Брати Максим і Кирило розкажуть майбутнім батькам про силу любові\nВ одному з інтернатних закладів Чернігівської області живуть два брати нерозлийвода: семирічний Максим та п’ятирічний Кирило. Спеціалісти програми «Рінат Ахметов – Дітям. Сирітству – ні!» розповідають читачам порталу, кандидатам в усиновлювачі, опікуни, прийомні батьки, які шукають своє щастя по всій Україні.\nМаксим і Кирило стали героями однієї з відеоісторій. Нашій знімальній групі вдалося ближче познайомитися з хлопчиками, а також поспілкуватися з їхніми вихователями. І ось що нам вони розповіли:\n– Максим дуже самостійний, мріє стати рибалкою. Великий помічник, робить усе, що попросять, любить допомагати і діткам, і вихователям. Дуже зібраний, серйозний, завжди знає свій розклад уроків в школі та що потрібно для цих уроків. Як кожна дитина, обожнює мультики. Творчо себе проявляє у виготовленні аплікацій, йому це подобається. У них з меншим братиком Кирилом дуже сильний зв’язок, – розповіла вихователька.\nКирило на два роки менший за Максима. Хлопчику простіше, адже він себе почуває у безпеці, коли поруч Максим.\n– Кирило сором’язливий, але дуже здібний та розвинений хлопчик. Творча дитина, гарно малює, полюбляє складати конструктори. Старший брат Максим для нього – все! Вони дуже дружні з братом, намагаються постійно бути поруч, – поділилася враженнями вихователька Кирила.\nМаксим і Кирило точно знають, що любов є, адже вони найрідніші у світі люди, які завжди будуть триматися разом. Це любов настільки сильна та велика, що здатна зігріти й тих, хто поруч. У цьому впевнені всі працівники закладу, де мешкають хлоп’ята.\nПроте у сім і п’ять років ці діти потребують родинного тепла, де їх завжди чекатимуть мама й тато, які будуть пишатися дитячими успіхами, розуміти, направляти.\nЛише погляньте на них! Ви відчуваєте себе батьками цих хлопчиків?\nЗа додатковою інформацією про дітей кандидати в усиновлювачі, опікуни, прийомні батьки та батьки-вихователі можуть звертатися до спеціалістів Служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації за телефоном: (046) 267-46-38.


Стрільців зірки попереджають про психологічну вразливість. Сьогодні вона ймовірна не тільки в зовнішньому світі, але й у приватному житті: вдома, в спілкуванні з близькими. Ваша думка чи кандидатура викличе сумніви. Можлива етична помилка, неохайність в побуті. У цей день краще не робити моральний вибір. Небажана самопрезентація, балакучість, надмірна довірливість в духовних або інтuмних питаннях.\nЧитайте також: Кілька років подружжя стpaждало від дивного шуму в спальні, але коли розібрали стіну – втpaтили дaр мoви (фото)


У Мережі оприлюднили меню з "українськими" цінами в Буковелі\nУ Мережі оприлюднили меню з «українськими» цінами в Буковелі\nФото: restaurants.cartel.ua Меню сфотографував один із відвідувачів корчми Filvarok\nЗгідно із прайсом, 250 грам українського борщу з пампушками або курячого бульйону із млинцями обійдеться у 190 гривень.\nУ Мережі з’явилося меню із цінами одного з ресторанів на території українського гірськолижного курорту Буковель. Відповідне фото в понеділок, 28 грудня, опублікувало видання Наше Прикарпаття у Facebook. Відзначається, що меню сфотографував у неділю один із відвідувачів корчми Filvarok. Так, згідно із прайсом, 250 грам українського борщу з пампушками або курячого бульйону із млинцями обійдеться у 190 гривень. Стільки ж коштує 200 грам квашеної капусти або 150 грам салату з капусти і моркви. Як зазначили у виданні, такі ціни «важко назвати «українськими». У коментарях до фото користувачі соцмережі написали, що ціни «занадто високі» і «досягли рівня європейських».\nФото: facebook.com/NashePrykarpattia Нагадаємо, племінниця Софії Ротару, українська співачка Sonya Kay, провела свій медовий місяць у Буковелі. 29-річна виконавиця вийшла заміж у червні за хокеїста херсонського клубу Дніпро Олега Петрова. Ресторанам дозволили працювати всю новорічну ніч\nУ Києві більше 950 нових випадків COVID-19 за день\nКорупція в Україні — НАБУ і САП не приносять користі


Головна Новини ДИФТЕРІЯ І ЧИМ ВОНА НЕБЕЗПЕЧНА\nПро дифтерію всі довго мовчали, а тепер різко заговорили багато і тривожно.\nЧому? Тому, що підростає ціле покоління українців "напіввакцинованих". Поодинокі випадки дифтерії в Україні не дозволяють лишитися осторонь і мовчати.\nКому загрожує дифтерія і чим вона небезпечна?\nДифтерія - це інфекційна хвороба, її збудник - бактерія, ім'я якої Corynebacteriumdiphtheriae. Небезпечна вона тим, що вміє виробляти токсин, який гальмує утворення білка в організмі. А ще в ділянці запалення утворюються плівки, які можуть призвести до утрудненого дихання, асфіксії. А всмоктування в кровотік токсину -до ускладнень, таких як міокардит, неврит, ураження нирок і порушення системи згортання крові. Саме від ускладнень дифтерії помирають хворі. Чим швидше після початку хвороби розвиваються ускладнення, тим більша імовірність смерті. Смерть настає у 5-10% хворих.\nЗахворювання передається повітряно-крапельним шляхом. Інкубаційний період (від зараження до перших проявів хвороби) складає 2-5, іноді до 10 днів. Дифтерія може вражати слизові оболонки будь-яких локалізацій, частіше глотку, мигдалики, гортань, ніс; рідко вульвовагінальну ділянку, кон'юнктиву. Окремо виділяють шкірну форму дифтерії. Симптоми при дифтерії глотки і мигдаликів- біль у горлі, нездужання, втрата апетиту, температура тіла до 38,5. За 2-3 дні на мигдаликах починає формуватися плівка з сірим або синюшним відтінком і поширюється на дужки, м'яке піднебіння, стінки глотки. При травмуванні плівок виникає кровотеча. Насторожуючим в цьому періоді є надто виражені прояви інтоксикації при відносно невеликій лихоманці.\nПри дифтерії гортані додатково є хрипота, зміна голосу і гавкаючий кашель. Як бачимо, початок хвороби підступний, схожий на ГРВІ, а коли вже появляються нальоти, виникає необхідність розрізняти ангіну і дифтерію. Самостійно це зробити неможливо.\nЄдиним дієвим заходом проти поширення дифтерії є вчасне виконання щеплень, тоді навіть люди, котрі за станом здоров'я не можуть бути щеплені, будуть захищені за рахунок колективного імунітету.\nЛиповецьке районне управління Головного управління


Молода навічно - Джіа Каранджи 👗 Леді Мода\nПовне ім'я - Джіа Марі Каранджі (Gia Marie Carangi)\nДжіа Каранджі народилася 29 січня 1960, в Філадельфії - США.\nВ її родині були не дуже хороші взаємини і Джіа в 11 років залишилася з батьком, тому як мати залишила їх. Дівчинка працювала в закусочній у батька, при цьому вона була повністю обділена увагою батьків і від цього сильно страждала.\nПісля деякого часу, Джіа Каранджи перебралася в Нью-Йорк, де почала свою кар'єру в модельному бізнесі. Вона познайомилася з колишньою моделлю, що стала власницею модельного агентства й здружилися з нею, потрапила під її заступництво.\nПроте на початку її модельна кар'єра складалася не дуже блискуче, але потім Джіа познайомилася з іменитими фотографами і дуже швидко стала однією з найпопулярніших і затребуваних моделей того часу.\nДжіа Каранджі, є однією з перших супермоделей, попередницею таких відомих супермоделей як - Клаудія Шиффер і Сінді Кроуфорд. З Сінді вона була дуже схожа, за що Сінді надалі називали - Baby Gia.\nДжіа Каранджи стала популярною не тільки через своїх чудових зовнішніх даних. У неї були і інші переваги над більшістю моделей.Джіа легко могла входити в різні ролі, відображати настрої і перетворюватися в різні образи.\nКрім того, в той період більшість моделей були блондинками, а Джіа з її темним кольором волосся виділялася на їх фоні. Все це, дало їй можливість швидко придбати популярність і почати заробляти хороші гроші.\nЗвичайно її доходи в порівнянні з сучасними супермоделями здаються мізерними, але тоді і час був інший і гроші коштували набагато дорожче. Тому доходи Джіа в 100.000 доларів річних і більш, були дуже добрі. А далі пішли ще кращі пропозиції і Джіа могла б заробляти 500.000 доларів і більше.\nПравда цього так і не судилося збутися. Померла Вільгельміна Купер, наставниця і власниця модельного агентства. Джіа Каранджи, Сильно переживала її смерть. Вона з дитинства була обділена увагою батьків, а тепер втратила і свою подругу-наставницю.\nДжіа завжди хотіла любові, ласки і турботи, але вона не отримувала ні любові ні турботи від оточуючих її людей. Всім навколо потрібні були тільки гроші і секс.\nПід впливом цих подій Джіа Каранджи стала приймати легкі наркотики, а потім перейшла на героїн.\nЦе погано вплинуло на її модельну кар'єру.Джіа стала спізнюватися на зйомки, вже не могла так входити в роль і приймати різні образи. Часом вона погано себе вела, а іноді навіть засинала під час фотосесій. Всі знали про її пристрасть до наркотиків, але ніхто не захотів допомогти їй кинути. Все виконували свою роботу і використовували Джіа до тих пір, поки вона могла працювати. Фотографам і журналам від неї були потрібні лише фотографії, які приносили гроші.\nДжіа Каранджи неодноразово намагалася кинути свою залежність, але завжди щось траплялося, що знову повертало її до свого попереднього стану. А потім Джіа захворіла на запалення легенів і опинилася в лікарні.\nТам після обстеження з'ясувалося, що у неї СНІД. У лікарні Джіа перебувала кілька місяців і там знайшла то чого хотіла з самого дитинства - увагу матері. Її мати Кетлін тепер постійно була з дочкою і оберігала її, нікого не допускала до неї в палату. Тому мало хто знав, що Джіа Каранджи серйозно захворіла.\nВ цей час Джіа згадала віру в Бога і у неї в палаті була ікона, вона хотіла зняти сюжет для дітей, де розповісти про шкоду наркотиків. Тільки відео так і не вдалося записати.\nДо самої смерті особа Джіа Каранджи було прекрасно, але вона вже не хотіла жити.\n18 листопада 1986 року Джіа померла.\nУ палату прийшли санітари, забрати і відвезти тіло в морг.Коли Джіа перекладали на каталку від її спини буквально відвалювалися шматки, настільки сильно СНІД спотворив її тіло.\nПоховали Джіа Каранджи 21 листопада 1986 року, в закритій труні.\nА в світі моди і глянцевих журналів, навіть не знали, що знаменита супермодель померла. Більшість її знайомих зі світу моди, дізналися про смерть Джіа лише через рік після її похорону.\nДжіа Каранджи прожила всього 26 років, вона померла в 1986 році, 25 років тому. Тоді ще не було інтернету, але тим не менше зараз багато сайтів присвячених Джіа. Є навіть офіційний сайт супермоделі і багато сайтів з її маємо зроблених на різних мовах. Більшість нині живих, успішних топ-моделей не мають стільки сайтів.\nДжіа внесла величезний внесок в індустрію моди і модельний бізнес, завдяки її фотосесій, фотографії того часу стали оживати і брюнетки потіснили блондинок на обкладинках глянцевих журналів. А історія життя Джіа Каранджі була взята за основу біографічного фільму - Джіа. Цей фільм допоміг становленню кінокар'єри Анджеліни Джолі.\n← Модель Радхика Наїр Radhika Nair\nФотограф Енні Лейбовіц →


