЗемля після нашої ери/After Earth\nУ ролях: Вілл Сміт, Джейден Сміт\nІдея стрічки "Земля після нашої ери" з’явилася у Вілла Сміта, коли він дивився телевізор разом зі своїм шваґром. Показували фільм про батька і сина, які потрапили в аварію у горах, і, щоби врятувати батька, хлопчик самостійно вирушив по допомогу. Вілл задумав перемістити цей сюжет на тисячу років у майбутнє, а головні ролі залишити для себе та свого сина Джейдена. Продюсувати фільм взялися той таки шваґро та дружина актора, а режисерське крісло зайняв М. Найт Ш’ямалан.\nЦей режисер вже знімав фільми, надихаючись власним родинним досвідом, проте "Дівчина з води" та "Повелитель стихій", що базувалися на улюблених історіях його дітей, не знайшли розуміння в дорослих критиків та глядачів.\nПісля приголомшливого успіху наприкінці 1990-х, Ш’ямалан потрапив у творчу кризу, і попри усі спроби, так з неї й не вийшов. "Земля після нашої ери" не стала винятком у вже суцільній смузі його режисерських невдач, втім, участь індійця у постановці була номінальною, бо усі сцени із сином Сміт-старший контролював сам.\nДія фільму розгортається у далекому майбутньому. Людство давно покинуло спустошену катаклізмами Землю та переселилася на іншу планету. Спокій нової домівки охороняє загін спеціально натренованих вояків – рейнджерів.\nНайбезстрашнішим із них є генерал Сайфер Рейдж. Його син-підліток Китай мріє піти батьковим шляхом, але йому бракує витримки та самоконтролю. Щоби зблизитися із хлопчиком, Сайфер бере його у тренувальний політ, але корабель потрапляє у астероїдний дощ та падає на непривітний та небезпечній для людей планеті Земля.\nЗа роки, проведені без людської цивілізації, планета не лише повністю відновилася, але й породила велетенських хижих тварин. Саме цією дикою хащею змушений блукати юний Китай, щоби знайти загублений у лісі аварійний передавач. Якщо він провалить місію, його важко поранений батько загине.\nХлопчик зустрінеться з жахливим монстром урсою, який нападає на людей, вистежуючи їх за феромонами страху. Тож єдиний спосіб вижити на планеті – це подолати усі свої емоції.\nФабула стрічки проста і невибаглива – щоби пройти ініціацію та стати дорослим, хлопчик повинен позбутися батьківської опіки, взяти на себе відповідальність за чиєсь життя, позбавитися від дитячих травм та відкинути страх. Батько, в свою чергу, має забути про свої солдафонські замашки і стати для сина не командиром, але й другом. Ідея, загалом, дуже правильна та важлива для усіх поколінь, проте її екранне втілення часом перетворює усю цю високу мораль на правдивий фарс.\nПерше, що кидається у очі – доволі химерний дизайн "світу майбутнього". Як у старих фантастичних фільмах до епохи "Космічної Одисеї", декорації будинків зводяться до завішаних простирадлами кімнат, а одяг – до балахонів для жінок, і комбінезонів для чоловіків. І це попри солідну – у 300 сторінок - "біблію" ескізів до фільму.\nДругий недолік картини – це її понаднормова сентиментальність, яка притаманна тут не лише людям, але й тваринам. І насамкінець, якщо перефразувати старе прислів’я – у Ш’ямалана на стіні висить чимало рушниць, проте їхні вистріли дуже легко передбачити.\nВтім, попри усі ці недоліки "Землю до нашої ери" дивитися справді цікаво. Щоправда перегляд іде емоційними ривками – від чергового "фе" після сентиментальної чи занадто передбачуваної сцени, до захвату від бойових навичок Китая – Джейдена у бойових епізодах. Все-таки Ш’ямалан не забув професії, хоча колишню славу навряд чи вже зможе собі повернути.\nКімната метеликів/The Butterfly Room\nРежисер: Джонатан Зарантонелло\nУ ролях: Барбара Стіл, Рей Вайз, Хедер Ленґенкемп\nФільм для любителів малобюджетних фільмів жахів на кшталт продукції британської студії "Гаммер". У головних ролях легенди горору: Барбара Стіл, яка знімалася ще у Маріо Бави, "батько Лори Палмер" Рей Вайз і супротивниця Фредді Крюґера Хедер Ленґенкемп із першого "Жаху на вулиці В’язів".\nГоловна героїня стрічки – літня жінка Анна – живе самотою у великій квартирі. Вона трохи ексцентрична, і ще займається колекціонуванням метеликів. Несподівана зустріч із бідною дівчинкою Джулією стає для неї порятунком від самотності.\nПроте маленька подружка Анни, здається, починає нахабно користуватися її добротою. Разом із тим жінку тривожать спогади про рідну дочку, яку вона втратила багато років тому. Незабаром любов Анни до маленьких дівчат набирає патологічних обертів.\nТи і я назавжди/You & Me Forever\nУ ролях: Джулі Сандра Брохорст Андерсен, Фредеріке Даль Хансен, Емілі Крус\nЮні Крістін та Лаура дружать вже давно і багато через що пройшли разом. Проте поява нової дівчини Марії здатна зруйнувати їхні стосунки. Лаура змушена вибирати між давньою подругою, та новою знайомою, яка знає все про клуби, тусовки та веселощі.\nУ ролях: Едвард Хоґґ, Олександра Марія Лара, Мельхіор Дерує\nКраїни: Великобританія, Франція, Польща, Португалія\nМолодий вчитель Ян приходить у групу сліпих людей. Він прагне показати підопічним "всі барви життя", навчити їх любити цей світ та відчувати його красу.\nВуличні танці 3: Всі зірки/All Stars\nУ ролях: Тео Стівенсон, Акай Осей-Менсфілд, Ешлі Дженсен\nПідліткова комедія про хлопця Етана, який об’єднується із професійною танцівницею Джейден, щоби перемогти у конкурсі вуличних танців та врятувати від закриття молодіжний клуб.\nГагарін: Перший у космосі/Гагарин: Первый в космосе\nРежисер: Павєл Пархоменко\nУ ролях: Ярослав Жалнін, Міхаїл Філіпов, Владімір Стрєлков\nІсторія про боротьбу Юрія Гагаріна за свою мрію полетіти у космос. Недостатньо перемогти усіх інших кандидатів у космонавти, необхідно подолати ще й безліч особистих страхів. Стрічка розповідає про стосунки Гагаріна із дружиною та співпрацю з інженером Корольовим. Тлом для історії стануть непрості відносини між СРСР та США.


