Суспільство ще не дійшло згоди стосовно того визнавати чи не визнавати українську культуру / ДИАЛОГ.ua\nДуже часто, спілкуючись з людьми, часто чуєш нарікання на те, що незалежна держава Україна, у якій ми всі живемо, не відповідає тим очікуванням, які були у більшості населення на початку 90-х років. При цьому роблять особливий наголос на державному апараті, на бюрократії, яка, складається таке враження, просто спеціально чинить перепони на шляху до розвитку економіки, громадянської спільноти. Можливо, це все від того, що ми один в одному не бачимо своїх співвітчизників, з якими повинні були б намагатися знайти все таки спільну мову і порозуміння? А так виходить, що ми всі занадто чужі один одному. Можливо, всі наші проблеми через те, що ми так до сих пір і не визначили, хто – свої, а хто – чужі?\nМоя цьогорічна студентка написала есе на тему “Що таке українська ментальність?”, яке я досить високо оцінила і запропонувала його надрукувати. У цьому есе стверджується, що українець досить дискомфортно почуває себе поруч з іншим українцем. Він боїться, що він буде або вищим за нього, а якщо не вищий, то тоді він просто нічого не вартий. Я не буду говорити, що тут враховані всі тонкощі людських відносин, але значна доля правди тут є. У наших уявленнях не присутні відчуття свого ближнього, співвітчизника, якого варто хоча б за це поважати.\nМаю сказати, що проблематика загальнонаціональної консолідації не знаходить розуміння ні на Заході, ні на Сході. Російськомовна частина півдня і сходу України вважають, що тут нічого вирішувати, оскільки у нас є держава, є громадянство, яке записане у паспорті. Тож вони вважають, що за цими ознаками вже є громадянська нація, тож тут нічого ще щось робити. На Заході ж кажуть, що тут теж нічого шукати, що подібне формулювання проблеми – це російські підступи, замість цього потрібно захищати українську етнічну ідентичність і поширювати її на все населення України.\nФормування ж ідентичності напряму пов’язано з патріотизмом і з легітимністю влади. Тож, доки наша держава не буде авторитетною структурою, доти важко буде говорити і про ідентичність як загальнонаціональну характеристику.\nДиректор Київського міжнародного інституту соціології Валерій Хмелько зазначив, що в Україні фактично існує три різних культури: російськомовні росіяни, україномовні українці і російськомовні українці. При цьому він зауважив, що частка українців, які ідентифікують себе з українською державою постійно зростає. Про це говорять хоча б дані перепису, за якими частка людей, які називають себе українцями зросла приблизно на 4-5%. Пан Головаха говорив, що цей процес пошуку і визначення ідентичності не треба інтенсифікувати, не треба вводити напруження в складну сферу міжнаціональних і міжкультурних відносин. Тож, можливо, не варто туди і влазити, хай все буде як буде?\nЯ до цього можу додати, що це позиція “хай виживе сильніший”, яка просто пускається на самоплив. Але чи можемо ми сподіватися, що ми зможемо зберегти нашу ідентичність, якщо залишимо все так як є.\nСправа у тому, що у нашому світі є такий чинник як гроші. І гроші зараз не у тих людей, які зовсім нейтральні у цьому питанні. Наприклад, я страшенно травмована відсутністю у Києві україномовної преси. Це абсолютно не відображає співвідношення між україномовною і російськомовною частиною населення. Я знаходила україномовні газети тільки в окремих кіосках у центрі міста. Але ж не їжджу спеціально за газетою – ніхто спеціально за газетами не буде їздити, тому що їх купують їдучи з роботи, наприклад. Часто я стикаюся з тим, що на прохання дати “Дзеркало тижня” українською мовою, мені її діставали з-під прилавку. Чому ж ця газета не лежить зверху на прилавку?\nКрім того, є багато інших ознак, що це є цілеспрямованою політикою. Так, від своїх студентів я часто чую, що пріоритет російськомовної преси пояснюється вимогами ринку. Але я можу стверджувати, що у нас немає ринку у галузі інформації, тому що основні телеканали, газети належать максимум п’яти бізнесменам.\nЗвичайно, надмірно інтенсифікувати цей процес, щоб це зачіпало кожну людину, не треба. Наприклад, не треба змушувати віддавати дітей в українські школи, погрожувати тим, що “ти – не патріот”. Але є багато чого, що можна міняти, і міняти вкрай необхідно. До речі, хоч я і зі Львова, я не галичанка за походженням, я з Чернігівської області, тому мене важко запідозрити у якомусь націоналістичному надриві “геть москалів”.\nАле, дітям казочку українською мовою зараз не знайдеш, крім обмежених – і досить дорогих – накладів видавництва “А-ба-ба-га-ла-ма-га”. Більшість же людей живуть як трава – те, що поруч є, те і вхопив. Яка школа поруч, туди і дитину віддав, яка газета лежить на прилавку, таку і купив. Тому, розвивати сферу українського продукту, але, правда, не шляхом нав’язування кожній окремій людині.\nВи напряму пов’язуєте проблеми мови і проблеми ідентичності?\nТам, де є мова, там є і культура. Так дослідник національних питань Кимлічка пише, що кожна нація – політична, етнічна – має верхній шар культури, якою послуговується все громадянство, і який він називає соцієтальною. І в цій соцієтальній культурі вважливе місце якраз займає мова. Адже для того, щоб мати спільну культуру, нам треба мати те спільне, чим ми користуємося у цій культурі. Мова – це якраз та спільна частина, яка дозволяє адекватно сприймати один одного. Причому Кимлічка досить ліберальний автор, і він не пише про це в нормативному плані, і не намагається сказати, що саме так має бути – він констатує те, що вже є. Тому, за деяким винятком, у всіх країнах є державна мова, яка єднає всіх громадян цієї держави.\nТа навіть я не дуже б і хотіла наголошувати на питаннях саме мови, хоча і вважаю її одним з найважливіших компонентів соцієтальної культури. Я пропоную привернути увагу до спільного культурного простору. Наприклад, те, що читають мої добрі колеги своїм студентам у Харкові, відрізняється від того, що читаю я. Навіть у галузі політології це будуть зовсім різні речі. І тут фразою, про те, що це різні школи, просто так не відмахнешся. Ті ж мої колеги з Харкова більше орієнтуються на Росію – і, можливо, це і непогано, але вони абсолютно однаково думають, що про Україну, що про Росію, думають, що все, що є у них, повинно бути і у нас.\nАле що з цим можна зробити, якщо люди звикли працювати з російськомовною літературою? Росіяни, до речі, роблять дуже багато перекладів тих же політологічних праць...\nТреба розширювати сферу доступної української культури. Розмірковуючи над питаннями ідентичності, я сама ще не дійшла до того, що практично нам треба робити у сфері етнополітики. Але до того, як приймати якісь кроки в етнополітиці, треба зрозуміти, що нам робити, який тип мультикультуралізму прийняти, оскільки на Заході він існує у різних варіаціях. Американці про канадців говорять, що у них мозаїчний мультикультуралізм, оскільки вони, ніби-то, задоволені тим, що країна розбита на такі собі регіони. Самі американці більше наголошують на патріотизмі, на єдності політичної нації. Специфічний мультикультуралізм існує у Німеччині, взагалі у Європі.\nТож і нам треба шукати свій шлях, визначити теоретичні засади того, у чому повинен полягати український специфічний варіант етнополітики, з урахуванням сучасних тенденцій. І це треба робити справді обережно, тому що увага до ідентичності в сучасному світі справді зросла і методи ХІХ століття тут не будуть діяти, оскільки асиміляторська політика є неприйнятною.\nКрім того, нам потрібно формувати не тільки політичну ідентичність – ми не емігрантська країна, як США – а особливу увагу треба приділяти спільному шару культури. До того, ж слово “нація” навіть у США означає існування певної культури, якої у нас інколи просто недобачають. Якщо ж немає спільного шару культури, то про яку хоча б політичну ідентичність можна говорити? Це все відбувається тому, що суспільство ще не дійшло згоди стосовно того визнавати чи не визнавати українську культуру. І доки вона буде на смітнику, поки вона буде у закутку, її ніхто визнавати не буде.\nМожливо, проблема у тому, що немає масової української культури?\nМожливо й так. До речі, я заходила десь рік-два тому в книгарню “Сяйво” і побачила, що так само як в радянські часи український відділ захований у куточок, при цьому всі книжки перемішані, не має належної класифікації. Можливо за цей час щось змінилося. Але сам факт, що в столиці так складаються справи з українською культурою, багато про що говорить.\nВзагалі, складається таке враження, що в українській культурі відбувається певний відкат до минулого, що відчувається навіть у Львові. Мені здається, що причиною цього є політичний застій, який по зовнішнім характеристикам і внутрішнім відчуттям нагадує кінець брежнєвського періоду. Відчувається, що люди хочуть змін, але їх немає, так само як немає політичних провідників, які б могли сказати, що буде далі і їм можна було вірити. Тому зараз все в такому застиглому стані, всі в очікуванні того, що ж буде найближчим часом.\nВи говорили, що українську націю можна будувати не тільки на основі політичного об’єднання громадян. Але ж, наприклад, у Європі термін політична нація є досить поширеним, і таке поняття як “state” означає і приналежність саме до нації. Якщо у мене французький паспорт, то я є французом незалежно від того чи я араб, чи російський емігрант, чи корінний парижанин.\nПо-перше, те, що формально вважає держава – це одне, зовсім інша справа ким ви самі себе вважаєте. За таких невизначених умов, які існують в Україні, досить сумнівно, що видача паспорту автоматично робить вас українцем. Але я сподіваюсь, що наша держава вже йде у цьому напрямку і так все таки будуть вважати.\nДо речі, коли приймалася Конституція, досить довго тривала дискусія стосовно того як записати – “український народ” чи “народ України”. Комуністи говорили, що, якщо буде “український народ”, то це будуть тільки етнічні українці – тепер же цих дискусій немає. Коли говорять про “український народ”, то ніхто не звертає уваги, хто туди входить. Взагалі, термін “український” у спілкуванні вживається стосовно всього, що стосується української держави. І таким шляхом повинна йти наша держава – це, до речі, один з номіналістичних способів формування нашої ідентичності.\nА що говорять соціологічні дані стосовно формування української ідентичності – звичайно, якщо такі дослідження робляться?\nСоціологічні дослідження, які частково зараз оброблені, показують, що там, де є українське культурне середовище, наприклад у західних областях, процес самоусвідомлення себе українцями відбувається значно інтенсивніше, ніж на іншій території України. Багато хто заперечує саму правомірність постановки цього питання, але, на мій погляд, це єдиний спосіб взнати як насправді люди себе ідентифікують і як це узгоджується з нашим офіційним уявленням.\nТак, в дослідженнях є запитання про національність, так звана “об’єктивка”. Як правило, люди відповідають на це питання не задумуючись – як правило вказують національність за походженням, чи за приналежністю одного з батьків до якоїсь етнічної нації. Потім у нас йде питання “З якою соціально-етнічною групою ви себе ототожнюєте?” і “З якою мовно-етнічною групою ви себе ототожнюєте?” – розходження між цими двома питаннями у цифрах невеликі. І тоді велика частка людей на Львівщині, які назвали себе росіянами при відповіді на перше запитання, відповідаючи на друге і третє запитання називають себе українцями.