Юрій Тарасовець: Дуже не хочеться зносити «Градецький» | Новости\n13:32, 7 марта\nОдин з найбільших забудовників Чернігова та депутат міської ради Юрій Тарасовець розповів про те, що заважає розвитку будівельної галузі в Чернігові, чому місто відстає від Івано-Франківська, що планує зробити з двома готелями, Річпортом і колишнім кінотеатром «Дружба».\nПереваг для забудовників у Чернігові немає\n–Будівельна галузь Чернігова. Наскільки добре чи погано вона почувається, якщо порівнювати з іншими містами?\n– Розвивається, я б сказав, посередньо, якщо розглядати ситуацію загалом по країні. Коли порівнювати з Івано-Франківськом, то ми пасемо задніх. Якщо з Сумами, то ми попереду. Але однозначно будівельна галузь потребує нових підходів. Індивідуальний підхід – от що зараз цікаво. Покупці хочуть унікальності.\n– Що найбільше гальмує розвиток будівництва в Чернігові? І які переваги Чернігова для забудовників?\n– Найбільше гальмує бюрократична система. Ми купили земельну ділянку на розі вулиць Кошового та Волковича три роки тому і тільки зараз отримали містобудівні умови. Інші наші питання знімаються з розгляду з тієї чи іншої причини, не зрозумілої для нас.У багатьох країнах компанія, яка довела свою здатність працювати на ринку будівництва, може прийти в галузь і без величезної кількості чиновників, які не попереджають те чи інше порушення, а чекають, поки воно відбудеться, щоб взяти хабар. Це основне гальмо на шляху інвестицій у будівельну сферу.\nЯкі переваги? Та нема їх у Чернігові. На жаль. Ви взагалі бачили, щоб хтось із київських інвесторів зайшов у місто за останні п’ять-шість років? Жодна компанія з інших міст не побудувала жодного промислового об’єкта. Бо управління земельних ресурсів постійно вводить людей в оману.\n– Складається враження, що в місті рекордна кількість будівельних майданчиків – від Масанів до Олександрівки, від ЗАЗу до Шерстянки. Це якийсь бум?\n– Це суб’єктивна оцінка. Знову ж таки давайте повернемося до Франківська. Це лідер за темпами зростання будівництва. Там, наприклад, щороку будується удвічі більше об’єктів, ніж у нас. І тому ціна там на квартиру в новобудові нижча, ніж у Чернігові. Бо є однакові для всіх правила гри. Забудовники намагаються максимально використовувати сучасні технології, високоякісні матеріали, створюючи функціональні планування квартир та унікальні архітектурні рішення. У Чернігові буму точно нема. Ми намагаємося йти в ногу з часом. Є попит – є пропозиція...\n– Ще одне суб’єктивне відчуття – надлишок пропозицій житла при скороченні кількості населення. Як наслідок – ледве не половина вікон у новобудовах у вечірній час не світяться. Хто зараз купує житло в місті, зважаючи на те, що рівень доходів чернігівців – найнижчий в Україні?\n– Ніколи не звертав увагу, щоб половина вікон у новобудовах не світилася… Річ у тім, що майже всі квартири в наших будинках розкуповуються ще на етапі будівництва. Коли наш клієнт купує квартиру на «етапі котловану», вона дешевша. А коли будинок зведений, то люди, які придбали, скажімо, одразу кілька квартир, можуть продати їх приблизно на 30 відсотків дорожче за кожну.\nУ країні, де нестабільна фінансова система, функція забудовників – не лише створення житла, а й збереження грошей. Це більш надійно та ефективно, ніж зберігати кошти в банку. Наприклад, ми зараз будуємо на Масанах. Ціна на первинному ринку за квадратний метр нині – 11 900, а в будинку, який уже зведений поряд, люди перепродують по 17 000 гривень. Проста арифметика! Отож деякі вікна можуть не світитися одразу, бо очікують на того, хто придбає квартиру по завищених цінах, а не за цінами, які пропонував забудовник.\nЩе є варіанти, коли батьки купують квартири дітям на перспективу. Або для подальшої здачі в оренду. Дехто з покупців не вселяється, вичікуючи, доки не відбудеться усадка фундаменту, і це, до речі, правильно. Родини очікують від року до трьох, а вже потім роблять там високоякісний ремонт. Може бути низка пояснень тому, чому деякі вікна не світяться… Попит на ринку нерухомості є, у цьому я можу вас запевнити.\n– На які квартири попит найвищий?\n– Більш ліквідним вважається невелике житло. Одно- і двокімнатні квартири площею до 50 кв. м. Таке житло купують швидше за все. Велику роль нині грає розмір кухні, санвузла – ці приміщення не повинні бути занадто малими. У кухні має бути можливість встановити великий кухонний гарнітур, виділити столову зону. У санвузлі повинно вистачати місця не лише для сантехніки, але й для пральної машинки, кошика з білизною і т. д. Нині тенденція йде на маленькі спальні приміщення і великі кухні-їдальні, де родина найбільше проводить часу. Звичайно ж, важливими є сучасні технології будівництва, комплексний підхід до енергозбереження, застосування тільки якісних, сертифікованих будівельних матеріалів.\n– Якось довелося почути від людини, яка «в темі», що конкуренції в Чернігові за земельні ділянки між забудовниками нема. Мовляв, між собою ключові гравці домовилися і ніхто не зазіхає на плани одне одного. Як прокоментуєте?\n– Конкуренція існує завжди. Ось нещодавно був аукціон: фонд державного майна виставив на продаж своє приміщення по проспекту Миру, 145. У ньому брали участь і Тарасовець, і Черненок, і Вереша… Не було лише Олени Пузан. Це був прозорий аукціон на державному рівні, де правила гри єдині для всіх… Ніхто не домовлявся. Усі ключові гравці, як ви кажете, були в однакових умовах і виходили із власної спроможності. Інколи буваютьвипадки, коли земельні ділянки настільки дорогі, що нам доводиться домовлятися між собою і купувати разом. Таке буває…\nЛюбецьку треба пробивати\n– У Чернігові в центральній частині міста досі залишається велика частина одноповерхового приватного сектору. Чи будуть забудовники і далі викуповувати такі ділянки і будувати багатоквартирні будинки? Чи витрати на розселення завеликі?\n– Дуже актуальне запитання. Ця проблема має вирішуватися забудовниками спільно з міською владою. Влада має допомагати тим забудовникам, які розселяють людей, адже вони наводять лад у приватному секторі. Спільні проєкти мають бути частиною цілісної концепції розвитку Чернігова.\nОсь ситуація. Десять років тому до нас прийшли люди з одного старого будинку і попросили їх розселити. Переговорили з усіма, досягли спільного рішення. Усі п’ять родин задоволені запропонованими нами умовами, а одна жіночка вирішила, що «найрозумніша», і поставила нам свої умови, мовляв, у мене є син у Києві – йому треба квартира, і є мама в Сумах – їй потрібен будинок, та мені теж дайте щось у Чернігові.\nНу, люди добрі, у неї є 29 метрів квадратних без комунікацій та зручностей, і вона хоче пів мільйона доларів за це? Абсурд! Ми з нею попрощалися. Вона бігає, поливає мене брудом, просить депутатів уплинути на мене, щоб я купив її житло…\nЗ цим зіштовхнулися і мої колеги по бізнесу, які нині займаються розселенням по Кирпоноса – Єлецькій. З них, наприклад, вимагають 300 тисяч доларів за шість соток. Халупи в центрі міста, де прописано по двадцять людей і кожен вимагає собі хороми, – де таке бачено?\nВитрати на розселення колосальні, і міська влада має йти назустріч і допомагати тим, хто готовий займатися цією невдячною справою. Це має регулюватися законодавчо, і влада не повинна стояти осторонь цих проблем, якщо хоче, щоб місто мало гарне обличчя, а надходження до бюджету були в цивілізований спосіб.\n– Як загалом ви бачите розвиток житлового будівництва в Чернігові? У який бік йому слід рухатися: це має бути багатоповерхова чи дво-, триповерхова забудова? Слід розширювати віддалені райони міста і збільшувати його загальну територію чи докладати зусиль для забудову відносно вільних районів середмістя?\n– Це має бути два-, три-, чотириповерхова забудова в історичній частині міста і багатоповерхова після проспекту Перемоги. Я наведу приклад, як забудовуються великі міста в Америці. Там купуються так звані повітряні права і будується свічка у тридцять поверхів. Це красивий будинок, що стає символом якогось мікрорайону. Варто лише подивитися на гарні архітектурні форми сучасних міст – Чикаго, Техас, Атланта, Нью-Йорк… І звісно, вони приваблюватимуть туристів, бо це незвичайна архітектура, яка вражає...\nЩодо другої частини запитання: я би приділяв більше уваги розбудові центральної частини міста. Але для цього, наголошую, влада має співпрацювати з бізнесом. Виступати посередником у перемовинах з жителями приватного сектору і хрущовок. Центр – візитівка будь-якого міста. Ніякий турист не приїде дивитися на розвалини і відголоски радянського минулого – сірі, однотипні та безрадісні будівлі. Так звані хрущовки, які були зведені в 60–80-х роках минулого століття в якості швидкого вирішення житлової проблеми післявоєнного часу, повністю вичерпали свій ресурс. І тим не менш у них продовжує проживати 25 відсотків населення. Рано чи пізно це питання постане ще серйозніше. Ми маємо залучати гарних, досвідчених архітекторів, і так само молодих, креативних, і розбудовувати сучасне, красиве місто. Ми, забудовники, звісно, можемо спокійно будувати на околицях і не морочити собі голову, але тоді наш Чернігів ніколи не стане цікавим містом, куди хочеться повертатися. Наголошую: лише плідна співпраця міської влади і будівельного бізнесу може дати бажаний результат!\n– Чи є ще резерви для забудови Чернігова в центральній частині? Лише за рахунок знесення аварійного та старого приватного житла? Чи є ще привабливі вільні ділянки?\n– Ділянки є, але нині ми маємо приділяти особливу увагу знесенню аварійного та старого приватного житла. Тільки так місто стане цікавим для інвесторів, людей, які хочуть тут жити і т. д. Нині дуже багато українців працює дистанційно не лише через коронавірус, а тому що так зручно і це на часі… У мене багато знайомих з Києва кажуть: розглядаємо Чернігів для постійного проживання. Адже, погодьтеся, жити тут, у нас, краще і комфортніше, ніж на Троєщині чи Борщагівці, та й сполучення дозволяє в разі потреби швидко дістатися потрібного місця. Тож нині ми маємо створити всі необхідні умови для людей, які поглядають у бік Чернігова, аби вони захотіли перебратися в наше місто. Також нині тенденція: квартири в Чернігові купують мешканці північних населених пунктів нашої області. Вони вже не хочуть у Київ, який стоїть у пробках. Тим більше, наголошую, діджиталізація всіх сфер життя дозволяє працювати віддалено.\n– Ще років десять тому новобудови старалися втулити в центрі Чернігова, а тепер активно розвиваються околиці. Це через дефіцит ділянок у центрі міста чи так змінилися запити покупців?\n– Запити покупців не змінилися. Усі хочуть працювати і задовольняти більшість потреб у пішій доступності, але знову ж таки: для забудовників легше будувати на околиці, ніж пройти сім кіл пекла, аби розселити людей, а потім там щось робити. Ділянки ще є, і запити у покупців не змінилися, але доки не буде співпраці, доти не буде бажаного результату.\nТі, хто володіє приватним сектором у центрі міста, має дуже завищені апетити. Консенсусу знайти часом просто неможливо.\n– Чому досі будуються в Чернігові багатоповерхові будинки без підземного паркінгу, прирікаючи мешканців на забитий автівками двір? Чи не слід було б заборонити на рівні дозвільної документації будівництво таких будинків? І як у цьому плані справи по Ваших об’єктах?