Мер Луцька озвучив план дій на 2011 рік | Новини | Бізнес Портал Луцька\n18.02.2011 | Мер Луцька озвучив план дій на 2011 рік\nУ стінах Луцького палацу культури відбулася загальноміська розширена нарада «Про підсумки економічного та соціального розвитку міста Луцька у 2010 році та пріоритетні завдання на 2011 рік».\nПід час наради присутні дізналися інформацію про хід виконання Програми соціально-економічного розвитку міста Луцька у 2010 році, про виконання бюджету Луцька у 2010 році та січні 2011, про стан розвитку підприємництва у місті Луцьку у 2010 році, про техногенну ситуацію у місті та почули підсумки конкурсу серед установ, підприємств та організацій міста на краще новорічно-різдвяне оформлення.\nДалі слово узяв Луцький міський голова Микола Романюк. Передовсім він зауважив, що такі зустрічі будуть відбуватися постійно. Також зазначив, що він розповість про те, що планує зробити міська влада у 2011 році. Луцький керманич додав, що на сайті міськради можна ознайомитися із Програмою соціально-економічного розвитку обласного центру Волині на цей рік, а також дізнатися про зарплати, машини і біографії мера, його заступників та чиновників. Щоправда, деякі жінки образилися, коли на сайті вказали рік їхнього народження, – пожартував Романюк. «Будемо старатися, щоб наша діяльність була максимально прозорою», – переконував градоначальник. Він зауважив, що рік, який минув, – вже історія, і з цієї історії потрібно зробити висновки. Потому Микола Романюк розповів, чим житиме місто у 2011 році.\nТак, управління архітектури нині опікується появою правил забудови міста. Романюк сказав, що у місті тимчасово припинений розгляд питань, що стосуються прибудов до будинків. Нарікає очільник обласного центру Волині на «сіро-буро-зелено-малинове» через різноманітні прибудовані офіси на проспекті Волі. Переконує, що правила забудови опрацюють, а далі розглянуть на громадських слуханнях, а також виконкомі та сесії Луцької міської ради. «І будемо по цих правилах жити», – зауважив Романюк. Недоречним видаються луцькому меру і малі архітектурні форми, які перетворили місто на «Шанхай». У цій сфері теж треба навести лад.\nПоділився міський голова і здобутками. Так, досягнуті певні погодження із Львівською залізницею щодо реконструкції вокзалу. Продовжуються роботи щодо надземного переходу та проектні роботи щодо аеропорту. Останні продукуються спільно із Волинською ОДА.\nНагадав Романюк присутнім і про концепцію розміщення зовнішньої реклами у місті, а також про реконструкцію Театрального майдану. Проте зауважив, що «ще боїться говорити, що там буде». Мовляв, заважають обставини, проте обов’язково проінформує пізніше.\nЩодо сфери будівництва житла, то Романюк розповів і про домовленість із Міністерством оборони України про передачу до комунальної власності міста військового містечка на вулиці Стрілецькій. За словами Романюка, там може постати новий житловий мікрорайон, розрахований на 10 тисяч мешканців із двома садочками та школою. Далі – справа за малим – підписання у цьому році ряду документів. «Займаємося предметно», – сказав Луцький міський голова. Він додав, що у Луцьку, за останніми даними, проживає 561 сім’я військовослужбовців. Новий мікрорайон допоможе вирішити проблему і соціального житла, і доступного.\nЛуцькі вулиці планують відремонтувати за кошти держави. Так, місто направило свої пропозиції до Кабміну на суму 18 мільйонів 700 тисяч гривень. Романюк сподівається, що ці кошти вдасться отримати.\nУ сфері зелених насаджень, зокрема, парків, скверів ведеться паспортизація. Нагадаємо, що луцькими зеленими зонами опікуватиметься комунальне «Зелене господаство». До 20-ої річниці Незалежності України у Луцьку планують привести до ладу Центральний парк культури та відпочинку імені Лесі Українки. Зокрема, потурбуватися про освітлення та лавочки. Луцька міська рада, за словами керманича міста, готова до сприймання пропозицій із боку підприємців у цій сфері. «Поки що це парк», – зауважив Романюк. Мовляв, у наступному році візьметься і за інші. Також до Великодня на вулиці Ковельській будуть знесені ветхі будинки, які явно не прикрашають в’їзд до міста. Опікуватиметься цим заступник міського голови Лариса Соколовська.\nТакож у 2011 році міська влада сприятиме ОСББ. Наразі їх в обласному центрі Волині – 86. Романюк очікує на потреби ОСББ кошти із державного бюджету.\nАктивно цьогоріч вирішуватиметься і проблема із засиллям безпритульних собак. Куруватиме останню проблему перший заступник Луцького міського голови Святослав Кравчук.\nРоманюк розповів і про інвестиційні можливості. За його словами, раз на два тижні він має зустрічі, якщо не з інвесторами, то із представниками закордонних фінансових інституцій. Адже місту необхідні кошти, приміром, на освітлення та інші проекти.\nЩоправда, нарікає Романюк на те, що комунальні підприємства міста спрацювали із мінусом.\nПереконує, що була проаналізована робота комунальних підприємств, наразі із керівниками проводяться відповідні співбесіди. У кабінет до Романюка можна потрапити лише із фінансовим планом підприємства, який підписаний його заступником Василем Байцимом. «Збиткових підприємств в нас не повинно бути. Це – основа», – сказав Романюк. Також він розповів, що в місті відбувається інвентаризація об’єктів комунальної власності із винесенням їх на карту міста, аби із ними міг ознайомитися інвестор. Великі об’єкти, які ще залишилися, приміром, приміщення колишнього готелю «Луцьк» та призовного пункту, будуть винесені на повторний аукціон. Нагадав Романюк і про роботу із землею, яка триває у місті.\nТакож Луцький міський голова порадував присутніх інформацією про переговори із керівництвом сільських рад навколо міста. Так, були проведені переговори із 10-ма сільськими радами. За словами Романюка, вдалося знайти компроміс. Зауважимо, що цим напрямком опікується радник міського голови, колишній луцький мер Антон Кривицький. Романюк розповів, що у квітні-травні планується урочисто підписати документ про межі міста. Додамо, що, за словами мера, із деякими сільськими радами приємно працювати на перспективу. Приміром, у переговорах із Жидичинською сільською радою, можливо, навіть йдеться про появу ще одного спального району для Луцька. Опікується Микола Романюк і питанням забудови індивідуальних дачних масивів, адже там бракує комунікацій.\nТакож у 2011 році у місті потрібно попрацювати над визначенням охоронних зон.\nНагадав луцький керманич і про створення «прозорого офісу» для підприємців. Він розповів, що у місті затверджена програма підтримки підприємництва, проте ще ніхто не звертався за допомогою. Романюк також закликав підприємців до діалогу із владою.\nЩоправда, луцький мер розповів і про те, що у цьому році не вистає коштів, аби спорудити амбулаторії сімейної медицини на Вересневому і на вулиці Дубнівській, проте зауважив, що проектно-кошторисна документація для цих об’єктів таки з’явиться. У цьому році полагодять ліфт у дитячій поліклініці та відремонтують дах поліклініки №2 для дорослих.\nЩодо сфери освіти, то цьогоріч розпочнеться будівництво школи №27 у 55 мікрорайоні. Це буде школа із садочком, басейном та спортзалом. У наступному році цей об’єкт мають здати. Також Пенсійний фонд у Луцьку звільнить приміщення садочка, яке він займає, і переїде у відремонтоване приміщення. До слова, за словами Миколи Романюка, ще 1000 луцьких діток не забезпечені можливістю відвідувати садочки.\nПотребують вирішення й інші проблеми: інженерні мережі, вуличне освітлення, транспортна розв’язка. Луцький мер опікуватиметься освітленням цьогоріч прибудинкових територій,територій шкіл. Переконує – потрібно упорядкувати в місті стоянки таксі. Додає, що цього прагнуть і самі таксисти.\nПідняв Луцький міський голова і тему сміттєпереробного заводу. Каже, що у нього вже побувало 4 інвестори. Прагне, аби Луцьк потрапив у десятку міст президентської програми «Чисте місто», аби отримати із державного бюджету 1,5-2 мільйони гривень для розробки відповідної документації.\nОзвучив Романюк і проблему торгівлі спиртними напоями в місті. Переконує, що ні він, ні виконком від своєї позиції щодо заборони торгівлі спиртним у нічний час та у 100-метровій зоні навколо шкіл відходити не будуть.\nНа завершення свого виступу Микола Романюк сказав: «Ми відкриті для діалогу, для конкретних пропозицій». Нагадав Романюк і про День Незалежності України, 20-ту річницю цього дня. Він закликав соціально відповідальний бізнес приділити увагу, приміром, фасадам їхніх будівель. Мовляв, прокидаючись щоранку, потрібно думати: «Що ти зробив до Дня Незалежності у Луцьку?».\nДжерело: ВП Прочитано - 1532 раз