Скільки рухатись, спати і дивитись мультфільми дітям до 5 років: рекомендації ВООЗ » МедНовости - новости медицины со всего света\nМедновости 05-сен, 18:05 admin 32 0\n"Медицинский вестник Украины" представляет рекомендации ВОЗ по организации правильного режима дня детей раннего и дошкольного возраста.\n1. Фізична активність - щонайменше 30 хвилин щодняКоли дитина не спить, періодично укладайте її на живіт; заохочуйте рухати кінцівками, тягнути, штовхати чи хапати невеликі предмети. Не бажано, щоб дитина знаходилася понад годину в колисці, гойдалці або у слінгу на спині. Що менше часу в обмеженому просторі, то краще розвивається моторика дитини та зменшуються ризики мати зайву вагу.\n2. Здоровий сон - до 17 годинНорми сну для дітей 0–3 місяців – 14–17 годин на добу; 4–11 місяців – 12–16 годин.\n3. Дозвілля перед телевізором чи з телефоном - ні.У цьому віці експерти ВООз радять уникати використання гаджетів.\n1. Фізична активність - щонайменше 180 хвилин щодняУпродовж дня заохочуйте дитину більше рухатись. Інтенсивність може бути як помірна, так і висока. Тобто використовуйте кожну хвилину - для ліплення, танців чи прогулянки і гри з м’ячем. Важливо, щоб діти мали змогу рухатись як на вулиці, так і в приміщенні.\n1. Фізична активність - щонайменше 180 хвилин щодняЩонайменше 60 хвилин з цього часу - активність середньої чи високої інтесивності: гуляти пішки, кататися на роликах, кататися на велосипеді, грати з м’ячем, бігати або грати в “доганялки”, плавати, танцювати тощо. Що більше руху - то краще.\n3. Дозвілля перед телевізором чи з телефоном - не більше 60 хвилин.Корисніша альтернатива — настільні ігри, головоломки, малювання тощо. На відміну від перегляду чогось на екрані чи гри з телефоном, ці активності мають великі переваги для когнітивного розвитку малюка.\nРекомендації ВООЗ: https://bit.ly/2GDc46M


Ми не папуаси — Вікіджерела\nМи не папуаси\nавтор: Володимир Мельников\nІз збірника «Мельников В.М. Українці – не папуаси, К.: ЗАТ «ВІПОЛ», 2007. – с.43 - 56». Створення: 2007, опубл.: 2007. Джерело: Сайт «Поетичні майстерні» Стаття у Вікіпедії\n«Ми не папуаси»[ред.]\nУсі герої оповідання вигадані, тому тих, хто випадково впізнає себе, автор просить не перейматися цим випадковим збігом.\nПісля проголошення незалежності України з різних республік колишнього Радянського Союзу на батьківщину своїх предків приїхало чимало офіцерських сімей.\nЗалишивши „стерегти” квартиру в Алма-Аті свого старшого сина-студента Михайла, приїхав до Києва із дружиною Тетяною та молодшим Петром і полковник Божийдар Іван Васильович.\nСпочатку Іван намагався перебратися із Казахстану до Москви та ця спроба Івана була не результативною. Як казали у той час, у полковника в Москві не було „волохатої руки”, а бажання стати генералом аж перло з офіцера, який у 1993 році отримав погони з трьома великими зірками з рук самого президента країни Нурсултана Назарбаєва.\nПосприяв Івану в отриманні посади та чергового військового звання його тато-фронтовик, який разом воював з Героєм Радянського Союзу, Міністром оборони Казахстану Сагадатом Нурмугамбетовим.\nІвану пощастило взяти участь у деяких заходах СНД у складі делегації від Казахстану, де він навіть сфотографувався поруч з Борисом Єльциним.\nПізніше, під час одного з таких фотографувань у Ташкентському аеропорті, полковник Божийдар випадково виліз попереду свого міністра, закривши його своєю солідною, кремезною фігурою. На пам’ятній фотографії замість Міністра оборони красувався новоспечений полковник.\nУсе сталося через оту кляту чарчину, яку він хильнув у літаку, запивши пивом, і знаходячись у стані ейфорії забув про улюблене татове прислів’я „не лізь поперед батька в пекло”. Генерал Нурмугамбетов не пробачив синові свого фронтового товариша цієї витівки і генеральська перспектива Івана в Казахстані досить швидко розсмокталася, як м’ятний льодяник.\nПолковник Божийдар не любив згадувати той „прокол”, бо Нурмугамбетов під час найближчої наради у ташкентському готелі не тільки прилюдно зачитував правила етикету і дипломатичного протоколу, а й порадив йому змінити батьківське прізвище на Божадурь. Після цього інциденту у Міністерстві оборони Казахстану навіть молодші офіцери поза очі називали його тільки так.\nСлава Богу, тато Івана любив таким, яким він є, і своєчасно порадив сину їхати за генеральськими лампасами не до Москви, а до України. Завчасно написав листа-прохання своєму давньому підлеглому, а тепер тризірковому генералу та Керівнику Інспекторату Президента України.\nОтже стартові шанси заслужити генеральські штани в Івана були дуже високі. І хоча „рідною” мовою Іван не спілкувався, він добре її розумів, бо в дитинстві батько часто возив його на Полтавщину, де мешкали всі татові родичі.\nКрім того, завдяки батьківському походженню, Іван тепер належав до „титульної нації” і як етнічний українець, за інших рівних умов, розраховував на перевагу перед офіцерами, в особових справах яких були зазначені неукраїнські національності.\nНарешті Іван мав багато позитивних якостей, насамперед кмітливий розум і непогані аналітичні та ораторські здібності.\nНебеса нагородили Івана в гарному розумінні слова також і амбітністю, кар’єрним нахабством та відсутністю гальм щодо прикрашування власних заслуг.\nМав допомогти полковнику і університетський диплом та певний досвід шкільного вчителя фізики, а також два роки служби на посаді техніка радіолокаційної станції й чималий досвід служби в обчислювальному центрі штабу цивільної оборони Середньо - азіатського військового округу, куди влаштував його тато після невдалої педагогічної кар’єри та бурхливого роману з красунею-казашкою, ученицею 10-го „а” класу, в якому Іван був класним керівником.\nУкраїнський генерал зустрів Івана по-батьківські, бо пам’ятав його ще десятирічним хлопчиком. Йому, тоді ще молодому капітану, подобалося, коли командир авіаційного винищувального полку, в якому Микола Іванович служив на посаді начальника штабу, брав на польоти свого молодшого сина Івана. Хлопчик, після польоту Юрія Гагаріна в космос теж звичайно мріяв стати льотчиком, і з величезним захопленням спостерігав за фігурами вищого пілотажу військових асів.\n- Проходь, Ванєчка, радий тебе бачити. Як тато? Як його здоров’я?\n- Докучають татові як завжди фронтові рани, але тримається добре. От листа Вам передав, товаришу генерал, - відповів Іван, голос якого тремтів від хвилювання.\n- Для тебе я просто Микола Іванович, синку, - заглиблюючись у зміст листа, сказав генерал. - Прохання твого батька для мене закон. Він завжди відпускав своїх підлеглих, у тому числі і мене, на вищі посади. Дам тобі машину, щоб підкинули до управління кадрів Міноборони України. Послужиш пару місяців на полковничій посаді в Збройних Силах, а потім заберу до себе. Все зрозумів?\n- З гуртожитком не допоможете, бо я з дружиною і молодшим сином?\n- Допоможу. Зараз доручу своєму помічникові. Ну добре, Ванєчка. Увечері запрошую тебе разом з родиною до мене. На 20.00, - уточнив генерал.\n- Дякую, Миколо Івановичу, - ледве стримав щасливі сльози Іван. - Будемо обов’язково. Й вийшов з генеральського кабінету до приймальні, картаючи себе за свою сентиментальність.\nА далі все відбувалося як у казці.\nНевдовзі полковник Божийдар очолив аналітичний відділ у міжнародному управлінні Міністерства оборони України і досить швидко оволодів розмовною українською мовою та службовими обов’язками.\nЧерез три місяці, як і обіцяв Микола Іванович, його вже було призначено до Інспекторату Президента України на генеральську посаду керівника управління міжнародної військової політики та видано ордер на трьохкімнатну службову квартиру в престижному районі міста Києва.