\n– Ми одні з перших почали будувати в Чернігові підземні паркінги під нашими об’єктами. Наш ЖК «Шевченківський» має сучасний підземний паркінг. У ЖК «КиївSKY» плануємо будувати дворівневий підземний паркінг. Переваги такого паркінгу очевидні та беззаперечні – це зручність, безпека, комфорт власника та його авто за будь-яких погодних умов. Більше того, біля будинку мають бути дитячі й спортивні майданчики, а не забитий автівками двір. Наша компанія «Основа Буд – 7» є соціально відповідальною компанією. За нашою ініціативою на останній сесії міськради було виділено чотири земельні ділянки для будівництва автостоянок у мікрорайоні Масани, за межами житлової забудови. Стоянки ці ми облаштуємо за власний кошт, і вони будуть абсолютно безкоштовні для мешканців будинків. Ми не хочемо, щоб двір потопав у автомобілях там, де граються діти й відпочивають люди. Також плануємо побудувати велику автопарковку вздовж вулиці Кільцевої, там, де будуємо ЖК «Олександрівський». Будь-який бізнес має враховувати соціальну складову, а не дбати лише про власну економічну вигоду. Неприйнятно, коли забудовники намагаються з максимальною користю витиснути із земельної ділянки рентабельність. Тобто будують приблизно за такою логікою: навіщо шмат землі відводити під парковку, якщо там можна збудувати додатковий під’їзд на певну кількість квартир, які потім можна буде продати. Парковки, дитячі й спортивні майданчики, благоустрій території – це має бути за правило для кожного, хто будує.\n– Чи потрібно докладати зусилля на прорізку проспекту Перемоги від П’яти Кутів до Рокоссовського, і Любецької від Мазепи до проспекту Перемоги? Чи, зважаючи на хаотичну забудову приватними будинками, це вже втрачені проєкти?\n– Це треба робити обов’язково! Особливо на часі Любецька. Подивіться, які там пробки, коли люди їдуть на роботу і повертаються додому. Незабаром там побудують ще вісім будинків на Любецькій та Пирогова. І тоді Любецька зовсім стане.\nЦе дуже важливий проєкт, який треба втілювати в життя зараз. Бо наше красиве місто незабаром потопатиме в пробках. Уже зараз водії нарікають, а з кожним роком автомобілістів на дорогах стає все більше. Цими питаннями нехтувати не можна.\n– Яка вартість житла нині в Чернігові? Мінрегіон у грудні 2020 року назвав цифру для Чернігівської області – 13 248 грн за квадратний метр. Це реальна цифра? Які є найдешевші варіанти зараз на ринку? Чи буде зростати, на Вашу думку, загальна вартість квадратного метра житла в новобудовах найближчим часом?\n– Ну ось, наприклад, на Масанах ціна на первинному ринку – 11 900 за квадратний метр. Це найдешевший варіант по Чернігову. Сучасні квартири в новобудовах з індивідуальним опаленням, енергозберігаючими технологіями і благоустроєм території. У центрі – 19 900. Ціни абсолютно різні. Це залежить і від того, скільки коштів забудовнику довелося вкласти в розселення людей, які проживали в цьому будинку. Свого часу ми дали 15 квартир людям, які проживали на Київській, 7, де нині зведений будинок. Це був жеківський будинок. Там проживало десять родин. Комусь – дві двокімнатні, комусь – одна трикімнатна. Дивлячись, як домовились. Нам ця ділянка обійшлася майже в мільйон доларів. Це був 2007 рік – рік піку надвисоких цін на квартири.\nМінрегіон називає правильну середню ціну по місту. Але ж слід зауважити, що у вартість квадратного метра входить собівартість будівництва, яка включає витрати на купівлю земельної ділянки, будівельно-монтажні роботи, підведення комунікацій, виплату податків і т. д. А також підземний паркінг, наприклад, благоустрій території… Складових багато. І кожен забудовник їх прораховує.\nЧи буде зростати ціна на квартири в новобудовах? Так, ціни на будівельні матеріали зростають, людям треба платити й відповідну заробітну плату. Звісно, зростатиме й ціна. Вкладення коштів у нерухомість – це функція збереження і накопичення коштів.\nЯк знівечити найкращий будинок\n– Скільки зараз ваших ділянок у Чернігові в роботі? На яких із них уже ведеться будівництво, на яких воно почнеться 2021 року?\n– Наразі ми добудовуємо ЖК «КиївSKY», ЖК «Шевченківський», на розі вулиць Рокоссовського та Шевченка. Активно ведеться будівництво на Масанах, ЖК «Олександрівський» на Кільцевій та на Мазепи, 23, ліворуч від Палацу культури. У 2021 році ще плануємо розпочати будівництво на розі вулиць Волковича та Кошового. Це колишній 171-й завод. На наступний рік у планах – будівництво по вулиці Пушкіна та проспекту Миру, 145. Також сподіваюся, що домовимося з містом і забудуємо ділянку на Попудренка, 16. Допоможемо людям отримати сучасне житло.\n– Що вище? «КиївSky» Юрія Тарасовці чи Black Wood Tower Владислава Атрошенка?\n– Мабуть, Black Wood Tower. Ми, коли будуємо, то не змагаємося у висотності. Якість, комфорт і безпека – ось наші пріоритети в будівництві.\n– Який будинок, зведений вашими інвестиціями у Чернігові, вам подобається найбільше?\n– Найбільше мені подобався будинок навпроти Троїцької церкви. Це чотириповерховий, архітектурно дуже привабливий будинок, запроєктований заслуженим архітектором міста Валерієм Зеленюком. Там були оригінальні ковані балкони, огорожі, перила, козирки… Це все створювало таку собі атмосферу вишуканості та ексклюзивності. І гармонійно поєднувалося в єдиному стилі з архітектурним ансамблем Троїцького собору.\nАле власники квартир все знівечили, оту всю унікальність вони здали на металобрухт, замінивши на дешевий пластик. На превеликий жаль, люди не розуміють, що зовнішній вигляд будинку – це спільна власність усіх мешканців, а в сукупності – обличчя міста того чи іншого мікрорайону. Від тієї краси нині нічого не залишилось.\nІншим об’єктом, яким пишаюся, є «КиївSKY». Це авторський проєкт сучасного дизайну та інженерних рішень. Найсучасніший будинок у центрі міста з висотою поверху 3,3 метра. Під час будівництва ми насамперед приділили значну увагу матеріалам та оздобленню новобудови. Величезний хол, вимощений керамогранітом, три сучасних ліфти(!). Також запланований дворівневий підземний паркінг... Усі квартири просторі, наповнені світлом. А з вікон відкриваються панорамні краєвиди.\n– Якби у вас з’явилася можливість обрати для будівництва будь-яку ділянку в Чернігові, яка би місцина це була?\n– В центрі міста, за «Янтарем». Повторюся, треба зносити старе, аварійне житло і будувати сучасні житлові квартали, у яких приємно буде жити. Але, знову ж таки, так званого відселенського чи маневрового житлового фонду в місті нема. Не існує й механізму можливої компенсації мешканцям старої житлової площі у грошовій формі чи новою, але рівноцінною житловою площею у будинках поза межами кварталу, що реконструюватимуть. А досягти взаємного порозуміння чи розумного компромісу в цих питаннях з мешканцями на добровільних засадах украй складно.\nЗавданням міської влади є створення правил та засад інвестування, спрощення ведення бізнесу, запровадження розумних регуляцій, які сприяють розвитку, а не ставлять додаткові бар’єри. Тому, якщо міська влада зацікавлена, щоб Чернігів осучаснювався, вона має співпрацювати з бізнесом, який воліє розвивати і розбудовувати Чернігів, робити його привабливим для туристів і комфортним для життя.\nКіно повернеться у «Дружбу»\n– Готель «Градецький. Яка доля цього об’єкту? Знесення? Реконструкція?\n– Це складне запитання. Ми дуже хочемо зберегти готель. Коли ми його придбали, то заплатили 4,3 млн грн чужих боргів. Із них плата за землю – 2 млн 560 тис. Наразі ведемо перемовини з міжнародними готельними мережами щодо реконструкції. На жаль, поки нема бажаного результату.\nДуже не хочеться зносити цей об’єкт, за який свого часу авторський колектив отримав Національну премію Шевченка. Є бажання реставрації! Але власними силами це неможливо. Сподіваюся, що ми таки знайдемо інвесторів серед власників знаних готельних мереж.\n– Триває реконструкція готелю «Україна». Це просто ремонт вхідної групи чи у вас більш серйозні плани?\n– Ми хочемо, щоб готель «Україна» був сучасним простором та туристичним магнітом міста. Це буде чотиризірковий готель. Є план надбудови шостого поверху, зміни фасаду. Ми дуже відповідально до цього ставимося та намагаємося зробити так, щоб це в майбутньому дійсно буде візитівка нашого міста.\n– Приміщення колишнього кінотеатру «Дружба». Свого часу його продавали з намірами зобов’язати покупця зберегти кінопрокат. Це буде реалізовано?\n– Звичайно, ми не відмовляємось від намірів зберегти кінопрокат у цьому місці. Там буде житлова будівля, але зі збереженням кінопрокату на першому-другому поверхах… І вже ведуться перемовини з кінопрокатною мережею. На жаль, щоб реалізувати якийсь проєкт, треба пройти сім кіл пекла. І мова навіть не про кількість паперів, які необхідно надати, а про рівень бюрократичного тиску в плані витрат часу та грошей на виконання бюрократичних процедур.\n– Ваш ресторанний бізнес – «Бібліотека», «Бурштинова кішка»… Що сильніше по них ударило: коронавірус і обмежувальні заходи чи скарги та конкуренти? Чи, можливо, це природний еволюційний перебіг подій? У Вас ще лишилися наміри інвестувати в цю сферу?\n– Я ніколи не займався ресторанним бізнесом. Так, названі Вами ресторани знаходилися у наших приміщеннях. І мої інвестиції теж мали місце, але це була партнерська діяльність.\nЩо більше вдарило? Я думаю, недобросовісна конкуренція. Пам’ятаю, коли закривали «Бурштинову кішку», то люди, які приходили пікетувати, були зовсім не мешканці цього мікрорайону, тим більше прилеглих до приміщення дворів. Були серед них «гості» з Подусівки та Шерстянки… Про що це говорить? Думаю, здогадуєтеся самі…\nНамірів інвестувати в цю сферу в мене не було і нема. Не цікаво!\n– Житловий комплекс на Кільцевій двічі за останні півроку опинився в епіцентрі різких критичних зауважень з боку міської влади. Спочатку вам закидали неузгоджений проєкт будівництва насосної станції (замість самопливної каналізації) і уникали брати об’єкт на баланс. А нещодавно звинуватили у недофінансуванні проєктних робіт щодо надземного переходу. Яка нині ситуація з цими питанням і чи не вважаєте такі заяви міського голови і чиновників елементами шантажу?\n– Зауваження з боку міської влади є безпідставними. І не тільки що стосується Кільцевої. Це і вигадана несплата податків. Наголошую: у жодного пов’язаного зі мною підприємства немає заборгованості по сплаті податків як до місцевого, так і до державного бюджетів!\nМи щорічно поповнюємо бюджет на 24 млн грн, забезпечуємо роботою понад пів тисячі людей і є соціально відповідальним бізнесом.\nЗ приводу останніх подій щодо переходу на Кільцевій. Спочатку мене хотіли зобов’язати зробити там підземний перехід. Але підземки в містах – це спадок радянського минулого, і в містах, де поважають людей, максимально докладають зусиль, щоб їх позбутися і зробити міське середовище безбар’єрним. Нові державні будівельні норми України вже взагалі не передбачають наявності підземних переходів.\nПісля тривалих дискусій зупинилися на надземному переході. Але щоб розпочати проєктування, необхідно було пройти ряд інстанцій, отримати документацію. На все це потрібен був час. Більше того, там проходять газові труби високого тиску, що додає чималого клопоту. Щоб перенести таку трубу, потрібно відключити пів міста(!) від газопостачання. Тому управління газового господарства чинить перепони зі свого боку. Також там проходять дві електромережі високої напруги Укренерго й Міноборони. Це держустанови, і від жодної з них ми ще не отримали дозволу на перенесення цих ліній. Ми шукали типовий проєкт, але його неможливо прив’язати в цьому місті через кількість комунікацій. Тому зараз розробили індивідуальний. Наразі проєктант повідомив нас, що передав документацію на пішохідний перехід управлінню ЖКГ.