\nВ цілому ж, по Україні, картина виявилася зворотною. Тобто, українців, які на друге і третє запитання відповіли, що вони належать до української соціально- і мовно-етнічної груп виявилося на 10 % менше, ніж тих, що з самого початку назвали себе українцями. Тобто, загалом по Україні, на 10 % менше тих людей, які ототожнюють себе з українцями. Це наводить на сумні роздуми, попри ті оптимістичні заяви, які робив Хмелько і які пропонують дані перепису.\nКрім того, ми ще вводили таке поняття як “радянські люди”, нарівні з росіянами, українцями. І людей, які ототожнюють себе з “радянськими людьми” виявилося 20 % на східній Україні і менше 1 % на Львівщині. Вони відтягнули значну частину і українців, і росіян. Можна сказати, що політичну ідентифікацію вони мають, а національної, по суті, не мають. Проте, це вже інше питання.\nПроблема ідентичності, як кажуть соціологи, контекстуальне. Якщо ти поїхав за кордон, то там ти будеш українцем, бо у тебе є той же український паспорт. У себе ж на батьківщині, у сучасних умовах, все буде залежати від багатьох речей – то ти з сусідом українцем посварився, то тебе заставляють в українську школу віддавати дітей – у ситуації напруги люди починають ідентифікувати себе за етнічною ознакою, або за якоюсь іншою.\nА як стосовно результатів перепису – вони ж показують, що частка українців зросла?\nЯ можу сказати, що перепис не відображає реальної картини, тому що питання задавалися у невідповідній формі. Якщо раніше питали просто національність, а люди говорили, що вони розмовляють російською, то й записували їх росіянами. Я не можу гарантувати, що саме так і було, але людина чи то сама, чи з допомогою переписувачів записувала свою національність як вона сама вважала. Найчастіше питання визначення національності виникали у змішаних сім’ях, або коли людина усвідомлює національність одну, а розмовляє при цьому зовсім іншою мовою.\nТепер же стосовно того, як проводився останній перепис. Я не знаю, хто такий мудрий займався формулюванням цих питань. Скоріше за все це робилося для того, щоб показати, що у нас все гаразд, що наше керівництво веде по правильному шляху. Питання було сформульовано так – “Яке ваше походження?” Якщо вони питають саме походження, то вони питають національний склад попереднього покоління! Всі ті, хто перейшли за своїми уявленнями, можливо через шлюб, можливо з переконань і українцями себе більше не почувають, на питання “Яке ваше походження?” будуть вказувати національність своїх батьків.\nТобто, в результаті ми отримали ті ж самі результати перепису 1989 року плюс-мінус якісь зміни?\nТак, ми отримали результати того, що було до 1989 року. І кожен, фактично, записував національність своїх батьків, а не себе самого. Якщо стати на позицію етніцистів, то все правильно, бо як же ще інакше – батьки українці, то й сам українець. Але це так званий аскриптивний підхід до національної ідентичності, за яким людям не дано вибирати. Але ж люди вибирають!\nВнаслідок цього це відхилення у бік зростання українськості є абсолютно штучним, а сам перепис нічого не відображає і не прояснює нам питання, які нас цікавлять.\nАле ж і сам перепис не ставив на меті визначити українську ідентичність. Можливо не варто так критично ставитись до результатів перепису?\nРозумієте, відбулася підміна понять. Питання про національність було замінено питанням про походження. А потім, даючи результати перепису, говорять вже про національність. До речі в Інституті етнології, в якому я працюю, була ціла дискусія з приводу того, яка буде картина, якщо поставити питання про походження. Багато хто думав, що картина буде гірша, що українців виявиться менше, а їх виявилося більше. Проте, це можна було передбачити, оскільки сучасне міське населення в своїй більшості є міським у першому-другому поколінні, бо ще в середині ХХ століття сільське населення в Україні переважало.\nЧи є якісь загрози для нашої держави, навіть для її цілісності, якщо ідентичність не буде сформована найближчим часом?\nЯкщо говорити просто, то я вірю у толерантність населення, яке проживає у сучасній Україні. Я не знаю, чим це викликано – чи то неймовірною терплячістю, чи попереднім часом, коли гірші труднощі зустрічалися. Тому, скоріше за все, серйозних конфліктів не виникне.\nПроте, є декілька “але”. Теоретично, якщо групи замикаються в собі, то при будь-якій напрузі – чи економічна криза, чи зовнішня загроза – конфлікт ідентичностей може дуже легко виникнути, особливо, якщо люди не розуміють, що вони творять єдину ідентичність.\nАле існує більша загроза – коли у нас збережеться розмита ідентичність. Дехто може казати, що розмита ідентичність – це добре, що вона веде до встановлення міжетнічного миру. Насправді, така ідентичність не дає патріотизму, не дає піднесення, разом з тим не дає змоги зробити щось велике. З точки зору мобілізації населення, це є дуже великий мінус. У тому становищі, у якому перебуває зараз Україна, мобілізуватись їй, рано чи пізно, треба. Якраз у цьому я і бачу загрозу. Це веде до того, що у населення з’являється зневіра у власних силах, або як часто кажуть люди: “Тут нічого гарного не буде”. Так, один мій знайомий сказав, що Україну розглядають як просто територію для наживи. Якщо народ нічого не об’єднує, то є тільки територія, є гроші, у кожного є своя нірка – і кожен замикається на собі.\nВ українців немає такої ідеї як у росіян – та вона їм і не підійде, бо вона не властива, вона є і непотрібною. Є така ідея, яка, на перший погляд, є досить банальною, яку сповідує вся Західна Європа – ідеал добробуту. Ця ідея ні чим не гірша за інші.\nА якщо інструментально підходити до цього питання – чи можна займатися формуванням ідентичності і яким чином це можна робити? Може запровадити міністерство пропаганди?\nЦе дасть протилежні результати. Як формується свідомість населення, зокрема тих країн, які я ліпше знаю – Канада і США? Побувавши у кабінеті Кімлечки, одного з професорів, я побачила, що він займається захмарними, ідеалістичними проблемами і не відчуває з того жодного дискомфорту. Тому що політичні філософи, або просто філософи займаються якимись високими матеріями, які потім, за допомогою журналістів чи то просто за рахунок популярної літератури, можна транслювати на ширші кола населення. З часом, всі ці ідеї проникають у народну гущу.\nТому, будь-які ідеї, доки не будуть сформульовані теоретично, доки не будуть поширені через книжки, газети, не зможуть оволодіти масами. Все це поступово випрацьовується, шліфується. Вся цивілізація тримається на інформаційному полі, яке більш або менш потужне, яке формує людську свідомість.\nТому доки буде повне ігнорування, невігластво, навіть серед еліти, питань суспільної свідомості, доти суспільство не зможе досягнути консенсусу з тих питань, які, виявляється, просто ніде не проговорені, ніде не опрацьовані. Хай і не буде якогось прямого шляху до вирішення якогось питання – але його і не буде, доки сама проблема не буде сформульована. Ми ж зараз перебуваємо у стані, коли все “хай буде, як є”.\nІ тут є проблема з російськомовною частиною українців – до кого вони стоять ближче, до українців чи до росіян? Якщо вони називаються російськомовними українцями, то є щось, що заважає їм називати себе росіянами. І треба з’ясувати, з яких компонентів складаються їхні уявлення про ідентичність, в яких аспектах вона є українською.\nДуже важливим диференціюючим фактором при цьому є регіон – багато що залежить від того, в якому регіоні ти проживаєш і хто більше населяє цей регіон, українці чи росіяни. Російськомовні українці в центральній Україні – це одне, в Криму – це зовсім інше (вони майже абсолютно тотожні росіянам з більшості питань). У західній Україні навпаки – навіть росіяни дуже подібні до українців.\nВзагалі, українці – я маю на увазі українських громадян – показують досить спільні погляди з багатьох соціально-політичних питань, особливо тих, які стосуються внутрішньополітичної ситуації, ставлення до приватної власності, наприклад, і які не стосуються культури, мови і зовнішньополітичних орієнтацій. Тому добре було б зробити розподіл між питаннями, які розділяють українців і росіян, україномовних і російськомовних, а які з цих питань об’єднують. А звідси вже можна йти і подальшої єдності, якщо ми вже переймаємося питаннями ідентичності.\nА як можуть допомогти міфи при формуванні української ідентичності? Чи є такі міфи взагалі і як вони впливають на сучасну ситуацію?\nЯ спеціально над цим питанням не замислювалась. Але міфи мають таку ж здатність роз’єднувати як і об’єднувати. Принаймні та сучасна міфотворчість, яку я зустрічала, намагається все прив’язати до етнічного кореня. Міфів же які б об’єднували всіх я поки що не зустрічала.\nВзагалі, міфи будуються на спільній історії. Ми ж навпаки намагаємось відсторонитись від цієї спільності. При цьому і історики, і прості люди кажуть: “От нам казали, що ми всі були спільні-єдині, а воно ж насправді не так. Тому що голодомор організував Сталін, Хмельницький зробив велику помилку, Сагайдачний переміг москалів у такій-то битві”. Тобто, ще е закінчився процес цього історичного розмежування, щоб говорити вже про свою спільну історію.\nНаша ж теперішня історія тільки розчаровує нас. І росіяни, наприклад, були б дуже раді, щоб у нашій сьогоднішній історії ми визнавали якусь спільну “колиску”, з якої ми всі пішли. Але, як не дивно, ті, хто визнають спільну колиску, Петро Толочко наприклад, притримуються точки зору, що росіяни – це росіяни, українці – це українці, і не треба їх чіпати.\nЩе у нас є міф про 135 націй і народностей в Україні, який викликає величезний сміх. Навіть у Радянському Союзі визнавали тільки 110 націй і народностей – це у всьому СРСР.\nМожливо, питання міжнаціональних стосунків взагалі не треба чіпати? Якщо всі зараз досить мирно уживаються між собою, то, можливо, такий мир і є основою для створення майбутньої української ідентичності?\nПроцес об’єднання є досить складним процесом. Якщо у когось є підозри, недомовки, то ніякого об’єднання не буде.\nЯ вважаю, що абсолютно неправильною є думка про те, що не треба чіпати і зайвий раз напружувати ці міжнаціональні стосунки. В радянські часи теж говорили, що давайте краще не чіпати ці питання. Доходило до того, що вже слово “єврей” важко було вимовити, бо треба було стидливо говорити “лицо еврейской национальности”. І якраз такі проблеми можуть вибухнути кожної хвилини.\nАбсолютно нормально, що є люди різних національностей, що вони живуть в одній країні, що кожна з цих націй має свої проблеми. Людина мусить мати можливість висловити претензії, заявити свої проблеми. А інші повинні звикати, що вони живуть у цьому світі, де є інші люди, які мають інші бажання, інші проблеми. При цьому люди повинні вчитися обговорювати ці проблеми і їх вирішувати. Якщо такого не буде, то ніякий самоплив нас до добра не доведе.\nДо речі, на одному з захистів я чула, що навіть у радянські часи, коли з Москви сюди направляли комуністичних намісників, то поступово вони перетворювалися в українських патріотів, незалежно від того, якої вони були національності. І їх вже потім знімали за “буржуазний націоналізм”. Так що будемо сподіватись, що у нас найближчим часом станеться патріотичний підйом\n: “У питаннях конституціоналізму я великий консерватор”\n: Сьогоднішній варіант напів- парламентської республіки мало підходить для України\n: Нетерплячка як синдром\n: Україна все ще залишається в стані перехідної невизначеності.