13 вересня народилися... - 13 Вересня 2017 - Хмельницький сайт з "Захисту Вітчизни"\nПонеділок, 22.01.2018, 09:33\nГоловна » 2017 » Вересень » 13 » 13 вересня народилися...\n13 вересня народилися...\nСофія Перовська, революціонерка-народниця\nСофі́я Льві́вна Перо́вська (1 (13) вересня 1853, Санкт-Петербург — 3 (15) квітня 1881) — революціонерка-народниця, один з відомих діячів «Народної Волі». Була повішена 3 квітня 1881 разом з іншими організаторами вбивства російського імператора Олександра ІІ.\nУ 1869-70 Перовська, навчаючись на Алчинських жіночих курсах у Петербурзі, познайомилась з радикально настроєною молоддю, що привело в кінці 1870 до розриву з родиною: у 18-річному віці Софія пішла з сім'ї.\nДжон Джозеф «Чорний Джек» Першинг,\nголовнокомандувач об'єднаними силами США\nпід час Першої світової війни в Європі\nДжон Джозеф «Чорний Джек» Першинг (англ. John Joseph Pershing) (*13 вересня 1860 — † 15 липня 1948) — американський воєначальник, генерал армій США (1919), Верховний Головнокомандувач об'єднаними силами США під час Першої світової війни в Європі.\nПершинг був єдиним в Сполучених Штатах військовим, хто при житті отримав найвище військове звання «генерал армій США».\nНа честь генерала було названо однойменний танк та серію балістичних ракет.\nБудучи у Франції, організував і сприяв будівництву в Парижі на території місцевості Венсенський ліс стадіону, який після будівлі став називатися стадіон Першинг (на ньому пройшли кілька футбольних матчів Олімпійських ігор 1924). Також відразу після закінчення Першої світової війни організував у Парижі на стадіоні Першинг перші у повоєнній Європі спортивні змагання - «Військова Олімпіада країн союзників у Першій світовій війні» (22.06.-06.07.1919), так звана - Першінгова олімпіада.\nРоберт Робінсон, англійський хімік-органік, лавреат Нобелівської премії 1947 року\nРоберт Робінсон (англ. Sir Robert Robinson; *13 вересня 1886, Баффорд, поблизу м. Честерфілд, — †24 лютого 1975, Лондон) — англійський хімік-органік, член Лондонського королівського товариства (1920). Лауреат Нобелівської премії з хімії (1947).\nЗакінчивши честерфілдську середню школу, Робінсон поступив у Фалнекську школу – навчальний заклад релігійної общини моравських братів, розташований між Лідсом і Бредфордом. Робінсон залишався тут до 1902, а потім поступив в Манчестерський університет.\nХімічний факультет Манчестерського університету, на чолі якого стояв У.Перкін-молодший, був провідним центром наукових досліджень. Членом факультету тоді був Хаїм Вейцман (1874–1952), майбутній перший президент Ізраїля (1948–1952), а однокурсником Робінсона – В.Говорт (Нобелівський лауреат, 1937). У 1905, закінчивши на відмінно університет, Робінсон став працювати в приватній науково-дослідній лабораторії Перкіна. З 1907 вивчав структуру і хімічні властивості бразиліна – фарбника, що отримується з дерева.\nРобінсон повернувся в Манчестерський університет в 1906 і в 1907–1909 став стипендіатом. У 1910 отримав докторський ступінь, а два роки по тому, у віці 26 років, став першим професором органічної хімії в університеті Сіднея в Австралії. Робінсон завідував кафедрами органічної хімії в університетах Ліверпуля (1915–1920), Сент-Ендрю (1921), Манчестера (1922–1928), Університетському коледжі Лондона (1928–1930) і став наступником Перкіна в Оксфордському університеті.\nУ 1920 Робінсон працював керівником науково-дослідних робіт фірми «Брітіш дайстафф корпорейшн», а в 1929 став консультантом з фарбників фірми «Імперіал кемікл індастріз лімітед». З 1922 Робінсон разом з Девідом Дойгом Праттом почав публікувати серію робіт, присвячених фарбникам, які мали будову бензопірілієвих солей.\nПроте основний інтерес для Робінсона представляли алкалоїди. У 1925 спільно із співробітником Дж.М.Галландом Робінсон вивчив структуру морфіну і тоді ж синтезував берберін. Наступного року він встановив структуру неопіна (бета-кодеїна), а в 1935 синтезував бікуккулін.\nОскільки приготування гідрастина, наркотина і тропінона (тісно пов'язаного з атропіном і кокаїном) не склало труднощів, Робінсон вважав, що подібним же чином вони мають синтезуватися рослинами. Його теорія біогенезу алкалоїдів була пізніше підтверджена аналізом (за допомогою ізотопної мітки) реакцій, що відбуваються в рослинах. Таким чином, він довів біогенетичну спорідненість псевдострихніну і воміцина (1948). Синтезував, а потім визначив структуру багатьох інших алкалоїдів, зокрема бруцина, акуаміцина і (спільно з Р.Вудвордом — Нобелівська премія, 1965) аймаліна.\nСтрихніном Робінсон почав займатися ще в 1910, коли вони разом з Перкіним запропонували помилкову формулу цієї речовини. У 1945 Робінсон прийшов до правильної формули стрихніну, а синтезував його Р.Вудворд в 1954.\nРазом з дружиною Робінсон провів дослідження квіткових пігментів антоциана (синювато-червоного кольору) і антоксантіна (жовтого кольору). Вони синтезували багато пігментів, ідентичних природним речовинам, розробили експрес-тести визначення пігментів і опублікували каталог пігментів квітів.\nЩе однією цікавою для Робінсона структурою були стероїди. У співпраці з багатьма ученими, зокрема з Дж.В.Корнфортом (Нобелівський лауреат, 1975), Робінсон отримав жіночий гормон естрон і три синтетичних естрогена: стильбестрол, гексестрол і дієнестрол.\nЗробив внесок до електронної теорії органічних сполук, в уявлення про розподіл електронів і мезомерії в ароматичних з'єднаннях (1922–1926).\nПісля початку Другої світової війни займався вибуховими речовинами і захистом від хімічної зброї, став одним з творців хімії антибіотиків і організаторів виробництва протималярійних препаратів у Великобританії.\nУ 1945–1950 Робінсон — президент Лондонського королівського товариства і важлива його роль в налагодженні науково-дослідної роботи в післявоєнні роки, він сприяв активізації діяльності міжнародних наукових союзів.\nРазом з Р.Вудвордом заснував журнал з органічної хімії «Тетраедрон», в 1957 вийшов перший його номер. Журнал має заслужений авторитет.\nКолега Робінсона по Манчестерському університету Вейцман розробив процес крекінгу нафти, який ліг в основу діяльності компанії «Петрокеміклз лімітед». Робінсон був директором цієї компанії. У 1935 «Петрокеміклз» увійшла до компанії «Шелл», де він був директором, а потім до 1975 посідав посаду консультанта.\nЧлен понад 30 урядових комітетів, низку яких він очолював. У 1947 – делегат Великобританії на першій конференції ЮНЕСКО. У 1951 — президент Британської асоціації сприяння розвитку науки і президент Товариства хімічної промисловості (1958–1959).\nЗахоплювався музикою, фотографією і літературою. Завзятий садівник. Працюючи в Австралії, вони здійснював сходження на новозеландські Альпи і до початку Другої світової війни проводив відпустку в горах Великобританії, Норвегії, в Піренеях і Альпах. Коли Робінсону було 80 років, він зійшов на Столову гору в Південній Африці.\nНеодноразово завойовував титул шахового чемпіона, був президентом Британської шахової федерації (1950–1953). Після 80 років Робінсон осліпнув, але продовжував грати в шахи по листуванню, а за два роки до смерті написав (спільно з Р.Едвардсом) книгу «Мистецтво і наука шахів».\nЛеопольд Ружичка, швейцарський фізик і радіохімік хорватського походження,\nлауреат Нобелівської премії 1939 року (спільно з Адольфом Бутенандтом)\nЛеопольд Ружичка (хорв. Lavoslav (Leopold) Ružička; *13 вересня 1887, Вуковар, Хорватія, Австро-Угорщина — †26 вересня 1976, Маммерн, Швейцарія), швейцарський хімік-органік, лауреат Нобелівської премії з хімії «за роботи з поліметиленів і вищих терпенів» (1939, спільно з німецьким біохіміком Адольфом Бутенандтом, якому премія була присуджена «за роботи з статевих гормонів»).\nШвейцарський хімік Леопольд Стефан Ружичка, старший з двох синів бондаря Стжепана Ружички і Амалії (Север) Ружички, народився в Австро-Угорщині, у хорватському місті Вуковарі. У 1891 р., після смерті батька, Ружичка з матір'ю і братом переїхали до родичів в Осієк. Тут майбутній учений закінчив початкову школу і гімназію.\nУ 1906 р. Ружичка поступив в Технічний університет в Карлсруе, в Німеччині. Він мріяв зробити кар'єру на недавно побудованому в Осієку заводі з виробництва рафінованого цукру, але вважав за краще здобути освіту в Німеччині. У університетах Австро-Угорської імперії було неспокійно: їх збуджували нескінченні студентські заворушення, відгомін націоналістичної лихоманки, що охопила Балканські держави. До того ж в технічні університети було легше поступити: туди не треба було складати вступних іспитів. Завершивши вищу освіту в рекордний термін – всього лише за два роки, Ружичка під керівництвом Германа Штаудінгера став готувати докторську дисертацію і в 1910 р. отримав одночасно інженерний диплом за роботу з дослідження кінетичної здатності кетенів і докторський ступінь за дисертацію «Фенілметилкетен» і відразу ж почав працювати асистентом у Штаудінгера.\nУ 1912 р. Штаудінгер був призначений директором Федерального технологічного інституту в Цюріху, Ружичка послідував за ним. Протягом наступних чотирьох років він допомагав Штаудінгеру в проведенні досліджень хімії природних інсектицидів, вироблюваних рослиною Chrysanthemum cinerariefolium. Ця врешті решт сприяла розвитку промислового виробництва штучних пестицидів. Ружичка зацікавився хімією природних речовин і в 1916 р. оголосив Штаудінгеру про своє рішення зайнятися самостійними дослідженнями, за що той позбавив Ружичку своєї підтримки.\nУ 1917 р. Ружичка став швейцарським громадянином. Того ж року німецька фірма з виробництва духів «Гаарман і Реймер» надала йому позику для розробки способу синтезу ірона, ароматичної речовини із запахом фіалок. Приблизно в цей же час він посів посаду лектора Федерального технологічного інституту, яка була невигідна з матеріальної точки зору, але відкривала молодому вченому доступ в інститутські хімічні лабораторії.\nЗ 1918 по 1921 р. Ружичка проводить дослідження за замовленням швейцарської хімічної фірми «Гессельшафт фюр хеміше індустрі» («Сіба А.Г.»), а в 1920 р. стає лектором хімії в Цюріхському університеті. Попри те, що в 1923 р. Федеральний технологічний інститут вибрав його професором, Ружичка все ще не отримує там платні. Тому в 1926 р. він став працювати в лабораторіях женевської парфюмерної фабрики.\nЗа ці роки Ружичка набув популярності завдяки дослідженням терпенів – органічних сполук, які були виявлені в маслах, що виділяються з рослин. Він також вивчав кетон і багато інших речовин. У 1926 р. Ружичка був вибраний професором органічної хімії Утрехтського університету. Цю посаду він посідав до 1929 р., після чого повернувся до Цюріха як директор Федерального технологічного інституту, ставши наступником Ріхарда Куна.\nПовернення Ружички до Цюріха частково пояснювалося тими привабливими можливостями, які відкривала процвітаюча швейцарська хімічна промисловість. У 30-і рр. він переконав «Сіба А.Г.» зробити значні фінансові пожертвування Федеральному інституту, що дозволило йому розширити штат викладачів, залишати в інституті більше число випускників і виділяти більше коштів на наукову роботу. Ружичка і його колеги ставили перед собою досить престижні завдання. Вони продовжували досліджувати структуру складних терпенів і інших вуглеводнів з крупними кільцями. До 1934 р. вони частково синтезували чоловічі гормони – андростерон і тестостерон, а наступного року Ружичка визначив молекулярну структуру тестостерона.\nУ 1939 р. Ружичці була присуджена Нобелівська премія з хімії «за роботи з поліметиленів і вищих терпенів». Він розділив цю премію з Адольфом Бутенандтом, одним з головних своїх суперників в області хімії статевих гормонів. Проте почата тоді Світова війна зробила неможливою поїздку до Стокгольма, і Ружичка отримав премію з рук шведського посла на спеціальній церемонії, яка відбулася в 1940 р. у Федеральному технологічному інституті. Учений зміг прочитати свою Нобелівську лекцію в Стокгольмі тільки 5 років опісля.\nНе зважаючи на те, що раніше Ружичка був досить аполітичною людиною, політика, що проводиться нацистською Німеччиною, і розширення меж другої світової війни його глибоко стурбували. У роки війни він допоміг кільком ученим єврейської національності бігти з окупованої нацистами Європи, а іншим надав притулок. Ружичка активно допомагав югославському руху Опору, і не тільки через добродійні організації, що знаходилися в Швейцарії. Він заснував швейцарсько-югославське товариство з надання допомоги жертвам війни, причому турбота про них виявлялася як під час військових дій, так і після їхнього завершення.\nУ післявоєнні роки Ружичка присвячував багато часу колекціонуванню предметів мистецтва, особливо віддаючи перевагу роботам голландських і фламандських майстрів XVII ст. Згодом він подарував свою колекцію Цюріхському художньому музею. Сильний дальтонізм (особливо погано він розрізняв червоний колір) не заважав Ружичці із захопленням займатися кольоровою фотографією. Пішовши в 1957 р. у відставку з Федерального технологічного інституту, Ружичка продовжував працювати консультантом у ряді швейцарських хімічних компаній і робив все можливе для зміцнення зв'язку науки з виробництвом. У відставці він зробився пристрасним садівником, особливо любив розводити троянди і альпійські квіти. Ружичка «володів вольовим характером і був енергійною, можна сказати, натхненною особою, – згадував в біографічному нарисі Владимир Прелог. Його щирість і прямота часто шокували багатьох, хто з ним спілкувався, а іноді вони навіть відчували себе ображеними. В той же час він був здатний охоче визнати критику на свою адресу, якщо вона була добре аргументована».\nУ 1912 р. Ружичка одружувався на Ганні Гаусман. Дітей у них не було. У 1950 р. подружжя розвелося. А рік потому учений одружується вдруге, вибравши в подруги життя Гертруду Аклін.\nКрім Нобелівської премії, Ружичка був нагороджений медаллю Вернера Швейцарського хімічного товариства (1923), медаллю Леблана Французького хімічного товариства (1928), премією Станіслао Канніццаро Італійській національній академії наук (1936), медаллю Шєєле Шведського хімічного товариства (1938) і медаллю Фарадея Британського хімічного суспільства (1958). Йому були присвоєні почесні ступені Гарвардського університету, а також університетів Базеля, Загреба, Парижа, Бордо, Праги, Глазго і Женеви. Ружичка був іноземним членом Американської академії наук і мистецтв, Югославської академії наук, Лондонського королівського товариства, американської Національної академії наук, Фламандської королівської академії наук, літератури і мистецтв, Сербської академії наук, академій наук СРСР і Польщі.\nМарія Фішер-Слиж, американська лікарка, українка з походження, меценатка\nМарі́я Фі́шер-Слиж (англ. Maria Fischer-Slysh; *13 вересня 1922, Коломия — †13 лютого 2012, Торонто) — лікар-педіатр, член управи Українського лікарського товариства Північної Америки (УЛТПА) у Чикаго, колишній голова УЛТПА в Торонто, член управи Канадського товариства приятелів України, Ліги українських меценатів у Києві та Почесний член Наукового товариства імені Шевченка у США. Була серед ініціаторів та підтримала в Україні ряд проектів зі створення Канадсько-Українських бібліотечних центрів, розвитку скаутського руху, запровадження конкурсів з рідної мови, стимулювання творчих вчителів-мовників, студентів, допомоги українській церкві.\n« Моя родина була у списку «ворогів народу». До нашої хати часто навідувався енкаведист, який випитував маму про наше життя, родину. До сьогодні пам'ятаю його вигляд: високий, худий, похмурий. Десь на весну нам загрожувало вивезення. Родина розбіглася: батьки і наймолодший брат виїхали в село, до родини. Нас, три сестри, притулилися в гуртожитку колишньої школи сестер Василіянок по вул.Потоцького, 95. »\nПісля смерті чоловіка д-р Фішер-Слиж переїхала до Канади й поселилася у місті Торонто, беручи активну участь у житті української громади. Вона стала членом ради правління Українського медичного товариства Північної Америки (УМТПА), головою Товариства приятелів академічної гімназії в діаспорі та членом ради Канадського товариства приятелів України. Будучи ще з 1947 членом «Пласту», фінансово підтримувала з Канади пластові організації у Києві, Львові, Сімферополі, за цю діяльність її нагородили срібною відзнакою св. Юрія. Незабаром вона стає членом Наукового товариства ім. Шевченка та Ліґи українських меценатів. У 2002 році, вже як меценатка, відвідала в Чернігові Центральну міську бібліотеку ім. Михайла Коцюбинського та Українсько-канадський центр.\n« Любов до свого краю доктор Марія Фішер-Слиж засвідчувала конкретним прикладом, підтримуючи, як меценат, розвиток української освіти, науки та культури. Для багатьох інституцій та проектів — як у діяспорі, так і в Україні — Покійна була серед найповажніших жертводавців. Зокрема, хочу висловити свою вдячність від імені спільноти Українського Католицького Університету за княжий дар на розвиток богослов’я в Україні.\nМуаммар Каддафі, лідер Лівійської Джамахірії\nМуа́ммар Кадда́фі (англ. Muammar Qaddafi, араб. معمر القذافي; народився 13 вересня 1942 — помер 20 жовтня 2011) — лідер Лівії у 1969—2011 роках, також один з найбагатших людей усіх часів.\nНародився 13 вересня 1942 року (за іншими даними - 1940 або 1944) в бедуїнському шатрі за 30 км на південь од міста Сирт у бедуїнській родині, що належала до племені аль-Каддафа. Його батько був кочівник, пас верблюдів та кіз. Мати з трьома старшими дочками вела домашнє господарство. Згадуючи своє дитинство та юність, Каддафі зізнався одного дня:\n«Я виріс у чистім оточенні, що не заражене інфекціями сучасного життя. Я усвідомив умови, в яких жив мій народ, і переніс страждання, що їх він зазнав під гнітом колоніалізму. Молодь у нашому суспільстві поважала людей старшого віку, ми вміли відрізняти добро від зла.»\n«Ми, бедуїни, втішалися свободою серед природи, все було первісно чисте. Між нами й небом не було жодних перешкод.»\nКатегорія: ЛЮДИ ТА ДАТИ У ВІЙСЬКОВІЙ ТА СВІТОВІЙ ІСТОРІЇ | Переглядів: 327 | Додав: Vchutel | Теги: революціонерка-народниця, Леопольд Ружичка, головнокомандувач, Софія Перовська, Роберт Робінсон, Джон Джозеф «Чорний Джек» Першинг, Каддафі | Рейтинг: 5.0/5