\nРоботи ще не розпочаті, але вже є відгуки людей про те, що надземкою користуватимуться лише одиниці. Я переконаний, що краще інвестувати в якісний проєкт облаштування безпечного добре освітленого наземного переходу з світлофорами, ніж витрачати мільйони на конструкцію, яка просто стоятиме, а люди тим часом бігатимуть через дорогу, порушуючи правила.\nЗ нашого боку, це буде медвежа послуга і автомобілістам, і пішоходам. Одним словом, це буде безглузде витрачання ресурсів.\n– Відновлення частково зруйнованого гуртожитку на вулиці Попудренка. Чи це цікаво Вам? Чи плануєте брати участь у конкурсі?\n– Це дуже складне запитання. Я не відмовляюся від того, що потрібно допомогти людям, які вже п’ять років без власного даху над головою. Але ми ще не знаємо умов конкурсу. Треба домовитися з мешканцями. А це 98 родин! Також – з міською владою, аби будівництво велося за програмою співфінансування. Це в першу чергу головний біль міста – чи не так?! Інший варіант: якщо місто не зможе залучити інвестора, це буде добудова за кошти міського бюджету лише стіни, що завалилася. Знаєте вислів: «На гнилому фундаменті – міцний будинок не побудуєш»?.. Цей будинок уже давно віджив свій вік. Знову заселити мешканців у ці аварійні стіни означає повторно наражати людей на небезпеку.\n– Територія УТОС біля педагогічного університету. На якому етапі реалізація проєкту?\n– З проханням викупити адмінбудівлю до мене звернувся директор УТОСу. Цій установі треба було погасити борги перед банком, працівниками і вирішити нагальні проблеми – зробити опалення, водопровід, каналізацію. Через аукціон, ми стали власниками будівлі, яку наші попередники назвали лежачим майном, бо приміщення потребує великих капіталовкладень, а з роками – перетворюється на руїни.\nУ наших планах – зробити капітальну реконструкцію будівлі. Наразі є проєкт, розроблений архітектором. Але це питання вже двічі знімають із розгляду на земельній комісії. Ми готові там навести лад, але, на превеликий жаль, не все залежить від нашого бажання і спроможності.\n– Ділянка навпроти РАЦСу на території колишньої мехпекарні. Схоже, це одна з найдовших нереалізованих історій. Які перспективи щодо цього проєкту?\n– Дійсно, перша земельна ділянка по вулиці Пушкіна була придбана понад десять років тому. Потім знайшлася людина, у якої шість соток землі поряд. Тепер просять шалену суму. Зрозуміло, що, коли нема економіки, ми не будемо будувати. Ніхто не буде працювати собі в мінус. Тому, на жаль, поки не буде домовленості ми нічого зробити не зможемо.\nПлани, звісно, є, і, можливо, люди, прочитавши цю статтю, ще раз захочуть переговорити. Ми залюбки підемо назустріч, але купувати земельні ділянки за захмарними цінами, за мільйони доларів, не будемо.\n– Територія колишнього м’ясокомбінату. Що тут планується, зважаючи на не надто високу престижність району і наявність об’єктивних проблем (поруч залізниця, гудронове озеро)?\n– Комплекс «Любецький» (колишній м’ясокомбінат ) був придбаний нами з боргами до міського бюджету. Усе було своєчасно погашено. Нині підприємство законодавчо користується земельною ділянкою на праві постійного користування. Усе це в правовому полі. Але з нас постійно вимагають гроші. От уявіть, що компанія не працює, а їй викручують руки: плати, плати, плати… Досі не затверджений Генплан… Як будувати? Усупереч закону? Ні, це не про нас. Тож ми вирішили продати це підприємство. Бо наразі маємо інвестиційно привабливіші земельні ділянки, де будуватимемо. А платити за те, що стоїть мертвим вантажем… ну, вибачте, такий бізнес ніколи не принесе бажаного результату. Як казав Дональд Трамп: «Найгірше, що ви можете зробити зі своїми грошима, – це залишити їх лежати мертвим вантажем. Це чистий збиток. Ваші гроші завжди повинні працювати. До них слід ставитися так само, як до свого персоналу. Вам же не захочеться, щоб люди, яким ви платите зарплату, сиділи склавши руки. Тому не залишайте гроші без руху. Навіть у найнесприятливішій економічній ситуації неприйнятно складати їх у панчоху».\nРічпорт – магніт для туристів\n– Найбільш свіжа ділянка, яка потрапила до кола ваших інтересів, – територія Річпорту. Яким бачите майбутнє цього об’єкта? Житловий комплекс, розважально-рекреаційний, офісний?\n– Аби повернути Річковому порту туристичне значення, тут перш за все треба зайнятися благоустроєм території. Бо наразі цей унікальний майданчик тільки відлякує туристів і чернігівців.\nПочув від знайомих, що туристи навіть охрестили наш Річпорт радянським привидом. Він уже зараз асоціюється з розрухою, а якщо й надалі простоюватиме, то страшно буде глянути в цей бік. Сюди однозначно потрібні значні інвестиції.\nМені часто закидають, що я там, мовляв, багатоповерхівки будуватиму. Ні, це неможливо! Пояснюю: на цій земельній ділянці є обмеження по поверховості, бо це історична частина міста, – максимум 15 метрів. Це до п’яти поверхів. У європейських містах уже давно поєднують історичну й сучасну архітектуру в єдиний ансамбль. Це таке собі перехрестя минулого і сьогодення. Можливо, саме такий тандем у поєднанні епох і привертатиме увагу туристів.\nЧи це будуть котеджі чи офісні приміщення, ми ще поки вирішуємо. Але тут обов’язково буде рекреаційна зона для відпочинку дорослих та дітей, і, можливо, навіть якийсь арт-простір для молоді. Відверто кажучи, розглядаємо зараз багато варіантів. Також ми плануємо почистити затони і трішки саму річку Десну й облаштувати човнову станцію.\nТут можна буде брати човен або катамаран і плавати нашою мальовничою Десною, милуючись незайманою природою навкруги. Я дуже люблю своє місто і хочу, щоб воно так само полюбилося туристам. Для цього ми робитимемо все можливе!\n– Багато кажуть про розвиток Чернігова як туристичного центру. Це реальна перспектива чи балачки для мрійників?\n– Чернігів – колоритний, розкішний, багатий на туристичні родзинки. Але для туриста важливі не лише історичні, архітектурні, культурні цінності, а й інфраструктура. Чернігів повинен пропонувати гостям і розважальні, і гастрономічні, і пізнавальні, і рекреаційні, і ділові можливості. Не варто заганяти туризм у певні рамки і шаблони, вважаючи, що турист оглядає лише пам’ятки, і більше йому нічого тут робити… Це самообман, неправильний стереотип… Потрібно працювати не над статусом туристичного міста, а над статусом комфортного міста для життя, для навчання, для розвитку. Також дуже важливим зробити комфортне залізничне сполучення Київ – Чернігів. Пустити швидкісні потяги, якими люди матимуть змогу за годину комфортно діставатися до тихого і красивого міста та залюбки проводити тут час, відпочиваючи від столичної метушні. У цьому має бути зацікавлена міська влада. А ми, як депутати, обов’язково підтримали б це питання. Треба вести діалог з Міністерством інфраструктури.\nТільки в співпраці – готель, ресторан, музей, атракція, туристичні агенції, влада, громадські організації, наукові інституції, транспортний зв’язок – буде ланцюг, який формує привабливе для туриста середовище. Будемо відверті, нам потрібно, щоб турист у місті залишав кошти, а не просто оглядав меморіали, сідав у маршрутку і повертався до столиці.\n– Чи потрібен Чернігову дизайн-код, як Ви його розумієте і як його потрібно втілювати?\nЗастосування дизайн-коду в містах світу на сьогоднішній день стає поширеною практикою, але в Україні ця практика, на жаль, ще малорозвинена як на рівні виконавців, так і користувачів. Дизайн-код, крім одноманітності і гармонії зовнішнього вигляду міста, переслідує ще й найважливіше завдання доступності та зручності користування містом і його інфраструктурою. Дизайнерськими засобами можна і направити, і пояснити, і ввічливо попросити. Звичайно, Чернігову потрібен дизайн-код. Завдяки йому місто стане особливим, естетичним, у чомусь навіть унікальним. Тільки так наше місто зможе приваблювати туристів. Але над дизайн-кодом треба працювати комплексно, системно. Щоб це не було так, що прибрали з історичної частини міста зовнішню рекламу – це і є весь дизайн-код... Має бути дотриманий єдиний, унікальний стиль у всьому. Над цим мають працювати креативні архітектори. Чернігів – самобутній, цікавий, таким же має бути і його візуальний стиль.\n– Яких великих, значних інфраструктурних об’єктів, на Вашу думку, не вистачає Чернігову в першу чергу?\n– Сучасних парків розваг і відпочинку, обладнаних майданчиків для проведення майстер-класів, занять та інших культурних заходів. Також офісних будівель, щоб мешканці могли працювати у своїх мікрорайонах.\nЧернігів потрібно розбудовувати, осучаснювати, шукати цікаві рішення й оригінальні ідеї, а потім це все реалізувати. Це можливо за умови співпраці бізнесу різних напрямків і розумної політики влади та місцевого самоврядування. Співпраця, партнерство, рівність участі кожної зі сторін та спільна відповідальність – це шлях до досягнення мети.\n#Тарасовець #будівництво #Градецький #готель Україна #кінотеатр Дружба #річпорт


Вакансия: Оператор на лінію виробництва (каблеві мережі), Щецин, компания P.V.V. Travel & Jobs\nОператор на лінію виробництва (каблеві мережі)\n20000 грн. Розмір заробітньої плати залежить від кількості відпрацьованих\nРозташування: м. Щецин (Республіка Польща)Вимоги: досвід роботи не обов'язковий. Навчання та стажування основним навичкам проводиться безпосередньо перед початком роботи.\nОбов'язки: Робота на лінії виробництва, робота з автоматизованим виготовленням перфорованих кабельних лоткыв, контроль якості продукції, деталей, відвантаження готової продукції, прийманням сировини.\nГоловною умовою є бажання працювати, мануальні здібності.\nТривалість робочого часу складає 8-12 годин. Протягом дня є кілька технічних перерв. Офіційні вихідні неділя і свята. (Загальна кількість годин в місяць може складати 230-280 год.)\nОплата праці: 11 PLN за годину. Виплати проводяться щомісяця до 20 числа.\nПрацівникам надається безкоштовне житло, довіз до роботи за рахунок роботодавця, робочий одяг, взуття.\nПрошу рассмотреть мою кандидатуру на вакансию Оператор на лінію виробництва (каблеві мережі)