Японське нарощування волосся - безпечний спосіб прикрасити свій вигляд | Красиві І Здорові Волосся\nКожна дівчина мріє про довгі розкішних локонах, але для того, щоб їх відростити потрібно дуже тривалий час, терпіння, а також належний догляд. Щоб полегшити життя представниць жіночої статі японцями була створена спеціальна технологія подовження шевелюри, яка абсолютно нешкідлива. Зараз цю процедуру називають японське нарощування волосся. Детальніше про цю приголомшливою процедурі далі в матеріалі.\nСутність японської технології\nЯпонська технологія нарощування волосся називається холодної, тому що під час подовження застосовуються спеціальні металеві кліпси, що з'єднують пасма, без застосування теплового впливу. Затискачі мають розміри 2-3 мм, з їх допомогою фіксується локон до власних пасмам. Кліпси бувають різних кольорів, підібрати можна до будь-якого кольору шевелюри. Тривалість заходу близько 4 годин. Такий час необхідно для прикріплення близько 150-200 локонів.\nТриматися пасма до 3 місяців, далі потрібна корекція. Внаслідок, дівчина володіє шикарною об'ємної зачіскою.\nТехнологія Ring star: особливості\nГоловною особливістю методики Ring star є відсутність термовоздействія на локони.Саме тому її прийнято вважати абсолютно нешкідливою. Процес відбувається за допомогою спеціальних кілець. Вони покриті товстим шаром фарби, а зсередини присутній силіконова вставка, що захищає від перетирання пасом. Для закріплення використовують плоскогубці (щипці), які стискають кільце до плоского стану.\nКільцем закріплюють свої і штучні пасма. Кліпси кріпляться на відстані 5 мм від коренів, абсолютно не помітні, якщо здійснений правильний колірний підбір.Перевагою Ringstar виступає те, що використовувати її можна, коли довжина волосся становить 3 см.\nЦіна сеансу японського подовження шевелюри коливається залежно від бажаної довжини (30-100 см), обсягу (50-300 пасом), якості матеріалів. Наприклад, в Москві для прикріплення південноруських пасом об'ємом 100 пасом, довжиною 45 см вартість буде коливатися від 7500 рублів. У Санкт-Петербурзі від 10000 рублів, в Новосибірську - від 8500 р., В Твері - від 7500 р., У Владивостоці - від 7000 р.\nЧитайте також: яке волосся краще вибрати для нарощування.\nЗабороняється виконувати подовження при онкологічних захворюваннях, хворобах вегетосудинної системи, захворюваннях шкіри голови, алопеції, мігрень.\nЯкщо жінка приймає сильнодіючі антибіотики або гормональні ліки, тоді рекомендується знехтувати такою послугою. Причиною служать побічні дії препаратів, що викликають ламкість, випадання локонів.\nТакож не рекомендується робити дію під час випадання волосся, гіперчутливості шкіри голови, непереносимості матеріалів.\nПісля сеансу не можна здійснювати хімічний вплив на штучні пасма.\nРекомендуємо прочитати: шкідливо нарощувати волосся.\nНарощування волосся Ринг старий\nКільця Ring star представляють собою маленькі розміром до 2 мм колечка з металокераміки з прогумованим, силіконовим отвором. Локони для такої процедури знаходяться на зрізі. Процес трудомісткий, вимагає професійних навичок.\nПісля правильно виконаного сеансу клієнтка зможе тривалий час радіти довгими локонами. Цей спосіб дозволяє експериментувати з колірним рішенням зачіски, завдяки використанню пасом різних відтінків.\nПокроковий опис технології Ring star\nМетодика Ring star є холодне тип подовження. Процес за даною технологією проходить за такими етапами:\nПасма спочатку розділяють горизонтальними проділами, закріплюють перукарнями зажимами.\nНа донорські локони відстанню 3-5 мм надягають кільця, за допомогою спеціального гачка протягують штучні локони.\nДалі кільце з штучними і рідними пасмами підтягують ближче до коріння на відстань приблизно 5 мм.\nОстаточно затискають кільце спеціальними щипцями. При цьому волосся не страждають від впливу клейових речовин або термічної обробки.\nЗверніть увагу,така процедура застосовується не тільки для збільшення довжини локонів, але і для додання зачісці обсягу.\nПри дотриманні технології, правильному виконанні японського подовження клієнтка може проходити до 4 місяців без корекції.\nКорекцію частіше проводять через 3 місяці, але потрібно дивитися з якою швидкістю ростуть локони. Зрозуміти, чи потрібна корекція просто. Якщо стають помітні місця з'єднання пасом, тоді потрібно виконувати корекцію нарощування.\nВ ході корекції майстер розтискає кільце щипцями, підтягує її вище до основи, затискає на новому місці. Після цього шевелюра знову придбає належний вигляд.\nШтучні пасма використовують протягом року, потім потрібно оновлення.\nКоли клієнт бажає припинити сеанси і зняти локони, то штучні можна буде в подальшому використовувати повторно.\nДогляд після японського нарощування\nДогляд прикріплених локонів відповідно до японської методикою аналогічний іншим. Для цього необхідно дотримуватися наступних рекомендацій:\nМити голову можна виключно по вертикальному положенню.\nРозчісувати необхідно від кінчиків.\nДля розчісування краще використовувати спеціальний гребінець з густими зубцями.\nПри використанні масок, бальзамів кошти потрібно розподіляти по довжині, не зачіпаючи коріння.\nРозчісувати краще якомога частіше.\nНе можна лягати спати з вологим волоссям. Краще на ніч заплітати легку косу.\nЗабороняється використовувати масляні, воскові, спиртові кошти.\nРекомендується застосовувати спеціальні косметичні засоби по догляду за штучними локонами.\nРекомендуємо прочитати: як доглядати за нарощеними волоссям, щоб зберегти їх красу надовго.\nДля початку про плюси. До них відносять такі:\nПри нарощуванні зберігається структура волосини, так як відбувається без використання клею або інших впливів.\nНетривалий час процесу, порівняно з іншими видами.\nТакий спосіб підходить навіть для зовсім короткого волосся.\nКільця, намистини, які використовуються на процедурі гіпоалергенні, безпечні у використанні. Виготовляються з екологічних матеріалів.\nПісля процедури дозволяється фарбування, тонування, укладка волосся.\nПри нарощуванні пасмами різної довжини можна здійснювати будь-які зачіски.\nЗверніть увагу, нарощене волосся в догляді зовсім не вибагливі. Вони не бояться гарячого повітря, морської води, впливу фена, інших укладань пристроїв.\nПри неправильному виконанні заходу, наприклад, при сильному стисненні, після зняття буде видно місце зламу.\nНе рекомендується нарощування при тонких ослаблених волоссі. Рекомендується застосування кілець при жорстких волоссі.\nНе можна робити високі зачіски, розчісувати краще від низу до верху.\nКільця хоч і не видно, але все-таки вони відчуваються при дотику.\nЯкщо не сильно затиснути кільця, незабаром пасма можуть випасти.\nОцінивши плюси з мінусами даної процедури, можна сказати, що такий тип досить популярний серед дівчат завдяки своїй безпеці, доступною ціною, недовгою процедурі. Таке нарощування допоможе не тільки додати довжину, але і додати об'єм зачісці. Однак перед сеансом рекомендується ретельно ознайомитися з протипоказаннями даного нарощування.\nІнші популярні методики нарощування волосся:\nбескапсульних нарощування волосся: як виконується, відгуки;\nбразильське нарощування волосся або нарощування волосся вплітанням пасом;\nпереваги, принцип проведення англійського нарощування волосся;\nв чому секрет мікрокапсульного нарощування волосся;\nщо таке діамантове нарощування волосся Diamond Hair;\nособливості гелевого нарощування волосся.\n← Нарощування чубчика: яку техніку краще вибрати\nАнглійське нарощування волосся - перевірений часом спосіб отримання довгих і розкішних локонів →\nПлетіння кісок на середні волосся\nЗастосування вазеліну для вій і брів: недорого і ефективно!\nОб'ємні зачіски: робимо вдома\nВсе про корекцію нарощених вій: особливості процесу\n4 способи застосування яблучного оцту для краси волосся: зростання, блиск, зміцнення - про головне\nЗасоби відтінків бальзами: 5 кращих засобів для волосся\nТОП-5 дитячих шампунів для росту волосся\n19 дивовижних рекордів: володіння найдовшими волоссям в світі - покарання або нагорода?\nЗачіски з косами на середні і довгі волосся


Чи багато я п’ю під час самокарантину? - Здоров'я\nТепер, коли самокарантин є нормою для більшості мешканців США, люди перестали ходити в бари та клуби. Але з поширеністю о віртуальні щасливі години , послуги доставки алкоголю , і той факт, що алкогольні магазини вважаються основні підприємства на більшій частині території країни багато хто продовжує пити вдома.\nРоздрібні продавці алкоголю нещодавно помітили різке зростання продажів, імовірно, завдяки особам, які хочуть створити запаси під час самоізоляції. У третій тиждень березня роздрібна торгівля продажі алкогольних напоїв зросли на 55% За словами Нільсена, порівняно з аналогічним періодом минулого року. Ці продажі дещо вирівнялися в останній тиждень березня, але все ж були помітні збільшення на 22%. порівняно з аналогічним періодом 2019 року.\nВажко сказати, чи зростання продажів остаточно означає, що більше людей піддаються ризику надмірне вживання алкоголю (споживаючи більше, ніж Рекомендація CDC протягом певного засідання або тижня) або алкоголізм (хронічний стан, що включає неможливість контролювати вживання алкоголю). Але деякі медичні працівники є починає передбачати збільшення числа тих, хто бореться зі зловживанням психоактивними речовинами. Люди, які втрачають роботу, мають зростаючі борги та хвилюються за близьких, подібні речі можуть дійсно підштовхнути людей до межі, сказав місцевому новинному сайту директор Департаменту психічного здоров’я Міссурі Марк Стрінгер. Перший Озаркс . Перебувати в соціальній ізоляції, далеко від друзів і системи підтримки, також може сприяють проблемам психічного здоров'я .\nЛГБТК+ люди особливо схильні до ризику надмірного вживання алкоголю та алкоголізму. Численні дослідження показали значне більша поширеність вживання та зловживання алкоголем у квір-спільноті, частково через те, що вони частіше відчувають занепокоєння, але рідше отримують підтверджувальну медичну допомогу, а алкоголь може служити механізмом подолання. А дослідження 2017 року навіть показав, що багато квір-людей сприймають алкоголь як центральне місце в комерційній гей-сцені, припускаючи, що вживання алкоголю є частиною того, як деякі ЛГБТК+ люди формують свою ідентичність.\nОтже, які попереджувальні ознаки того, що ви, можливо, надмірно п’єте або навіть утворюєте хронічну алкогольну залежність? їх. проконсультувалася з фахівцями з ЛГБТК+, які підтверджують залежність, щоб отримати рекомендації щодо того, як розпізнати, коли ви формуєте шкідливі звички до вживання алкоголю, і що робити, якщо ви звикли.\nСлідкуйте за тим, скільки і як часто ви п’єте\nЗгідно з рекомендаціями CDC, пияцтво визначається як вживання 4 напоїв за один раз (для тих, хто призначається жінкам при народженні) або 5 напоїв за один раз (для тих, хто призначається чоловікам при народженні), тоді як рясне пияцтво визначається як вживання 8 або більше напоїв на тиждень. (для тих, кому при народженні призначені жінки) або 15 або більше напоїв на тиждень (для тих, кому при народженні призначені чоловіки).\nДоктор Елі Г. Аун , розповідає віце-голова Ради Американської психіатричної асоціації з психіатрії наркоманії їх. Причина, по якій рекомендації CDC розбиті за статтю, полягає в тому, що ті, хто призначається чоловікам при народженні, зазвичай мають більш високий рівень ферменту, який сприяє метаболізму алкоголю. Але варто зазначити, що швидкість переробки алкоголю в організмі сильно варіюється від людини до людини, залежно від складу тіла, кількості їжі у вашій системі та інші фактори . Також було проведено мало досліджень щодо того, як трансгендер та інтерсексуальні люди обробляють алкоголь, тому немає конкретних рекомендацій для цих осіб, але є інші способи оцінити, чи є у вас проблеми з алкоголем.\nДоктор Аун каже, що час від часу переглядати рекомендації CDC – це нормально, але він радить зазначати, як часто ви це робите. Кожен з нас час від часу буде випивати більше, ніж [рекомендації], якщо це особливий випадок, каже він їх. Ми повинні бути насторожі, якщо це відбувається регулярно. Запитайте себе: я вживаю більше 14 напоїв на тиждень або чотири напої на день (для цис-чоловіків і транс-жінок), чи більше семи напоїв на тиждень і три напої на день (для цис-жінок і транс-чоловіків)? Коли люди виявляють, що це відбувається тиждень за тижнем, вони повинні дуже хвилюватися.