Aerosmith вимагає від Трампа припинити використовувати свої пісні на мітингах | Громадське телебачення\nAerosmith вимагає від Трампа припинити використовувати свої пісні на мітингах\n22 серпня, 2018 15:36\nЛідер американського гурту Aerosmith Стівен Тайлер вимагає від президента Дональда Трампа припинити використовувати пісню гурту на мітингах на його підтримку.\nПриводом для звернення до президента став мітинг у західній Вірджинії 21 серпня, де грала пісня Aerosmith «Livin’ on the Edge». На заході зібралися прихильники політики президента, які тримали плакати «Жінки за Трампа», «Обіцянки виконані» тощо.\nТайлер направив листа до Білого дому через свого адвоката, звинувативши президента у порушенні прав на трансляцію пісні, яку написав сам Тайлер та ще два інших учасники гурту.\nУ заклику до Трампа співак посилається на те, що використання пісні гурту може справити враження, що музиканти підтримують його політику.\nЦе вже не перший випадок, коли на заходах Дональда Трампа лунають пісні Aerosmith. Variety додає, що, наприклад, під час передвиборчої кампанії Трампа у 2015 році на його заході грала пісня «Dream On».\nНагадаємо, що в червні 2016 року лідер американського рок-гурту Aerosmith Стівен Тайлер заявив про розпад колективу.


Популярний на початку 2000-х репер заснував Akon City. Місто назвуть на честь виконавця, а збудують на батьківщині репера, в Сенегалі. Місцева влада вже дала згоду на проект.\nЗа планом, економіка Akon City буде побудована на криптовалюті AKoin, яка також є розробкою артиста. Працюватиме місто на відновлюваній сонячній енергії завдяки проекту Akon Lighting Africa, — пише СЛУХ.\n«Якщо це спрацює, ми розширимо його на інші країни Африки. Це, швидше за все, проект на 50–100 років. Я, мабуть, не доживу, щоб побачити його завершення, але для розбудови першого міста в нас 10-річний термін», — коментує Ейкон.\nВ останні роки репер все більше займається благодійністю та інвестує у відповідні проекти на території Африки. Так, за допомогою Akon Lighting Africa у 18 країн континенту була проведена електрика на сонячних батареях.\nНагадаємо, вийшла нова пісня Five Finger Death Punch.


Вчені віднайшли ген анорексії - Радіо Максимум\nВчені віднайшли ген анорексії\nВідсутність певного гена може нести відповідальність за зміни, які притаманні людям з розладами харчової поведінки.\nАмериканські науковці з’ясувати, що миші, яких позбавили гена ESRRA, мали порушення у поведінці, зв’язані з соціальною взаємодією та соціальною взаємодією. Про це повідомляє gogetnews.info.\nЗокрема, вони не шукали продукти з високим рівнем жирів у стані голоду та мали аномальну соціальну поведінку. Аналіз таких змін встановив, що рівні ESRRA контролюють за допомогою енергетичного статусу мишей. Обмеження споживання калорій на 60% упродовж кількох днів впливало на ріст рівню ESRRA в мозку мишей.\n«Зниження споживання калорій, як правило, мотивує тварин, включаючи людину, шукати їжу з високим вмістом калорій. Отримані дані свідчать про те, що втрата гена ESRRA може порушити цю відповідь », - каже дослідник Майкл Люттер\nТобто виключення гена ESRRA призводить до розвитку анорексії та булімії, важких психічних захворювань.


Кожен другий росіянин боїться тортур поліції | Рідна країна\n13 травня 2014 о 11:39\n«Опитування красномовно свідчить, що росіяни побоюються тортур. По суті, це серйозне звинувачення, висунуте на адресу російської влади, яка не здатна справитися з поголовною практикою застосування тортур в країні», — заявив голова російського представництва Amnesty International Сєргєй Нікітін.\n«У Росії негуманне поводження з ув’язненими і утримання під вартою в нелюдяних умовах залишаються поширеною практикою. Причому тортури нерідко використовуються для отримання свідчень. Винні у тортурах поліцейські користуються практично повною безкарністю, оскільки внутрішні розслідування ведуться структурами, насправді не зацікавленими у розслідуванні правопорушень з боку поліції. Особливою групою ризику є підозрювані в участі у незаконних збройних формуваннях на Північному Кавказі», — додав він.\nНаголошується, що результати опитування росіян є частиною всесвітнього дослідження про ставлення до тортур, який Amnesty International провела у 21 країні в усьому світу. Відсоток росіян, які бояться тортур, трохи перевищує середнє значення для всіх країн.\nЗагальносвітові результати дослідження такі: переважна більшість (82%) упевнені, що має існувати недвозначне законодавство, яке забороняє тортури. Проте, більш як третина опитаних (36%) все ще вважають, що застосування тортур за певних обставин може бути виправдане.\n«Результати цього всесвітнього опитування вражаючі: майже половина опитаних бояться тортур і відчувають особисту незахищеність. Переважна більшість людей упевнена, що мають бути виразні і недвозначні правила, які забороняють тортури, і водночас більш як третина опитаних, як і раніше, вважають, що застосування тортур може бути виправдане за певних обставин. Ми бачимо усесвітню громадську підтримку дій, спрямованих на запобігання тортур», — заявила директор GlobeScan Кароліна Холм.\nНаголошується, що останні п'ять років Amnesty International повідомляла про застосування тортур і інших видів жорстокого поводження у 141 країні, на всіх континентах — практично в кожній країні, де працює ця стара, незалежна від жодного уряду правозахисна організація. Скритний характер тортур змушує припускати, що насправді число країн, де існують тортури, значно більше.\nУ 1984 році було прийнято Конвенцію ООН проти тортур та інших жорстоких, нелюдяних або принижуючих гідність видів поводження і покарання. За минулі роки 155 країн ратифікували цей документ. У 142 країнах з них Amnesty International проводить дослідження. У 2014 році, за даними організації, принаймні, 79 країн з 142 практикують тортури. Це більш ніж половина з числа країн, які ратифікували Конвенцію.\nЩе 32 країни — члени ООН не прийняли Конвенцію, хоча всесвітня заборона на застосування тортур зобов'язує їх підписати її.\nЯк повідомлялось, Україна в останні роки стала найбільшим порушником серед пострадянських держав щодо застосування тортур і зловживань у контексті кримінального правосуддя.


Мобільник (2016) дивитися онлайн безкоштовно в хорошій якості\nФільми онлайн Фільми 2016 Мобільник (2016)\nМобільник (2016)\tдивитися онлайн\nПро\tфільм\tМобільник (2016)\tукраїнською мовою:\n«Мобільник» – фільм, заснований на романі Стівена Кінга. Мова піде про поступово поширюється хвороби, яка охопила весь світ і перетворила звичайних жителів Землі в справжніх зомбі, безумців, що нападають на живих людей. У практично кожного мешканця на Землі в сучасному світі є власний мобільний телефон, який і стає причиною зараження. Будь-яка людина, який підносив до свого вуха стільниковий, захворів. Генезис захворювання так і не зрозумілий. Лише спостерігачі, які стали очевидцями неймовірних подій, здогадалися, що хворіють люди після того, як відповідають на дзвінок. Головний герой, юний художник по імені Клайтон, разом з незнайомцем Томом опиняється в самому епіцентрі кривавих подій. До них приєднується і маленька дівчинка, на очах якої мати стала одним з цих божевільних монстрів.\nВони в паніці змушені ховатися. Пізніше вони знаходять таких «нормальних людей», які остерігалися брати трубку. Тепер компанія змушена якось виживати, адже інакше натовп заражених просто поглине їх...\nЄ ватажки у них? Чи перетворяться колишні люди в тварин? І, врешті-решт, зможе жменю живих і адекватних людей відновити всі? Всупереч перешкодам, страху і очевидним небезпекам, компанія буде рухатися до своєї мети, і намагатися знищити ворогів.\n«Коли все це пов'язано ніхто не застрахований»\nДжошуа Мікель Ентоні Рейнольдс\nЕрін Елізабет Барнс\nДивитися фільм\tМобільник (2016)\tв хорошій якості


ВЕЛИКИЙ ПІСТ - WISH Space\nГоловна / Клуб / Новини / ВЕЛИКИЙ ПІСТ\nОсь й розпочався Великий Піст.\nХтось дотримується його з релігійних міркувань, хтось хоче поправити своє здоров’я або схуднути. Проте, майже кожному, хто прийняв рішення поститися, доводиться стикатися з щоденними спокусами й важким вибором між звичайним харчуванням, доступним на кожному кроці, і пісними стравами, які найчастіше необхідно готувати заздалегідь й брати з собою.\nАле тільки не в нашому WISH Restaurant, де вже з цього тижня доступні смачні пісні страви, які не тільки назовні, а й за смаком майже не відрізняються від традиційних.\nТож приходьте й постіться легко, з задоволенням і на здоров’я!