Привітання з днем всіх закоханих « Твори « Безпределка – статуси, вірші, шкільні твори, дієти, гороскопи\nВи знаходитесь тут: Головна > ТВОРИ > Привітання з днем всіх закоханих\nКохана, я дякую вищі сили за те , що одного разу я зустрів тебе ! З тих пір я знаю що таке любов , що таке любити і бути коханим , завдяки тобі , щастя моє ! З тобою і сонце світить по -особливому , і гроза з тобою в обіймах непомітна , і море по коліно , і будь-які завдання по плечу ! Аби ти була поруч , аби ти погодилася розділити зі мною життєву дорогу ! Я хочу бути з тобою поруч кожен день , бачити тебе , цілувати , знати , що ти належиш тільки мені ! З днем всіх закоханих , сонце моє ! ©\nДень всіх Закоханих – свято особливе , повний чудес , любові , теплих почуттів . І я побажаю тобі в цей день любові , пристрасті , від якої втрачають голову. Нехай цей день стане особливим! І нехай ти будеш щасливий все життя , тому що небагатьом вдається пронести світле почуття любові через року , не втративши ніжності один до одного. Бажаю блиску в очах і биття серця ! ©\nДень всіх закоханих – найтепліший день у році , не дивлячись на те , що зима в самому розпалі і теж по -своєму зустрічає Валентинів день пухнастими пластівцями снігу , щедро розсипаючи його на знак любові ! Але сьогодні стільки сердець випромінюють теплі почуття , що всім навколо стає тепліше від любові , ніжності і ласки , і ніякої сніг не зможе остудити велике почуття любові ! З днем закоханих ! Любіть один одного , даруєте тепло , даруєте радість , цінуєте один одного ! ©\nДля мене день закоханих – ще один чудовий привід розповісти про те , як я люблю тебе ! Мої почуття щирі , чисті … Дивно як ще пару десятків років ми нічого не знали про це свято ? Не було валентинок , 14 лютого було звичайним днем … Але сьогодні тисячі валентинок знайдуть своїх адресатів , а стріли Амура вразять тисячі сердець ! І я з задоволенням проведу Етод день в твоїх обіймах , кохана! ©\nКохана, ми познайомилися з тобою недавно … І я раз що серед холодної зими є такий наповнений пристрастю свято – день всіх закоханих! Свято, що запалює вогонь в наших очах , він топить лід наших сердець і прбождает таємні бажання … Я люблю тебе , коли ти смієшся , коли хмуришся , коли радієш і сумуєш ! Люблю тебе будь-яку , серйозну і смішну , я готовий дивитися на тебе вічно , ти така красива, що мені складно відірвати від тебе взляд … Я люблю тебе . кохана. З святом ! ©\nКохана, я постійно повторюю , що люблю тебе ! Але сьогодні день особливий – день всіх закоханих. І я знову й знову готовий повторювати – Люблю тебе ! Люблю! Люблю! Нескінченно , пристрасно , ніжно , натхненно , дбайливо , вдень і вночі , коли ти поруч , і коли дуже далеко! Мої почуття до тебе чисті та щирі! Я буду любити тебе вічно , кохана. Зі святом , з 14 лютого! ©\nКоханий мій чоловічок! Сьогодні , в день Святого Валентина , всі збиваючись з ніг купують один одному валентинки , квіти , шоколадні сердечка , зізнаються в коханні … Але знаєш , про що я шкодую ? Про те , що це свято лише раз у році. Але ж так хочеться бачити людей щасливими щодня! Я хочу , щоб ти знала – я зроблю твоє життя святом , кожен день я буду повторювати тобі – я люблю тебе ! І ніколи , чуєш , ніколи ці слова не втратять свою силу , новизну і щирість ! Вони не старіють з часом , вони завжди буду звучати в моєму серці ! Я люблю тебе , з днем закоханих ! ©\nПодружка , вітаю з днем усіх закоханих ! Бажаю сьогодні серед всієї тієї купи валентинок , яку зазвичай ти отримуєш від шанувальників , знайти саме ту заповітну і бажану , від коханого, найголовнішого в житті людини , який поглинув твоє серце ! Бажаю тобі тепла в душі , адже саме від нього тане лід , даючи дорогу світлим , теплим весняним почуттям ! ©\nВсього три слова , але скільки вони значать у житті кожного з нас … Мільйони людей по всьому світу вимовляють цю фразу на різних мовах , вимовляють її вдень і вночі , день у день . Тепер і я готовий сказати тобі – Я ТЕБЕ ЛЮБЛЮ ! І нехай мої слова стануть для тебе не порожнім звуком , нехай вони оберігають тебе від життєвих негараздів ! Що б не сталося , ти знай – я люблю тебе ! Тепер всі мої думки , мої бажання в тобі , немов я розчинився в тобі , немов ти це я , Я люблю тебе ! З днем закоханих , любов моя ! ©


Fresh Fingers відгук: собача нісенітниця чи чудодійні ліки? 5 неспростовних фактів\nДосвід зі Fresh Fingers - Чи було здорове ставлення в спробі серйозно успішним?\n5.2/10 0:25 Karla Mcdaniel\nЯкщо ми довіряємо незліченним звітам про досвід, який виник нещодавно, багато ентузіастів можуть покращити своє здоров'я за допомогою Fresh Fingers. Тому не дивно, що Fresh Fingers постійно зростає популярність.\nЗ десятками оповідань клієнтів, ви можете побачити, що Fresh Fingers допоможуть вам поліпшити ваше здоров'я, що звучить занадто добре, щоб бути правдою. Отже, ми проаналізували засоби і результат, дозування і в той же час його правильне використання. Усі результати можна знайти в цьому огляді.\nЯкий продукт Fresh Fingers?\nFresh Fingers засновані на натуральній формулі. Тим самим вона заснована виключно на багаторічних перевірених механізмах дії. Fresh Fingers запущені, щоб бути принаймні дратує побічні ефекти, а також економічно ефективним.\nКрім того, повна покупка є анонімною, без рецепту лікаря і, крім того, не ускладненою в Інтернеті - тобто кожна покупка здійснюється відповідно до діючих стандартів (SSL секретність, захист даних і так далі).\nДля кого Fresh Fingers особливо підходять?\nДля кого Fresh Fingers менш придатні?\nFresh Fingers, безумовно, візьме всіх користувачів з бажанням зробити величезний крок вперед у зниженні ваги. Це факт.\nЯкщо ви вважаєте, що ви можете прийняти лише одну таблетку і вирішити всі ваші проблеми відразу, вам доведеться знову подивитися на налаштування. До цих пір ніхто не зрозумів більше здоров'я протягом декількох хвилин. Це займе більше терпіння.\nЗвичайно, Fresh Fingers може скоротити шлях. На відміну від Anadrol, ерго це може бути набагато кориснішим. Звичайно, ви не можете пропустити це.\nТак що якщо ви в кінцевому підсумку шукаєте більше здоров'я, ви можете не тільки придбати Fresh Fingers, але й зобов'язані цілеспрямовано виконувати додаток. З цією процедурою можна очікувати перших результатів у найближчому майбутньому. Плануйте, що ви вже виросли, щоб це зробити.\nЗ цих причин, покупка Fresh Fingers перспективним:\nНаші незліченні результати тестування Fresh Fingers без сумніву підтверджують: великі додаткові переваги роблять рішення про покупку дуже легким.\nВам не потрібний рецепт від лікаря, тому що ліки можна отримати без рецепту і легко на вигідних умовах в Інтернеті\nпосилка і відправник є простими і абсолютно нічого - ви купуєте відповідно в Інтернеті і тримати до себе те, що ви купуєте точно\nЦей чудовий ефект Fresh Fingers досягається саме тому, що окремі компоненти працюють бездоганно.\nЦе виграє від дуже складних функцій нашого тіла, завдяки використанню цих вже існуючих процесів.\nБагато тисяч років розвитку означали, що всі неминучі процеси для більшого здоров'я вже доступні і повинні бути ініційовані виключно.\nТаким чином, продукт може здатися в першу чергу - але це не потрібно. Кожен повинен розуміти, що наркотики піддаються різним коливанням, тому результати можуть бути слабшими або сильнішими.\nПобічні ефекти Fresh Fingers\nЯк згадувалося раніше, Fresh Fingers базується виключно на інгредієнтах, які є природними, добре підібраними і добре переносяться. Тому його можна купити без рецепту.\nЯк виробник, так і повідомлення, а також зворотній зв'язок в мережі є правильними: продукт не викликає серйозних побічних ефектів при використанні.\nПовага до інформації про дозування особливо важлива, оскільки продукт виявився дуже потужним в експериментах, що пояснює великі успіхи клієнтів.\nТому Вам необхідно переконатися, що Ви замовляєте Fresh Fingers виключно від надійних продавців - стежте за нашими послугами - щоб уникнути дублікатів (підробок). Такий підроблений продукт, навіть якщо, здавалося б, вигідна ціна може привабити вас, зазвичай має невеликі ефекти і може бути в крайніх випадках з величезними ризиками для здоров'я.\nЗокрема, з Fresh Fingers, це індивідуальні інгредієнти, а також ті, які є значущими для більшої частини впливу.\nОсобливо мотивуючим перед польовим випробуванням Fresh Fingers є той факт, що виробник використовує дві перевірені інгредієнти як відправну точку: у поєднанні з.\nТакож захоплюється більшою дозою цих різних інгредієнтів. У цьому випадку багато статей не можуть йти разом.\nХоча я спочатку цікавився, чому було отримано поділ в складовій матриці, після невеликого дослідження я прийшов до думки, що речовина може взяти на себе величезну роль у здоров'ї. На відміну від Titan Gel Gold, це може бути помітно вигідніше.\nМоє резюме композиції Fresh Fingers :\nПісля швидкого перегляду етикетки та кількох місяців досліджень, я дуже радий, що Fresh Fingers могли досягти значних результатів у тесті.\nНадзвичайно просте використання статті виключає всі обговорення.\nFresh Fingers, так би мовити, забирають дуже мало місця і дискретно переносяться скрізь. Як скористатися засобом і зробити бажаний прогрес пояснюється за допомогою додаткових інструкцій для використання - щоб ви могли вилікувати без труднощів\nПерспектива поліпшення здоров'я за допомогою Fresh Fingers дуже висока\nЯ переконаний, що для цього є достатньо доказів і хороших тестових звітів.\nПоки ви бачите серйозний прогрес, це може зайняти деякий час.\nПроте, ви можете бути повністю впевнені, що ваш прогрес перевершить результати подальших тестових звітів, і після першого застосування досягнете бажаних результатів технічного обслуговування .\nДеякі люди відразу відчувають перші успіхи. Також може знадобитися деякий час, щоб помітити поліпшення.\nУ будь-якому випадку ви швидко побачите свою нову впевненість у собі. На їхню думку, зміна може не відбутися взагалі, але інша людина звертається до вас з обставиною.\nДосвід зі Fresh Fingers\nНеймовірно рекомендується з'ясувати, чи є позитивні тести з продуктом. Досягнення інших користувачів дають багатообіцяючу заяву про ефективність.\nОцінка Fresh Fingers фокусується на позитивних / негативних відгуках, а також на деяких інших фактах. Тому давайте подивимося на перспективні методи лікування:\nЯк і очікувалося, мова йде про кілька рецензій і Fresh Fingers може вражати кожного з різних сильних сторін.\nЗагалом, результати здаються чудовими, і я приходжу до висновку, що це, ймовірно, буде так само і з вами.\nFresh Fingers - Наше резюме в двох словах\nІнгредієнти переконують у своєму розумному відборі та композиції. Але і досвід користувача і точка витрат виявляються правдоподібними аргументами для покупки.\nВеликий бонусний момент: його можна включити в будь-який час і без будь-яких проблем у повсякденному житті.\nТаким чином, наш остаточний висновок: покупка, безумовно, рекомендується. Однак перед тим, як ви вдарити, зверніться до наступних порад щодо придбання продукту, щоб уникнути випадкового замовлення неефективної імітації.\nРекомендується засіб спроби. Це дуже вражає, якщо порівнювати його з Black Latte. Базуючись на численних тестах і розчаруваннях щодо здоров'я, я розумію: Засіб є найкращим засобом для вирішення проблеми.\nТому кожен, хто збирає всі аргументи для Fresh Fingers, повинен визначитися з упевненістю: продукт зберігає обіцянки, зроблені на всіх рівнях.\nЩе раз хочу підкреслити: Fresh Fingers просто не може бути придбаний у альтернативного джерела. Мій знайомий подумав сам, тому що я запропонував йому через переконливі результати продукт, який можна знайти і з усіма сторонніми постачальниками ідентичного продукту. Результат розчарував.\nЯкщо ви вирішили зробити замовлення в одному з наших магазинів, ми обіцяємо, що вам не доведеться турбуватися про такі проблеми, як неефективні домішки, небезпечні інгредієнти або занадто дорогі ціни. З цією метою ми представляємо Вам лише один розглянутий, а також сучасний вибір товарів. Це буде дивовижно порівняно з Trenbolone Тому не забувайте, що замовлення продукту з сумнівних джерел завжди ризиковано і тому часто має негативні наслідки для вашого здоров'я і бюджету. Замовляйте товар тільки через оригінального постачальника - жоден з альтернативних постачальників не надасть вам нижчу ціну, порівнянну надійність і анонімність, або впевненість, що ви дійсно отримаєте Fresh Fingers.\nВи можете вільно використовувати наші перевірені джерела.\nУ випадку, якщо ви вирішили спробувати Fresh Fingers, вам все одно доведеться вирішити, яку кількість замовлення купити. Якщо ви купуєте масу, ціна за упаковку буде набагато дешевшою, і ви збережете порядок. У найгіршому випадку вони не матимуть Fresh Fingers протягом декількох днів після спорожнення меншого пакета.