\nОцініть, чи є у вас попереджувальні ознаки нездорового вживання алкоголю\nАнтоніо Руберто-молодший, MS, LCSW-R, CASAC, Центр 's старший директор з поведінкового здоров'я, пише до їх. що існує кілька попереджувальних ознак проблемного вживання алкоголю. Вони включають: пити більше або довше, ніж планувалося, витрачати більшу частину свого часу на випивку, виявляти, що випивка є вашим єдиним (або основним) механізмом/інструментом подолання, виявляти, що вживання алкоголю заважає повсякденному житті (робота, догляд за дітьми, домашні справи, особиста гігієна та догляд), і продовжувати пити, навіть якщо наслідки негативні (депресія або тривожний настрій; негативні результати фізичного здоров’я; негативний вплив на наявні проблеми зі здоров’ям), каже він, зауважуючи, що це також може стосуватися будь-якої іншої речовини. .\nЗапитайте себе, чому ви п’єте\nЯкщо ви вважаєте, що вживання алкоголю шкідливе для здоров’я, доктор Аун радить бути інтроспективним і запитати себе, чи вживаєте ви алкоголь, щоб приховати свої емоції. Сенс вживання алкоголю полягає в тому, щоб отримувати задоволення, а не маскувати негативні почуття, які ви відчуваєте, каже він їх. Алкоголь не є ліками. Якщо ви помічаєте, що п’єте, тому що не хочете нудьгувати, не сумувати чи не хвилюватися… ви перемагаєте мету. Це може бути значущим попереджувальним знаком про те, що в основі можуть бути проблеми з настроєм або тривожністю, які слід вирішувати професійно.\nВін також зазначає, що вживання алкоголю, щоб уникнути певних проблем у вашому житті, може посилити ваші проблеми. Один з моїх пацієнтів називає це «хімічною прокрастинацією», тому що замість того, щоб боротися з факторами у вашому житті, які змушують вас сумувати та пригнічувати, ви приймаєте цю хімічну речовину, яка змусить вас зволікати, а не обробляти емоції, каже він. Потім, коли ви протверезієте і прокидаєтеся наступного ранку, всі ці фактори все ще присутні. Якщо ви маєте справу з розривом, ви все одно переживаєте розрив. Якщо ви відчуваєте стрес на роботі, це все ще відбувається. Насправді вони будуть більш серйозними, тому що чим більше ви щось відкладете, тим більшим буде його вплив. Ось як люди застрягають у цих моделях подальшої ізоляції, відчаю та відчуття, що їхні проблеми ніколи не покращаться.\nВраховуйте наслідки (особливо під час коронавірусу)\nМедичні професії не заохочують надмірне вживання алкоголю в будь-який час, але це особливо актуально під час кризи COVID-19. Зниження імунітету через надмірне вживання алкоголю пов’язують із підвищеною сприйнятливістю до респіраторних захворювань, Ентоні Фортенберрі, RN, директор медсестринського відділу Каллен-Лорд , розповідає їх. Якщо ви захворіли на респіраторне захворювання, надмірне вживання алкоголю також може призвести до посилення ускладнень, оскільки імунна система вашого організму ослаблена. Користувачі, які продовжують надмірно пити навіть після карантину, можуть зіткнутися з іншими довгострокові проблеми зі здоров'ям як-от високий кров’яний тиск, хвороби серця, живі захворювання тощо.\nПроблемне вживання алкоголю також може призвести до небажаного настрою та поведінки, тому люди, з якими ви перебуваєте на карантині, можуть нести основний тягар вашого вживання алкоголю. Фізіологічний вплив надмірного вживання алкоголю може посилити симптоми депресії або тривоги в той час, коли ці проблеми вже загострюються через поточну пандемію, розповідає Руберто-молодший. їх. Надмірне вживання алкоголю також змінює настрій і моделі поведінки, що часто завдає шкоди особистим стосункам з друзями, сім’ями, коханими, сусідами по кімнаті. З рекомендацією щодо самоізоляції під час пандемії надмірне вживання алкоголю може негативно вплинути на міжособистісні стосунки людей, які живуть в одному приміщенні.\nСпробуйте знайти сенс у нових способах\nТим, хто відчуває, що звертається до пляшки через почуття ізоляції, доктор Аун пропонує знайти способи допомогти іншим, щоб уникнути відчаю. Коли ви працюєте в офісі або збираєтеся працювати та спілкуватися з іншими, ви відчуваєте сенс і мету, пояснює він. Але коли ми ізолюємось, ви отримуєте набагато менше тих відгуків, які змушують вас відчувати себе бажаними або бажаними. Я б закликав інших подумати про інші способи відчути, що люди залежать від вас, навіть якщо це означає постукати в двері сусіда і запитати його, чи потрібно їм щось із продуктового магазину. Це не про те, щоб бути матір’ю Терезою, а про відчуття сенсу того, що ви робите, що допоможе вам почуватися менш ізольованим.\nВідкрийте для себе іншим і знайдіть підтримку\nДоктор Аун попереджає, що для алкоголіків, залишаючись ізольованим і відчуваючи сором за свої звички до вживання алкоголю, можна лише створити порочне коло. [Алкоголізм] — це не просто хвороба надмірного вживання алкоголю, каже він. Це хвороба пізнання, яка впливає на те, як ви обробляєте інформацію, як ви приймаєте рішення, і як ви протистоїте імпульсам... Люди думають про залежність як про щось, що ви робите з собою, або вони думають, що не мають когось звинувачувати, крім самих себе. Це не допомагає. Гра звинувачення, включаючи самозвинувачення, викликає стигму, ізоляцію і, можливо, погіршує пияцтво. Він рекомендує відкритися друзям та родині, а також зазначає, що декому можуть бути корисні віртуальні групи підтримки. Анонімні Алкоголіки може бути найпопулярнішою групою підтримки алкоголіків, але він також зазначає, що є ЛГБТК+ групи , а також недуховні групи, керовані однолітками, як Розумне відновлення і Кільце життя .\nДоктор Аун також зазначає, що група підтримки – це не те саме, що лікування, і він заохочує тих, хто бореться з алкоголем, призначити зустріч з лікарем, психіатром або терапевтом. Якщо у вас його ще немає, краще почати пошук – звернутися до місцевого центру ЛГБТК+, щоб дізнатися, чи вони все ще пропонують віддалені послуги, як-от The Center у Нью-Йорку, який продовжує надавати послуги через методів телепрактики і має низку ресурси на своєму веб-сайті . Якщо ви все ще не знаєте, куди звернутися, проконсультуйтеся їх. Посібник про те, як знайти ЛГБТК+-терапевта .\nЯк коронавірус змінює життя квір\nНа карантині від партнера? Ми запитали у терапевтів як впоратися .\nЦі 15 фільмів і шоу буде відволікати вас і вселити надію під час кризи.\nНаша серія Queer Under Coronavirus документує, як пандемія змінює життя ЛГБТК+.\nНалаштуйтеся на themfest, наш поточний віртуальний фестиваль музики та мистецтва.\nЯкі дивні люди виходити під час перебування .\nСекс-працівники розповідають, як вони адаптують свої послуги та шукають допомоги.\nЛюди, які пережили ВІЛ-кризу на біль від спостереження за реакцією на пандемію вони ніколи не бачили.\nодинадцять поради щодо самообслуговування , за словами експертів-квір-цілителів.\nПерегляньте пряму трансляцію вистави, майстер-класи, клубні вечори , і більше.


Лікування онкозахворювань, виявляється, неефективне, коли немає єдиних стандартів діагностики, лікування та реабілітації в онкології / Центральний\nЛікування онкозахворювань, виявляється, неефективне, коли немає єдиних стандартів діагностики, лікування та реабілітації в онкології\nОстанні в Україні уже ввели. Про це нині говорили учасники тематичної науково-практичної конференції.\nМедики з багатьох регіонів України зібралися в Полтаві, аби обговорити стандарти діагностики та лікування онкозахворювань. «Стандарти» у нашій державі увели тільки наприкінці 2007-го року, пояснює директор «Національного інституту раку», головний онколог Міністерства охорони здоров'я України Ігор Щепотін. Пояснив спеціаліст і що вони дають хворим українцям.\n/Ігор Щепотін, головний онколог МОЗ України\nЯкщо в країні немає стандартів, різні лікарі лікують залежно від власної кваліфікації. А так єдині стандарти гри, зроблені на базі світових рівнів/\nСеред переваг стандартів Ігор Щепотін називає і більш раціональне використання коштів. Для прикладу він наводить фінансування медичної галузі, що у двотисячному році складало 4 мільярда гривень, наразі – це сума у 31 мільярд.\nХочу вас запитати: ви бачите різницю? Я думаю - ні, і медики її не відчувають/\nА от уведення стандратів має покращити ситуацію, переконаний професор, адже це гарантує кожному українцю мінімальну кваліфіковану стандартизовану допомогу. Навіть є певні зрушення, говорить Ігор Щепотін. Так, за останні 3 роки кількість хворих на рак в усьому світі збільшується, в тому числі - й в Україні. Але у нас, запевняє головний онколог Міністерства охорони здоров'я, вперше за останні роки фіксують зниження смертності від онкозахворювань.\n25 червня 2008, 15:00 361


Як вибрати рюкзак, велика стаття — Техника\nХто такий Грег Глассман, чому знудило Пьюки, суперечливі, і не тільки, аспекти кроссфита, користь і різноманітність щоденних тренувань і інша правда про кроссфите.\nСебастьян Фукан — «ми залишаємося батьками»\nНа перший погляд, Себ як зазвичай добре виглядає, але як тільки він почав говорити, стало ясно, що він попрацював над своєю англійською і набагато поліпшив свою промову. Розпочався невимушена розмова, я включив диктофон, і ми говорили про те, що відбувалося з Себастьяном все це час.\nНове інтерв’ю з Давидом Беллем\nНове інтерв’ю 2009 року з Давидом Беллем. Найбільш повне і глибоке інтерв’ю, проведених з ним. В інтерв’ю Давид говорить про широке коло питань, як він став актором, про його тренування і навчання Паркуру у свого батька, він розповідає плани на майбутнє, оскільки вони відносяться до практикуючим Паркур і тим, кого цікавлять знання і події з інших сфер життя.\nСиріл Рафаелли (Cyril Raffaelli): Біографія\nДля Сіріля, «Велика Пригода » почалося 1-ого квітня 1974. У шестирічному віці. під наданим впливом його двома братами, він серйозно починає займатися бойовими мистецтвами.\nАлен Робер (Alain Robert Philippe): Біографія\nАлен Робі?р (фр. Alain Robert Philippe, прізвисько «людина-павук») — відомий скелелаз і підкорювач хмарочосів (билдеринг — екстремальне захоплення, пов’язане виключно з сходженням по стінах будівель).\nРосійський паркур 2009. Частина третя\nТретя збірка пісень про паркур, російською мовою. Треки виконані в реп стилістиці, що надає російській творчості і паркуру більше колориту. Хочу висловити величезну вдячність хлопцям, які роблять ці пісні.\nІнтерв’ю з трейсером Като Аспмо\nКато Аспмо один з представників відомої команди трейсерів UrbanFreeflow. На тлі інших трейсерів Като виділяється своїми незвичайними трюками, умінням знаходити цікаві місця для тренувань і знімати оригінальні відео.\nБі-бій Junior. Біографія\nJunior (надалі Джуніор) народився 10-го березня 1981 року в Кіншасі, Демократична Республіка Конго з ім’ям Junior Bosila Banya (Джуніор Босилья Бэнья).\n» RSS стрічка\nКороткий опис статті: рюкзак Рюкзак — один з небагатьох видів туристського спорядження, без якого не обійтися в будь-якому вигляді подорожей. Гірський похід, лижна прогулянка, підходи до початкової точки сплаву по річці — скрізь потрібна ємність для перенесення речей. як вибрати рюкзак,екіпірування\nДжерело: Як вибрати рюкзак — велика стаття\nОгляд рюкзака Oakley Kitchen Sink Backpack з науково-фантастичного\nІнтернет магазин гіпермаркет\nЯк вибрати ковзани для хокею? . Спорт і активний відпочинок .


Версія від 05:42, 19 жовтня 2016; Dhiurdap.fpmv16 (обговорення • внесок)\nСказ, -зу, м. — гостра контактна, зоонозна інфекційна хвороба, яку спричинює нейротропний вірус Rabies virus з роду Lyssavirus. Характеризується розвитком своєрідного енцефаліту з смертельним пошкодженням центральної нервової системи (ЦНС). На сьогодні вважають, що сказом слід іменувати усі випадки енцефалітів, які спричинюють усі види, що входять до роду ліссавірусів. Більш того, захворювання, які спричинюють різні ліссавіруси, вже реєструють під загальною назвою— «сказ».\nУ медичній літературі інших країн хвороба відома як Rabies — рабієс, якщо вона відбувається у тварин, та Hydrophobia — гідрофобія, коли мають на увазі хворобу у людей. Таке розділення до медичного витку запропонував британський лікар Джордж Флемінг ще у 1872 році. Назви походять від (rabies), яке, в свою чергу, пішло від санскритського rabas— буйство та rabere— марити) й hydrophobia— водобоязнь. В означенні роду, до яких належить вірус сказу, використовують назву Lyssavirus, який походить від ім'я грецької богині безумства, люті та шаленства. Терміном ліссафобія (боязнь сказу) зазвичай означають істеричні реакції, які відбуваються у людей через страх захворіти на цю смертельну хворобу.\nОтримано з http://wiki.kubg.edu.ua/index.php?title=Сказ&oldid=153021\nОстання зміна цієї сторінки: 05:42, 19 жовтня 2016.