Благодійний життєвий марафон члена МГО "Ми Українці" Василя Нечепи\nУ Чернігові почав діяти Благодійний фонд Василя Нечепи. І це мало кого здивувало, бо всім відомо, що український співак, кобзар-лірник і громадський діяч Василь Григорович Нечепа займається благодійництвом вже не один десяток років. Зі справами духовними, даруючи людям свою натхненну творчість, йому вдається поєднувати у різні часи дуже важливі справи про земні матеріальні потреби різних людей. Завдяки саме йому, його щоденній праці було врятоване не одне людське життя. У своїх інтер'ю він не часто про це говорить, зазвичай мова йде про українську культуру, історію, чи політику тощо. Чи не вперше тема благодійності стає основною розмови з народним артистом України, Лауреатом Національної премії імені Тараса Шевченка, державної премії імені Нечуя-Левицького, Чернігівської обласної премії імені Михайла Коцюбинського Василя Нечепи.\nЯкось взимку я їхав з Чернігова до Носівки, а назустріч мама з великим візком вугілля. Вона возила вугілля з дому до Галини Василівни Сопіги – дружини мого вчителя – скрипаля. Галина Василівна тоді вже не виходила з хати. Продовжуючи цю мамину справу вдячності, я опікувався сім’єю сільських інтелігентів Сапіг завжди, особливо, коли навчався у Олександра Степановича. Тоді впродовж десяти років він контролював всі мої вчинки, пояснював, що для українця головне не дрова, які ми рубали фронтовикам, і не сніг, який викидали із садиб взимку, а воля. А щоб цю волю мати і до неї прагнути, треба добре знати «чиїх батьків, чиї сини, і ким за що закуті». Треба землю свою любити й боронити. Так говорив мій учитель.\nУ Носівській середній школі №3 було створено осередок добровольців, які після уроків допомагали людям. Мене ще у п’ятому класі обрали ватажком цієї благочинної організації, до якої входили й учні 11 класу. Я з дитинства знав, що коли допоможеш бабусі перейти через дорогу, то ти вже робиш дуже велику і потрібну справу, що це ніякий не подвиг, і розповідати комусь, чи хизуватись таким, то – гріх.\nОтак ми, діти, призвичаювались до потрібних усім благодійних справ, і вони ставали для нас буденними. А ще у Носівці була славна традиція – толока. Це таке зібрання людей, як на весілля, але насправді - для роботи. Таку толоку я пам’ятаю на подвір’ї батьківської садиби. Тоді мій носівський будинок площею понад сто квадратних метрів заштукатурили з усіх сторін і навіть стелю завалькували за один день. А перед тим кілька днів куховарили наїдки, готувалися. Опісля вечеряли за широкими столами з піснями, дехто до самого ранку. Цю роботу я ніколи не забуду. Стоїть будинок з 1966 року. Він і досі виглядає як новий\n– Мені відомо, що після закінчення школи у Носівці, коли Ви поїхали вчитися до Чернігова, Ви продовжили опікуватися багатьма людьми. Розкажіть, чому це було важливим для Вас?\n– Після переїзду до Чернігова, де продовжував вчитися на скрипаля у музичній школі, я щотижня їздив до Носівки допомагати батькам і Олександру Сопізі. Допомагав як міг і фізичною працею, і грошима. У той час я багато виступав у концертах. Але згодом розпочався період служби у військовому ансамблі у Німеччині, то була вже справжня служба в армії. Я намагався виконувати настанови свого вчителя: співав солістом здебільшого українські пісні, говорив українською. За це мене навіть дражнили. І саме тоді я зрозумів, що жити за межами України ніколи не зможу.\nВсе своє концертне життя займаюсь одним – відкриваю українцям Україну. Світова наука і політика визначає, хто ми такі насправді. Українці ж здебільшого мало знають ще про свою славну історію. Мені поталанило ще змалечку дізнатися дуже багато про Україну і світ від свого учителя Олександра Сопіги – дуже освідченої й інтелігентної людини. Він був директором школи, коли там вчилися мої батьки, йому довелося бути в полоні у Німеччині під час Першої світової війни. Учитель розповідав мені про «дєдушку» зі значків жовтенят і ще одного «дєдушку» (Сталіна), який, як і його попередник катував українців. Я згадую, як емоційно і переконливо Сопіга говорив, що війни всюди проходять, але, щоб своїх мільйонами нищити…, такого він не чув і не бачив, такого ніде у світі не було.\nУкраїнців нищили нещадно, особливо духовно. Отож українець завжди потребував допомоги і зараз потребує, адже до цього часу наші вороги нищать нашу духовність. Сьогодні це – найближчі сусіди зі сходу. Моя головна допомога українцям зараз, як і завжди – донести до їхніх душ правду про Україну. А це каралося в усі часи і карається, на жаль, і до наших днів. Але кобзарі завжди все одно несуть правду людям.\nЩе один мій вчитель Олександр Корнієвський, якому цього року виповнюється 125 років від дня народження, відбув по таборах понад 24 роки з 1937 до 1961 року. Це він створив сучасний музичний інструмент – бандуру. Це він мене навчив грати на кобзі й на лірі. На жаль, не чутно цього року мистецьких заходів по вшануванню маестро, кобзаря-віртуоза та неперевершеного майстра музичних інструментів. Я видав книгу про свого вчителя і їду з нею в різні країни світу, розповідаючи про наше кобзарювання, про Україну і її славу.\nЗгадаймо про ганебні факти з історії, як ще у першій половині минулого століття разом з інтелігенцією знищили майже всіх кобзарів. Але попри все, кобзарювання збереглося. Страшні репресії не змогли знищити справжню українську культуру. Народжені кобзарями думи і пісні вижили серед людей. Вони відображають історію нашого талановитого народу, який тисячоліттями виживав на своїй землі. Люди від покоління до покоління зберігали, примножуючи традиції культури, утверджуючи дух українства. Своє мистецьке життя я теж присвятив саме цьому. Оце такою я бачу свою гуманітарну місію. На жаль, навіть уже в наш час вона є небезпечною, особливо зараз, коли українці змушені знову виборювати свою незалежність. Та величну Україну ми збудуємо лише разом, лише збагнувши хто ми є. На сотнях своїх концертів запитую у дітей, чи хочуть вони жити щасливими і заможними. Відповідають, що хочуть. Тоді відкриваю «таємницю», що все це буде, якщо вони будуть любити і берегти свою землю так, як любили її Тарас Шевченко і Олександр Довженко.\n– Василю Григоровичу, Ви часто наголошуєте на вторинності матеріального, сьогодні говорите про духовну місію, але ж і матеріальне завжди було і є важливим у Вашій діяльності. Як вдавалося поєднувати первинне духовне і таке важливе й потрібне людям вторинне матеріальне?\n– Дійсно, про творчість, духовність, а саме це для мене є головним, можна говорити годинами.\nПонад сорок років я виступаю на сцені, щороку проводжу по сто і більше концертів. Свої авторські концертні програми співав по всій Україні та у столицях тридцяти країн світу. І завжди і всюди говорю одне й те саме: «з гордістю заявляю, що ми – українці започаткували світову цивілізацію, дали людству письмо, пісню, запашний хліб і ще багато-багато того, чим користується світова спільнота».\nТак, українці завжди активно творили і поєднували духовне, і матеріальне. Завжди вважав, що матеріальна благодійність – то річ вторинна, тому то моя благодійність дещо утаємничена, хоча насправді жодної таємниці немає. Наприклад, я не приховував того, яким чином у 1990 році Японська фірма «Олімпус» безкоштовно передала Чернігівській обласній дитячій лікарні два унікальні фіброгастроскопи, які коштували в той час по двадцять три тисячі доларів за кожний. Я гордий тим, що кошти на ці прилади я заробив своїми концертами в Австралії. Вони були переадресовані в Японію на фірму «Олімпус». А фірма передала медичне обладнання до лікарні, про яку я їм повідомив. Нещодавно я цікавився у головного лікаря лікарні Олександра Карети про ці унікальні діагностичні прилади. Він повідомив, що медичне обладнання понад двадцять років успішно працює в лікарні.\nЗгадую свої виступи перед українцями в Австралії. Головне не те, скільки вдавалося збирати доларів у величезних залах на концертах і після них, хоча і це тоді було дуже важливо,за що я їм і досі дякую, а найголовніше, що вони вперше за півстоліття зібралися разом. Знову туди кличуть, вже втретє.\nПісля Австралії я здійснив навколосвітню концертну подорож через Гаваї до Канади та США і в Західну Європу. Тисячі українців у переповнених залах слухали українську пісню і її правдиву історію. У той час об'єдналися дві українські партії, які були в еміграції. А у нас в Україні трапилось велике лихо – аварія на Чорнобильській АС. Тоді було таке відчуття, ніби горить будинок, і люди самі без ніякого наказу біжать з відрами гасити й рятувати. Бігав і я, як в дитинстві, з тими відрами. Загасили і забули… У перші дні аварії на ЧАЕС я там співав, тільки пільг собі не оформив, бо Гріх.\nДесять тонн ліків та усього іншого з Канади було переправлено до Чернігова. Перед тим на мої концерти канадці приїздили величезними вщент заповненими автобусами, переймалися нашою бідою, прагнули допомагати. Так було і в США. Там ми завантажили у місті НьюКасль, що біля Нью Йорку, величезний вантажний літак «Руслан». Вісімдесят три тонни гуманітарного вантажу було доставлено до Борисполя у березні 1990 року. Тоді ще й держави такої Україна не було, а ми українці були і є. А у державі, у якій ми тоді жили, не вистачало шприців, мила, туалетного паперу, зубної пасти і багато ще чого. А були серед нас ще й такі, що заявляли на весь світ, що і сексу не було.\n– Розкажіть про благодійний фонд, який працював у Бельгії?\n– Доправляти грузи через океан було дорого, тому в рамках кругосвітньої подорожі я створив у Бельгії в місті Хоутхален біля Генку при українській православній церкві Фонд допомоги дітям Чорнобиля на Чернігівщині. Всі великі клопоти щодо роботи фонду взяла на себе родина Дерев'янків. Саме тоді пісня «На Чорнобиль журавлі летіли» Дмитра Павличка та Олександра Білаша, яку я часто співав у Бельгії, стала там вже народною. Ось поїду почую, як її зараз співають.\nПід час мого першого приїзду я побачив на мерії міста Генк синьожовтий прапор. Отже прапор міста Генк такий же за кольорами, як і наш державний прапор України. Громада українців Генку збирала тоді великі посилки до Румунії, де відбувалася революція, а в Україні «пихкав» Чорнобиль… Я й досі живу в Чернігові за 70 кілометрів від реактора.\nТоді я запропонував заробляти кошти моїми концертами за однієї умови – все зароблене відправляється до Чернігова. Впродовж десяти років у вільний від філармонійних гастролей час я виїздив туди. Так до Чернігова привезли понад двісті тон гуманітарної допомоги. Ще стільки ж відправили до Києва, Житомира та Львова. Якось зразу після одного з концертів фірма «Лілак» зробила подарунок для чернігівців – завантажила двадцять сім тонн сухого молока. Та далі мені ставало все складніше привозити гуманітарку. Останню вантажівку з двадцяти двома тоннами відвезли до Черкас. Я відмовився від гуманітарної участі, і все це припинилося, хоча сім'я Дерев'янків і зараз приїздить до Чернігова.\n– Як можна визначити, скільки було надано допомоги?\n– За словами Віталія Дерев’янка, привезено допомоги на суму одного долара з семи нулями. Я так зашифровую загальну суму, щоб знову не розпочали тягати мене по судах.\nУ Чернігівській обласній лікарні вже понад двадцять років працює томограф фірми «Сіменс». Його вартість становить один долар з шістьма нулями. Кожен може завітати до обласної лікарні й поцікавитися у її головного лікаря Миколи Михайловича Романюка, як працює обладнання зараз. Тисячі людей обстежені безкоштовно, бо такою була домовленість з лікарнею. Згадую, коли томограф встановлювали, я особисто прикрутив його до підлоги лікарні. Тоді з Бельгії до Чернігова приїздив академік Пальмарс зі своєю бригадою інженерів, які монтували томограф у спеціально прилаштованому приміщенні.\nЗагалом, я ніколи не рахував скільки матеріальної допомоги вдалося привезти в Україну. Для мене було важливим нести по світу інформацію про Україну.\n– Я зрозуміла, що, коли закінчилася активна робота з Бельгійським благодійним фондом, для Вас розпочався новий етап, який можна назвати активною гуманітарною українською культурною місією. Коли і де продовжилися Ваші кобзарські мандри по світу?\n– Щонайчастіше і найбільше мандрував у США. Впродовж десяти років обспівав усі українські школи в Америці. Вони так і називаються «Рідна школа». Тоді було таких тридцять шість. В день 50-річчя смерті Олександра Довженка виступив у Стендфорському університеті. То був листопад 2006 року. Після того мене часто запрошували і зараз запрошують різні навчальні заклади. Такі концерти я завжди вважаю дуже-дуже важливими й відповідально до них готуюся, збираю нові матеріали з історії української музики і українців. Виступи для школярів та студентів – безкоштовні, хоча мені пропонували у Каліфорнії скласти програму двома мовами до вченої ради університету і взяти дозвіл для офіційних виступів. Програма «Історія прадавньої держави Україна в її піснях» розміщена на сайті Стендфорського університету двома мовами.\n– Чи існують ще благодійні фонди, якими Ви опікуєтесь?\n– Я був президентом благодійного фонду «Сівери», зареєстрованого у Славутичі. Та потреба в його існуванні відпала, його закрили. Але тепер в Україні знову таке життя, коли разом з духовною потрібна й матеріальна допомога і не лише дітям, але і дорослим, які постраждали під час АТО. Зараз я хочу долучитися до проблем АТО, допомагати конкретним людям. В Чернігові вже засновано «Благодійний фонд Василя Нечепи». Незабаром виїжджаю за власний кошт до Західної Європи. Маю намір заробити кошти на протез ноги одному бійцю. Я вже з ним познайомився. Йому двадцять років, родом з Миколаївщини. Козак навіть жартує, що збирався одружитися, а тепер став параолімпійцем. Його кохана чекала з війни і говорить, що нізащо ніколи не залишить.\nВ Україні знову війна. Після часів Київської Русі українці не здобували жодної перемоги у війнах над своїми ворогами. Хоча славні перемоги були. Наприклад, 355 років тому перемогли московське військо під Конотопом. Вщент знищили стотисячну армаду царського війська. Можливо саме на нашу долю випало здобути перемогу у війні. А поки що заросли поля козацької звитяги бур’янами. Національний заповідник не будуємо, бо воюємо. Тож саме час нашу славу досліджувати й примножувати. І знову потрібні кобзарі. Треба виконати послання Тараса Шевченка, тоді збудуємо заможну непереможну Україну. А найперше треба, щоб його принаймні почули:\nІ пута путії не куй,\nЄдиномисліє подай і братолюбіє пошли.»\n– Вас дуже добре знають в Україні як справжнього Козака Майдану, хоча орденів і медалей за звитягу вам не давали. Що для Вас зараз є важливим? І що є найважливішим у житті?\n– Так, свою участь у двох Майданах я вважаю дуже важливим. Найголовнішим же у своєму житті вважаю продовжити рід, виховати і вивести з рабства своїх дітей і онуків. Я прагну робити все можливе для того, щоб мої діти й онуки були вільними. Намагаюся якомога більше допомагати людям і закликаю всіх це робити.\nРозмову записала Ольга Лугова.\nХто захоче долучитися до співпраці у благодійних мистецьких заходах Василя Нечепи можете звертатися безпосередньо до нього. Контакти: mnechepa@mail.ru, тел.моб +38(093) 425-13-04.\nМГО «Ми Українці», natali1989dzuba@gmail.com, тел.: +38(044) 360-31-22.