\nСлужбовий автомобіль, окремий кабінет і реальний шанс отримати до Дня Незалежності генеральські погони несподівано конкретно „намалювалися” перед Іваном.\nА Іван і мріяти не насмілювався про такий блискавичний сценарій своєї кар’єри. Три дні підряд після призначення в президентський Інспекторат він скажено хрестився на хрести Києво-Печерської Лаври, проїжджаючи повз святі місяця на своїй службовій іномарці, і благав Бога допомогти встояти від спокус української столиці.\nТа хіба можна було встояти молодому кремезному полковнику з гарними чорними вусами від звабливих поглядів чарівних українських жінок? А від оковитої з перцем і смачнючого сала з часничком та цибулею? Ну хто ж втримається?\nАле Іван тримався, як кажуть, „до останнього патрону”. Всі карти, як завжди, сплутав вельмишановний пан Випадок.\nПосольство Сполученого Королівства мало святкувати день народження її величності Королеви Єлизавети. У зв’язку з прибуттям до Києва британського лорда - фельдмаршала Інджа, на урочистості посольство запросило справжній бомонд іноземних військових аташе, українських дипломатів та воєначальників з дружинами.\nНадійшло запрошення і Керівнику Інспекторату Президента України. Але Микола Іванович у цей час мусив брати участь у важливій нараді в Адміністрації Президента України, тому із задоволенням віддав запрошення Івану.\n- Ванєчка, попередь дружину, щоб зробила відповідну зачіску та підготувала вечірню сукню. Сьогодні замість мене поїдеш на урочистий прийом, який влаштовує на зафрахтованому кораблі Посольство Великобританії. Де, коли і як? – розписано у запрошенні.\n- Миколо Івановичу, може доручите Вашому першому заступнику? – наче щось передчуваючи, запропонував Іван.\n- Я двічі не повторюю, Іване. Зробиш приємне дружині, тим більше, що вона в тебе „ін-яз” закінчила і залюбки поспілкується з англійцями. Заодно і по Дніпру на кораблі покатаєтесь. Щодо мене скажеш британцям про термінову нараду в Президента.\nРівно о 19.00 Іван з Тетяною під’їхали до корабля, на борт якого вже піднімалися відомі українські дипломати і генерали в цивільних костюмах із гарними, розмальованими дружинами.\n- Оце так-так! – з приємністю здивувався Іван. Серед гостей він помітив нещодавно новопризначених начальника Генерального штабу українського війська, заступника Міністра оборони з озброєння, заступника міністра закордонних справ... Є можливість зав’язати корисні знайомства.\n- Тетяно, поспілкуйся тут без мене, а мені треба працювати, - солідно вимовив Іван дружині, поправляючи червону краватку, яка йому дуже пасувала.\nНа верхній палубі офіціант роздавав гостям напої і майже не вагаючись Іван взяв собі келих з коньяком.\n„На вулиці похолодало і я тільки трішечки зігріюсь”, - заспокоював себе Іван, відкидаючи неприємні згадки про свої минулі „проколи” після неконтрольованого вживання алкоголю. – „Та і Тетяна поруч, теж підстрахує”.\n- Олександре Івановичу, щирі вітання, звернувся Іван до начальника Генерального штабу, цокнувшись із ним келихом. Я Іван Васильович Божийдар, заступник Керівника Інспекторату Президента України з міжнародної військової політики.\nПравда, Іван не був заступником Миколи Івановича, але ця дрібничка ані чого на йогу думку не міняла.\n- Дуже приємно, - сердечно відповів йому височенний генерал Задунайський, вдягнений у незвичний для бойового офіцера елегантний смокінг, який взяв напрокат. А чому не прибув Микола Іванович? Щось сталося?\n- Та ні, все по плану. Президент України проводить закриту нараду. І взагалі, за міжнародний військовий напрямок в Інспектораті відповідаю я. Досвід у мене в цій сфері неабиякий... Був радником Міністра оборони Казахстану, готував до підписання всі документи на саммітах СНД та інших міжнародних заходах ...\nІван і не помітив як перейшов на „ти”.\n- Одним словом, Саша, заїжджай до мене. Ти ще молодий начальник Генштабу. Всьому навчу, хоча військових академій, як і маршал Будьонний, я не закінчував.\nМіцно потиснувши руку Задунайському, Іван переключився на заступника Міністра закордонних справ.\n- Ми з вами не зустрічалися в минулому році на дачі Бориса Миколайовича Єльцина? – спитав Іван у відомого дипломата.\n– Щось не пригадую...\n– Тоді ми точно бачилися з Вами в Андрія Кокошина в Москві, – радісно посміхаючись проголосив Божийдар. Я писав Андрію декілька рецензій на його книжки, - не моргнувши оком, знову збрехав Іван\n- З ким маю честь? – із зацікавленістю спитав пан Хандогінюк у Івана Васильовича, пропонуючи йому свою візитку.\n- Я заступник Керівника Інспекторату Президента України з міжнародних військових питань, у тому числі і з питань роззброєння, Іван Васильович Божийдар. У недалекому минулому – радник Міністра оборони Казахстану та позаштатний радник Президента Назарбаєва, по-військовому голосно і чітко відчеканив Іван, а його рука мимоволі потягнулася до келиха з коньяком. Проте розігрітий організм вже прагнув нових вражень і знайомств.\nПереконавшись, що справив належне враження на дипломата, та пообіцявши передати свою візитку найближчим часом, Іван пошукав очима дружину. Не знайшов її та знову проковтнув чергову порцію відмінного коньяку.\nА Тетяна в цей час насолоджувалася вишуканою англійською мовою справжніх лондонських леді, смакуючи терпке червоне вино на затишній нижній палубі корабля.\n„Невже це не сон?” – думала Тетяна. Про чоловіка вона геть забула, зачарована видами Києва, які відкривалися їй через ілюмінатори корабля, та збуджена незабутніми враженнями від спілкування з дружиною посла та супутницями життя заступників міністрів, дипломатів і генералів.\nІвана, який зайшов в оточенні інших незнайомих їй мужчин до урочистої зали корабля, вона побачила першою.\nЙого шанобливо та уважно слухали, і Тетяна заспокоїлася та порадувалася за чоловіка, який після Алма-Ати практично не пив та усього за декілька місяців зайняв в Україні достойне місце, працюючи і вдень, і вночі. І сьогодні вын теж відчуває себе, як риба у воді, серед військової та політичної еліти.\nЧерез деякий час урочисто оголосили про прибуття фельдмаршала і в невимушеній обстановці британський лорд почав знайомитися з високими українськими гостями, обмінюючись думками щодо перспектив розвитку українського війська та інших військових формувань.\nНатомість переважна більшість гостей, не звертаючи особливої уваги на британського лорда, спілкувалися між собою біля щедро накритих столів. Активно продовжував брати участь у міжнародній тусовці і наш Іван Васильович.\n- Пане полковнику, - звернувся несподівано для Івана перекладач з Міністерства оборони. - З вами, як з представником президентського Інспекторату, хотів би переговорити фельдмаршал Індж.\n„Ось мій зоряний час”, - блискавично промайнула думка в голові у Івана. – „З лордами мені ще не доводилося спілкуватися”. Осушивши до дна черговий келих коньяку, Іван попрямував за перекладачем до центру зали, де мала відбутися видатна подія його життя.\nАле хто стане свідком цього тріумфу? Жодна особа навіть не помітила, що Іван наближається до фельдмаршала.\nОбмінялись вітаннями. Фельдмаршал почав розповідати про мету свого візиту і про зацікавленість оборонного відомства Сполученого Королівства в співробітництві з Інспекторатом Президента України.\nІван у свою чергу поінформував фельдмаршала про нараду в глави держави, що є причиною відсутності Керівника президентського Інспекторату, та про готовність співпрацювати з відповідними структурами Великобританії.