Зі скількох років можна працювати в Україні - юридичний ресурс Протокол\nЮридичний портал Протокол Консультації Консультації з юристом Зі скількох років можна працювати в Україні\n08.02.2021 | Автор: Підреза Ірина Василівна\nЯке майно подружжя не підлягає розділу або що таке приватна власність...\nЛіто - прекрасний період для відпустки, а для більшості неповнолітніх школярів це відповідний момент знайти собі роботу на літо. Зайшовши на сайт пошуку роботи можна побачити багато оголошень від роботодавця, які пропонують різні вакансії для неповнолітніх від продавця морозива до офіціанта. Дуже часто, ті молоді люди, які дійсно зацікавлені в пошуку роботи починають шукати в інтернеті відповіді на такі питання: «зі скількох років можна працювати в Україні 2020», «зі скількох років офіційне працевлаштування в Україні», «зі скількох років можна офіційно працювати в Україні», «з якого віку можна працювати в Україні» та багато інших. Це свідчить про те, що підлітки просто не знають основних законодавчих норм, які регулюють працевлаштування неповнолітніх, що в свою чергу негативно впливає на їх права і ті пільги, що гарантує їм держава. У даній статті ви зможете знайти відповіді на питання, які вказані вище, і ознайомиться з основними аспектами роботи неповнолітніх.\nПільги та гарантії праці неповнолітніх\nУ цій частині статті ми розповімо вам детально саме про те, зі скількох років можна працювати підліткам в Україні і, на яких роботах.\nПрацевлаштування неповнолітніх в Україні регулюється Кодексом законів про працю України. Слід зауважити, що цій темі присвячено цілу 13 главу.\nУ статті 187 КЗпП зазначено, те, що неповнолітніми є фізичні особи, що не досягли 18 років і у трудових правовідносинах рівні правам повнолітніх, а в галузі охорони праці, робочого часу, відпусток та деяких інших умов праці користуються пільгами, встановленими законодавством України.\nЗ цієї норми видно, що неповнолітні це підлітки у віці до 18 років, але якщо копнути глибше, то в статті 32 Цивільного кодексу України зазначено, що неповнолітні це фізичні особи у віці від 14 до 18 років.\nВідповідаючи на питання «зі скількох років можна працювати в Україні», відзначаємо, що працювати можна з 14 років але тільки при наявності таких умов:\nтака робота не повинна завдавати шкоди здоров'ю.\nГоворячи про те, ким можна працювати в 14 років в Україні слід зауважити, що список вакансій великий: можна роздавати листівки, клеїти оголошення, займатися кур'єрською доставкою та інше, головне щоб при прийомі на таку роботу - були дотримані вищезгадані умови.\nДеякі обмеження стосуються і працевлаштування 15-річних, а саме для того, щоб такі молоді люди були працевлаштовані, їм необхідно надати роботодавцю дозвіл одного з батьків або особи, яка їх замінює.\nЧи можна працювати в 16 років в Україні - однозначно можна, адже осіб, що досягли саме 16 років приймають на роботу без тих обмежень, які встановлено для хлопців віком до 16 років.\nКористуйтеся консультацією: Аутсорсинг і аутстафінг: для чого використовується і в чому різниця\nСтаття 190 КЗпП України вказує ті роботи на які заборонено приймати неповнолітніх. До таких робіт відносяться:\nДля прикладу заборонених мас, які не можна піднімати підліткам при реалізації трудових обов'язків, наведемо перелік цих мас в форматі таблиці:\nмаксимальні норми мас (кг)\nРобота для підлітків 16 років і менше починається після укладення трудового договору. Такі юнаки і дівчата зобов'язані надати деякі документи, а саме: паспорт, трудову книжку, якщо вона вже оформлена, в деяких випадках документ про освіту, а також документ про стан здоров'я, безпосередньо заяви самого майбутнього працівника і в випадках, якщо це необхідно - згода одного з батьків або особи, яка їх замінює.\nЗаконодавством не передбачена конкретна форма надання згоди одного з батьків або особи, що його замінює на працевлаштування неповнолітнього. Але, як показує практика, найбільш поширеним варіантом надання згоди є написання вищезазначеними особами заяви, в якій буде вказане прохання прийняти на певну посаду неповнолітніх сина або дочку. У разі подання такої заяви одним з нерідних батьків, потрібно подати документ, який підтверджує його статус. Правильним буде подати ще й копію паспорта особи, яка дає згоду на працевлаштування дитини.\nЯкщо особа не досягли повноліття і вперше приступає до праці, то роботодавець повинен протягом п'яти днів після того, як такого працівника було прийнято на роботу, внести в трудову книжку запис про прийняття на роботу.\nТакож потрібно зауважити, що на кожному підприємстві, установі, організації потрібно вести спеціальний облік неповнолітніх працівників із зазначенням дати їх народження.\nКористуйтеся консультацією: Як змінилися умови призначення виплат на дітей одиноким матерям\nДуже часто діти цікавляться питанням, зі скількох років можна працювати по 40 годин на тиждень? Згідно КЗпП по 40 годин на тиждень працювати можуть особи віком від 18 років, а ось робота для неповнолітніх допускається тільки максимум по 36 годин на тиждень для працівників у віці від 16 до 18 років, а для тих, кому менше 16 років по 24 години на тиждень .\nІншим є робочий час для неповнолітніх, які працюють протягом навчального року. Так, тривалість робочого часу таких працівників не повинна перевищувати половини відповідних максимальних норм скороченого робочого часу. Слід зауважити, що в разі, коли працівникові 17 років, і він працює під час навчання, то тривалість його робочого часу не повинна перевищувати 18 годин на тиждень (максимально допустима для його віку тривалість - 36 годин, відповідно половина - 18 годин).\nЯкщо з тривалістю робочого часу в тиждень ми розібралися, то потрібно ще сказати декілька слів про тривалість робочого дня осіб, які не досягли 18 років. Адже молодь також цікавиться і тим, з якого віку вони будуть працювати по 8 годин на день. Звертаємо увагу, що для молодих людей, віком від 16 років, які не відвідують навчальний заклад, працювати можна по 7 годин на день. Якщо ж працівник є учнем і йому більше 16 років, то його робочий день не може перевищувати 4 годин. По 5 годин на день, але не більше 24 години на тиждень може працювати особа віком до 16 років.\nБагато хто з неповнолітніх не знає, зі скількох можна працювати і на підставі цього отримувати законну відпустку. Слід зазначити, що для всіх працівників хлопців та дівчат молодше 18 років, які працюють, надається відпустка тривалістю 31 календарний день у зручний для них час. Після 18 років тривалість такої відпустки дорівнюватиме 24 дням. При бажанні такий працівник в перший рік роботи може взяти відпустку до моменту настання шестимісячного терміну, так як належить іншим працівникам. Також, слід зазначити, що згідно з нормами КЗпП заборонено замінювати всі види відпустки неповнолітніх грошовою компенсацією.\nТемою, яка часто обговорюється молоддю, є тема «з якого віку можна працювати офіційно і отримувати за це таку ж зарплату як дорослі?». Так, дійсно, зарплата особам молодше 18 років при скороченій тривалості робочого часу виплачується в такому ж розмірі, як працівникам відповідних категорій при повній тривалості робочого часу.\nІнакше відбувається оплата праці працівникам, які ще є учнями загальноосвітніх шкіл, професійно-технічних і середніх спеціальних навчальних закладів і працюють у вільний від навчання час. У таких випадках оплата їх праці відбувається пропорційно до відпрацьованого часу або залежно від виробітку.\nправо всіх неповнолітніх на безкоштовний медичний огляд. Роботодавець має право прийняти неповнолітнього на роботу тільки, якщо він пройшов попередній медичний огляд. Такі особи, до досягнення ними 21 року, щороку підлягають обов'язковому медичному огляду. За працюючими підлітками у віці до 21 року на момент проходження медичного огляду зберігається середня заробітна плата;\nнеповнолітній, молодший 16 років, у випадку його звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ і організацій, скороченням чисельності (штату) підлягає постановці на облік в центр зайнятості;\nв разі потреби підприємствами, установами, організаціями в молодих фахівцях - випускників державних навчальних закладів, такій молоді робота за фахом надається на термін не менше 3 років;\nПідводячи підсумок зі скількох років в Україні можна працювати, слід зазначити, що відповідно до чинного законодавства України працювати можна з 16 років без дозволу одного з батьків або особи, яка їх замінює. Що стосується підлітків у віці від 14 років, то такі особи безпосередньо приймаються на роботу тільки з дозволу одного з батьків або особи, яка їх замінює. Працевлаштування підлітків в даний час вкрай невигідне для роботодавця, оскільки це не тільки додаткові витрати з оплати праці таких працівників, а й багато витраченого часу на їхнє навчання і, звичайно, відповідальність за кожного неповнолітнього у питанні його безпеки і здоров'я. Але без того, можна побачити багато молоді на вулиці, які намагаються заробити свої перші гроші і від таких стрімких молодих людей залежить майбутнє країни.\nДля отримання індивідуальної консультації з питання «зі скількох років можна працювати в Україні» скористайтеся послугою нашого сервісу "Тендер на юридичну послугу".


Кому потрібен загальний наркоз у стоматолога\nГлавная » Новини-2 » Кому потрібен загальний наркоз у стоматолога\nЗвертаються до стоматолога люди дуже різні. Це і діти і старі і зовні здорові зрілі люди і дуже хворі. І кожного хвилює головний аспект лікування це знеболювання.\nВ даний час з'явилися люди, які вимагають проведення лікування виключно під загальним наркозом. Це може бути обумовлено рядом причин. Який вид знеболювання підходить Вам?\nЗагальний наркоз. Кому показано лікування зубів під наркозом? Більшість людей дуже сильно бояться стоматолога. Тому перше що приходить в голову, це загальний наркоз для таких пацієнтів. Це не зовсім так. Проблема лежить в іншій області ніж елементарний страх.\nКрім захворювань зубів у людини може бути присутнім ряд супутніх хвороб, набагато більш важких. Мова йде про не звичайних хронічних захворюваннях. Сьогодні вони з'являються у все більшої кількості пацієнтів. Такі захворювання вимагають особливого режиму життя, ставлення оточуючих і трохи іншого медичного облуговування.\nТаких пацієнтів стає все більше у стоматологів. Захворювання зубів і порожнини рота - це сфера, яка так чи інакше, з тією чи іншою періодичністю турбує кожного. До стоматологам періодично звертаються всі люди, за дуже рідкісним винятком. З цього числа пацієнтів, в даний час кількість страждаючих складними формами захворювань, яким необхідне застосування наркозу становить від 15 до 20%! З них 1-2% пацієнтів потребують застосування найсучасніших способів загального знеболювання. Це набагато більше ніж Вам здавалося, чи не так?\nДля збереження ефективності лікарської терапії необхідні термінові дії\nЩо заважає відновити зір\nЧи шкідливо штучне освітлення для очей\nУ цій статті ми продовжимо розмову про способи управління своїми станами і про створення ... Читати далі\nЕшерихіози - хвороби, зумовлені різними штамами ентеропатогенних кишкових паличок.Протікають з ... Читати далі\nАвтор Повідомлення rutracker.org Що таке torrent (торрент) Сайт не поширює і не ... Читати далі\nВи втомилися від окулярів і не хочете більше відчувати себе хворими і неповноцінними?Тоді книга М.Мухіной ... Читати далі\nПри лікуванні мастопатії гормональними або йодистими препаратами можуть відбутися ... Читати далі\nАнатомія реальної любові Джон Пауелл Я почти впевнений, что більшість людей, якіх я знаю, ототожнює Справжнє кохання з ... Читати далі\nФізіологічні дії аконіту вже вказують на випадки його застосування, і по ним можна здогадатися, що аконіт ... Читати далі


Преміальна подорож - частина ІІ | Premium space\nПреміальна подорож – частина ІІ\nЯк ми і обіцяли, розкриваємо усі карти незабутньої подорожі нашої команди до Єгипту.\nГрупа компаній Premium Space – це житлові комплекси у багатьох містах України, такі як Рівне, Житомир, Одеса, Миколаїв тощо.\nНе дивлячись на те, що члени колективу знаходяться у сотнях кілометрів один від одного, зустрічі проводяться регулярно завдяки онлайн-зв‘язку.\nЯкщо ви думаєте, що онлайн-зустрічі – це нудно та офіційно, то ви просто не були у чатах Premium Space.\nГарячі дискусії, актуальні теми, чітка звітність та дружні розмови – це те, що відбувається на нарадах у Premium Space. Тому ми вирішили підтримати палкий ентузіазм працівників та влаштували мотивуючий конкурс. Головною умовою якого була активна участь у кожній нараді. На кон було виставлено подорож до Єгипту з керівним складом компанії у стилі Premium Space.\nНепогана нагорода, егеж?\nБоротьба була запеклою. Усі центри показів конкурували між собою та кожен раз намагались перевершити один-одного. Та зрештою, дівчата з Рівного, виявились спритнішими та майже зубами вирвали перемогу у решти центрів продажів групи компаній Premium Space.\nЦю подорож дівчата з ЖК “Eco House” запам’ятають надовго!\nТакі шалені враження, драйв, яскраві емоції та досвід вони ще не отримували ніколи. Тому що так відпочивати вміють тільки у Premium Space.\nУ неформальній обстановці було обговорено безліч робочих тем, отримано цінні поради та покращено дружню атмосферу у колективі. Дівчата отримали натхнення на нові звершення та націлені тільки на перемогу.\nТо ви вже переконались, яка крута корпоративна культура у Premium Space?\nСтатті 13 Серпня, 2020\nЯк зробити ремонт “під ключ” за розумні гроші