Скасування податків на імпорт автомобілів: чого очікувати? – MMR — Motor Media Review\nСкасування податків на імпорт автомобілів: чого очікувати?\nПро те, якими будуть наслідки скасування оподаткування імпорту автомобілів розказав автоексперт, пише automotoclub.info.\nГенеральний директор Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів і дилерів Олег Назаренко поділився своїми думками у власному блозі.\nНеправда, що при скасуванні податків на імпорт авто український автопром зупиниться назавжди.\nЯ так не вважаю і поясню чому.\nПродаж нових авто в Україні за минулий рік становив лише 65,6 тисяч одиниць, тобто ринок збуту авто в нашій країні доволі невеликий. Для достатнього рівня рентабельності автозавод має виробляти щонайменше 170 тисяч авто на рік. Де знайти ринок збуту для цих авто (тим паче одного бренду)? Потрібно виходити на зовнішні ринки збуту! Ринок Росії та країн СНД для нас закритий зі зрозумілих причин. Але проблема в тому, що після Угоди з ЄС і європейці нас на свій ринок не пускають, бо існує заборонне мито. Тобто, якби в Україну прийшов інвестор і побудував тут автозавод, то він би не мав ринку збуту. Але це заборонне мито, згідно з Угодою з ЄС, двостороннє. Тобто, якщо за нашою з Вами пропозицією Верховна Рада України скасує мито на імпорт авто з ЄС, то автоматично і ЄС має скасувати заборонне мито на українські авто, які в перспективі можуть виробляти в нас. А ми пропонуємо скасувати також і акциз.\nЧому я впевнений, що після скасування податків на імпорт авто (і автоматично на експорт) до нас прийде інвестор? Тому що капіталісти не дурні. Навіщо їм наймати на роботу капризних німців і платити їм 2-3 тис. євро щомісячно, якщо можна взяти українця на 10 тис.грн? Електроенергія у нас дешевша, логістика також. Чимало автозапчастин вже виробляють на Західній Україні. Вироблятимуть більше. Тобто виробництво у нас буде дешевшим.\nГоловне – ринок збуту! Якщо ми скасуємо податки на авто з ЄС, то і авто з України експортуватимуть до ЄС без податків. Тобто, ми отримаємо на вибір і дешеві авто з ЄС, і дешеві українські авто (за умови рентабельності заводу з виробництвом щонайменше 170 тис., бо наразі автозаводи в Україні нерентабельні, тому і ціни високі), і нові робочі місця для українців! Чим погано?\nІ не потрібно мені говорити, що я так само, як і Остап Берта Марія, розповідаю про Нью-Васюки. Бо я можу навести приклади. Чому Словаччина посідає перше місце у світі з виробництва авто на душу населення? Тому що зарплати в Словаччині набагато менші, ніж у Німеччині, а капіталісти не люблять платити більше, тому і заводи побудували в Словаччині. Чому GreatWall будує завод в Болгарії, а не в Україні? Тому що продукцію хоче продавати в ЄС, а в Болгарії нульове мито на експорт до ЄС на відміну від України. А китайці хочуть отримати ринок збуту в ЄС, прогресують і з задоволенням побудують у нас завод, якщо знімуть заборонне мито на експорт.\nВисновок (якщо просто): необхідно скасувати податки на авто з ЄС. Тоді скасують і заборонне мито на експорт до ЄС українських авто, і в України з’явиться шанс знову стати автовиробником (отримати дешеві українські авто та нові робочі місця). Хтось скаже: це нереально! Я відповім: а давайте спробуємо і скасуємо податки на імпорт і експорт авто. Чим ризикуємо?


ЄВАНГЕЛІЄ ДНЮ 5 ГРУДНЯ |\nЛк 18:31-34: “Взявши ж дванадцятьох учеників Своїх, сказав їм: ось ми йдемо до Єрусалима, і збудеться все, написане пророками про Сина Людського, бо видадуть Його язичникам, і глузуватимуть з Нього, і скривдять Його, і обплюють Його. І будуть бити, і уб’ють Його; та на третій день воскресне. Але вони нічого з цього не зрозуміли; і були слова ці приховані для них, і вони не розуміли сказаного.”\n← КЛІРИК ЗАПОРІЗЬКОЇ ЄПАРХІЇ НА СЕМІНАРІ У ВІДПОВІДЬ НА ПОШИРЕННЯ ТУБЕРКУЛЬОЗУ ТА ВІЛ-ІНФЕКЦІЇ/СНІДу ЄВАНГЕЛІЄ ДНЮ 8 ГРУДНЯ →


Собор Паризької Богоматері роман\n«Собор Паризької Богоматері» - перший роман Віктора Гюго і перший історичний роман французькою мовою. Опублікований в січні 1831 року.\n1. Головні персонажі\nВіктор Гюго створив в своєму романі наступні відомі яскраві образи:\n· Есмеральда - іспанська циганка\n· Квазімодо - дзвонар Собору Паризької Богоматері, глухий горбань\n· Клод Фролло - священик, архідиякон, настоятель Собору\n· Феб де Шатопер - капітан королівських стрільців\n· П'єр Гренгуар - поет, філософ, драматург, згодом бродяга\n· Клопен Труйльфу - лідер Двору Чудес, жебрак\n· Флер-де-Ліс - наречена Феба де Шатопера\n6 січня 1482 року в Парижі йдуть «гуляння, які об'єднують свято Хрещення Господня з давнім язичницьким святом блазнів». У цей день, за традицією, на Гревской площі запалюють потішні вогні, прикрашають дерева (свого роду прообраз різдвяної ялинки).\nЗа наказом кардинала Бурбонского Карла в центральному залі Палацу правосуддя ( «Велика зала») повинні були представити п'єсу за участю персонажів з Біблії, а також давньоримських богів - містерію. П'єса була присвячена планували в той час одруження «сина лева Франції», спадкоємця французького престолу дофіна Карла і Маргарити Австрійської. Після містерії мало відбутися обрання головного комедіанта Парижа - блазнівського тата.\nКардинал і почесні фландрские гості запізнилися на містерію, так як занадто довго слухали промови лектора університету. Над лекторами, економами і піклувальниками знущається лінивий школяр (студент) Жан Фролло, молодший брат одного з головних героїв ( «А у нас в крамничці всякої гидоти по 4 штуки: 4 свята, 4 факультети, 4 лектора, 4 економа, 4 піклувальника і 4 бібліотекаря! »). Автор містерії, П'єр Гренгуар, обіцяв домовитися з кардиналом і вистава почалася під час відсутності Карла. Коли Карл, посли Фландрії (зокрема, Гійом Рім і Жак Копеноль) з'явилися, П'єр «в безсилій люті стиснув кулаки», адже народу було вже не до геніального творіння поета. Остання надія довести до кінця містерію «розсіялася, як дим» коли народ з криками: «Есмеральда на площі!» Вибіг з палацу.\nВідбулося обрання блазнівського тата - ним став горбатий дзвонар собору Паризької Богоматері Квазімодо. П'єр в розпачі втік з палацу. Йому ніде було згаяти ніч, адже на виручені за містерію гроші він розраховував розплатитися за житло. Він вирішив розділити з народом радість і відправився до вогню на площі. Там П'єр побачив танцюючу дівчину «такої краси, що сам Бог волів би її Діві Марії». Після танцю Есмеральда стала демонструвати незвичайні здібності своєї кізоньки Джалло, за що Есмеральду критикував стоїть в натовпі священик Клод Фролло, наставник горбаня Квазімодо. Злодії, жебраки і бродяги вшановували свого нового горбатого короля. Побачивши це, Клод зриває з Квазімодо одяг, відбирає скіпетр і веде горбаня.\nЦиганка збирає гроші за свій танець і відправляється додому. П'єр слід за нею, в надії на те, що у неї, крім прекрасної зовнішності, добре серце, і вона допоможе йому з житлом. На очах П'єра циганку викрадають Квазімодо і ще хтось, із закритим обличчям. Есмеральду рятує блискучий офіцер Феб де Шатопер. Есмеральда закохується в нього.\nСлідуючи за дівчиною, Гренгуар виявляється у Дворі чудес, де проживають паризькі жебраки. Клопен звинувачує П'єра в незаконному вторгненні на територію Двору чудес і збирається його повісити. Поет просить прийняти його в їх співтовариство, але не витримує складного випробування; потрібно витягнути гаманець у опудала з бубонцями, та так, щоб вони не задзвеніли. В останні хвилини перед стратою жебраки згадали, що за законом П'єр повинен сказати, чи немає жінки, яка вийде за нього заміж. Якщо така знайдеться - вирок скасовується. Стати дружиною поета погодилася Есмеральда. Він впізнав її. Їх «повінчали» на 4 роки. Однак дівчина не дає Гренгуара доторкнутися до себе. Як виявилося, Есмеральда носила амулет, який повинен був допомогти їй знайти батьків, але було одне вагоме «але» - талісман діє тільки до тих пір, поки циганка залишається незайманою.\nРоман був написаний Гюго з метою вивести в якості головного героя готичний собор Парижа, який в той час збиралися знести, або модернізувати. Слідом за виходом роману у Франції, а потім в усій Європі розгорнувся рух за збереження і реставрацію готичних пам'ятників (див. Неоготика, Виолле-ле-Дюк).\nУ російській перекладі уривки з роману з'явилися вже в рік його виходу в світ (в «Московському телеграфі») і продовжували публікуватися в 1832 році (в журналі «Телескоп»). Через цензурні перешкоди російський переклад повністю з'явився не відразу. Перший повний переклад «Собору Паризької Богоматері» (ймовірно, Ю. П. Помаранчевої) з'явився в журналі братів Достоєвських «Час» тільки в 1862 році, а в 1874 році був перевиданий окремою книгою.  .\nРоман Гюго багаторазово було екранізовано (вперше - в 1905 році):\n· 1905 - Есмеральда\n· 1911 - The Hunchback of Notre Dame (1911 film)\n· 1917 - The Darling of Paris (1917 film)\n· 1922 - Есмеральда\n· 1923 - Горбань із Нотр-Дама\n· 1939 - Горбань Собору Паризької Богоматері\n· 1956 - Собор Паризької Богоматері\n· Рік випуску 1996 - Горбань із Нотр-Дама (мультфільм)\n· 1997 - Горбань із Нотр Дама\n· 1998 - Нотр-Дам де Парі (мюзикл)\n· 1999 - Квазімодо\n1. Фрідлендер, Г. M. Коментарі: Ф. М. Достоєвський. Ф. М. Достоєвський. Зібрання творів у 15 томах. http://www.rvb.ru/+(13 грудня 2007 року).


"Автоцивілка" може подорожчати у вересні 2019 року\nДля жителів міст-супутників Києва і для власників "евроблях" подорожчає автоцивілка. Нові вимоги будуть оприлюднені найближчими днями, а наберуть чинності у вересні цього року.\nНацкомфінпослуг змінила коригуючі коефіцієнти, які впливають на вартість автострахування.\nПро це йдеться в розпорядженні регулятора №538 від 9 квітня, яке буде оприлюднено Мін'юстом, а набере чинності з вересня 2019 року.\nЗараз у ціні автоцивілки ключовим є місце реєстрації автомобіля, а не місце прописки його власника. За новими правилами все буде навпаки - буде враховуватися місце реєстрації та проживання власника, а не реєстрація авто.\nЩе дорожче обійдеться страховка і для власників "евроблях" - автомобілів на іноземних номерах.\n"Підвищуючий коефіцієнт до тарифу для них раніше був 2-4, а тепер він збільшений до 5-10. Ми вважаємо це нововведення справедливими, так як ціни на страховку для зарубіжних авто наблизяться до європейських, як і повинно бути", - зазначив член Комісії Денис Ястреб.\nУ Комісії не виключають, що заощадити деякі автовласники захочуть і за рахунок того, що, проживаючи в мегаполісі, будуть купувати страховку за місцем своєї або родичів реєстрації де-небудь в селі. "Ми не можемо виключити таких випадків, але очікуємо, що явище не матиме масовим", - говорить Денис Ястреб.\nНайбільш важливим моментом нових правил, за словами голови Комісії Ігоря Пашко, є не зміна коефіцієнтів, а підвищення лімітів виплат з автоцивілки. Так, з вересня максимальний розмір компенсації збитку майну підвищиться з 100 тисяч грн до 130 тисяч грн, а по життю і здоров'ю - з 200 тисяч грн до 260 тисяч грн.\nНагадаємо, попереднє підвищення лімітів, відразу в два рази, відбулося в січні 2016 року: за збиток майну - з 50 тисяч грн до 100 тисяч грн, а по життю і здоров'ю - зі 100 тисяч грн до 200 тисяч грн.\nЗа три роки споживча інфляція склала 40%, тому нинішнє підвищення на 30% виглядає помірним.