Обмін Capitalist USD на Exmo BTC, список найвигідніших курсів\nКурси обміну Capitalist на Exmo BTC\nДе можна вигідно здійснити обмін валюти Capitalist на Exmo BTC?\tЗагляньте в таблицю і побачите всі актуальні пропозиції від обмінних пунктів. Для підбору найбільш вигідного варіанту зверніть увагу на рядки таблиці, які знаходяться зверху.\tЯк користуватися таблицею – дізнайтеся більше.\nExMoney Me 66514.0558від 2 1.0000 0.0127 292.1 11/0/0\nЯкщо у вас є Капіталіст доалри, і ви хочете поміняти його на Екс-коди біткоіни, таблиця допоможе вибрати найкращий курс на сьогоднішній день. Скористайтеся порадами, як знайти потрібний обмінник:\nДуже важливо для початку визначитися з курсом. Виберіть із запропонованого найбільш вигідний варіант. Курси ви можете подивитися в графах "Capitalist" та "Exmo".


Борис Філатов: навести лад у Дніпрі можна, лише об’єднавши зусилля міської влади, громадськості, бізнесменів і звичайних містян Новости Днепра\n/ Новости Днепра / Борис Філатов: навести лад у Дніпрі можна, лише об’єднавши зусилля міської влади, громадськості, бізнесменів і звичайних містян\n12.09.2019 16:45 -\nМер Дніпра Борис Філатов назвав це прикладом соціально орієнтованої роботи, котра об’єднана громадською ініціативою. Очільник міста також закликав бізнесменів і меценатів наслідувати таку практику. «Міська рада не має стосунку до реконструкції цього парку.\nУсе зроблено коштом приватних інвесторів, моїх великих друзів з компаній «Ноосфери». Вони йдуть шляхом, котрий дозволяє всі пам‘ятні місця, пов‘язані з освоєнням космосу, облаштувати і дати їм нове життя. Це – приклад соціально орієнтованого бізнесу. У Дніпрі чимало багатих людей, великих компаній. Однак вони рідко вкладають кошти у рідне місто. «Ноосфера» єдина, хто робить це. Суми сягають мільйонів гривень. Тож я хотів би закликати бізнесменів, інвесторів, меценатів вкладати кошти у рідне місто. Навести лад ми можемо, лише об‘єднавши зусилля міської влади, громадськості, бізнесменів і звичайних містян», – зазначив Борис Філатов.\nТут привели до ладу територію розміром 3,5 га — вклали тротуари, відремонтували загалом майже кілометр доріжок, облаштували освітлення, вирівняли майданчик, омолодили дерева, встановили урни та лавочки, зробили WI-FI. Тут також є QR-коди з іграми доповненої реальності для смартфонів. Їх розробили студенти інжинірингової школи, яку «Ноосфера» відкрила при університеті.


Контрольная работа: Система національних рахунків\nТема: «Система національних рахунків»\nстудентки групи Ф 06 1 з\nекономічного факультету КДПУ\nМаксимової Ольги Геннадіївни\n1. Виникнення системи національних рахунків і її порівняння з іншими економічними моделями.\n2. Загальні принципи побудови СНР та її класифікація.\n3. Основні макроекономічні показники СНР.\nДіюча система балансу народного господарства дає можливість дістати важливу економічну інформацію про механізм розширеного відтворення, основні економічні пропорції та взаємозв’язки в народному господарстві. Проте вона не враховує в повному обсязі діяльність невиробничої сфери, сфери нематеріальних послуг, фінансовий аспект відтворення. В ній не знайшли достатнього висвітлення такі економічні важелі, як державний бюджет, фінансові ресурси, кредит тощо.\nУ зв’язку з цим запроваджується система національних рахунків, яка розглядає економіку як єдине ціле, без проведення принципової різниці між виробництвом матеріальних благ і наданням послуг, дозволяє дати загальну оцінку результатів діяльності по всьому народному господарству як з матеріально-речового, так і фінансового погляду для всіх господарських одиниць на всіх рівнях функціонування економічного механізму.\nСистема національних рахунків дає змогу створити інформаційну базу для вивчення реальних процесів, що відбуваються в ринковій економіці, зокрема розвитку виробництва, масштабів інфляції, безробіття, приватизації, дієвість податкової та митної політики тощо.\nСистема показників СНР є найважливішим інструментом розробки національної економічної стратегії, зовнішньоторгівельної та валютно-фінансової політики, дозволяє зробити оцінку міждержавних рівнів економічного і науково-технічного розвитку, здійснити пошук національних форм участі в міжнародному розподілі праці.\nНайбільш раціональний підхід до широкого використання міжнародних стандартів ООН по національному обліку і збереженню всіх позитивних надбань у галузі балансових побудов – використання інтегрованої системи макроекономічних показників БНГ і СНР. Ця інтеграція передбачає координацію та ув’язування відповідних понять, визначень, класифікацій обох систем у рамках єдиної узгодженої системи.\n1. Виникнення системи національних рахунків і її порівняння з іншими економічними моделями\nВимірювання обсягів сукупного виробництва в національній економіці грунтується на основі підрахунку макроекономічних показників. Суспільне рахівництво виконує для економіки в цілому ті ж функції, що бухгалтерський облік для окремого підприємства або, в іншому випадку, для домашнього господарства. Керівник компанії кровно зацікавлений бути в курсі того, наскільки добре йдуть справи його фірми.\nДля того, щоб охарактеризувати діяльність фірми в поточному році, необхідно виміряти її прибутки і витрати. Тільки маючи таку інформацію, керівник може реально оцінити економічний стан фірми. Якщо справи фірми йдуть позитивно, бухгалтерська інформація може бути використана для того, щоб пояснити причини успіху: або знизилися витрати, або виросли обсяги продажів чи ціни на продукцію, що привело до збільшення прибутків. Якщо справи йдуть погано, то бухгалтерські показники можуть бути використані для встановлення безпосередніх причин хвороби. Таким чином, аналізуючи звіти за певний період часу, керівник може виявити збільшення або зменшення прибутків фірми й ознаки, що свідчать про прямі причини цих явищ. Вся ця інформація дуже важлива для прийняття вірних управлінських рішень на рівні фірми.\nСистема національних рахунків виконує те саме для економіки в цілому: вона дозволяє тримати руку на економічному пульсі країни. Різноманітні показники, які входять у систему національних рахунків, дозволяють вимірювати обсяги виробництва в конкретний момент часу і розкривати фактори, які безпосередньо впливають на функціонування економіки. Далі, порівнюючи рівні національного доходу за певний відрізок часу, можна побудувати криву, що характеризує функціонування економіки в довгостроковій перспективі: її підйом або спад відіб'ється на показнику національного доходу. Нарешті, інформація, що дають нам рахунки національного доходу, є основою для формування і проведення в життя поточної та стратегічної політики держави, спрямованої на поліпшення функціонування економіки: без таких розрахунків економічна політика базувалася б на інтуїції. Коротше кажучи, рахунки національного доходу дозволяють нам складати таблиці економічного здоров'я суспільства і розумно визначати політику, яка б сприяла поліпшенню цього здоров'я.\nДля вимірювання результатів економічної діяльності суспільства в теорії і господарській практиці використовують різні макроекономічні показники, що об’єднуються міжнародною системою підрахунку показників – системою національних рахунків(СНР).\nСистема національних рахунків – це система взаємопов'язаних показників і класифікацій, які використовуються для описування та аналізу найзагальніших результатів і аспектів економічного процесу на макрорівні. Вона розглядається як національне рахівництво, що характеризує результати економічної діяльності, структуру і найважливіші взаємозв'язки господарських суб'єктів ринкової економіки і подана як система взаємопогоджених макроекономічних показників, що побудована у вигляді рахунків і балансових таблиць. СНР сформульована в категоріях і термінах ринкової економіки, її концепції та визначення передбачають, що економіка, описана за її допомогою, функціонує на основі дії ринкових механізмів та інститутів.\n• охоплення не тільки сфери матеріального виробництва, але й сфери нематеріальних послуг;\n• реально відбивається економічна взаємодія господарських суб'єктів;\n• найбільше підходить для економічного аналізу.\nВ Україні СНР впроваджується з 1992 року, що стало необхідним у зв'язку з трансформацією економіки у ринкову. Для описування та аналізу ринкової економіки нам необхідна система статистичних показників, яка адекватно моделювала б економічні процеси. Командно-адміністративна економіка колишнього СРСР використовувала для обліку баланс народного господарства (БНГ), що розмежовував сфери матеріального виробництва і нематеріальних послуг.\nУ основі методології їхнього обчислення лежала марксистська доктрина про розподіл суспільного виробництва на матеріальне і нематеріальне і відповідний розподіл суспільної праці (як єдиного джерела створення вартості продукту, що випускається), на продуктивну і непродуктивну. Продуктивною вважалася тільки праця, витрачена у сфері матеріального виробництва, поняття якого зв'язувалося зі створенням продукції, що має натурально-речовинну форму, і доведенням її до кінцевих споживачів.\nСтатистично валовий суспільний продукт обчислювався як сума усіх вироблених за рік благ, утворюваних у галузях, віднесених до сфери матеріального виробництва (промисловість, сільське і лісове господарство, будівництво, вантажний транспорт, зв'язок, що обслуговує виробництво, галузі суспільного харчування і ряд інших), тобто оцінювався самий факт створення продукту, поза залежністю від того, був даний продукт реалізований або ні. Методика обчислення даного показника шляхом підсумовування валового випуску взаємозалежних галузей передбачала включення в його склад проміжного продукту ПП, тобто продукту, використовуваного протягом року в процесі виробництва. У результаті виникав повторний рахунок витрат сировини, матеріалів, інструментів, палива й енергії, що враховуються на різних стадіях виробничого циклу тих самих товарів. З метою уникнення повторного рахунку використовувався показник кінцевого суспільного продукту, що розраховувався як різниця між валовим і проміжним продуктом. В даний час СНР застосовується більш ніж у 150 країнах.\n• всі господарські суб'єкти, які беруть участь в економічному процесі: юридичні особи (підприємства, корпорації, банки, страхові компанії, органи державного управління тощо) та домашні господарства;\n• всі економічні операції, пов'язані з виробництвом, розподілом і перерозподілом доходів, накопиченням активів та іншими аспектами економічного процесу;\n• всі економічні активи і пасиви, які формують національне багатство (основні фонди, матеріальні обігові кошти, монетарне золото та інші фінансові активи, вартість землі і корисних копалин тощо).\n3. Правило, яке закладене в основу розрахунків макроекономічних показників, – це рівність доходів і витрат. Це правило випливає із замкненості економічної системи і стверджує, що всі витрати на купівлю товарів і послуг неминуче є доходами виробників цієї продукції. Виходячи з такого правила, будь-яка дія, що впливає на витрати, мусить обов'язково відбитися на доходах, і навпаки – все, що впливає на доходи, надалі відбивається на витратах.\n4. При вимірюванні випуску важливо уникнути подвійного рахунку – ситуації, коли одна й та сама операція може бути врахована двічі. З цією метою в СНР розрізняють поняття проміжної продукції, кінцевої продукції, доданої вартості фірми.\n5. В СНР для розрахунку загальної вартості виробництва використовують ринкову ціну товарів і послуг. Та оскільки певні товари і послуги не продаються на ринку і не мають ринкової ціни, то для їхньої оцінки застосовують умовно нараховану, або імпутовану вартість.\nІнша сфера, де застосовується імпутування, – послуги, надані державним сектором економіки (оборона, охорона громадського порядку, освіта й охорона здоров'я, які фінансуються з державного бюджету, та ін.). Ці послуги не продаються на ринку і не мають ринкової ціни. Тому в складі ВВП вони враховуються у відповідності з поточними затратами, пов'язаними з їх наданням. Мета застосування імпутованих оцінок – отримати повніші та вірогідніші значення ВВП.