\nАле ніхто, Боже мій, ніхто крім перекладача, не бачив як Іван на рівних веде переговори з британським лордом! Навіть Тетяна десь забалакалася і мабуть так і не побачить з ким спілкується її чоловік.\nТоді Іван вирішив трішечки додати гучності своєму голосу, щоб чув його не тільки перекладач і фельдмаршал, а й інші високі гості.\n- Ми дякуємо Вам, пане фельдмаршале, а також і Посольству Сполученого Королівства, за високу честь бути запрошеними на цей урочистий захід, - раптом потужно, майже як у церкві, вимовив Іван. „О, вже починають слухати й інші”, - відмітив Іван, витримуючи паузу для перекладача.\nЗгадавши деякі факти з колоніальної історії „владичиці усіх морів”, Іван вирішив блиснути своєю ерудицією.\n- Ми цінуємо Ваше бажання, пане фельдмаршале, сприяти реформуванню та розвиткові Збройних Сил України, бо знаємо, що фактично Англія в свій час була носієм цивілізації та християнства на багатьох континентах, зокрема в Америці, Азії та Африці.\nПерекладач справно перекладав, а народ вже із зацікавленістю слухав добре поставлений голос полковника, який собі обмірковував наступну фразу. „Україна ж не Африка! Ще подумає, що ми, як африканці, потребуємо їхньої допомоги. Хіба українці ні на що не здатні? Дзуськи! У нас не було Шекспіра, але був Шевченко! У нас на Житомирщині народився конструктор космічних кораблів та ракетного щиту СРСР академік Корольов!” , - бігали туди-сюди думки в голові Івана.\n- Проте, вельмишановний пане фельдмаршале, Україна - це потужна за своїм інтелектуальним потенціалом морська держава, а не бананова республіка! - повчально прогримів бас полковника.\nПерекладач знову все дослівно переклав на англійську.\n- Ні- і! Ми не вважаємо Україну банановою республікою, - наче вибачаючись, встиг вставити свою репліку фельдмаршал.\nАле полковник Божийдар, коли почув винуваті нотки в словах фельдмаршала, менторські затряс вказівним пальцем перед обличчям британського лорда та з відчуттям за свою країну пекучої гордості, яка наче коньяк розтікалася теплом по його жилах, продовжував, гриміти:\n- Ми – українці! Ми – великий, гордий народ! Ми вам не ПА-ПУ-А-СИ, пане фельдмаршале! Ми не ПА-ПУ-А-СИ!!!\nОстанні слова прозвучали в суцільній тиші і навіть дружина Івана почула тихий голос перекладача, який, не зорієнтувавшись у ситуації, знову дослівно переклав на англійську (тепер вже точно „історичну”) фразу її чоловіка. Почула і їй стало зле.\nА сивий, сімдесятилітній фельдмаршал, вислухавши переклад, зблід, почервонів, потім знову зблід, не припиняючи розгублено вибачатись:\n- Пробачте! Пробачте, пане полковнику! Ми знаємо, що українці не папуаси. Ми так не вважаємо, пане полковнику...\nІ, зрозумівши, що британський фельдмаршал ставиться до України шанобливо, полковник Божийдар хитро посміхнувся до візаві та зненацька обняв і тричі розцілував його, наче приймаючи в такий спосіб вибачення фельдмаршала, і вже тихіше додав:\n- Українці на це сподіваються. - А потім із словами „Маю честь” розвернувся і пішов закусувати до столу з почуттям філігранно виконаної роботи.\nІз дзеркала, яких на кораблі було більше ніж достатньо, на Івана із захопленням дивився чорновусий, кремезний, український генерал із келихом коньяку в лівій руці та з червоним вареним раком у правій.\nЯк цей генерал у формі продерся на бенкет було незрозуміло. Обличчя генерала було до болі знайоме Іванові, але впізнати своє віддзеркалення йому так і не вдалося.\nДружина Івана Тетяна перебувала в стані прострації хвилин п’ять після проголошення її чоловіком слів „ми не папуаси”. Вона бачила як Іван завершив свій спіч і повернувся до столу, але, як уві сні, не могла поворушити ні ногою, ні рукою. Голос теж кудись пропав.\nВона бачила як Іван взяв келих коньяку та вареного рака і почав уважно вдивлятися у дзеркало, наче побачив там щось надзвичайне. Потів він залпом осушив свій келих і спробував закусити коньяк вареним раком. Та рак зненацька випав з Іванових рук прямісінько під стіл.\nІван повернув свою голову ліворуч, потім праворуч і після цього присів, намагаючись витягти того злощасного рака з під столу. Йому це нарешті вдалося і прямо під столом, не підводячись, полковник почав ласувати улюбленим делікатесом.\nДивно, але на Івана крім дружини навіть ніхто не дивився. Всі голосно розмовляли, частуючись екзотичними фруктами, вишуканими напоями та закусками, начебто щойно нічого і не сталося.\nТетяна відчула як її кинуло в жар, а обличчя стало таким, наче її хтось облив водою. Саме ця вода і повернула Тетяну до тями, яка раптом, наче прокинулася, витираючи хустинкою своє лице.\n„Боже! Це не сон! Це... катастрофа...” – перше, що прийшло на думку Тетяні, коли вона опанувала собою. – „А що є найгіршим, Іван вже десь добре набрався. От клята свинюка! Вже моститься спати під столом!”.\nБлискавкою Тетяна підскочила до місця, де влаштовувався перепочити її чоловік, і щоб ніхто не бачив, щосили вдарила його ногою по важкуватій сідниці.\n- Вилазь, падлюка, – прошепотіла Тетяна. Дивно, але до Івана дійшли її ледве чутні слова.\n- Чого ти б’єшся, Танєчка? Не бачиш – обручку шукаю, закотилася під стіл, - визираючи з під столу обурено пробурчав полковник. – О, знайшов! , – зрадів Іван і спритно виліз з під столу, показуючи долоню, на якій красувалася щойно знята обручка.\n„Розбір польотів проведу вдома, а зараз треба непомітно витягати цю свинюку з корабля”, – вирішила для себе Тетяна, дякуючи Богові, що корабель вже пришвартувався.\n- Іване! Чи не ти обіцяв мені показати сьогодні вечірній Київ? – ніжно спитала Тетяна чоловіка.\n- А ти що не бачила Київ з корабля? – запитанням на запитання відповів Іван і вхопив повний келих з коньяком.\n- Коханий, по-перше, цей келих мій, а по-друге, ти обіцяв показати Хрещатик, – так само ніжно і наполегливо сказала дружина Івана, непомітно відбираючи в нього коньяк. – Хіба твоє слово вже не закон?\n- Моє слово закон, - погодився Іван з дружиною і невпевнено поплентався за нею з корабля, чи то тримаючись за неї, чи то підтримуючи її під руку, щоб Тетяна, не дай Боже, не впала.\n„Хрещатик – це добре. На Хрещатику і дівчат багато гарних, і барів чимало. Вечір тільки починається”, - думав свою думку Іван і його настрій поступово покращувався.\nВ машині полковник Божийдар знову відчув себе господарем ситуації і скомандував водію-сержанту:\n- На Хрещатик!\n- Юрочка, будь ласка, спочатку за сином заїдемо. Ти ж запам’ятав дорогу до моєї подруги?\n- Так, пані Тетяно, відповів водій і скерував авто в протилежному від Хрещатика напрямку.\n- Сержант! Урод? Ти що теж мене вважаєш папуасом?! – звіриним риком заричав полковник. – Хто тут командує?!\nАле отримавши гарного тусана по потилиці від Тетяни він на хвилину заспокоївся.\n– Виключи приймач, воділа! Співати буду, - знову прокричав Іван.\nСержант, втягнувши голову у плечі, швидко виключив магнітолу, з якої лунала улюблена пісня киян „Як тебе не любити, Києве мій”.\n„Вдоль... па... Питерскай! Па... Тверской... да Ямской...” – голосно не заспівав, а прогримів потужним басом Іван Васильович, зовсім перелякавши молоденького сержанта, який у своєму житті не чув такої сили голосу.\n„Ну і голосище! Такий талант пропадає! Дійсно, ми співучий народ ”, – подумав сержант, плавно гальмуючи біля парадного, в якому залишили малого Петра.\n- Юра, чекатимеш нас із Петриком. Я миттю, - звернулася до водія Тетяна і розчинилася в темному під’їзді.\nЦя мить з трьох хвилин для водія тягнулася як вічність.\n- Розвертай машину, сержант! Їдемо на блядки! – скомандував полковник, як тільки дружина вийшла за сином.\nАле водій перелякано липав очима і навіть пальцем не поворухнув.