19-річний чоловік підпалив автомобіль журналістки зі Львова? (ФОТО)\nПравоохоронці провели колосальну роботу – опитали кількасот громадян, вивчили записи десятків камер відеоспостереження та відстежували переміщення зловмисника. Він кілька разів переодягався, намагався змінити зовнішність, проте, незважаючи на це, нам вдалось встановити його місцеперебування - і 5 лютого його затримали в Одесі, куди він втік після скоєння злочину. Затримати зловмисника, 19-річного уродженця Молдови, допомогли колеги – оперативники карного розшуку поліції Одеської області. Зараз слідство встановлює причетність до скоєння цього злочину інших осіб, - розповів начальник Головного управління Національної поліції у Львівській області Василь Віконський.


б) циклічна частота дорівнює кількості коливань, які відбуваються за 2? секунд;\nСила струму в електропрасці змінюється за законом I =5sin?t (А), де t – час секундах. Знайти діюче значення сили цього струму.\nНапруга в електроплиті опором 50 Ом змінюється за законом U =311sin?t (В), де де t – час секундах. Визначити потужність, яку споживає плита.


ВИБОРИ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ: ЯК ЗМІНИТИ МІСЦЕ ГОЛОСУВАННЯ? 31 березня 2019 року в Україні відбудуться президентські вибори. Реалізуючи всеукраїнську правопросвітницьку кампанію «Я МАЮ ПРАВО ГОЛОСУ!», спеціалісти юстиції Сумщини з’ясували ще одне із питань, яке є актуальним та хвилює громадян – зміна місця голосування. В разі, якщо виборець не може пр ....\nНА КОРИСТЬ ДІТЕЙ ЯМПІЛЬСЬКОГО ТА СЕРЕДИНО-БУДСЬКОГО РАЙОНІВ СТЯГНУТО 1 062 269 ГРИВЕНЬ АЛІМЕНТІВ Юстиція Сумщини продовжує реалізацію ініційованого Міністерством юстиції України закону #ЧужихДітейНеБуває, здійснюючи активну боротьбу з батьками, які не сплачують аліментів. 1 062 269 гривень - саме таку суму за 2 місяці 2019 року стягнуто державними виконавц ....\nОБМЕЖЕННЯ, ЯКІ ЗАЧІПАЮТЬ НЕПЛАТНИКІВ АЛІМЕНТІВ ЧЕРЕЗ ЧОТИРИ МІСЯЦІ БОРГУ Дієвість змін до чинного законодавства про встановлення тимчасових обмежень у правах неплатників аліментів, внесені законом #ЧужихДітейНеБуває, підтверджується чисельними випадками з життя боржників Сумщини. Завдяки посиленню відповідальності, діти Сумщини з початку року отримали понад 21 мільйон гривен ....\nПавло Петренко:ШЛЮБНИЙ ДОГОВІР: ЩО ПОТРІБНО ЗНАТИ Доброго вечора! Ми з нареченою плануємо одружитись навесні. Щоб не опинитися серед сімейних пар, які сваряться через кожну копійку, хочемо укласти шлюбний договір. Знаю, що така практика для України є новою, тому розкажіть, будь ласка, про неї більш детально? Артем Миколаєнко На диво багато українців не знають, що у 1992 ....\nКонсультує Міністр юстиції України Павло ПЕТРЕНКО УСИНОВЛЕННЯ: ЩО ПОТРІБНО ЗНАТИ Доброго дня! Ми з дружиною виховали двох дітей, нині вони вже дорослі і живуть окремо, але нам хочеться подарувати любов та тепло дитині з дитячого будинку. В Інтернеті міститься багато різної інформації, однак немає розуміння, що за чим робити, куди звертатися та які документи необхідно зібр ....


Правове регулювання приватизації майна - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Правознавство → Правове регулювання приватизації майна - Реферат\nПравове регулювання приватизації майна - Реферат\nПравове регулювання приватизації майна.\nПравове регулювання приватизації здійснюють закони України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" "Про Державну програму приватизації", "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" та інші нормативні акти.\nЗа законом України "Про приватизацію державного майна" (Відомості Верховної Ради (ВВР), 1992, № 24, ст. 348 приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.\nДо об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать:\n* майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, які є єдиними (цілісними) майновими комплексами, якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, з структури якого вони виділяються;\n* об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти;\n* акції (частки, паї), що належать державі у майні господарських товариств та інших об'єднань.\nПриватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів - (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.\n* майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, майно Збройних Сил України (крім майна, щодо якого цим Законом встановлено особливості приватизації), Служби безпеки України, Прикордонних військ України, правоохоронних і митних органів;\n* надра, корисні копалини загальнодержавного значення, водні ресурси та інші природні ресурси, які є об'єктами права власності Українського народу;\n* майнові комплекси підприємств з лісовідновлення, лісорозведення та охорони лісу, лісництва, їх підрозділи;\n* сортовипробувальні станції, дільниці, інші організації з експертизи сортів рослин;\n* золотий і валютний фонди та запаси, державні матеріальні резерви;\n* емісійна система, майнові комплекси підприємств і установ, що забезпечують випуск та зберігання грошових знаків і цінних паперів;\n* радіотелевізійні передавальні центри, а також об'єкти, що забезпечують зв'язком органи законодавчої та виконавчої влади; державні радіоканали та телевізійні канали;\n* засоби урядового, фельд'єгерського та спеціального зв'язку;\n* інші об'єкти права державної власності, які забезпечують виконання державою своїх функцій;\n* об'єкти Національного космічного агентства України при Кабінеті Міністрів України;\n* майнові комплекси установ Національної академії наук України з основних напрямів досліджень;\n* об'єкти культури, мистецтва, архітектури, меморіальні комплекси, заповідники, парки тощо загальнонаціонального значення;\n* об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету;\n* майнові комплекси підприємств по виготовленню та ремонту всіх видів зброї, яка є на озброєнні Збройних Сил України, Служби безпеки України;\n* майнові комплекси підприємств по випуску наркотичних, бактеріологічних, біологічних, психотропних, сильнодіючих хімічних та отруйних засобів (крім аптек);\n* майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність у сфері обігу зброї, радіоактивних речовин;\n* протирадіаційні споруди;\n* полігони, будови, споруди та устаткування для захоронення твердих промислових та побутових відходів, скотомогильники;\n* структурні підрозділи майнових комплексів, що забезпечують постійне розміщення і зберігання державних резервів і мобілізаційних запасів;\no пенітенціарні заклади;\n" майнові комплекси підприємств геологічної, картографічної, гідрометеорологічної служб, служби контролю за станом навколишнього природного середовища;\n* об'єкти державних систем стандартизації, метрології та сертифікації продукції;\n* майнові комплекси підприємств авіаційної промисловості;\n* автомобільні дороги, крім тих, що належать


ibis Barcelona Santa Coloma, Santa Coloma de Gramenet, CT, Іспанія – порівняйте ціни\nAvinguda de la Pallaresa, 73-79, Santa Coloma de Gramenet, Каталонія, Іспанія\nВигідні пропозиції готелю ibis Barcelona Santa Coloma\nВідгуки про ibis Barcelona Santa Coloma\nПро готель ibis Barcelona Santa Coloma\nПослуги ibis Barcelona Santa Coloma\nРадіо, Безбар'єрний доступ, Сімейні номери, Камера схову, Вогнегасник, Ліфт, Пральня із самообслуговуванням, Телевізор з плоским екраном, Спільний лаунж/телевізор, Пожежна сигналізація, Дерев'яна підлога або паркет, Опалення, Душ, Праска і прасувальна дошка, Дотримання безпечної відстані в їдальні, ...\nБізнес-центр, Будильник, Факс/ксерокопіювання, Зручності для проведення зустрічей/банкетів, Багатомовний персонал, Наявні маски для гостей\nФото готелю ibis Barcelona Santa Coloma\nДе розташований ibis Barcelona Santa Coloma\nБарселона Torre Barò2,1 км\nБарселона Sant Andreu Comtal2,4 км\nБарселона Av. Meridiana - Escòcia3,4 км\nБарселона La Sagrera-Meridiana4,0 км\nБарселона Clot-Aragó5,4 км\nБарселона Gran Via (Marina)6,7 км\nБронювання готелю ibis Barcelona Santa Coloma: поширені запитання\nЧи швидко можна дістатися з готелю ibis Barcelona Santa Coloma в ibis Barcelona Santa Coloma?\nМіж Барселона Барселона — Ель-Прат та ibis Barcelona Santa Coloma лише 20,4 км, а очікуваний час у дорозі складає 25min. Розрахункова тривалість поїздки, особливо у великих містах, дуже залежить від того, коли ви їдете: в годину пік чи тоді, коли машин мало.\nЯк найкраще дістатися до готелю ibis Barcelona Santa Coloma з аеропорту Барселона Барселона — Ель-Прат?\nЧи можна зупинятися у готелі ibis Barcelona Santa Coloma з тваринами?\nТак, у готелі ibis Barcelona Santa Coloma можна зупинятися з собаками та іншими домашніми улюбленцями.\nЗа яким номером я можу зателефонувати у ibis Barcelona Santa Coloma?\nВи можете зателефонувати у готель ibis Barcelona Santa Coloma за номером +34 934 683 443.\nЧи є у готелі ibis Barcelona Santa Coloma Wi-Fi?\nТак, гості готелю ibis Barcelona Santa Coloma мають доступ до Wi-Fi.


Соковитискач MPM MSO-12M – Megalux Тернопіль\nГоловна / Соковитискач MPM MSO-12M\nСоковитискач MPM MSO-12M\nСоковитискач MPM MSO-12M створена для тих, хто любить пити натуральні фреші – соки!\nСоковитискач MPM MSO-12M кількість\nСоковитискач MPM MSO-12M створена для тих, хто любить пити натуральні фреші – соки і веде здоровий спосіб життя. У таких напоях міститься велика кількість корисних речовин і вітамінів, вони добре засвоюються організмом і допомагають нам бути в тонусі. Дана модель здатна видобути сік з овочів, фруктів, ягід, трав, горіхів та зелені !!! При цьому ви отримуєте більшу кількість напою і мінімум майже сухохо жмиху. Корпус виконаний з високоякісного пластику. Має компактні розміри, тому не займе багато місця на кухні. Придбайте її і побалуйте себе та сім’ю корисними напоями.\nТип: Соковитискач універсальний, шнековий\nКількість швидкостей: 1, це 60 обертів/хв. (Віджимання при низькій швидкості для повного збереження вітамінів.)\nФункція РЕВЕРС: є\nСистема прямої подачі соку: є\nСистема “Крапля-стоп”: є\nРезервуар для соку: склянка, 1 л\nЗбір м’якоті: автоматичний викид м’якоті\nОб’єм резервуара для м’якоті: 0,8 л\nМатеріал корпусу: нерж. сталь, пластик\nМатеріал сітки центрифуги: нерж. сталь\nКруглий завантажувальний отвір: немає, великі продукти вимагають попередньої нарізки.\nВідсік для мережевого шнура: немає\nНизький рівень шуму: 65 дБ.\nПідходить для більшості видів овочів і фруктів! Дає можливість вичавити сок навіть з пророщеної пшениці і т.ін. Досконало чавить свіжі соки з фруктів і овочів, майже не залишаючи вологи в вичавках. Процес витискання соку здійснюється при низьких обертах (60 об./хв.), тому не втрачаються вітаміни, сік не нагрівається і не окислюється, зберігається вміст поживних речовин, забезпечує ефективний процес отримання соку з усіх видів фруктів, овочів та зелені, сік може зберігатися в холодильнику до 72 годин. Великі продукти вимагають попередньої нарізки.


Не маючи можливості утримати ці землі в покорі, 1237р. Конрад Мазовецький передає їх у володіння ніби-то ДОБЖИНСЬКИМ братам (яких було … аж 14 братів-лицарів), а насправді — ордену Тамплієрів.\nПеред тим хрестоносці зазнали кількох відчутних поразок. Найбільшої — 1236 р. від литовського князя Міндовга під Шауляєм (Сауле), коли загинуло 40 рицарів. Між іншим на боці рицарів тоді билися й псковитяни, яких литовці узяли в полон майже дві сотні. Так що російсько-німецька дружба зароджувалася ще у ті часи.\nУ битві під Дорогочином полягло понад 20 лицарів.