\nУ колишньому Радянському Союзі розвивалася і використовувалася система макроекономічних показників, яка мала назву Баланс народного господарства (БНГ). Характерною особливістю цієї системи був поділ суспільного виробництва на дві нерівнозначні сфери: матеріальне виробництво і сфера послуг. Відповідно до цієї концепції, сукупний (валовий) суспільний продукт та національний доход (НД), як основні макроекономічні показники БНГ, створювалися лише виробничою сферою. А продукт, вироблений нематеріальними галузями економіки (житлово-комунальне господарство, побутове обслуговування, охорона здоров'я, соціальне забезпечення, освіта тощо), в розрахунок не брався. Вилучення послуг із сфери економічного виробництва в радянській статистиці базувалося на уявленні про продуктивну працю лише в сфері матеріального виробництва, відображало низький рівень економічного розвитку, недорозвинену сферу послуг, а також те, що пріоритетом економічної політики було проголошено розвиток матеріального виробництва.\nБаланс народного господарства за 1923-1924 рр., розроблений в ЦСУ СРСР під керівництвом П.І.Попова і опублікований 1926 року, було визнано одним із перших у світі офіційних розрахунків макроекономічних показників. Знадобилося ще майже чверть сторіччя, перш ніж аналогічні макроекономічні розробки з'явилися в таких провідних країнах, як США. Англія, Голландія та ін. Проте ці розрахунки було проведено вже у формі СНР, яка виникла на основі вдосконалення методології розробки БНГ.\n2. Загальні принципи побудови СНР та її класифікація\nВ основі СНР лежить концепція розширеного трактування виробництва. СНР, ухвалена Статистичною комісією ООН у 1993 р., охоплює як галузі, що виробляють матеріальні блага, так і галузі, що виробляють послуги (галузі науки, освіти, мистецтва, культури, охорони здоров’я, державного управління, фінанси, страхування, житлово-комунальне господарство тощо). Вона не залишає поза увагою й економічну діяльність домогосподарств, але з певними обмеженнями. Наприклад, якщо догляд за будинком та подвір’ям, виховання та догляд за дітьми чи особами похилого віку здійснює наймана прислуга, то її діяльність враховується при підрахунку валового внутрішнього продукту та національного доходу. Якщо ж ці види діяльності виконують самі господарі дому – не враховуються. Пояснюють цей парадокс насамперед складністю збору інформації про зазначені види діяльності.\n• результати природного приросту рослин і тварин, якщо цей приріст здійснюється без участі людської діяльності;\n• зростання вартості активів, зумовленого інфляційними чинниками і т. ін.\nОкрім зазначеного вище, СНР-93 ґрунтується на концепції первинних доходів. Ця концепція дуже близька за змістом до концепції факторних доходів. Головна відмінність між ними полягає у тому, що теорія факторних доходів розглядає доходи держави як такі, що отримані внаслідок перерозподілу первинних доходів. Первинні доходи ж формуються такими факторами: земля, праця, капітал, здатність до підприємництва. Концепція первинних доходів виходить із того, що органи державного управління по суті є фактором виробництва. Первинні доходи, згідно з цією концепцією, – це доходи, які отримують суб’єкти економіки в процесі первинного розподілу створеної вартості.\nПринципи побудови СНР-93\n1. Відображення господарського кругообороту в трьох аспектах – виробництва, розподілу та кінцевого використання.\n2. Групування інституціональних одиниць у сектори економіки.\nІнституціональна одиниця – господарська одиниця, яка володіє активами, має право здійснювати господарську діяльність, веде повний набір бухгалтерських операцій і несе відповідальність щодо своїх зобов’язань.\nОзнака інституціональної одиниці властиві двом групам господарюючих суб’єктів – юридичним особам і окремим особам, об’єднаним для сумісного ведення домашнього господарства.\nДомогосподарства СНР відносить до самостійних суб’єктів з таких причин:\n• по-перше, доходи членів сім’ї (домогосподарства) повністю або частково передаються в спільне володіння;\n• по-друге, організація, облік витрат на споживання і заощадження здійснюється теж на сумісній (колективній) основі членів домогосподарств.\nДомогосподарства та групи юридичних осіб, які є інституційними одиницями, об’єднують (групують) у сектори економіки.\nСНР виокремлює такі сектори:\n• не фінансові підприємства і корпорації;\n• фінансові корпорації;\n• сектор загальнодержавного управління;\n• некомерційні організації, що обслуговують домогосподарства;\n3. Розмежування між рухом товарів та послуг та потоками доходів (заробітна плата, рентні та процентні доходи, прибуток).\n4. Розмежування між потоками і запасами.\nПотоки – показники, які дають кількісну характеристику виробництва, закупівель, виплат тощо. Запаси – показники, що характеризують наявність ресурсів на ту чи іншу дату. Наприклад, наявність основного капіталу на кінець року. Взаємозв’язок між цими показниками проявляється в тому, що величина запасу на кінець періоду дорівнює величині запасу на початок періоду плюс потік, що характеризує надходження даного ресурсу в запаси мінус вилучення цього ресурсу із запасів:\n5. Розмежування кінцевої і проміжної продукції.\nЦе розмежування необхідне для визначення результатів економічної діяльності без повторного рахунку.\nРозмежування продукції на кінцеву і проміжну здійснюється не на основі фізичного змісту продукції, а на основі способу використання. Наприклад, борошно, яке домогосподарка купила для випічки пирогів для своєї родини – кінцевий продукт. Борошно, яке купує хлібокомбінат для випічки хліба – проміжний.\nКінцева продукція – продукція, призначена для кінцевого споживання, інвестицій або експорту. Проміжна продукція – продукція, яка використовується для виробничого споживання.\n6. Розмежування між доходами, отриманими від виробництва та реалізації товарів і послуг, тобто первинними доходами, та доходами, отриманими від перерозподілу. Цей принцип важливий також для уникнення подвійного рахунку.\n7. Розмежування доходів та витрат на поточні та капітальні і відображення їх у різних рахунках. Додавати чи віднімати ці види затрат неправомірно.\nПоточні доходи – отримання заробітної плати, прибутку, трансфертів (пенсії, стипендії, допомоги тощо). Поточні витрати – затрати на купівлю споживчих товарів, перерозподільчі поточні платежі (сплата податків, внесків тощо). Капітальні доходи – це трансферти одноразового характеру, які фінансують витрати на придбання основного і оборотного капіталу та заощадження.\n8. Розмежування податків на продукти та податків на виробництво.\nПодатки на продукти встановлюють пропорційно вартості або обсягу виробленої та реалізованої продукції (це ПДВ, акцизи, податок з продажу і т. ін.). Інші податки на виробництво встановлюють пропорційно факторам виробництва (податок на землю, будівлі, основний капітал, фонди заробітної плати).\nСНР розглядає субсидії як від’ємні податки. Їх також поділяють на субсидії на продукти та інші субсидії на виробництво. Субсидії на продукти встановлюють пропорційно обсягам вироблених і розподілених продуктів. Інші субсидії на виробництво розподіляють пропорційно факторам виробництва, використання яких субсидують.\nСНР відображає систему економічних операцій між суб’єктами макроекономіки. Економічні операції – це добровільна взаємодія між двома господарюючими суб’єктами у зв’язку з виробництвом та використанням продукції, розподілом та перерозподілом доходів, придбанням фінансових активів та прийняттям фінансових зобов’язань.\nОцінювання операцій в СНР здійснюється в таких цінах:\nВаловий внутрішній продукт (ВВП) оцінюється в цінах кінцевого покупця.\nВаловий випуск оцінюється в цінах виробника, або в основних цінах.\nЦіни виробника менші за ціни кінцевого покупця на величину торговельно-транспортних націнок та ПДВ.\nЦВ = ЦКП – (ТТН + ПДВ),\nде ЦКП – ціни кінцевого покупця;\nЦВ – ціни виробника;\nТТН – торговельно-транспортні націнки.\nОсновні ціни менші за ціни виробника на величину ПДВ, але включають субсидії на продукти: ОЦ = ЦВ – ПДВ + СВ,\nде ОЦ – основні ціни; СП – субсидії на продукти.\nЯкщо від основної ціни відняти податки на виробництво і додати інші субсидії на виробництво, матимемо факторну вартість (ФВ).\nФВ = ОЦ – ПВ + СВ,\nде ПВ – податки на виробництво; СВ – субсидії на виробництво.\nХоча СНР допускає оцінку валового випуску в цінах виробника і в основних цінах, точніший результат відображають основні ціни, оскільки вони включають субсидії.\n3. Основні макроекономічні показники СНР\nМакроекономічні показники умовно поділяють на три групи: потокові, запасів та економічної кон’юнктури. Потокові показники відображають передачу цінностей одними суб’єктами економічної діяльності іншим. Вони вимірюються за певний проміжок часу (між двома часовими точками). Показники запасів – це економічні змінні які відображають нагромадження та використання цінностей економічними суб’єктами. Вони визначаються на певну дату. Показники економічної кон’юнктури – це змінні, пов’язані з коливанням ділової активності.\nВаловий випуск – це сумарна вартість всіх товарів та послуг, вироблених економікою за певний проміжок часу. Він вміщує всі товари та послуги, включаючи і ті, що використовуються для виробництва інших товарів і послуг, тобто проміжне споживання.\nОбсяг валового випуску, досягнутий в умовах певної зайнятості, називають потенційним або рівнем природного випуску.\nСтруктура валового випуску за секторами економіки\nВаловий випуск нефінансового сектору включає:\n• реалізовані товари та послуги;\n• вироблену продукцію на підприємствах всього сектору та використану ними для основного і допоміжного виробництва;\n• продукцію власного виробництва, що надійшла в індивідуальне чи колективне споживання працівниками певного сектору та членами їх сімей;\n• продукцію, обмінену за бартерними умовами;\n• вартісну оцінку змін у запасах товарів, вироблених цим сектором.\nВаловий випуск сектору фінансових корпорацій включає:\n• вартість наданих фінансових послуг (комісійні, касове обслуговування, інкасацій ні витрати тощо);\n• різницю між одержаними та сплаченими процентами щодо позик і депозитів кредитних установ;\n• різницю між страховими платежами та страховим відшкодування, включаючи відрахування у резерви страхування життя страховими компаніями.\nВаловий випуск сектору загальнодержавного управління включає:\n• продукцію, переважно неринкового характеру, призначену для індивідуального та сумісного споживання домогосподарствами та суспільством у цілому;\n• ринкову продукцію державних підприємств у сфері послуг та сфері виробництва товарів.\nВаловий випуск сектору домогосподарств включає:\n• продукцію домогосподарств, вироблену для продажу;\n• продукцію домогосподарств, вироблену для власного споживання;\n• умовно обчислені доходи населення від проживання у власних будинках;\n• послуги, надані домогосподарствам найманою прислугою.\nВаловий випуск сектору некомерційних організацій, що обслуговують домогосподарства, включає:\n• послуги соціально-культурних підприємств і організацій;\n• послуги житлових підприємств, які надають своїм працівникам за пільговими цінами;\n• послуги та товари, призначені для продажу за ринковими цінами.\nНедоліком вказаного показника є те, що вміщуючи в собі проміжне споживання, він створює річний обсяг виробництва в бік його зростання на величину повторного рахунка (проміжного споживання). Якщо від валового випуску відняти проміжне споживання, отримаємо валову додану вартість. Показниками, що усувають недолік показника „валовий випуск”, є також валовий внутрішній (ВВП) та валовий національний продукт (ВНП). Ці два показники близькі за змістом і кількісним визначенням. Вони відрізняються тим, що ВНП – показник річного обсягу національної економіки, а ВВП – внутрішньої. Іншими словами, ВНП – вартість усіх кінцевих товарів і послуг, вироблених національними факторами виробництва як у межах своєї країни, так і за її межами за певний проміжок часу (як правило за рік). ВВП – вартість кінцевих товарів та послуг, вироблених в межах національної території певної країни за певний період (за рік) як національними, так і іноземними ресурсами (резидентами та нерезидентами). Якщо від ВВП відняти суми доданих вартостей, створених на території певної країни іноземними факторами виробництва, і додати суму доданих вартостей, створених національними ресурсами за кордоном, то отримаємо ВНП. СНР-93 дає змогу використовувати обидва показники (ВВП і ВНП), але перевагу віддає показнику внутрішнього валового продукту (ВВП).