\n- Ти що команди не чув? – замахнувся на водія офіцер своїм пудовим кулаком.\nАж тут у полі зору Івана з’явилася чарівна пані, яка посміхаючись йому (а кому ж ще?) попрямувала до найближчої лави.\nІван не розгубився і поважно вийшов з машини. Через секунду він вже стояв перед гарною, молодою жінкою, а ще через секунду цілував їй руку.\n- Я Іван Божийдар, - клацнувши підборами відрекомендувався Іван. - Служу в Генеральному Інспектораті Президента України. Вчора отримав „генерала”, а сьогодні „обмивав” зірочки з британським фельдмаршалом на кораблі. Тому не звертайте уваги на легкий аромат коньяку, який можливо дме від мене. Це ж не завадить нам познайомитися?\n- Не завадить, пане генерал, - заспокоїла його молода богиня. - Мене звуть Світлана, - і подарувала Іванові білозубу посмішку, від якої у полковника (вибачте за неточність, у „новоспеченого генерала”) запаморочилось у голові. Підбадьорений жінкою Іван „співав”, як соловей. Анекдоти і жарти хвилин п’ять сипалися з нього, наче горіх...\n– Вечір прохолодний, тож мій вечірній моціон завершено достроково, - піднімаючись з лави сказала Світлана. - А Вас, якщо маєте вільну хвилинку, запрошую на каву. Он там, на третьому поверсі, вікна моєї квартири, - показала вона своїми очима.\n- Не відмовлюся, Світланочко, - зрадів Іван, галантно беручи жінку за талію, і, наче випадково, торкнувшись іншою рукою до її тугих грудей.\nВід цього „випадкового” дотику в штанах у Івана щось невблаганно заворушилося, а рука з талії сама собою почала сповзати на круглі сідниці красуні.\n- Ми так не домовлялися, Ванєчка, - грайливо прошепотіла Світлана і спокійно повернула його руку знову на талію. – Тут з кожного вікна за мною спостерігають сусідки-бабульки. На завтра в них і так вже забагато підстав для пліток. Ти ж не хочеш, зробити мені погано? – стверджувально спитала молода жінка, відчуваючи себе захищеною, бажаючою і жаданою поруч із цим мужчиною, який усього за декілька хвилини підібрав ключик до її серця.\n„А три роки назад під час розлучення клялася собі, що в моєму житті не буде жодного мужчини... Гріш-ціна твоїм клятвам, Свєтка” – докоряла собі жінка. – „Чи вже забула як боляче, коли настає час розчарування? А які гарячі руки в цього генерала! Талію аж пече...”.\nСаме в цей час Тетяна вийшла з Петриком з під’їзду і в світлі ліхтаря відразу побачила Івана, який у парі з незнайомою дівчиною неквапливо чимчикував до сусіднього будинку.\n- Петрику, до машини, швидко, - крикнула синові Тетяна, і кинулася наздоганяти чоловіка. Наздогнавши, вона щосили зненацька вдарила його своїм маленьким кулачком по спині.\nІван, мабуть з переляку, таки встиг стиснути своєю великою долонею пружні сідниці Світлани і, кинувши їй на прощання „пробач”, розвернувся та риссю побіг до іномарки, отримуючи при цьому по голові і спині болісні тусани дружини.\nЗ очей Тетяни градом котилися сльози і схлипуючи вона била чоловіка, істерично повторюючи одну і ту ж фразу: „Мамочка моя! Чому не закінчується цей вечір? Ну чому не закінчується цей вечір?”\nВ машині, побачивши материнські сльози, маленький Петрик теж заплакав і голосно закричав: „Папа! Не бий маму” та завзято приєднався до матері, подвоївши кількість тусанів, які тепер отримував по спині Іван, навіть не ухиляючись від ударів.\nДолоні Івана ще відчували дивовижні груди та смачненькі сідниці Світлани, які послало йому сьогодні Небо, а в голові вже вимальовувався план „термінової перевірки”, через яку він мусить зникнути з дому щоб навідатися до незнайомки.\nВодій, оцінивши ситуацію, без команди завів двигун і обережно виїхав з двору. Поступово емоції в машині вщухли, і через десять хвилин полковник Божийдар та його родина були біля дому.\nПершим вийшов Іван. Відкрив задні дверцята і, турботливо подав руку Тетяні. Допоміг вийти їй. Водій відкрив дверцята Петрику і за мить, тримаючи сина за руку та обнімаючи за плечі дружину, полковник Божийдар увійшов у свій під’їзд.\nА що Світлана? Галантний, сильний мужчина, який, наче школяр, що отримав двійку, винувато втікав від неї до своєї службової машини, все одно сподобався їй.\n„І дружина у нього нічого. Як лялечка. Зовсім ще молода для генеральші”, - відмітила вона. – „Та і син дошкільного віку... Мабуть другий шлюб...”\nПіднявшись на свій третій поверх, Світлана зайшла до квартири, роздягнулася і стала під гарячий душ. Вода, наче гарячі Іванові руки, пестили її тіло. Соски на грудях затверділи і від пестощів внизу нестерпно занив живіт. Три роки без мужчини давали взнаки. Намилюючи сідниці, Світлана згадала як Іван стиснув їх своєю долонею і від цієї згадки сідниці запекло.\nЦей жар пішов на стегна, груди...\nЩоб не впасти вона присіла, міцно стискуючи між стегнами свої руки. Аж раптом біль внизу її живота перетворився у гостру насолоду і вона затремтіла усім тілом та чомусь, як маленька дитина, заплакала, дякуючи Іванові за те, що він знову розбудив у ній жінку.\nРозтираючись рушником, Світлана уважно, наче в перший раз, роздивляла себе в дзеркалі. Її молоде, дівоче тіло було бездоганним і знову прагнуло кохання. Життя було прекрасним!\n- Добраніч, Світланочка... – сказала вона сама собі, виключила світло і з насолодою потягнулася в своєму ліжечку. Про Івана вона старалася не думати, але жіноча інтуїція їй підказувала, що вони ще побачаться...\nНіч минула. Київ прокидався, купаючись у променях яскравого червневого сонця.\nІвана, який ще спав, вже чекав смачний сніданок, ретельно відпрасовані брюки, сорочка з погонами і заплакані очі дружини. Тетяна кохала цього великого бовдура, навіть після вчорашнього, так само як любив Івана його тато, просто таким, який він є. Чи стане Іван генералом після вчорашньої розмови з фельдмаршалом, Тетяні було байдуже.\nПо своєму любив своїх синів та дружину і полковник Божийдар, але після першого келиха він міг закохатися в будь-яку жінку планети, яка в ту мить з’являлася поруч. Жінки, які відповідали йому взаємністю, не завжди розуміли „безрозмірне” серце Івана, прагнучи, щоб він завжди кохав тільки одну-єдину.\nПоглядаючи на годинника та ознайомившись з терміновими документами, в своєму кабінеті вже чекав Івана і Микола Іванович, якого вночі розбудив телефонний дзвінок урядового зв’язку.\n- Микола! Ти там вранці розберись із своїм «полковником-папуасом», - почув він веселий голос Президента України. – Мені по каналам спецслужб пізно ввечері передали текст його розмови з фельдмаршалом Інджем. Досі живіт болить від сміху... Це ж треба так себе не контролювати… Хоча по суті твій полковник влучив у яблучко. Українці, дійсно, не папуаси, - і, не попрощавшись, поклав слухавку.\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Ми_не_папуаси&oldid=95448\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 22:55, 1 грудня 2017.