Міфи війни і любові Катерини Калитко | Збруч\nКалитко Катерина. Бунар. – Львів: Видавництво Старого Лева, 2018. – 248 с.\nСлова, як і творчість, котра живиться ними і (або) постає з них, можуть бути дуже різними. Слова, що входять у вжиток вінницької поетки Катерини Калитко, сягають хтонічних глибин і є понадмовними, первинними, автентичними – ці слова не можуть залишити байдужим, проте навчитись їх слухати іще потрібно. А навчання, як і будь-яка інша праця, вимагає зусиль, терпіння, системності, врешті решт.\nУ цьому сенсі збірка «Бунар» Катерини Калитко – доволі відмінна від усіх поетичних книжок української сучасності. Так виглядає, коли аналізувати збірку на тлі того пласту поетичного доробку, що усталено маркується як знаковий і сенсотворчий, а, відтак, і такий, що підпадає під певні канони, разом із тим, повсякчас намагаючись ці канони відторгнути, або, принаймні, розширити.\nУкраїнська поетеса Катерина Калитко, авторка збірки «Бунар»\n«Шторм залишає врятованих»\nУтім, відмінність закладена власне авторською методою творчості (особлива, побудована на тонких збігах окремих наголосів, версифікація, є лише одним із компонентів цієї методи). Калитко постає перед читачем напрочуд ерудованим, компетентним, зрілим автором, якому не потрібно зайвий раз регламентувати основи свого світотворення, аби здобути право на власне оцей окремий, та навіть, суверенний внутрішній світ, у якому, насамперед, комфортно існувати, творити, мислити(сь).\nАле повернімось до того, що власне вирізняє книжку. Уже сама її структура привертає увагу – у назвах розділів криється особлива таємничість, недосказаність, якась фольклорна естетика («Суглинок», «Камінь ластівчин», «Камінь тяжелець», «Сіль соколина», «Камінь смірис», «Амальгама», «Білий вуж під каменем», «Лігво підземних вод»). Усе це натякає на певну міфологічність сюжетів, формує особливий образний гіперпростір словесного й поміжсловесного, котрі лише разом і творять справжню поезію. Відкривається збірка «словами, які ми вивчили першими», а завершують її, закономірно, «слова, які ми останніми забуваємо». Таким чином, перед нами постає конгломерат ретельно розробленого тексту, самостійна система знаків і сенсів, більшість із котрих є цілковито авторськими. Спадає на гадку аналогія з муром, збудованим із міцного, хоча й доволі химерного каменю, на якому ростуть мох і лишайники, гріються вужі та ящірки, із якого проростають нові назви й світи. Власне, це так само можуть бути й кам’яні стіни колодязя глибиною у вічність – саме на це натякає центральний образ, винесений у назву книжки.\nВідзначимо, що в книжці «Бунар» поетка не боїться вдаватись до сміливих інтимних інтенцій, що можуть виглядати як доволі ординарні спроби вплести несподівані ноти чуттєвості у стримане і навіть, назагал, суворе авторське мовлення. Втім, особисто нам імпонують більш особистісні, тонші рефлексії поетки, спрямовані на осмислення власне «я-концепту», персональної ідентичності (творчої і загальнолюдської) у складному вимірі суспільно-культурних координат.\nДозволимо собі розлого зацитувати рядки програмного, на наш погляд, тексту, котрий тонко передає бачення поеткою самої сутності словесного творива, оприсутнення Слова у доволі жорсткому контексті повсякденності, означення його специфічної цивілізаційної місії:\n«Це неправда, що там, де бували\nзагибель, концтабір, війна – не залишається слів.\nВони завжди повертаються у шинелях без знаків розрізнення\nще гостріші, аніж були, і завжди крізь туман.\nРозсідаються, просять випити,\nобпікають спиртом і так захриплі горлянки.\nАле ми завжди малі, найменші супроти них.\nСидимо на підлозі, дивимось знизу вгору,\nобіймаємо голови старих і сліпих собак»\n(«Стався туман, із якого не повертається…»).\nТільки любов і голод\nКалитко творить свою поезію на рубежі постійного філологічного (більш наукового, аніж мистецького) пошуку, проте апелює також до простих, а, відтак, зрозуміло-осяжних на якихось первинних рівнях, концептів і понять:\nНе знайшла причини, тільки любов і голод»\n(«Доки ми ще живі, усе і змінне, і тлінне…»).\nПевна «філологічність», штудерність авторського письма робить його окремішньо цікавим для літературознавців. Однак читачеві може бути непросто мандрувати крізь ліс «зеленого поетичного мовчання» – і тим щедріше буде винагороджено його зусилля на цьому шляху.\nМовлення, його структура, мета і завдання – ось поле зацікавлень Катерини Калитко, предметно-об’єктна компонента її досліджень. У цьому сенсі поетичне мовлення – певна квінтесенція усього промовленого людством за всю історію цивілізаційного поступу – і нашарування пластів світової поетики й творить, власне, історію духовного поступу людини в її екзистенційному вимірі. Тож авторка, добре усвідомлюючи вартість не-мовчання, констатує, відштовхуючись від протилежного:\n«Немов ти без мови, твоя німота – це гавань,\nз якої цілий материк відходить у плавання.\nУ глечику горла гірко, і без угаву,\nв нічному тумані стоячи, кашляєш у рукав»\n(«Невидимий птах приносить червоних ягід»).\nОкремо поетка увиразнює свою присутність у канві мовлення, ідентифікує себе як (про)мовця, що є цікавим на тлі аналізу загальної семантики щільної наповненості текстів, їх образної досконалості й, разом із тим, певної незахищеності, тендітності:\nзвук лягає змієм на перепрілу траву,\nі зшиває куля розполовинений світ:\nце моя абетка стоїть відчинена,\nце я в ній досі живу»\n(«Шлях із латинки в кирилицю»).\nВідтак, можемо окреслити видимий потяг до індивідуалізму в поезії, відсутність потреби ототожнювати себе з будь-яким проявом екзистенційного «ми», як соціопсихологічної та культурної категорії. Поетка без зусиль відокремлює себе від решти соціуму, проте не зрікається його як такого, демонструючи духовну й психологічну зрілість, готовність комунікувати, співдіяти . Їй цікаве життя інших людей, реалії їхнього буття, проте вона уникає впровадження певних обмежувальних маркерів у власний простір, не готова послуговуватися простими й доволі зручними інструментами колективного мислення, самоідентифікації, оперувати успадкованими схемами осягнення навколишньої дійсності.\nУсе-таки погляд авторки спрямований здебільшого всередину – себе, світу, оточуючих речей. Вона прагне нових назв та імен, бо питання ідентифікації, як ніколи, набуває актуальності. Внутрішній конфлікт між осягненням родового, генетичного наративу й прагненням увиразнити власне звучання, посилити власний голос і досягти внутрішньої повноти ідентичності добре розкривається в наступних, пронизливих і емоційно напружених, рядках:\n«На розвалинах літньої кухні розвішував китиці хміль,\nі вона брела до ріки, жбурляла у воду камінчики.\nЖабенята стрибали в лататті. Їй добре було самій –\nнеможливо самій, коли всі по-різному мічені»\n«Вона поверталася по вечірню птаху».\nЙмовірно, авторка та її лірична героїня достатньо замкнені на власних внутрішніх переживаннях, проте це не заважає болісно й детально обсервувати навколишній світ, усвідомлювати його споконвічну гуманістичну трагедію. Відтак, міра осягненого страждання підштовхує до певної ізоляції, відокремлення, відмежування. Тема зречення як результату інтенсивного духовного пошуку є однією з помітних у загальній текстуальній канві збірки:\n«Зрікшися вперше, відчуєш: у горлі листя шумить,\nпоза тим же нічого, крихке зелене мовчання»\n(«Зрікшися вперше, відчуєш: у горлі листя шумить»).\nРазом із тим ця тема, її образна система виразно апелює до питання смертності, конечності людського буття, котре лише окремими внутрішніми зусиллями свідомості відмежоване від конечності пам’яті як такої:\n«Сорок днів промине – і тебе відшукає ніж,\nвийме із тебе достиглі клечальні схлипи».\nБачимо, що окреслення символічного в багатьох сенсах терміну «сорок днів» перегукується із візією пустельних блукань обраного народу, вічним пошуком утраченої вітчизни, образним змалюванням довгої дороги додому, – себто, усіма тими темами, що теж є близькими Катерині Калитко («Саме почався екзодус. Вересень в місті борсався…»).\nУтім, поетка неодноразово звертатиметься до теми смерті, аби воднораз заперечити саме її екзистенційний факт: «Гострий край. Ступати боляче. Смерті давно нема» («Ось ідеш по гострому краю, а смерті нема давно»).\nКалитко уповні володіє здатністю творити внутрішню атмосферу тексту, наповнювати його ущерть настроями, емоціями, відрухами свідомого й несвідомого. Проте назагал ці процеси емпатичного вростання у текст відбуваються якось навіть непомітно, без особливої на це згоди читача, котрому раз по раз кортить опертися гіпнотичному впливу цього мовлення і протиставити йому власний внутрішній ресурс духовного (а навіть, фізичного) спротиву:\n«Десятиліття бавовни, латуні, але тебе\nне ворухнешся. Дощ піднімає ніж\nТінь від ножа схожа на твій хребет»\n(«Дощ починається, дощ лягає пластом»).\nДивне ім’я безсило бреде степами\nПоетика Катерини Калитко – це, власне, потужна авторська міфотворчість, якась навіть казковість, побудована за системою особливих фольклорно-епічних оповідей, героями котрих виступають дивовижні, небачені досі персонажі:\n«Видихаєш. Іній бере висоту плеча.\nНа сьогодні досить, поранений лисовине,\nбо трамваї збиваються у надвечірній клин,\nкраєвид попід листям намацує свій хребет\n(«Це сьогодні птаство збиває глід на льоту»).\nУ поетичному мовленні Калитко, попри все, домінує форма – химерна, тонка, врівноважена глибинним авторським чуттям сенсового наповнення і перманентної логіки усталеного буття-в-собі. Формі підкорена структура тексту, його особлива ритміка, рух і переливання звуку, найтонші відтінки фонем і не завжди очевидних наголосів.\nМетафора у текстах Калитко постає певною надбудовою, що панує над змістом, вона є загальним знаменником, до якого зводиться сума зусиль поетки у роботі над текстом. Одначе авторка творить свою метафоричну дійсність цілком, на позір, невимушено, достоту віртуозно. Краса метафори вражає і набуває самостійного статусу у будові поетичного організму книжки. Відчувається, що буття і праця в просторі метафорики є питомими для поетки, вона змальовує цілком оригінальні образи з нестерпною легкістю художника, вихованого на кращих взірцях світової штуки:\n«Понад берегом скаче кінь, вороний, живий,\nале в череві в нього ворушаться тіні ахейців»\n(«П’ятдесят голубів полетіло з цієї дзвіниці…»).\nКалитко є відвертим художником, пензлю котрого підвладні картини будь-якої, найтоншої естетики й змістового наповнення. Проте вона не часто вдається до лірики, відмінної від початкового інтимно-філософського спрямування – теми, котрі вона зачіпає, переосмислюються саме у цьому дискурсі. Тут, одначе, можемо закинути авторці дещо надмірну, гіпертрофовану серйозність у ставленні до тексту і себе в цьому тексті (ймовірно, це викликано усвідомленням ваги власного таланту і покладеного на нього місії), якусь аж тактильну щільність письма, що обтяжує його загальне сприйняття та викликає суперечливі враження. Так, наче прекрасному обличчю, змальованому на полотні, у якийсь момент бракне посмішки – бодай у очах.\nЗаколисує, гіпнотизує власне магічність мовлення поетки. Її найбільша міць – не у наративі, не у ритміці, а власне у творенні тонких чуттєвих образів, що уособлюють поетичний первень в його природній чистоті:\n«Вогні вирушають ґрунтівками навпростець.\nСтрибнувши із гілки у річку край міста чорного,\nпливе горіх, а у ньому любов росте»\n(«Лягай і вслухайся, як дощ не спиняється ні»).\nЗагалом Калитко прихильна інтертекстуальним візіям, вона вміло використовує широкий професійний інструментарій та береться за розробку (й доповнення чи то переосмислення) класичних сюжетів. Окремо слід виділити прихильність до усталених в українській поетичній традиції текстів, котрі вже переросли себе як власне текстовий матеріал і стали бекграундом для нових поетичних пошуків. Зокрема, вірш «Час каміння збирати, каже – тоді: гранат» прочитуємо як оновлений та відновлений монолог Того, що у скалі сидить:\n«Час нам зводити дім, каже – я замикаю ліс,\nключ озерного льоду між нами в ліжку розтане.\nНе повертайся пізно. Надворі хижі тумани,\nа коли я засну, ти лишишся на землі\nі не те щоб самотня, але оголена, листяна,\nвидихаючи кожною брунькою\nсніг на рану».\nАктуалізація Лесиного спадку недаремна, адже певна епічність, багатосенсовість, драматизм внутрішньої логіки розвитку сюжету й певна театральність, притаманні «Лісовій пісні», так само добре простежуються в «Бунарі», формують його, сказати б, засадничу ідеологему. На першому місці тут – лірична героїня з усім її недоказаним болем, смутком, сподіваннями і – любов’ю, котра панує і упокорює.