\nВикористовують три способи визначення величини ВВП (ВНП).\n1. Виробничий метод визначає ВВП як суму доданих вартостей. Оскільки участь у створенні ВВП бере сектор державного управління, то ВВП дорівнює сумі валових доданих вартостей (ВДВ) плюс чисті податки (Тч). Чисті податки визначають як різницю між податками і субсидіями на продукт та імпорт.\n2. Розподільчий метод обчислення ВВП виходить із того, що величина ВВП визначається як сума первинних доходів макроекономічних суб’єктів.\nПервинні доходи секторів фінансових та не фінансових корпорацій включають прибуток та прирівнені до нього доходи. Первинні доходи сектору домогосподарюючих суб’єктів набувають форм:\n• заробітної плати;\n• прибутку і прирівнених до нього доходів від підсобного особистого господарства.\nПервинні доходи сектору загальнодержавного управління набувають форм:\n• чистого податку на виробництво та імпорт;\n• прибутку та прирівняних до нього доходів від власне державних та корпоративних з участю держави підприємств.\nПервинний дохід некомерційних організацій, що обслуговують сектор домогосподарюючих суб’єктів, виражається у формі валового прибутку. У спрощеному вигляді за розподільчим методом формула, за допомогою якої обчислюють ВВП, має вигляд:\nВВП = W + P + iч + R + Tнч + A,\nде W – заробітна плата; iч – чистий процент;\nP – прибуток підприємств і корпорацій; R – рента;\nTнч – непрямий чистий податок на бізнес; A – амортизація основного капіталу.\n3. Метод визначення ВВП за потоком витрат (метод кінцевого використання) ґрунтується на передумові, що вартість виробленого суспільного продукту дорівнює вартості реалізованого продукту. І те, що для одних економічних суб’єктів є витратою, для інших – доходом. Наприклад, для фінансового сектору як кредитора позичковий процент – дохід, а для позичальника – витрата. Для підприємницького сектору заробітна плата – витрата, а для домогосподарств – форма доходу і т. ін. СНР-93 виходить із того, що весь кінцевий річний продукт купується домогосподарствами, підприємницьким сектором, державою та закордонними споживачами. Тому\nВВП = C + Iв + G + NE,\nде C – споживчі витрати домогосподарств;\nIв – валові приватні інвестиційні витрати;\nG – витрати держави у формі закупівель продуктів і послуг;\nNE – чисті витрати закордону (чистий експорт).\nПохідними показниками від ВНП та ВВП є показники, обчислені не на валовій, а на чистій (за вилученням амортизації) основі.\nЦе насамперед ЧНП (чистий національний продукт) та ЧВН (чистий внутрішній продукт). Найчастіше в статистиці та макроекономічних дослідженнях використовують показники ЧНП, який визначається шляхом віднімання від вартісної оцінки ВНП вартості зношеного капіталу (амортизації). Таким чином\nЦей показник має суттєвий недолік стосовно кількісного виміру. У зв’язку з тим, що держава встановлює непрямі податки на бізнес, відбувається штучне завищення вартості виробленого ЧНП (на величину ПДВ, акцизного збору, мито тощо). Надаючи субсидії бізнесу, держава зумовлює зниження вартості ЧНП. Для того, щоб усунути вплив різниці між цінами, за якими реалізують товари і послуги фірми, та цінами, за якими товари і послуги реалізуються безпосереднім споживачам, використовують показники національного доходу (НД).\nНаціональний дохід визначається шляхом вилучення із вартості ЧНП чистих непрямих податків на бізнес. Це означає, що національний дохід вимірюється у факторних цінах і дорівнює чистому національному продукту мінус непрямі податки плюс субсидії:\nНД = ЧНП – Tнч;\nTнч = Тн – Сб,\nде Tнч – чисті непрямі податки;\nТн – непрямі податки на бізнес; Сб – субсидії бізнесу.\nРівень національного доходу, досягнутий в умовах певної зайнятості, називають потенційним, або національним доходом певної зайнятості.\nЗа своїм змістом національний дохід є сумарним доходом усіх жителів країни. Він відображається в рахунку „Первинний розподіл доходів”, який показує, яким чином доходи, створені в одних секторах економіки, надходять у вигляді первинних доходів до інших секторів – утримувачів доходів.\nРахунок „Вторинного розподілу і перерозподілу доходів” відображає процес перерозподілу доходів між секторами економіки за допомогою перерозподільчих платежів, які в СНР називаються трансфертами. Трансферти – це економічні операції, через які одні інституційні одиниці безоплатно і безповоротно передають іншим товари, послуги, активи або права власності. Трансферти можуть набувати натуральної та грошової форм. Прикладом натуральної форми трансфертних виплат є продовольчі талони, безоплатний громадський транспорт, безоплатна медична допомога тощо. Прикладом грошової форми трансфертів є виплати пенсій, стипендій, надання субсидій тощо.\n• поточні податки на доходи та власність;\n• соціальні виплати;\n• страхове відшкодування;\n• інші платежі (штрафи, пені тощо).\n• на капітальні вкладення та капітальний ремонт;\n• запобігання та ліквідацію надзвичайних ситуацій;\n• геологорозвідувальні роботи;\n• інші безповоротні одноразові витрати.\nКожний сектор внутрішньої економіки є платником і отримувачем трансфертів. Розглянемо в найзагальнішому вигляді структуру трансфертів окремих секторів економіки.\nСектор домогосподарюючих суб’єктів сплачує:\n• державі: податки з особистого доходу, що підлягає оподаткуванню, та податки на майно, що переходить при спадщині та даруванні від одних фізичних осіб до інших;\nвартість майна фізичних осіб, що виїжджають за кордон на постійне проживання (виплачені трансферти мігрантів).\nЦей самий сектор отримує:\n• від держави: пенсії, стипендії, різні види виплат та допомоги;\n• від закордону: вартість майна фізичних осіб, що виїжджають у країну на постійне проживання з інших країн.\nСектор нефінансових установ як платник трансфертів надає сектору домогосподарюючих суб’єктів допомогу на житлове будівництво та інші потреби; є платником податків до державного бюджету і водночас отримує трансферти в формі інвестиційних субсидій від сектору державних установ.\nСектор державних установ є отримувачем трансфертів від усіх секторів внутрішньої економіки у вигляді податків та від сектору „закордон” у формі відшкодування вартості об’єктів, побудованих за кордоном. Водночас цей сетор є платником трансфертів у вигляді:• бюджетних витрат на виплату пенсій, стипендій т. ін.;\n• бюджетних витрат нефінансовому сектору економіки на капітальний ремонт, запобігання та ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, інших капітальних витрат на безповоротній основі;\n• витрати на оплату процентів з обслуговування державного боргу тощо.\nУ результаті перерозподільчих відносин формуються такі форми доходів:\n• особистий дохід :\n• особистий дохід кінцевого використання.\nДодана вартість, створена підприємством (корпорацією), розподіляються так :\n• виплата заробітної плати та інші форми винагороди найманим працівникам;\n• виплата нарахувань на соціальне страхування органам соціального страхування;\n• сплата процентів банкам та власникам облігацій (якщо такі випущені корпорацією);\n• сплата податків на прибуток підприємств чи корпорацій.\nЗдійснивши перераховані вище виплати, підприємству залишається прибуток, який є його власністю, або власністю акціонерів. Частина цих прибутків розподіляються як дивіденди, а частина набуває форми нерозподілених прибутків, які ще називаються чистими заощадженнями корпорації.\nОсобистий дохід кінцевого використання (ОДКВ) – це частина особистого доходу, яка залишається після сплати індивідуальних прибуткових податків громадян.\nОДКВ = ОД – Тінд.\nДо другої групи макроекономічних показників відносять показники запасів. Найважливішими показниками запасів є:\n• майно (активи); • майнові права.\nМайнові права – це придбані економічними суб’єктами права користування:\n• землею, водою, корисними копалинами та іншими природними ресурсами;\n• будівлями, спорудами, обладнанням тощо;\n• товарними знаками, товарними марками тощо;\n• авторські права і т. ін.\nАктиви в СНР поділяють на фінансові та нефінансові.\nФінансові активи відображаються у фінансовому рахунку СНР і включають :\n• грошові засоби;\n• фінансові вимоги;\n• дебіторські зобов’язання у різних формах.\nДо нефінансових активів відносять:\nвиробничі активи, які виникають в процесі виробництва і складаються:\n• з основного капіталу;\n• з запасів матеріальних оборотних засобів;\nневиробничі активи, що є умовами для виробництва, включають:\n• землю; • надра;\n• водні ресурси; • біологічні ресурси тощо.\nОсновний капітал – це частина виробничих активів, яка багаторазово бере участь у виробничому процесі, частинами переносить свою вартість на новостворений продукт, не втрачаючи при цьому своєї натурально-речової форми. Це, насамперед, машини, устаткування, обладнання тощо.\nЗапаси основного капіталу утворюються:\n• в результаті циклічних коливань економіки, коли утворюються надлишкові виробничі потужності в період депресивного стану економіки;\n• як наслідок сезонного характеру виробництва, споживання або транспортування (річковий транспорт);\n• в результаті розриву в часі між доставкою основного капіталу та його встановленням, запуском у виробничий процес та виходом на проектну потужність тощо.\nЗапаси матеріальних оборотних засобів мають складну структуру. Матеріальні засоби включають:\nа) оборотний капітал;\nб) готову продукцію, що знаходиться на складі, чи ту, що неоплачена покупцем.\nОборотний капітал – капітал, який повністю споживається в кожному виробничому циклі, втрачаючи при цьому свою натуральну-речову форму та втілюючи свою вартість у заново створеному продукті. Структура оборотного капіталу може бути представлена двома блоками:\n• предмети праці до початку процесу виробництва (сировина і матеріали, паливо, енергія, запасні частини для ремонту, тара, малоцінні та швидкозношувані інструменти);\n• предмети праці у виробництві (незавершене виробництво та напівфабрикати власного виробництва).\nПричини змін обсягів запасів матеріальних оборотних засобів теж можуть бути різними (технологічні, сезонні, ті, що зумовлені забезпеченням безперервності виробничого процесу, тощо). Але у найзагальнішому вигляді для макрорівня зміна обсягу випуску і невизначеним обсягом продажу. Якщо обсяг виробництва перевищує фактичний обсяг продажу, то відбувається збільшення запасів. Якщо обсяг виробництва нижчий за обсяг продажу, то запаси зменшуються.\nЗміна запасів матеріальних оборотний засобів визначається як різниця між надходженнями та вибуттям продукції в запаси за галузями економіки. Грошове оцінювання їх здійснюється у ринкових цінах на момент надходження та вибуття.\nВ умовах інфляції відбувається інфляційне подорожчання запасів матеріальних оборотних засобів. З метою очищення реальних показників від інфляційного впливу, СНР вимагає очищення цього показника від так званого „холдингового прибутку”. „Холдинговий прибуток” в СНР – це прибуток (збиток), який отримує власник активів внаслідок інфляційної зміни цін на ці активи за період володіння ними, без будь-якої зміни самого активу.\nВ СНР є окрема стаття „чисте придбання цінностей”. Цінності – це предмети, здатні зберігати вартість впродовж відносно тривалого періоду. До них відносяться:\n• ювелірні вироби; • витвори мистецтва;\n• золото в злитках; • антикваріат.\nЦінності купуються інвесторами для збереження вартості від інфляції. Чисте придбання цінностей визначається як різниця між вартістю їх придбання і вартістю їх вибуття.\nРозглянуті вище макроекономічні показники запасів, як правило, визначаються за порівняно короткі часові інтервали (квартал, півріччя, рік).\nУзагальнюючим показником засобів багаторічної діяльності країни є показник національного багатства. Національне багатство – це сума активів, які є власністю домогосподарств, фірм і держави, нагромаджених суспільством за всю історію його існування. Вартісна оцінка національного багатства визначається на початок і кінець року. Вартісне вимірювання цього показника ускладнюється неможливістю оцінити у грошовій формі деякі його складові.