Чичваркін: Порошенко не поламав старі корупційні схеми\n10 лютого 2016, 19:36\n(Фотографії Яни Токарчук і Євгенія Піскова)\n«Необхідно було напалмом вичавлювати корупцію, здійснювати сміливі, різкі, непопулярні дії, а він здійснив непопулярну бездіяльність»\nЄвген Чичваркін – колишній російський олігарх, співвласник компанії «Евросеть» – один із тих російських політичних емігрантів, які живуть у Лондоні. До британської столиці Чичваркін разом зі своєю сім’єю емігрував у 2008 році після відкриття проти нього в Росії кримінальної справи, яка згодом була анульована. Незадовго до втечі з Росії бізнесмен очолив московське відділення опозиційної партії «Союз правих сил». А невдовзі після прибуття до Британії він відкрив в одному з фешенебельних районів Лондона величезну винну крамницю під назвою Hedonism Wines, в якій можна знайти вина практично всіх марок і всіх країн. За чутками, Чичваркін вклав у цей бізнес понад 10 мільйонів фунтів. В інтерв’ю Російській редакції Радіо Свобода Чичваркін розповів, серед іншого, і про те, як до його крамниці перекочувала частина величезного винного погребу колишнього президента України Януковича.\n– Три пляшки. Одну, щоправда, вже продали. Найцінніша – «Мутон Ротшильд» 1945 року. Ще два коньяки, у одного з яких єдина цінність – це дарчий напис Януковичу. Це вже практично історія пострадянського простору. Третя пляшка – теж коньяк, цього разу французький, його вартість близько 1800 фунтів. Вона зараз продається.\n– Як сталося, що ці пляшки потрапили до Вас?\n– Через півроку після революції в Україні я хотів звернутися до влади і попросити продати мені винну колекцію, яку перетворювали в музейну експозицію. Але виявилося, що колекцію, якщо не повністю, то в значній мірі розікрали – після золотого батона вкрали і весь алкоголь.\n– Минулого року в пресі здійнявся неабиякий галас у зв’язку з чутками про Ваше можливе призначення на посаду керівника «Укрнафти», провідної української енергетичної компанії. Ви підтримуєте зв'язки з Україною, ділові чи політичні?\nЯ кілька разів виступав у «Русі за очищення» – антикорупційному русі, який надихнув Саакашвілі\n– Ділові – ні, а деякі політичні – так. Я кілька разів виступав у «Русі за очищення» – антикорупційному русі, який надихнув Саакашвілі. Підтримую стосунки з тією частиною української політичної еліти, яка хоче змін. Ось у відставку подав міністр економіки України Абромавичус – той самий, який радісно повідомив про те, що вони не проголосували за моє призначення в «Укрнафту».\n– Чи є у Вас надія на ще одну пропозицію про якусь посаду в Україні?\nКоли президент Порошенко запропонував мені цю посаду, я погодився. Але не думаю, що подібна пропозиція повториться\n– Дев’ять місяців тому, коли президент Порошенко запропонував мені цю посаду, я погодився. Але не думаю, що подібна пропозиція повториться. Зрозуміло, що через якийсь час Україна почне проводити реформи, оскільки політична криза наростає з величезною швидкістю, зрозуміло, що не за горами вибори, зрозуміло, що в найближчому майбутньому Саакашвілі стане прем’єром і почнуться серйозні структурні зміни, виникне інша урядова команда. Зрозуміло, що литовці, грузини, канадці і американці будуть Україні ближче, ніж людина з російським громадянством. Якби щиро ця людина не хотіла змін і як би доброзичливо вона не ставилась до України, російське громадянство впливає на ухвалення рішень.\n– Тим не менше, а якби запропонували?\n– Мені вже пропонували, я погодився, але вони не змогли це організувати.\n– Як би Ви охарактеризували президента України Порошенка?\nУ Порошенка був унікальний шанс увійти в історію визволителем України від совка, від імперії, але він цим шансом не скористався і, мабуть, вже не скористається. Необхідно було напалмом вичавлювати корупцію, здійснювати сміливі, різкі, непопулярні дії, а він здійснив непопулярну бездіяльність\nПолітична система зруйнувалася через те, що Порошенко не поламав старі корупційні схеми. Зізнайся, поясни і почни садити тих, хто чинить опір змінам, – це те, чого від нього чекали, але не дочекалися\n– У мене немає звички критикувати людей, до яких, по суті справи, я напрошувався на роботу, але бездіяльність Порошенка, його впевненість, що він може просто пересидіти лихі часи, що вийде і вашим, і нашим, мені це неприємно. У нього був унікальний шанс увійти в історію визволителем України від совка, від імперії, але він цим шансом не скористався і, мабуть, вже не скористається. У мене чітке відчуття: наступний виборний цикл може залишити його за рамками політичного процесу, оскільки люди в ньому розчарувалися.