\nВище ми говорили про серйозну манеру письма авторки – проте не чужа їй і певна грайливість – дуже особлива, втім. Поетка грається з читачем у вгадування сенсів та найменувань. «Угадайте», – каже вона, – «чим є річ, котра не є оцим і цим». Чи, навпаки: «Оцим є ця річ, але чим вона не є?». Або взагалі: «Це – річ?». Загадки такого штибу сповнюють тексти Калитко усе тією ж метафорикою, що, власне, і є їхньою первинною природою, перетворює вірші на криптограми прихованих змістів, емоційно окреслені словесні лабіринти. Про пошук відповіді на питання, ким є героїня та оточуючі її персонажі, взагалі не йдеться. Це – загадка поза межами читацького розуміння. Певна конфіденційність личить цій поезії, і, водночас, виводить її на новий, метафізичний рівень стверджень та узагальнень.\nТоварняки, як хвилі\nУ той же час, Калитко не оминає топографічних координат – вона милосердно залишає для читачів конкретні географічні вказівники й координати. Південний Буг в системі цих координат постає метарікою, поцьойбічним втіленням Стіксу й, воднораз, джерелом невпинного руху і універсальної енергії творення:\n«Бог зимує в ріці. Щоранку жінка з цебром\nлічить сходи до берега, щоб зачерпнути Бога»\n(«Цвіт бажань пломеніє хіба до осінніх весіль»).\nЗміщуючи окремі акценти зі «всесвітньості», універсальності своєї поезії на користь локального (місцевого чи міського) топосу, Калитко позиціонує себе як власне вінницька поетка, і цим входить у діалог з іншим вінницьким літератором, Сергієм Татчиним. Знаходимо поетичне окреслення фабули цього діалогу в тексті-присвяті:\n«…дві паралельні Вінниці\nМісцеві координати однаково глибоко зворушують поетів, поєднують їх на рівні не лише регіональному, але й генетичному, концептуальному. Калитко дуже стримано і елегантно вводить Вінницю у топос своєї збірки – місто присутнє в ній скоріше як певна географічна максима, точка відліку. В той же час, вона добре знайома з околицями міста, знається на його специфічній внутрішній фізіології, тонко відчуває його натуру, доволі змаргіналізовану, русифіковану, проте й досі – первинно аграрну, гречкосійну:\n«Провина перед зерном розквітне синцем на вилиці –\nболить і сором людей, нічого вголос не скажеш.\nЯчмінь проростає. Товарняки, як хвилі,\nіз гуркотом котяться на Вінницю, на Вантажну»\n(«Весна починається з шурхоту в зерносховищах»).\nВтім, треба розуміти, що локальність непритаманна Калитко, це не її «коник». Поетка відкриває Вінницею новий світ – світ єврооцентричний, виразно «західний» у цивілізаційному сенсі, сповнений впізнаваних знаків та символів: «під ногами хрускають равлики» («неділя»), «Купимо кам’яний будиночок із виноградником, / щоб роки поділити на хороші та неврожайні/ сукню із баскою, білу сорочку парадну і зернистий брусок, щоб гострити ножа» («Купимо кам’яний будиночок із виноградником»).\nОкрім рідної Вінниці, другим (але не менш, а, можливо, і більш об’ємним, свідомо оприсутненим) компонентом топосу збірки є Сараєєво – місто як міфологічний концепт, як втілення екзистенційної формули «життя під час і після війни». Поетка повертається до цієї локації знову і знову, змушуючи й читача переживати ці внутрішні рефлексії, обсервувати особливим внутрішнім зором ті факти й обставини дійсності, котрі неминуче вростають у структуру складних, дещо навіть обтяжених нашаруваннями образних систем, текстів:\n«Бог тебе прикладає, немов сопілку, до губ,\nі вдихає голос, та опіки залишаються»\nВписуючи себе – і нас, у локальну семантику географічної дійсності, авторка не боїться вразити читача надмірним захопленням чужинними артефактами буття, оскільки її зусилля спрямовані на поетичне осмислення історичного процесу в його тяглості, пошук упізнаваних символів та систем реалізації людської природи, первинної закоріненості в традицію і – як вислід діалектичної закономірності – постійне долання цієї традиції, прагнення до вияву нових сенсів:\n«Тепер німота довкруж,\nзаглядає в очі, та віри тобі не йме»\n(«Ти вмивався й не чув, як виходили речі з назв…»)\nРитуали і символи творять внутрішній текст збірки, розширюють межі структурного сприйняття, відкривають можливості для нових і нових прочитань. Начебто, відчувши дух і колорит, починаємо поринати в загальну атмосферу, вживатись у тло, досягаємо дна колодязя. І саме в цей момент несподівано читаємо: «сонми суккубів, що сплять край нього, на плечі» («Будь же готовою побачити що завгодно»), і раптом бачимо, як відкривається іще один пласт у щільному ґрунті збірки, її геологічній породі, а дна колодязя не існує, бо насправді це – кратер старезного вулкану, готовий вивергнути чергову порцію гарячої лави.\nНайповніше тебе я запам’ятаю голим\nКалитко дійсно несподівана у цій книжці – відверто еротична, пристрасна, навіть беззахисно-наївна подеколи. Усе це дає змогу досягнути саме такої ноти, що й виокремлює збірку «Бунар» «з-поміж» і робить її «над». Відзначимо, що, на наш погляд, книжка не є цілком рівною за звучанням, окремі її фрагменти виглядають дещо випадковими, є тексти, котрі начебто зовсім випадають із цієї історії. Проте назагал – це взірець майстерної сучасної поезії, ліричної, інтимної, забарвленої гостросоціальними акцентами.\nЕротика, висловлена, – і, найбільше – невисловлена авторкою, зачіпає, дивує, бентежить: «Кохатись, як навісні, / щоб у мертвому просторі стало тисячептахо» («на снігу»). Ця поезія – це ті слова, що містять в собі зародок усього – музики, світу, життя, кохання. І, разом із тим, це болісні, гіркі слова, бо в них вкорінене знання, що примножує скорботу:\n«але ось це тіло, болісна ртуть, це шорстке стебло\nрозсуваючи листя стегон, в’ється в річку, шукає дельти\nані мокрий рушник, покладений на чоло\nні рецепти мудрості, позичені у людей\nне вгамують гарячки\nплач над смертною плоттю\nі над ніжністю, більшою за життя, за вічне ніде»\n(«а куди цю любов, цю пташину, цей чорторий»).\nЖіночна залюбленість у тілесність, у фізичне єство обранця, певна залежність від окреслення чуттєвих прикмет і відтворення циклічного міфу «пошуку, зустрічі й розлуки» є тією основою, на якій збудований розділ IV «Сіль соколина». Від солодкавості й певної млявості оповіді, сповзання у мелодраматичність і «попсовість» стримує ці тексти лише персональна відповідальність авторки перед собою і читачем, її високий поріг внутрішньої цензури:\n«Холодною пряжкою дзенькав твій небезпековий ремінь,\nзмією втікала панчоха у недосвіт ранковий»\n(«Могла би скластися книжка про все оте, що ми разом»).\nРазом із тим, еротизм Калитко поєднується з постійним екзистенційним пошуком, самозаглибленням, дослідженням природи людських взаємин у їх найбільшій – до самозречення – повноті. Поетка має багато запитань, і деякі з них не потребують відповідей, а деякі, натомість, ніколи цих відповідей не матимуть:\n«Лежимо: два білі оголені камені на бистрині ріки,\nптахи, що об скло розбилися, дельфіни, що викинулися на берег.\nТакими нас бачить Бог, коли поглядає згори?»\n(«Я могла би жити тут…»)\nХай живуть над водою, хай вірять у що завгодно\nЛюбов у книжці «Бунар» нерозривно пов’язана з іншою темою, іншим поетичним міфом, який дбайливо творить авторка на сторінках своєї книги. Це міф війни, як сутності, жорстокої і нещадної, проте такої, що надається до кохання і якогось хтонічного захвату:\n«Обплітаючи в темряві твої ноги своїми,\nвідчуваю, як напружені сухожилля\nніби ти не кохаєшся, а уже маршируєш»\n(«Щоразу перед війною хтось починає співати»).\nТема війни у книжці виринає з тканини слів і постає перед читачем якось нагально, ґвалтовно. Розділ ІІІ «Камінь тяжелець» – це війна, персональна і знеособлена, містифікована і повністю реалістична. Засобами поетичного мовлення авторка виразно передає певну розгубленість пересічного індивіда, що змушений зіткнутися віч-на-віч із лихом, про яке, здебільшого, знав із підручників історії чи художніх фільмів:\n«…коли за спиною в кожного бачу тінь його розстрілу,\nколи за столом із живими – ви патрані й розчленовані?\nДе їх збирати, у чий загортати прапор?»\n(«Не вірю ані одному, хто вголос тепер говорить»).\n«А тепер над землею дощі ідуть земляні,\nхижі оси залізні вгніздилися у чорноземі.\nХтось лежить у саду, під собою не чує ніг,\nхтось бере на руки біду свою – і виносить»\nВ окремих текстах, що висвітлюють проблему війни і її сприйняття сучасною людиною, віднаходимо певну «нарочитість», гіпертрофовану напругу, надсадність. Ймовірно, це пов’язано з гостротою самої тематики, важливістю її для авторки. хоча іноді хочеться менше крику, більше тихих і вдумливих голосів: «Кілька скупих сльозин поповзуть на продимлену балаклаву і застигнуть, бо холодно» («Єремія не плаче»).\nВтім, у певні моменти Калитко відкидає мілітарний настрій і звертається до пацифістських меседжів, заперечуючи суть війни як концепції. Адже «жоден із прапорів, з якими стоять над / не згодиться на крижмо» («Все, що ми прагли знати про пасіонарних вас»). Проте чи вдасться авторці так само легко заперечити війну як факт? Певна річ, ні – і вона й не намагається цього досягти, натомість фіксуючи ці факти, цю дійсність, ці «довгі безсоння»:\n«Зранку чути, що бій за рікою, за тим горбочком.\nНапилися дерева крові, за ніч зробилися вищими.\nНашорошена шкура великого попелища.\nТи устиг повернутися. Інші не вийшли з ночі»\n«Бунар» – показова книжка в тому сенсі, що на її сторінках знаходимо спроби оприсутнити війну у поетичному мовленні, назвати її правильним іменем, сформулювати її природу. Адже будь-яке явище вимагає собі назви і прикмет, відповідно до внутрішнього наповнення і зовнішніх виявів:\n«Це утікає надувна планета\nі тане, напоровшись на прикметник:\nяка війна велика».\nСкладно узагальнювати, аналізуючи таку об’ємну, багатопластову – і, водночас, щільну, – книгу як «Бунар». Авторка позірно не залишає читачеві місця для узагальнень – її поезія іншого штибу, тут стільки простору прописано й регламентовано, що вдаватись до пошуку якихось додаткових, невидимих територій та сенсів уже, здавалося б, не має особливої потреби.\nПроте ці території, приховані за умовною лінією ойкумени, існують. Щоб їх віднайти, потрібна, певною мірою, сміливість середньовічних мореплавців та холодна логіка розуму інженерів-ядерників. Вважаймо, що там, за обрієм, можуть жити якісь зовсім невідомі науці істоти, тубільці з тілами бронзових ящірок і власним набором спогадів, задавнених комплексів, страхів і сподівань. І хтозна, чи не їхні внутрішні діалоги так добре передають остаточну рецепцію – і заключний меседж – збірки:\n«І тремтять на тім березі в людських вікнах вогні,\nголуби попід стріхами ворушаться і не сплять.\nВідчуваєш, каже любов, як потепліла земля?\nЛяж, нехай трава покладе на очі бинти.\nЧуєш серце? воно продовжує йти\n(«І приводить любов тебе на край світу із торбою камінців»).


Гарний чи розумний вже не питання, «Містери Студреспубліки» - це завжди 2в1\n12-10-2017 / Новини Cтудреспубліки / Україна\n«Містер Студреспубліки» — два в одному: красивий і розумний\nПро смаки, як-то кажуть, не сперечаються. Активний, творчий, вміє триматися перед публікою, харизматичний, освічений – такими рисами обов’язково повинен володіти «Містер Студреспубліки», якого обирають під час фіналу Студреспубліки-2017 (тема фіналу: «Освіта – ключовий напрямок нової індустріалізації України»).\nЗдається, вони вміють все: співати, танцювати, жартувати, відправляти повітряні поцілунки, але наскільки при цьому вони можуть показати свій інтелект і громадську активність – дізнаєтеся з підсумкового матеріалу про всеукраїнський конкурс «Містер Студреспубліки-2017».\nУчасть у дійстві 25 серпня 2017р. узяли 6 представників із різних регіонів. Під час виходів хлопці продемонстрували творчі здібності, зовнішні дані, а також вміння заводити публіку. А й правда, публіка була фантастична і шалено підтримували своїх улюбленців.\nПід час першого виходи учасники презентували себе. Далі був конкурс талантів — і там було все: і співи, і танці, і стендап, і навіть фокуси. Закінчилося шоу виходом хлопців у яскравих футболках Студреспубліки.\nПереможців цього року назвали не одразу після самого конкурсу, а вже під час церемонії закриття Студреспубліки та нагородження переможців. До речі, до складу журі входили:\n— Віра Андріюк, бренд-менеджерка Студреспубліки,\n— Катерина Білоконь, лідерка Херсонської Студреспубліки,\n— Любов Гоцуляк, журналістка телеканалу «Культура»,\n— Юлія Ковалінська, учасниця півфіналу конкурсу краси особистості «Перша Леді-2016/2017»,\n— Вікторія Романенко, регіональна координаторка Миколаївської Студреспубліки,\n— Надія Холявко, депутатка Студентського парламенту України-2016/2017, координаторка Чернігівської Студреспубліки.\nОтже, «Містером Студреспубліки-2017/2018» став Данило Знаменський з Херсонщини. Також журі вирішило ввести спеціальну номінацію «Містер глядацьких симпатій» і віддати перемогу в ній Вадиму Кіблику з Дніпропетровщини, який до того ж ще отримав кубок кращого діджея на цьогорічній «Нічні тусі». На сцені нагороди та подарунки вручала кураторка конкурсу «Містер Студреспубліки» Неля Жиговець.\nВітаємо наших переможців. А тих, хто також хоче проявити свою мужність, харизму й інтелект – готуйтеся, фінал ювілейної XX Студреспубліки-2018 дасть вам такий шанс.