«Ех, Одеса! Перлина біля моря» — Високий Замок\n«Ех, Одеса! Перлина біля моря»\n08.05.2020, 15:24 11706\nТака курортна картина була в легендарній Затоці, що на Одещині, у 2017 році: чимало відпочивальників та торговці рибою. Цьогоріч на пляжі буде ніде яблуку впасти. Фото Юлії Славінської\nХоча до літа ще далеко, пляжні курорти України уже відкрили сезон і чхали на карантин. Киянка Катерина Мазур (відома майстриня-в'язальниця) вирішила залишити столицю, яку штормило від диму і туману, поїхала на кілька днів з сім’єю в Одесу. Доба проживання у люксових апартаментах з особистим виходом на море, двома спальнями, сучасною технікою, меблями та двома телевізорами обійшлася їй у 2 200 гривень. У ціну не входить харчування, ресторан в апартаментах відкриється пізніше. Катерина Мазур готує сама. Каже, ціни в кафе такі, як у Києві. У ресторанах Одеси можна смачно пообідати чи повечеряти за 500 гривень (страви з морепродуктів, плюс келих вина).\nНа тлі карантину і «підвішеного стану» Туреччини, один з відомих туроператорів оголосив про запуск прямих чартерних рейсів до Малє (Мальдівські острови) та Канкуна (Мексика). У списку нових напрямків знову значиться Нячанг (В'єтнам).\nтуризм відпочинок вітчизняні курорти ціни послуги


Бузок (90 фото): види, догляд та вирощування | 5DOM\nБузок — ароматний кущі з білими квітами, часто зустрічається в парках і нагадує жасмин. Більше фото чубушника — в нашій галереї.\nБагато хто хоч раз у своєму житті бачили бузок, але далеко не всі знають, що це був саме він. Пахучі кущі з білими квітами зустрічаються в парках і нагадують жасмин. За це його і прозвали садовим жасмином. Свою назву він отримав з-за так званих чубуков – трубок для куріння, які робили з його гілок. Невибаглива рослина люблять садівники і ландшафтні дизайнери. Його легко виростити і доглядати за ним просто, а зовні він схожий на розкішний зелений фонтан. Батьківщина чубушника – Європа, північ Америки і східні регіони Азії.\nБузок – це багаторічник, який відноситься до сімейства Гортензіеві. Це маленькі чагарники з невеликими листям і тонкими гнучкими пагонами. Цвітуть вони протягом усього літа. Буро-сіра кора примітна тим, що трохи відшаровується. Пагони досягають 3 м, але частіше розростаються до метра. Товщають і дерев’яніють вони тільки до основи.\nЛистя яйцеподібні, видовжені або овальні, до 7 див. Вони гладкі і темно-зелені, з вираженими поздовжніми жилками. Прості або махрові квіти з загостреними пелюстками збираються в кисті до 9 бутонів. Максимальний діаметр – 6 див. Плоди – секційні коробочки близько сантиметра, в них – крихітні пилоподібне насіння.\nБузок потребує сонце, але добре переносить тінь. Він вимагає вологи та постійного зволоження, але в’яне, якщо вода застоюється. Короткочасна засуха майже не впливає на стан квітки. Ароматні квіти приваблюють в сад численних комах.\nГусті зарості – чудова жива огорожа. Вони використовуються при оформленні огорож, бордюрів, фасадів і господарських об’єктів. При цвітінні кущі перетворюються в запашні каскади. Високі сорти – ідеальний фон для клумб і розсади, а низькі і мініатюрні гармонійно впишуться в альпійську гірку або рокарій.\nІснує приблизно 60 видів чубушника. Вони відрізняються ароматом і трохи зовнішнім виглядом. Запах деяких сортів нагадує цитрус або полуницю.\nКласичний прямостояче розгалужене чубушник з витонченими триметровими пагонами. Листи – прості, овальні, середнього розміру. На пагонах з’являються пухкі кисті з ніжними кремовими квітами. Як і весь сорт, вони маленькі і елегантні.\nЦе морозостійкий розкидистий триметровий чагарник. Його батьківщина – південні регіони і Мала Азія. Пагони – гнучкі, довгі і розгалужені. Кора – з незвичайним червонуватим або жовтуватим відтінком. Овальні густе листя розташовані супротивно. Зовні вони гладкі, а зі зворотного боку – злегка опушені. Квіти – близько 5 см в діаметрі, ніжного кремового відтінку, в великих і пухких кистях.\nПеріод цвітіння починається до кінця весни і триває до 3 тижнів. Чубушник вінцевий переносить зими до-25С. З цікавих підвидів – золотий Ауреус, широкий і темний Варієгата з облямованими листям і розлогий Инносенс з рідкісним цвітінням і декоративними мармуровими візерунками на листових пластинках. Живе такий чубушник до 30 років.\nУ велику селекційну категорію входять десятки декоративних сортів та їх міжвидові поєднання. Наприклад, компактний барвистий Місячне світло, розкидистий Мажори, витончений Ельбрус, стрункий Сноуфлейк, високий плакучий Шнеештурм та інші.\nЦе карликовий низькорослий чагарник, при цвітінні нагадує мініатюрну вишню. У сезон ароматні квіти із запахом суниці повністю вкривають весь кущ.\nЦей сорт отримав свою назву із-за легких повітряних нижніх листів. Великі і акуратні чашкоподібні квіти майже не пахнуть. Зате великі суцвіття на 5-10 бутонів дуже декоративні. Високий кущ доростає до 3 м. Цвітіння починається в розпал літа.\nКущ з великими зеленими чотириметровими пагонами і великими листям не має запаху навіть в період цвітіння, на що і вказує назву сорту. Зате він красивий і декоративний, з великими білими квітами по 5 бутонів в кисті. Довжина листків на пагонах, на яких не ростуть бутони, інколи досягає 12 див. Цей сорт примітний шириною. Період цвітіння починає до кінця червня і тягнеться майже до серпня.\nЙого батьківщина – Далекий Схід, Китай і Корея. Головна особливість – раннє цвітіння. Він розпускається одним з перших в середніх широтах. Овальні звужені листя нагадує яйце. Ніжні ароматні квіти досягають 4 див. В суцвітті в середньому по 9 бутонів. Період цвітіння триває з червня і триває 3-4 тижні.\nЦе гібрид, що включає кілька десятків підвидів. Їх об’єднує насичений солодкий запах. Кущі розростаються в густі триметрові зарості. Дрібні і яскраві листя розбавлені ароматними квітами. З найбільш відомих видів – морозостійкий махровий бузок, густий і компактний Монблан, пухнастий дзвіночок Сноубель, гнучкий і розлогий Вирджинал, пухнастий декоративний Біколор і розкішна Горностаєва мантія.\nЦе один з найвищих сортів, який при сприятливих умовах доростає до 5-6 м. У нього великі глянцеві листя і великі білосніжні квіти, які роблять його ще й одним з найбільш декоративних сортів. Аромат – майже невиразний. Період цвітіння починається до кінця червня.\nКількість декоративних видів чубушника, штучно виведених, майже не обмежене. Це високий Повітряний десант, білосніжна Арктика, мініатюрний Незвичайний, оригінальний Балет метеликів, витончений Перли та інші.\nЗа своєю природою бузок – дуже невибагливий декоративний чагарник. Але важливо правильно підібрати місце. Щоб він інтенсивно зеленів і цвів, потрібно якомога більше сонця, а щоб розростався і витягався – тінь.\nІдеальна земля – листова, замішана з перегноєм і піском. Вона обов’язково повинна бути пухкої, полегшеною і поживною, неодмінно з нейтральним рівнем кислотності. Періодично потрібно рихлити грунт і полоти бур’ян. Добрива вносяться систематично. Навесні – органіка, а безпосередньо до цвітіння – мінеральні суміші з калієм і фосфором.\nЩоб уникнути застою води, потрібний дренаж. Найпростіший варіант – пятнадцатисантиметровый гальковий шар. Цього більш ніж достатньо для безбідного життя рослини. Що стосується поливу, чубушнику достатньо природних опадів. Додатково поливати його потрібно в сезон посухи.\nБузок обрізають в декілька заходів. Навесні видаляються всі пошкоджені, пересохлі й перемерзлі пагони. В цей же час кроні можна надати форму. Старі зарослі обов’язково потрібно омолоджувати, повністю зрізуючи стебла для стимуляції росту. Це збільшить кількість нирок і значно поліпшить зовнішній вигляд крони. Восени проводиться санітарна очистка, видаляють пагони, що ростуть всередину, і зайва наземна рослинність.\nНайкраще приживається бузок, посаджений восени. Навесні це можна робити тільки до того, як розпуститься листя. В іншому випадку кущ може загинути. Під час висадки опускайте в землю тільки корінь, але не стебло, щоб він не почав нитка. Середня глибина посадки – близько 0,5 м. Інтервал між чагарниками – до 1,5 м. При формуванні кустистой огорожі його можна скоротити. Розмножується декоративний кущ будь класичним способом.\nЦікаве: Традесканція (100 фото): види, догляд та вирощування\nРозмноження насінням чубушника\nДля вирощування з насіння беріть тільки свіжий матеріал, якому ще не виповнилося року. За пару місяців до висадки змішайте насіння з піском і залиште в холодильнику. До початку весни їх можна висадити в контейнери. Перші сходи з’являються протягом 10 днів. Ще через 2 тижні саджанці можна пікірувати, а до початку літа – пересадити у відкритий грунт. Але враховуйте, що зацвіте такий чагарник не скоро. Іноді – лише через 5-8 років.\nРозмноження чубушника відведеннями\nЗручний природний спосіб – прикоренева поросль або повітряні відводки. На початку весни великі, дорослі і здорові кущі викопують і ділять. Але такий спосіб не дуже підходить для мініатюрних сортів.\nРозмноження чубушника живцюванням\nЖивцювання – ефективний і майже безпрограшний варіант. Тут навіть не потрібен особливий досвід і навички. Протягом літа наріжте пагони до 10 см і обробіть зріз вугіллям або спеціальним складом для вкорінення. Після цього висадіть живці в ящик з садової грунтом і накрийте плівкою, систематично обприскуючи. Корені з’являються вже протягом двох тижнів.\nНайпоширеніші хвороби чубушника – сіра гниль, септориозная плямистість та інші грибкові ураження. Механізм боротьби стандартний: зібрати і знищити всі пошкоджені листя і профілактично обробляти кущі бордоською рідиною та її аналогами.\nОсновні шкідники і паразити – бобова попелиця, боярышница, жуки-ковалики. Щоб уникнути навали, треба своєчасно видаляти бур’яни і пошкоджені ділянки, а також регулярно обробляти розсаду профільними інсектицидами.\nБузок — фото\nЯкщо ви шукаєте, звідки почерпнути натхнення і свіжі ідеї щодо оформлення домашньої розсади, пропонуємо вам нашу добірку фотографій! Ми зібрали яскраві і оригінальні знімки з бузком, щоб ви змогли знайти рішення по душі!\nПоливаємо помідори в теплиці – як часто це робити і в яких кількостях\nЛілейник (65 фото): види, вирощування і догляд


Визначення обставини »Концепція в визначенні від агенції Ольга - olga-medium.ru\nОбставина є зовнішнім фактором, який впливає на конкретну людину. Обставина - це специфічна ситуація, яка має специфічні якості та особливості. Обставини можуть бути постійними або специфічними. Наприклад, що людина хвора, тому що має холод, є щось непряме і своєчасне. З іншого боку, що людина має значну відповідальність , це перманентна проблема до нової великої зміни у житті.\nНаприклад, якщо людина страждає на діабет , ця обставина є постійною. Слід зазначити, що в більшості випадків, оскільки життя змінюється і існування має тимчасову тривалість , правда в тому, що більшість життєвих обставин змінюються. Тому треба постійно адаптуватися до нових ситуацій, які виникають у ритмі нашого власного життя.\nДля того, щоб пізнати людину і зрозуміти його / її в її / її ставленні, важливо також знати обставини, які безпосередньо впливають на нього / неї, і які обумовлюють фактори, які явно впливають на неї . Важливо, щоб ви пояснили свої конкретні обставини, щоб інша людина могла вас зрозуміти в певний момент. Наприклад, якщо ви прибуваєте пізно на зустріч, і ви хочете, щоб інша людина зрозуміла вас і вибачилася, ви повинні дати їм причину, яка виправдовує те, що сталося з вами. Тобто, ви повинні розкривати свої обставини, інакше, інший не може здогадатися за дедукцією .\nОбставина також можна класифікувати за різними категоріями . Наприклад, існують обставини часу, які відносяться до часового контексту, в якому щось відбулося або в якому народилася людина. Таким же чином обставина місця показує географічний контекст, в якому знаходиться факт або особа. Обставини також можуть бути так, в цьому випадку вони надають деякі конкретні деталі. Наприклад, що йде дощ або що сніг - це обставина шляху.\nПозитивна і негативна класифікація\nОбставини можна також класифікувати як сприятливі , в даному випадку вони приємні і відображають фактор удачі в позитиві. Проте, є й негативні та неприємні обставини, наприклад, аварія з трагічним результатом.\nЄ обставини, які відбуваються, незважаючи на те, що людина не може їх повністю зрозуміти. Наприклад, кожен відчуває себе безсилим перед лицем трагічних обставин, таких як природна катастрофа . Як сказав філософ Ортега й Гассет, людину не можна зрозуміти без його обставин.\nПроблеми в обставинах