\n• розвідані та нерозвідані природні ресурси країни (поклади корисних копалин, водні, земельні, лісові ресурси тощо);\n• нагромадженні продукти минулої праці (споруди, будівлі, машини, устаткування, сировина, матеріали, паливо, предмети довгострокового споживання(меблі, холодильники, інша техніка)), середньо строкового споживання (одяг, взуття) та поточного споживання (їжа, предмети гігієни);\n• фінансові активи (готівка, інвестиції, банківські вклади, дебіторська заборгованість, цінні папери тощо);\n• нематеріальні активи (авторські права, ноу-хау, патенти, ліцензії, торгові марки, інтелектуальний продукт);\n• нематеріальне багатство, пов’язане з людськими ресурсами (їх науково-технічний, освітній, культурний рівень, а також рівень здоров’я нації, рівень індивідуальної та економічної безпеки тощо).\nЯк видно із структури національного багатства, не мають вартісного визначення не розвідані природні ресурси країни та людський ресурс. Вони не знаходять у СНР вартісної оцінки.\nДо третьої групи макроекономічних показників, що відображає стан економічної кон’юнктури, відносять:\n• процентну ставку щодо позик; • рівень цін ;\nСистема національних рахунків (СНР) – це сукупність взаємопов’язаних показників та класифікацій, яка віддзеркалює реальні явища і процеси економіки на макрорівні. Вона вміщує інформацію про всіх суб’єктів, що беруть участь у економічних процесах; відображає всі економічні операції, пов’язані з виробництвом, розподілом та перерозподілом доходів, нагромадженням активів, кінцевим споживанням.\nВ основі СНР лежить концепція розширеного трактування виробництва. СНР, ухвалена Статистичною комісією ООН у 1993 р., охоплює як галузі, що виробляють матеріальні блага, так і галузі, що виробляють послуги (галузі науки, освіти, мистецтва, культури, охорони здоров’я, державного управління, фінанси, страхування, житлово-комунальне господарство тощо). Проте до річного результату виробництва СНР не включає:\nСНР відображає систему економічних операцій між суб’єктами макроекономіки.\nЕкономічні операції – це добровільна взаємодія між двома господарюючими суб’єктами у зв’язку з виробництвом та використанням продукції, розподілом та перерозподілом доходів, придбанням фінансових активів та прийняттям фінансових зобов’язань.\nБаланси народного господарства – це система взаємопов’язаних макроекономічних показників, створена в 20-ті рр. в СРСР, за допомогою якої описувалась і аналізовувалась модель централізованої планової економіки. Вона ґрунтувалась на марксистській методології. Тому БНГ мали обмежену сферу дослідження та інформаційного забезпечення – сферу матеріального виробництва. Центральною ланкою БНГ був матеріальний баланс, який описував виробництво, споживання та нагромадження суспільного продукту.\nСистемою національних рахунків запозичені в БНГ:\n• таблиці БНГ, в яких відображено міжгалузеві зв’язки економіки;\n• класифікація кінцевого споживання на колективне та індивідуальне;\n• концепція загального споживання тощо.\nЦі дві системи статистичного відображення макроекономічних показників спочатку розвивались відносно відособлено. І тільки в другій половині ХХ ст. принципи складання БНГ та їх показники починають безпосередньо координуватись з СНР.\nВиділяють два етапи розвитку СНР. Перший етап (до Другої світової війни) характеризується посиленням зацікавленості державних органів управління статистикою національного доходу у зв’язку щодо боротьби з невикористанням виробничих потужностей, безробіттям, інфляцією.\nДругий етап розпочався після Другої світової війни. В цей період перед урядами країн постали нові завдання – відбудова зруйнованої війною економіки, налагодження мирних зовнішньоекономічних зв’язків і т. ін.\nМакроекономічні показники умовно поділяють на три групи: потокові, запасів та економічної кон’юнктури.\nІз нових макроекономічних показників цікавими для розгляду є індекс людського розвитку (ІЛР), індекс економічної свободи (ІЕС) та рівень глобалізації (РГ).\n1. Артемова Л., Назарова А. Аналіз учета капитала в системе национальных счетов // Экономист. – 1999. – № 2. – с. 82-94.\n2. Базидевич В.Д. Макроекономіка: Навч. посіб.– К.: КДТЕУ, 1995. – Розд.1.\n3. Базидевич В.Д., Баластрик Л.О. Макроекономіка: Навч. посіб.– К.: Атака, 2002. – С. 25-38.\n4. Базилевич В.Д., Базилевич К.С., Баластрик Л.О. Макроекономіка: Підручник / За ред. В.Д. Базилевича. – К.: Знання, 2004. – Р.3\n5. Василик О., Буковинський С., Павлюк К. "Фінансова стабілізація: суть, заходи проблеми". - "Фінанси України", 1996, №3 ст.25\n6. Головко В.А. Система національних рахунків України: сучасний стан та напрямки удосконалення // Статистика України. Щорічний науково-інформаційний журнал. – 2001. – № 1 (12). – С. 4-10.\n7. Економічна теорія: Макро- та мікроекономіка. Навчальний посібник. /За ред. З.Ватаманюка, С.Панчишина.- Львів: Інтереко, 1998.\n8. Економічна теорія: У 2-х кн. Кн.1. Макроекономіка: Навч. посібник / За ред. З.Ватаманюка та С.Панчишина.- К.: Заповіт, 1997.- 408 с.


Що буде, якщо не платити по кредиту: Кредитний адвокат - Mayorov Group\nЩо буде, якщо не платити по кредиту: Кредитний адвокат\nЩо буде якщо не платити кредит взагалі.\nЩо ж зробить банк, у разі, якщо клієнт перестане виплачувати кредит? Можливі три варіанти розвитку подій.\nВАРІАНТ 1. На наступній день після прострочення кредиту, вам почнуть надходити дзвінки від служби стягнення банку. Представники банку почнуть цікавитися з якої причини ви перестали платити кредит і будуть питати про те, коли ви внесете наступний кредитний платіж. Дзвінки будуть надходити до тих пір, поки ви не погасите всю кредитну заборгованість або не внесете конкретну суму на рахунок банку. Що буде з позичальником якщо, службі стягнення не вдалося змусити його виплатити кредит? В такому випадку банк переходить до прийняття більш жорстких заходів.\nВАРІАНТ 2. Банк стане вирішувати питання про погашення кредиту в судовому порядку. Вам прийде повідомлення з вимогою повного погашення кредиту. Рішення суду в будь-якому випадку буде на користь банку , якщо не минула позовна давність. Однак більша частина відсотків і штрафом буде з вас списана, що не вигідно для банку.\nВАРІАНТ 3. Може статися й таке, що банк продасть ваш кредит колекторам. Що очікує позичальника, якщо він не почне платити кредит взагалі? Спочатку колектори будуть обдзвонювати своїх клієнтів. Дзвінки від колекторів будуть надходити регулярно. Варто відзначити, що методи психологічного впливу на клієнта у них самі неприємні. Потім, якщо після розмов з колекторами ви не стали виплачувати кредит, вони почнуть телефонувати вашим родичам, на роботу або людям, яких у договорі ви вказали в якості контактних осіб. Крім перерахованого вище, вони можуть прийти до вас додому, розпитувати сусідів про вас або ж заявитися до вас на роботу. Це буде тривати до тих пір, поки колектори не подадуть на вас в суд.\nВисновок: На кожному цьому етапі існують певні можливості для вирішення проблеми з кредитом (реструктуризація кредиту, погашення з дисконтом, кредитні канікули і т. д.).\nКрім того, вирішення питання залежить від багатьох факторів по вашому кредиту, наприклад:\n1. Співвідношення кредитної заборгованості та вартості предмета іпотеки;\n2. Строк прострочення за кредитом;\n3. Наявність претензії від банку про дострокове погашення кредиту;\n4. Від особливості самого банку;\n5. Наявність поручителів по кредиту.\nФахівці НАШОЇ ЮРИДИЧНОЇ КОМПАНІЇ нададуть:\nАдвокат по кредитах. Суди з Банками.\nЮристи з кредитних питань мають великий досвід і глибокі теоретичні знання в цій області, що дає можливість вести успішну практику у спорах з банками та страховими компаніями.\nЮристи по кредитах у спорах з банками надає наступну допомогу:\nДопомога у списанні неустойки (штрафу, пені);\nРозірвання кредитного договору;\nРозірвання договору поруки;\nСтягнення з банку незаконно нарахованої комісії;\nПовернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження;\nЗапобігання примусової через виконавчу службу продажу вашого майна: квартири, автомобіля та іншого цінного майна;\nОскарження результатів торгів по реалізації майна;\nЗняття обтяження заставного майна;\nПерелік послуг, що надаються юристами:\nКонсультування з питань взаємовідносин з банками;\nПредставництво інтересів клієнта перед банками;\nСкладання та направлення адвокатських і інших запитів.\nЯкщо Ви отримали претензію про дострокове погашення боргу та неустойки (штрафу, пені), якщо на Ваше майно накладено арешт, якщо Вам підвищили процентну ставку за кредитом або не хочуть знімати обтяження майна, вимагають з поручителя повернути гроші,- не панікуйте та не приймайте позицію банку за чисту монету, так як вона часто не відповідає дійсності.\nУ спорах з банками існує маса юридичних способів вирішити проблему, що виникла при Правильному Підході.


Новини та події | Миколаївський Базовий Медичний Коледж\n25 лютого в Миколаївському базовому медичному коледжі була проведена спортивно-розважальна гра «А ну-мо , хлопці»\n25 лютого в Миколаївському базовому медичному коледжі була проведена спортивно-розважальна гра «А ну-мо , хлопці». Своєю силою та фізичною підготовкою помірялися групи 212, 102, 301, 211, 311,...\nЗ 17 грудня по 18 січня триває зимова сесія\nВ Миколаївському базовому медичному коледжі з 17 грудня по 18...\nНоворічні свята принесли чимало приємних сюрпризів студентам коледжу. І це не тільки приємний зимовий відпочинок під час канікул. Від дирекції коледжу та профспілкового комітету студентів навчального...\nСемінар для молодих викладачів коледжу\nПитання вдосконалення педагогічної майстерності стали темою семінару для молодих викладачів коледжу, який пройшов на базі методичного кабінету. Викладач-методист Покрас О.Т. ознайомила учасників зах...\nІХ Спортивні ігри серед вищих навчальних закладів\nІХ Спортивні ігри серед вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації стали доленосними для збірної команди дівчат коледжу з баскетболу. В заліку змагань вони посіли почесне перше місце. Поздоровл...\nЗ грудня 2009...\nСемінар – презентація з організації Дня студентського самоврядування


Сироватка для губ зволожуюча з кавуном Manyo What A Melon Moisture Lip Serum з Кореї – купити у Києві, ціни по Україні | Інтернет-магазин Jeju.com.ua\nСироватка для губ зволожуюча з кавуном Manyo What A Melon Moisture Lip Serum\nЗволожуюча сироватка для губ Manyo Factory What A Melon Moisture Lip Serum з екстрактом кавуна і дині дозволяє в найкоротші терміни наситити шкіру необхідною кількістю вологи, усунути сухість і впоратися з лущення.\nПрополіс і мед надають відновлюючу дію, прискорюють загоєння тріщин і розгладжують шкіру губ.\nСироватка інтенсивно зволожує і живить суху шкіру губ; зміцнює захисний бар'єр; попереджає поява лущення; ефективно доглядає за тонкою і ніжною шкірою губ. Вітаміни С і А, які містяться в екстракті кавуна підтримують оптимальний рівень зволоження, підвищують пружність і еластичність шкіри. Продукт утворює на поверхні шкіри бар'єр, що перешкоджає випаровуванню вологи і появи сухості, надає гарні блиск і сяйво.\nЕкстракт кавуна - насичує необхідною кількістю вологи і утримує її в шкірі, має заспокійливу і знезаражувальну дію.\nЕкстракт дині - насичує шкіру корисними мікроелементами, усуває сухість і лущення, позбавляє від відчуття стягнутості.\nЕкстракт меду - прекрасно утримує в клітинах епідермісу вологу, запобігає висиханню шкіри, прекрасно пом'якшує епідерміс і розгладжує дрібні зморшки.\nЕкстракт прополісу - збагачений великою кількістю органічних кислот, мікроелементів і флаваноидов. Прискорює регенерацію, має ранозагоювальну дію.\nСпосіб застосування: нанесіть необхідну кількість сироватки на сухі губи; можна використовувати в якості нічного маски, завдавши щільніший шар засобу.\nІнгредієнт Кавун Мед\nполіізобутен, гидрірованний поліізобутен, віск бджолиний, мікрокристалічний віск, метил гідрогенат розінат, пантенол, церамід np, екстракт кавуна (10ppm), екстракт прополісу, екстракт меду, масло жожоба, Арганова масло, олія насіння баобаба, соняшникова олія, масло морінгі, екстракт ванілі , масло макадамії, масло зародків пшениці, масло манго, токоферол, пальмова олія, ароматизатори, кармін.\nЗволожуюча сироватка для губ Manyo Factory What A Melon Moisture Lip Serum з екстрактом кавуна і дині дозволяє в найкоротші терміни наситити шкіру н..