Наскільки небезпечно ставити собі діагноз через Google - GSMinfo\nНезважаючи на те, що медики неодноразово попереджали про небезпеку самолікування. Однак величезна кількість користувачів продовжує самостійно ставити собі діагнози, використовуючи для цього Google. Дослідники вирішили перевірити, чи можна довіряти такому методу.\nФахівці з США з’ясували, що лише третина діагнозів, поставлених за допомогою інформації з пошукових систем і додатків, виявляються точними. Про це свідчить аналіз даних, отриманих від користувачів десятків десктопних і мобільних систем.\nВиявилося, що онлайн-сервіси можуть видавати точний діагноз тільки в 36% випадків. У той же час, рекомендації про те, до якого з фахівців слід звернутися при виявленні певних симптомів, виявилися досить точними. У подібних ситуаціях штучний інтелект видає вірний результат в 49% випадків. Автори дослідження відзначають, що в світі кожну хвилину фіксується близько 70 тис. пошукових запитів, що описують стан здоров’я і симптоми захворювань. При цьому результати такого пошуку інформації скоріше не допоможуть, а введуть в оману, подарувавши відчуття помилкової безпеки. При цьому стан здоров’я людини може вимагати кваліфікованої медичної допомоги.


Купити квитки на автобус в Водиця (Закарпатська Обл.) - ціни, розклад на Tickets.ua\nКвитки на автобус в Водиця (Закарпатська Обл.)\nВодиця (Закарпатська Обл.)\nАвтобусні квитки до Водиця (Закарпатська Обл.)\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Водиця (Закарпатська Обл.) можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Водиця (Закарпатська Обл.)\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Водиця (Закарпатська Обл.), варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Водиця (Закарпатська Обл.) онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2405051641


Глухів: Глухов, T2502 - Стежками України! | stezhkamu.com\nМісця > Сумська область > Містечко Глухов, T2502 (51.678383, 33.911662)\nОдне з найдавніших міст України, яке було заселене ще з епохи неоліту – це Глухів. Місто славиться своїми багатими архітектурними пам’ятками, соборами та будинками. У Глухові багато туристичних маршрутів, що відкриють для вас Сумську область зовсім з іншого боку. Затишні кав’ярні та туристичні пам’ятки – ось чим Глухів приваблює мандрівників з усієї України.\nНазва міста не має однозначного трактування. Кажуть, що Глухів пішов від слова «глушина, тиша», тобто що тут не було довго густого заселення. Однак історики такий факт спростовують і заперечують. Адже з епохи неоліту відомо, що тут уже територія була щільно заселена. До наших часів збереглися залишки укріплених городищ скіфів, вони розташовані неподалік від Глухова.\nВ історії Глухів був відомий тим, що впродовж 1708—1764років був столицею Війська Запорозького та адміністративним центром Малоросійської губернії (1765 по 1773 роки). Відомі в історії міста й такі дати: 1994 – створення Державного історико-культурного заповідника. У листопаді 2008-го року Глухві відначив 300 років з дня проголошення його столицею Гетьманщини та Лівобережної України.\nУ Глухові з архітектурних пам’яток варто побачити й Київську браму міської фортеці – її називають ще й Тріумфальними воротами. Брама збудована у 1749-му році, вона була дерев’яною із мостом через рів. Це була оборонна споруда, а також така собі «міська митниця», де перевіряли тих, хто хотів потрапити д міста. Висота рами близько 8 метрів, ширина – 28 метрів. Тріумфальні ворота – це суміш класицизму з виразними елементами бароко.\nЦікавою у Глухові є й головна вулиця – Києво-Московська, якою полюбляють прогулюватися туристи. Тут є що побачити. Вулиця починається від Київської брами та закінчується залізничною станцією.\nДля допитливих у місті можна вівідати музеї та виставки. Зокрема варто побувати на виставці археологічних знахідок при Державному історико-культурному заповіднику.\nЗупинитися на нічліг можна в готелі «Стиль». вул. Індустріальна, 19. Телефон +38 (05444) 3-29-87, ( 099) 231-48-67.\nПообідати можна у кафе міста.\nГлухів. Як добратися?\nОсновні магістралі такі: Київ — Москва М02E101; Глухів — Курськ E38; Глухів — Суми Р44, яка далі продовжується до Харкова.\nДо міста можна добратися від Сум маршрутними автобусами. У Глухові є автостанція, а також залізнична станція «Глухів» - тому можна доїхати ще й на потязі. Квитки запитувати у касах ваших міст.\nгетьманська столиця Київська брама Миклаївська церква\nДата створення 30.10.2013 11:45\nДата реєстрації 2013-10-31 19:48:41


Академічна доброчесність – Кафедра державного управління публічного адміністрування та регіональної економіки\n1. Академічна доброчесність. Що це?\nАкадемічна доброчесніть – це чесне навчання та повага до результатів роботи інших людей.\nВідповідно до ЗУ «Про освіту» академічна доброчесніть – це сукупність етичних принципів та визначених законом України правил, якими мають керуватися учасники освітнього процесу під час навчання, викладання та провадження наукової (творчої) діяльності з метою забезпечення довіри до результатів навчання та/або наукових (творчих) досягнень.\n· самостійне виконання навчальних завдань, завдань поточного та підсумкового контролю результатівнавчання (для осіб з особливими освітніми потребами ця вимога застосовується з урахуванням їхніх індивідуальних потреб і можливостей);\n· посилання на джерела інформації у разі використання ідей, розробок, тверджень, відомостей інших авторів;\n2. Кодекс академічної доброчесності ХНЕУ ім. С.Кузнеця. Де почитати?\n3. Плагіат. Що це та як його уникати.\nВідповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права», плагіат–це оприлюднення (опублікування),повністю або частково,чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору. Тобто, це привласнення чужих ідей, компіляція текстів, переклад твору з іншої мови без посилання, а також самоплагіат.\nДля уникнення плагіату потрібно:\n1. Робити якісний огляд сучасної літератури за темою;\n2. Всі цитати потрібно супроводжувати посиланнями;\n3. Використовувати наукові методи аналізу, синтезу, порівняння тощо;\n4. Висловлювати свої думки;\n5. Користуватися консультаціями із науковим керівником.\n6. Перевіряти свої роботи на наявність плагіату за допомогою безкоштовних програм Unicheck https://unicheck.com/uk-ua/, PlagiarismCheck https://plagiarismcheck.org/, ScanMyEssay https://www.scanmyessay.com/\n4. Як правильно робити посилання.\nДрузі, для автоматичного оформлення посилань, ви можете скористуватися порталом ВАК\nа також сайтом https://www.grafiati.com/uk/info/dstu-8302-2015/examples/\nЯк зробити посилання на літературу, які вони бувають і як правильно їх оформити. https://www.youtube.com/watch?v=a0OocUzrLc0\nВ Україні діють стандарти щодо правил складання бібліографічного опису:\nПриклади оформлення посилань за ДСТУ 8302:2015\n5. Онлайн курс “Академічна доброчесність”.\nКурс “Академічна доброчесність в університеті ” https://vumonline.ua/course/academic-integrity-at-the-university/\nКурс “Академічна доброчесність” https://courses.ed-era.com/courses/course-v1:AmericanCouncils+AcIn101+AcIn2019/about\n6. Тренінг для здобувачів.\nАкадемічна доброчесність. Тренінг\nТренінги з академічної доброчесності, де відкрито поговорили про плагіат, списування, корупцію.\nВ рольовій грі відчули себе відмінником та людиною, що просить списати.\nТакож всі учасники тренінгу дуже позитивно висказали свої сподівання щодо навчання, взаємодії в групі та з викладачами.\n7. Санкції за прояви недоброчесної поведінки.\nВідповідно до ЗУ «Про освіту» та внутрішніх положень ХНЕУ ім. С. Кузнеця за порушення академічної доброчесності здобувачі вищої освіти можуть бути притягнені до такої академічної відповідальності:\n· повторне прходження оцінювання (контрольна робота, іспит, залік тощо);\n· відрахуванняіз закладу освіти (крім осіб, які здобувають загальну середню освіту);\n· позбавлення наданих закладом освіти пільг з оплати навчання.\n8. Ви стали свідком недоброчесності? Куди звернутися?\nЯкщо вистали учасником або свідком прояву академічної недоброчесності, зверніться до викладачів, завідувача кафедри або Голови комісії з академічної доброчесності факультету економіки та права – Ушкальова Володимира Васильовича, доцента кафедри економіки підприємства та організації бізнесу.\nВи можете зробити це особисто, написати листа на електрону пошту (kad.ep@hneu.net) або анонімно відправити лист в скриньку, що знаходиться у корпусі Л на першому поверсі (напроти спортивної зали).\nЯкщо рішення комісії факультету не задовольняє позивача, то питання розглядається на комісії університету.\nСклад комісій з академічної доброчесності ХНЕУ ім. С. Кузнеця оприлюднений на сайті університету


Зварювальний апарат Tex.AC ТА-00-622: продаж, ціна у Харкові. Автомати і напівавтомати зварювальні від ""TOOLSTORE"" - 1167022240\nЗварювальний апарат Tex.AC ТА-00-622В наявності\nРежими роботиНапівавтоматичний зварювальний апарат Тих.АС ТА-00-622 це багатофункціональний зварювальний апарат, призначений для виконання зварювальних робіт в одному з трьох режимів. Для виконання зварювальних робіт з тонкого металу, де потрібно акуратний зварний шов, застосовується режим MIG/MAG/FLUX, виконуючи зварювальні роботи із застосуванням суцільний зварювального дроту в газовому середовищі, так і без неї. Для ручного дугового зварювання плавким електродом застосовується режим ММА з використанням штучного електрода діаметром до 5мм.\nПанель управлінняДля максимального комфорту і контролю за виставленими показниками на лицьовій панелі напівавтоматичного зварювального апарату Тих.АС ТА-00-622 розташоване управління зварюванням. За допомогою розташованих трьох плавних регулювань оператор виробляє виставлення зварювального струму, індуктивності та напруги. Відображення виставлених показників сили струму і напруги відбувається на двох електронних табло. Для простоти управління напівавтоматичним зварювальним апаратом Тих.АС ТА-00-622 на передню панель винесені два перемикача. Перший відповідає за вибір режимів зварювання MIG/MAG/FLUX, MMA. Три LED індикатори, що відображають стан апарату.\nМеханізм подачі дротуДля надійної роботи застосовується якісний механізм подачі зварювального дроту, виготовлений з металевого сплаву. В залежності від проведених робіт напівавтоматичним зварювальним апаратом Тих.АС ТА-00-622, оператор регулює інтенсивність подачі дроту до місця проведення зварювання. Для зручності напівавтоматичний зварювальний апарат комплектується змінним роликом під дріт 0.8 і 1.2 мм.\nКомплектація Tex.AC ТА-00-622 Комплектація Tex.AC ТА-00-622


Головна/Наука/У Німеччині почнуть видавати сертифікати імунітету до коронавірусу\nНімецькі вчені запропонували «маркувати» людей, які перемогли коронавірус спеціальними сертифікатами, щоб ті могли спокійно повернутися до життя в суспільстві, коли рівень зараження в країні спаде.\nСпівробітники Центру досліджень інфекцій їм. Гельмгольца в Брауншвейгу планують провести масштабне тестування населення Німеччини на коронавірус в кінці квітня. Якщо вчені отримають дозвіл, то перевірять понад 100 тисяч осіб на антитіла до нового коронавірусу. Результати тестування допоможуть зрозуміти, чи готова країна відкривати школи і проводити масові заходи. Людям, що видужали від нової коронавірусної інфекції після перевірки збираються видати спеціальні сертифікати.\n«Сертифікат імунітету — щось на зразок прищепної карти, яка дає зелене світло при влаштуванні на роботу, — каже епідеміолог Жерар Краузе, — У випадку з коронавірусною інфекцією документ дозволить власникові без проблем повернутися до своїх обов’язків».\nТести, які проводять тепер можуть давати хибнопозитивні результати. 90% дорослих людей вже мають імунітет до вірусів сімейства SARS, не таких небезпечних, як новий коронавірус. Вчені сподіваються, що за два місяці зроблять тести на антитіла більш точними, і до кінця квітня будуть бачити реальну картину.