Скільки вам було б років, якби ви не знали свого віку? Цікава думка, чи не так? Чому б не перевірити це на собі. Як би ти почувався, якби не знав свого віку? Вам було б 20, 17, 95 чи 5?\nЦе заплутано, чи не тому, що якби ви не знали свого віку, як би ви знали, як діяти? Це тому, що нас усіх навчили «діяти у своєму віці». Але якби ви не знали свого віку, ви б не знали, як діяти?\nМи всі знаємо, що люди 40, 50 або 60 років не повинні поводитися як 17-річні. Або як 5-річні або як 95-річні. Вони повинні поводитися зі своїм віком, вони повинні поводитися як «дорослі». Це означає, що ми могли робити те, що нам було 17, але не повинні робити, коли нам 40 або 50.\nБез обмежень: забудьте свого віку\nЯкось я був на лекції з Уейном Дайєром, і він розповів цю історію. Якось він бігав разом зі своєю дружиною (йому на той час було 55 років), а попереду був паркан, і коли він почав перестрибувати через нього, його дружина кричала: "Ти не можеш цього зробити ..." Але це було запізно, і він все одно перестрибнув паркан. Після цього його дружина сказала: "Уейне, ти не можеш так перестрибувати паркани ... тобі 55". І він сказав: "О, я забув".\nЦікаво, як ідея «віку» обмежує нас і що ми думаємо, що можемо зробити. І для більшості з нас це те, чого ми навіть не усвідомлюємо, але це відбувається точно так само.\nОсь ще одне питання. Як би ви ставились до мене, якщо думаєте, що мені 42 роки? О, ви, напевно, подумали б, що я активна жінка з чоловіком і дітьми та власною кар’єрою.\nА що тепер, якщо я скажу, що мені 49? Що ти зараз відчуваєш до мене? Трохи інакше, адже ви думаєте, що мені майже 50, що змінює вашу точку зору на мене.\nА що, якщо я скажу вам, що мені справді 59? Тоді ваша історія про мене знову змінюється, чи не так, і ви, напевно, думаєте - боже мій, вона справді стара. Майже 60, вау, це все змінює, чи не так? А що, якщо я скажу, що мені 62 роки? Тепер ви думаєте, це досить дивно, вона дійсно добре тримається. Цікаво, які секрети її краси! І якщо я скажу вам, що мені насправді 69 років, то тоді ви, напевно, подумаєте, моя доброта, жінка позитивно стара.\nІ все було в цифрах, правда? Ваша історія про мене - про те, хто я і що я можу зробити. Все базується на вашому сприйнятті того, скільки мені років. Це навіть вплине на те, як ви прочитаєте цю статтю!\nЧи старіють ваші думки?\nЦе підводить мене до того, про що я б дуже хотів поговорити! Я написав багато книг, і всі мої книги про те, як працює розум. І я маю на увазі, як наші думки та історії впливають на наш життєвий досвід. Я виявив, що від того, як ми думаємо, як ми дивимось на речі, залежить те, щасливі ми зараз чи ні. Насправді все дуже просто, але більшість із нас ще не знає цього секрету.\nУ зв'язку з цим старіння є прекрасним прикладом того, як працює цей механізм. Хоча більшість людей не помічають, що відбувається, це все одно відбувається! Ось чому я почав цю статтю, запитавши вас як би ти поступив, якби не знав свого віку?\nЯ запитав вас про це, тому що хотів вказати на силу наших історій про старіння. Я хотів, щоб ви помітили, наскільки ваші уявлення про старіння впливають на вашу поведінку. Я хотів, щоб ти помітив, що якби ти не знав свого віку, то не знав би, як діяти. Я хотів, щоб ви помітили, що кожен вік - 30 - 40 - 50 - 60 має свої правила поведінки, і я також хотів, щоб ви помітили, наскільки ці правила поведінки впливають на те, як ви сьогодні поводитесь і відчуваєте. А також наскільки вони впливають на те, як ви дивитесь на інших людей і оцінюєте їх!\nЦе дійсно досить дивно.\nНаписання нового сценарію для старіння\nНаскільки я бачу, нам потрібен новий "сценарій", коли мова йде про старіння! Ми зробили в’язницю з постарілої думки - і це досить божевільна річ - тим більше, що кожен чоловік, жінка та дитина на землі хоче бути вільним. Ви можете бути ким би вони не були, незалежно від статі, релігії, кольору шкіри та віку!\nХіба це не стосується і вас?\nІ згідно мого свідоцтва про народження, я…! Тепер яка твоя історія про мене ????\nby Лора Бейлі, Мічиганський університет\nby Морган Шерберн, Мічиганський університет\nby Річард Фарагер, професор біогеронтології, Університет Брайтона


Проект про гендерну рівність подано на розгляд Кабміну (Міністерство соціальної політики України направило на розгляд уряду законопроект про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків)\nПроект про гендерну рівність подано на розгляд Кабміну\n16.10.2013 18:33 217\nМіністерство соціальної політики України направило на розгляд уряду законопроект про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків. Про це під час парламентських слухань на тему «Забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків. Проблеми і дієві механізми їхнього вирішення» сказала заступник міністра соціальної політики Лідія Дроздова, повідомляє прес-служба М іністерства.\n«Хоча Держпрограма була прийнята нещодавно, Мінсоцполітики вже здійснило низку кроків з її практичного втілення. Так, Міністерством розроблено проект Закону «Про внесення змін у деякі законодавчі акти щодо забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Він вже пройшов узгодження в міністерствах та перебуває на розгляді в уряді», - сказала вона.\nДроздова зазначила, що законопроект передбачає застосування комплексного підходу до вирішення проблеми паритетного представництва жінок і чоловіків в усіх найважливіших сферах життєдіяльності держави і суспільства.\n«Зокрема, законопроект передбачає введення 30% гендерних квот у виборчих списках політичних партій на виборах у парламент і місцеві ради. Також передбачено, що у корпоративному секторі при призначенні на вакантну посаду перевага буде віддаватися кандидату від менш представленої статі», - зазначила заступник міністра соцполітики.\nВона також нагадала, що раніше міністр соціальної політики Наталія Королевська виступила з низкою пропозицій, спрямованих на допомогу матерям з маленькими дітьми. Зокрема, пропонується законодавчо закріпити можливість дистанційної роботи для таких жінок.\nЯк повідомлялося, Міністерство соціальної політики України розраховує, що вже найближчим часом будуть затверджені два законопроекти, спрямовані на забезпечення рівних прав чоловіків і жінок в Україні.\nпопередня новина Звільнений тренер збірної Польщі з футболу наступна новина До кінця року на підготовку до Євробаскету виділять 200 мільйонів


Новини Миколаївщини (1349)\nДень святого Миколая у Миколаєві\nСереда, 16 грудня 2009 19:53\tАвтор mykolaiv.info\n19 грудня відзначатимемо День святого Миколая. А ось заходи у районі розпочнуться уже із середи.\nМедична статистика за 2009 рік\nНеділя, 13 грудня 2009 20:59\tАвтор mykolaiv.info\nЗа дев'ять місяців 2009 року у районі народилося 608 немовлят, двоє - мертвонароджених. Померло 5 дітей віком до одного року. Усього ж померло 594 жителі району, із них 100 - у працездатному віці, 3 - підлітки 15-17 років, 6 - дітей, 279 - жінок і 315 чоловіків.\nУ райполіклініку та амбулаторії за цей період звернулися 211743 особи, із них 44424 дитини та 17601 підліток. Найбільше скаржилися на хвороби органів дихання (10612 ос.), систем кровообігу (18770), ендокринної системи, розладів харчування (2774 ос.), органів травлення (4072 ос.)\nЗахворювання зареєстровано у 54907 осіб, із них на диспансерному обліку перебувають 27548 осіб, серед підлітків захворювання зареєстровано у 2470 осіб, із них 1089 перебувають на диспансерному обліку, серед дітей, відповідно, 15331 та 4636.\nНе тільки зрозуміти, але й відчути. Міжнародний день інвалідів\nСубота, 12 грудня 2009 12:17\tАвтор mykolaiv.info\n3 грудня відзначали міжнародний день інвалідів. У Новому Роздолі відбулася перша незвична акція, під час якої неповносправні “Променя життя” запропонували керівникам влади і міських структур відчути себе інвалідом, сівши в інвалідний візок чи, зав'язавши очі, із тростиною пройтися містом і відвідати різні установи. Відрадно, що її учасниками стали не лише люди з особливими потребами, а й місцеві посадовці. Зокрема, міський голова Володимир Туз, його заступники Михайло Нікітін, Олег Шайнога, архітектор міста Михайло Бурбела, начальник гуманітарного відділу Оксана Єсауленко, інспектор архбудконтролю Любомир Ковалик, начальник управління соцзахисту Галина Калінчук, директор територіального центру Галина Садова, а ще Людмила Тесля з Центру зайнятості та інші. Щоб не накликати на себе лиха, керівники не погодилися сідати в інвалідний візок, проте пройшлися разом із неповносправними містом і побачили архітектурні бар'єри, які перешкоджають інвалідам добратися у палац культури, аптеки, Ощадбанк (каса № 30), підрозділу “Укртелекому” і пошти та інші соціальні об'єкти.