\nПорошенко дуже до себе приваблює. Це великий, приємний чоловік, у якого добре працює бізнес, який вміє заробляти гроші, в цьому немає ніяких сумнівів. Він говорить англійською, він знає закони бізнесу і економіки, він розбирається в ній набагато краще, ніж хто б то не був до нього на президентській посаді. Людина він не кровожерлива, не злісна.\nАле на тій позиції, на якій він опинився, необхідно було напалмом вичавлювати корупцію, здійснювати сміливі, різкі, непопулярні дії, а він здійснив непопулярну бездіяльність. Гадаю, що кредит суспільної довіри до Порошенка вичерпаний. На превеликий жаль, тому що він був все-таки певним гарантом стабільності, і народ його прийняв добре.\nПолітична система зруйнувалася через те, що Порошенко не поламав старі корупційні схеми. Зрозуміло, що виринули б імена всіх людей у політиці, а там немає людей не замазаних.\nЧому раптом приходить американка українського походження керувати фінансами? Чому економікою займається литовець? Чому прем’єром буде грузин? Тому що в українському істеблішменті немає жодної людини, яка не замазана в корупції. Зізнайся, поясни і почни садити тих, хто чинить опір змінам, – це те, чого від нього чекали, але не дочекалися…\nОригінал статті, в якій також йде мова про російських емігрантів у Лондоні, ставлення до чекістів та до Володимира Путіна, співачку Валерію та Ходорковського, – на сайті Російської редакції Радіо Свобода.\nНад матеріалом працювали Наталья Голицына та Людмила Ваннек


"МастерШеф" 16 випуск: хто з кулінарів-аматорів за крок до кітелів вилетів з проекту - ЗНАЙ ЮА\nНа Битві чорних учасники готували страву в 4 етапи\n20 грудня 2020, 10:28\nУ 16 випуску кулінарного проекту " МастерШеф-10 "кухарі-аматори готували м'ясні страви для професійних шеф-кухарів та учасників" МастерШеф. Професіонал".\n8 кращих кулінарів зустрілися з учасниками другого сезону " МастерШеф. Професіонали " і постаралися приготувати для них найсмачніші м'ясні страви. Саме в кінці цього випуску учасники нарешті отримають бажані кітелі.\nЗа крок до кітелів в битву чорних потрапило 4 учасниці. Дівчата повинні були в 4 етапи приготувати вонтони з креветками, манго і овочами стір-фрай.\nНа першому необхідно нарізати овочі на кульці, на другому – готувати тісто на вонтони на столі, який потрібно тримати, на третьому – готувати в собреро з водою і на четвертому – викласти на високих поверхнях.\nОскільки завдання побудоване за принципом естафети, повертатися на процес учасникам заборонено.\nНе змогла гідно впоратися зі стравою і за рішенням суддів 10 сезону "Майстер Шеф" шоу покидає Марина Кобчук. Вона так і не отримала кітель.\nСудді 10 сезону "Майстер Шеф" вручили кітелі семи кращим кухарям-аматорам: Дмитру Балиті, Ірі Раковчен, яні Балог, Ірині Маленко, Юлі Венедиктовій, Міррі Борисовій та Марії Кривенко.\nНагадаємо, Тіна Кароль виявилася поганою господинею, не робить навіть цього.\nЯк повідомляв Знай.uа, Зеленська і переможець МастерШеф Клопотенко влаштували переворот у школі.\nТакож Знай.uа писав, що "МастерШеф" 15 випуск, хто з аматорів не впорався з формами з фольги і покинув проект.\nТеги: "МастерШеф" Битва кулінарне шоу Ектор Хіменес-Браво


Курс валют у Вінниці на сьогодні, 25 березня 2019 року : 25:03:2019 - vn.20minut.ua\nНаціональний банк України (НБУ) встановив офіційний курс валют на сьогодні, 25 березня 2019 року. По чому нині можна купити чи продати іноземну валюту дізнавайтеся у матеріалі.\nПожежа біля Калинівського арсеналу. Вогонь зупинили за 700 метрів від боєприпасів «Зараз домовляюсь про утилізацію масок»: як карантин вплинув на життя школярки Світлофор чи старі пріоритети? Як варто змінити рух на площі Гагаріна Тест від 20minut.ua та «Альтамедики»: що ви знаєте про кіліщів та захист від них