\nНовосілля районного управління юстиції\nСубота, 12 грудня 2009 12:15\tАвтор mykolaiv.info\nМиколаївське районне управління юстиції повідомляє, що Головним управлінням юстиції у Львівській області профінансовано, а будівельною організацією завершено поточний ремонт переданого Кабінетом Міністрів України в оренду приміщення колишнього банку “Україна” для районного управління юстиції та його відділу державної виконавчої служби.\n2 грудня 2009 року відбулося урочисте відкриття нового приміщення Миколаївського районного управління юстиції за участі начальника Головного управління юстиції Андрія Багряка, заступника начальника Головного управління юстиції Богдана Юзьківа, заступника начальника Головного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби Івана Паничка,. голови Миколаївської районної державної\nадміністрації Василя Кіндрацького та керівників установ, підприємств та організацій Миколаївського району.\nАдреса Миколаївського районного управління юстиції: 81600, м. Миколаїв, вул. А.Шептицького, 9 (1 поверх).\nО.Жила, начальник Миколаївського районного управління юстиції.\nСереда, 09 грудня 2009 21:30\tАвтор mykolaiv.info\nВ Новому Роздолі останнім часом з'явились фальшиві контролери.\nНазвавшись представниками ЗАТ "Енергії-Новий Розділ", вони "перевіряють сантехніку, електрообладнання та прилади обліку". Як інформує адміністрація ЗАТ "Енергія-Новий Розділ", їхня служба до таких перевірок не має жодного відношення, своїх контролерів забезпечила службовими посвідченнями із фотокартками, а працюють вони тільки у робочі години.\nХлопці пішли служити\nСереда, 09 грудня 2009 21:07\tАвтор mykolaiv.info\nПризов юнаків на військову службу у Збройних Силах України, попри двотижневу перерву на карантин, завершився на Миколаївщині 27 листопада.\nЗа словами інструктора відділення комплектування та обліку Миколаївської дільниці Жидачів-Миколаївського ОРВК Остапа Костіва, загалом військомат відправив у частини 110 хлопців. Два юнаки служать у призидентському полку, три - в автобазі Міністерства оборони України, вісім - в аеромобільних частинах, решта - в інших підрозділах сухопутних військ, двадцять один - у військових частинах Міністерства внутрішніх справ. До речі, на контрольний медогляд було представлено 189 призовників.\nЦікаво знати: новорічні пісні є кращою прикрасою популярних зимових свят. Вони дарують почуття радості дітям і дорослим, перетворюючи не тільки новий, але і старий рік, на справжню казку. Тому наш музичний портал пропонує вас завантажити новогодние песни mp3 хорошої якості...\nУ районі гальмують пільги\nСубота, 05 грудня 2009 12:57\tАвтор mykolaiv.info\n16 листопада відділом у справах сім'ї, молоді та спорту було проінформовано сільські та селищну ради про необхідність подання списків багатодітних сімей, в яких виховується від трьох і більше дітей віком до 18 років та віком до 23 років (навчаються у вищих навчальних закладах на денній формі навчання).\nЯк повідомив керівник відділу Іван Наконечний, ці списки сільські голови мали подати до 19 листопада. Поки що на прохання відділу відгукнулись лише сільські ради Раделичів, Пісочни, Горішнього, Бродків, Колодрубів, Розвадова, Рудників, Дроговижа та Великої Горожанни. Інші гальмують для своїх виборців можливість вчасно (до 1 січня) отримати державні пільги.\nЦікава замітка: на порталі, який ми вам пропонуємо ви знайдете велику кількість інформації про зварювальні технології та історії розвитку зварювання. Якщо вам цікавить металлообработка та питання захисту при зварюванні та різанні металу, в тому числі засобам промислової та індивідуального захисту при виконанні зварювальних робіт, ви без проблем знайдете даний матеріал у нас на сайті...\nСубота, 05 грудня 2009 12:56\tАвтор mykolaiv.info\nВІЛ-інфіковану серед вагітних цьогоріч виявлено у районі. Загалом же на обліку знаходиться 7 ВІЛ-інфікованих, які проживають у Миколаєві, Великій Горожанні, Берездівцях та Роздолі. До того ж від хворих матерів народилося 2 немовлят. Про це інформує завідувач епідеміологічним відділом Миколаївської сапепідстанції Марія Озірковська. На жаль, статистика свідчить, що 20% хворих виявляється уже на стадії клінічних проявів, що говорить про пізнє звернення за медичною допомогою. До речі, зараз існують ефективні препарати, які дозволяють запобігти передачі ВІЛ від матері до дитини, і вони доступні в Україні. А проконсультуватися і здати аналіз крові на ВІЛ-інфекцію можна у кабінеті “Довіра”, який працює при поліклініці Миколаївської районної лікарні.\nЦікаво знати: сучасні технології фото надають все більш і більш широкі можливості для художників і фотографів, і ті, хто ними вміло користуються, неодмінно виходять на передові позиції. Так, наприклад, Дейв Хілл (Dave Hill) є одним із самих популярних фотографів у сучасному світі реклами.\nКарантин закінчився, але віруси існують\nСубота, 05 грудня 2009 12:52\tАвтор mykolaiv.info\nІз 23 листопада школярі приступили до навчання, діти повернулись в дитячі садочки - карантин закінчився. Захворюваність на грип та ГРВІ у Миколаївському районі знизилась нижче епідемічного порогу.\nАналіз захворюваності на грип у нашому районі та Новому Роздолі засвідчує, що пік захворюваності припав на 30 жовтня, коли було зареєстровано 594 випадки за день. Усього ж за час епідемії до 26 листопада захворіло 4598 осіб, із них госпіталізовано 286, у тому числі 85 медиків, із яких було госпіталізовано 18. А ось підтверджених лабораторно випадків грипу, викликаного вірусом А (НІ N1), у районі зареєстровано не було. Мали місце і 2 смертельних випадки. Померло двоє молодих чоловіків, які несвоєчасно звернулись за медичною допомогою. В одному випадку проводилось самолікування, в іншому - відмова від госпіталізації.\nПонеділок, 30 листопада 2009 21:45\tАвтор mykolaiv.info\nВАТ "Миколаївцемент" планує цього року виробити 950 тис. тонн цементу, що на 25,7% менше порівняно із минулорічним показником. Про це повідомив генеральний директор заводу Гюнтер Сметана на сайті асоціації «Укрцемент». Загальна виробнича потужність підприємства становить майже 1,5 млн тонн цементу на рік. Нагадаємо, у 2008 році завод наростив виробництво цементу на 7% - до 1,279 млн. тонн та збільшив чистий прибуток на 32,7% порівняно із 2007 роком - до 122,2 млн. грн. Чистий дохід - на 40,3%, до 693,463 млн. грн.\nГюнтер Сметана очолює команду антикризових менеджерів, скерованих «Лафаржем» в Україну. Спочатку планувалось випустити ще менше цементу, порядку 700 тисяч тонн. Та реалії такі, що попит виявився більшим і не потрібно було навіть зупиняти підприємство на двомісячні канікули, які планувала «антикризова команда». До речі, спад в цементній промисловості України за 8 місяців поточного року склав понад 40%. На щастя, він не так відчутний у Миколаєві. Та все-таки кризові явища не дають керівництву «Лафаржу» прийняти остаточне рішення про початок будівництва нового заводу. Усе буде залежати від економічної ситуації у світі і в Україні. Тим часом, поширюються чутки, що Єжи Собала із початком нового року покине наш район.\nНа правах реклами: пропонуємо переглянути сайт інтернет магазину Цифра, де ви знайдете великий вибір фотоапаратів Canon за доступними цінами. Тут Ви можете замовити дзеркальний фотоаппарат canon eos з доставкою додому і гарантією. Великий вибір продукції і не тільки доступні для вас...


Що дає Україні резолюція ПАРЄ - Політичні новини України - Левову частину антиукраїнських поправок, які запропонували симпатики Кремля в ПАРЄ, за словами членів української делегації, вдалося відхилити | СЬОГОДНІ\nЩо дає Україні резолюція ПАРЄ\nЛевову частину антиукраїнських поправок, які запропонували симпатики Кремля в ПАРЄ, за словами членів української делегації, вдалося відхилити\nПарламентська асамблея ради Європи прийняла досить жорстку резолюцію щодо України "Функціонування демократичних інституцій в Україні". Поряд з критикою з приводу Боротьби з корупцією владу просять змінити Закон про люстрацію і декомунізацію, за нацменшинами зберегти право вільного використання мов і прийняти поправки до Конституції в другому читанні, де "зашитий" особливий статус Донбасу. Левову частину антиукраїнських поправок, які запропонували ліві представники і симпатики Кремля в ПАРЄ, за словами членів української делегації, вдалося збити. Так, прибрали з резолюції маніпулятивну поправку про вибори на Донбасі: жителі окупованих територій повинні взяти участь у виборах, щоб отримати своїх представників в парламенті. Були також спроби окремих лівих замінити формулювання про російську військову агресію на громадянський конфлікт, незважаючи на те, що в жовтні ПАРЄ проголосувала дві резолюції щодо України, в яких назвала війну на Донбасі російської військовою агресією. Але навіть незважаючи на блискучу і злагоджену роботу української делегації, подібні резолюції носять чисто рекомендаційний характер і до виконання не обов'язкові. Але в одному експерти сходяться: все почуте і побачене про Україну європейські парламентарії розповідатимуть після приїзду додому, тому так важливо постійно переконувати євродепутатів, що Росія веде війну проти України, щоб санкції не знімали.\nУ середу на засіданні 106-ма голосами ПАРЄ прийняла резолюцію під назвою "Функціонування демократичних інституцій в Україні". На камери все пройшло швидко і гладко. А ось на етапі підготовки і обговорення цієї резолюції на закритому засіданні моніторингового комітету розгорівся справжній скандал. Окремі ліві політики і симпатики Кремля з голосу вирішили внести кілька поправок до тексту резолюції. Це, за словами представників української делегації, нова технологія, яку в ПАРЄ випробувала "рука Кремля". Ніколи ще раніше з голосу поправки до резолюції не вносили.\nТак, один з доповідачів з Німеччини Аксель Фішер (до речі, з Європейської народної партії) запропонував поправку з голосу, яка прямо вимагала від Києва доукомплектувати Верховну Раду депутатами, які мають бути обрані на окупованих територіях Донбасу. Коли поправка не пройшла, представник Іспанії в ПАРЄ Джорді Хукла вніс до проекту резолюції ще одну маніпулятивну поправку про вибори на Донбасі.\n"Цією усною поправкою він фактично вносить до резолюції дуже неоднозначне формулювання, жителі окупованих територій повинні взяти участь у виборах. Це означає, що цим виразом потім можна буде маніпулювати... Я вважаю, що це неприйнятно", – розповіла нардеп від "Самопомочі", член української делегації в ПАРЄ Олена Сотник.\nЗа словами нардепа від БПП Олексія Гончаренка, лобісти Росії хотіли внести допроекту резолюції формулювання про "громадянську війну" в Україні. "Внесли цю поправку група депутатів з лівих, які є палкими прихильниками Путіна. Ми їх заблокували через політичні групи, через комітети. Потрібно весь час бути пильними. ПАРЄ отримало запрошення від парламентської асамблеї СНД відвідати в Петербурзі форум щодо боротьби з тероризмом. Вони (Росія. – Авт.) шукають привід, щоб затягнути до себе депутатів ПАРЄ", – сказав Гончаренко.\nВідверто маніпулятивні та антиукраїнські поправки з резолюції членам української делегації вдалося прибрати. Але жорстка критика у справі все ж залишилася. Так в тексті резолюції йдеться, що невиконання Мінських угод (і війна на Донбасі, що триває. – Авт.) не привід, щоб не проводити реформи. Крім того, ПАРЄ висловлює стурбованість щодо дотримання прав людини в положеннях закону про люстрацію і закликає Верховну Раду привести його у відповідність до європейських стандартів. Також в документі висловлюється стурбованість з приводу можливого утиску прав нацменшин використовувати мови нацменшин (цей пункт внесли представники Угорщини, Румунії та Польщі і пов'язаний він з реєстрацією в парламенті відразу трьох законопроектів про державну мову). Окремий пункт присвячений боротьбі з корупцією з закликом створити антикорупційні суди.\n"У зв'язку з цим Асамблея стурбована тим, що боротьба проти корупції просувається дуже повільно, а конкретні результати обмежені", – йдеться в резолюції.\n"Резолюція ПАРЄ щодо України вийшла збалансованою. Відзначено прогрес в реформах, критика за корупцію. Але найголовніше, що наша делегація продемонструвала єдність, коли відображала атаки "друзів", які хотіли засунути до тексту представництво окупованих територій в ВР і зміну декомунізації. Проти нас застосували нову процедурну технологію. Але на кожну хитру процедуру знайдеться процедурний болт. З мінусів репорта – надії, що Україна прийме зміни до Конституції з урахуванням особливого статусу ОРДЛО. Але це м'яке формулювання, а не імператив, тому особливо нічого страшного немає. З явних плюсів – підтвердження визнання російської агресії в Донбасі", – написав у своєму Facebook голова української делегації, нардеп від БПП Володимир Ар'єв.\nВ цілому ж подібні резолюції та доповіді, які слухають і приймають в ПАРЄ, носять чисто рекомендаційний характер і не є обов'язковими до виконання. Приміром, 2012 року ПАРЄ прийняла аналогічну резолюцію щодо України, де висловлювалося занепокоєння рівнем корупції в судовій системі і політичними переслідуваннями Юлії Тимошенко і Юрія Луценка. Але те, що це було прописано в резолюції, погоду країні не зробило. Біглий Віктор Янукович тоді не випустив ні Луценка, ні Тимошенко. У жовтні минулого року ПАРЄ прийняла дві історичні резолюції щодо України, в яких вперше війну Росії проти України назвали "російською агресією". Але від появи цього терміна в резолюціях Росія агресію не припинила і визнавати не почала.\n"Що таке Парламентська асамблея Ради Європи? Це комунікаційний майданчик, де збираються представники парламентів країн-членів Ради Європи, обговорюють питання і приймають резолюції, які мають рекомендаційний характер, не більше. Але що дуже важливо, після ці делегації повертаються додому до своїх країн і розповідають уже своїм депутатам, парламентаріям, колегам, що відбувається і який курс займає Європа і їх колеги з того чи іншого питання. Головне, що представники всіх країн Європи підтвердили, що і далі відбувається російська агресія на Сході України. Чому це важливо? Тому що коли вони повернуться назад, поспілкуються зі своїми депутатами і урядами, тоді їх же партії будуть відповідно голосувати в Європарламенті і впливати на Єврокомісію і це, відповідно, впливатиме на продовження або непродовження санкцій", – сказав "Сегодня.ua" політолог, голова Центру "Ейдос" Віктор Таран.\nДо того ж, ПАРЄ це ще й своєрідний іміджевий майданчик. І безумовна перемога української делегації ще і в тому, що з 2014 року Росія позбавлена права голосу в ПАРЄ. На знак протесту російська делегація не відвідує пленарні засідання, ігнорує роботу в комітетах, але активно зазиває делегатів до себе до Санкт-Петербурга і Москви на різні конференції та семінари. До того ж, кілька днів тому президент ПАРЄ Педро Аграмунт в черговий раз заявив про необхідність зняття санкцій з Росії. Але що добре, нардепа від НФ Георгія Логвинського обрали віце-президентом ПАРЄ. Щоправда, цю посаду одночасно між собою ділять 20 осіб, але це ще одна хороша можливість донести українську позицію до керівництва Асамблеї, з яким щільно працює російське лобі.\nРосія ЄС резолюція санкції агресія ПАРЄ


Як я імітую (темний) шоколадний еспресо з квасолею торговця Джо?\nЯ намагаюся імітувати товсті, насичені темним шоколадом покриті еспресо боби, зроблені Trader Joes. Ці солодкі морси мають густе шоколадне покриття, яке легко піддається при покусуванні. Квасоля всередині розбивається в шоколад при будь-якому тиску і не має вражаючого смаку. В моїх власних тестах боби еспресо мали надто помітний гіркий смак, і шоколад не вчепився в квасоля.\nЯ бачу необхідність зменшити гіркоту квасолі та посилити зграбність шоколаду.\n— Люк Караманукян\nЧи були ваші боби повністю сухими, коли ви покривали їх шоколадом?\nДеякі спостереження, які можуть допомогти:\nНе існує такого поняття, як квасоля еспресо. Є лише кава, яка є в багатьох різних сортах і смажених. Ви хочете поекспериментувати, щоб знайти той, який вам подобається як центр вашої цукерки, виходячи з його аромату.\nДля цукерок вам точно захочеться арабіка, я думаю, не сорт Робуста. Крім того, ви хочете, щоб один сорт кави, а не суміш, щоб мати по суті однаковий аромат для кожного шматка. Якщо ви ще не знаєте якісної обсмажувальної машини, в Інтернеті є багато хто доставить.\nВся правильно смажена кава повинна бути досить крихкою і тендітною, і подрібнюватися при укусі.\nВи можете подвоїти або навіть потроїти квасолю, щоб отримати товщину покриття, яке вам подобається. Я не можу сказати, чому шоколад може не «чіплятися» без додаткової інформації, - але переконайтеся, що ви використовуєте (і, можливо, загартовуючи, що є цілою дискусією самостійно) справжній, якісний шоколад або прикриття.\nЗа даними цього джерела , професійні виробники цукерок використовують обертовий барабан, як цементний змішувач, у процесі, який називається паніруванням, щоб покрити кавові зерна шоколадом. Додаються об'єкти, які потрібно покрити, а потім невелика кількість розтопленого шоколаду. Після того, як предмети покриті, вибух холодного повітря твердне шоколад і процес повторюється. Для такого маленького, асиметричного предмета, як кавове зерно, може знадобитися багато покриттів, щоб отримати гарний круглий вигляд, який мали б комерційні боби. Останній шар їстівного затвердженого FDA шелаку (не у місцевому магазині фарб) в машині забезпечить блискучу обробку.