МІНІМАЛЬНА позичковій ставці БАНКУ АНГЛІЇ - це ... Що таке МІНІМАЛЬНА позичковій ставці БАНКУ АНГЛІЇ? - 2018 - MyLearninGid.com\nМетоди діагностики і дослідження наноструктур і наноматеріалів - це ... Що таке Методи діагностики і дослідження наноструктур і наноматеріалів? Енциклопедичний словник нанотехнологій\nБЕЗ понаднормові роботи - це ... Що таке БЕЗ понаднормові роботи? Словник бізнес-термінів\nЗ душком - це ... Що таке З душком? Великий толково-фразеологічний словник Міхельсона (оригінальна орфографія)\nПОВІРКА - це ... Що таке ПОВІРКА? Природознавство. Енциклопедичний словник\nHomeСловник бізнес-термінівМІНІМАЛЬНА позичковій ставці БАНКУ АНГЛІЇ\n(Minimum lending rate, MLR) У 1971 - 1981 р. замінила банківську ставку (bank rate). У зазначений десятиліття була мінімальною ставкою, за якою Банк Англії позичав гроші обліковим будинкам (discount houses). Тоді цей показник публікувався офіційно. Нинішня базова ставка (base rate) носить менш формальний характер.\n(minimum lending rate, MLR) У 1971 - 1981 р. замінила банківську ставку (bank rate). У зазначений десятиліття була мінімальною ставкою, за якою Банк Англії позичав гроші обліковим будинкам (discount houses). Тоді цей показник публікувався офіційно. Нинішня базова ставка (base rate) носить менш формальний характер. Коли в 1981 р уряд тимчасово призупинило дію мінімальної позичкової ставки, воно зарезервував за собою право ввести її знову в будь-який час, і зробило це на один день в січні 1985 р\nШкурка вичинки не варто\nGrand nau veult grand 'eau ...\nКолки (пос. Гір. Типа у Волинській обл.)\nКолки, селище міського типу в Маневицькому районі Волинської області УРСР. Пристань на р. Стир (притока Прип'яті), в 26 км від залізничної станції Маневичі (на лінії Ковель - Сарни). Овочесушильний завод, хлібозавод. Велика радянська енциклопедія. - М.: Радянська енциклопедія. 1969-1978. Читати Далі


Відділення неврології в ОН Клінік\nВідділення неврології в «ОН Клінік»\nНеврологія – напрямок медицини, який спеціалізується на вивченні причин, симптомів, механізмів перебігу хвороб центральної і периферичної нервової системи, а також їх лікуванні.\nНеврологічне відділення в центрах «ОН Клінік» ставить перед собою завдання допомогти пацієнтам, які зіткнулися з подібними проблемами. Діагностика та лікування неврологічних захворювань в наших центрах проводиться тільки найкращими фахівцями.\nЕнцефалопатії різного генезу Енурез Хронічні порушення мозкового кровообігу Постінсультні стани Нейроциркуляторна дистонія Неврити і поліневрити Порушення сну Порушення вестибулярного апарату Мігрень і головний біль Заїкання і патології мови Запаморочення Афазія Порушення пам'яті\nВсі функції нашого організму настільки сильно взаємопов'язані, що найменше порушення однієї з них може викликати збої в інших. Одну з головних ролей в організмі відіграє нервова система людини. Навіть незначні її розлади можуть вплинути на функціонування внутрішніх органів і систем. Тому, іноді доволі складно позбавитися проблем з ними, не усунувши причину – неврологічні захворювання.\nСимптоми неврологічних захворювань:\nоніміння кінцівок, відчуття холоду в них;\nпорушення сну, тривожність;\nдратівливість, депресивний стан;\nпорушення координації (атаксія), скутість рухів;\nпорушення пам'яті, концентрації уваги, мови.\nДеякі хвороби нервової системи мають схожі прояви. Але поставити правильний діагноз пацієнту, виходячи тільки з декількох симптомів, озвучених ним, часто неможливо. Тому, доктор, як правило, призначає людині, яка звернулася для консультації, детальне обстеження, пройти яке вона може в одному з наших медичних центрів.\nВід байдужості до власного здоров'я страждає не тільки сама людина, але також рідні і близькі йому люди. Хвороби нервової системи – це не ті стани, впоратися з якими можна за допомогою самолікування. Тому, своєчасність надання медичної допомоги в даному випадку – один з головних критеріїв успішного лікування. Досвідчений лікар допоможе не тільки розібратися в проблемі, він також зможе налаштувати пацієнта на позитивний лад, від якого багато в чому залежить швидкість одужання. Лікування неврологічних захворювань – це спільна робота лікаря, пацієнта та його близьких, від яких повинні виходити розуміння, співчуття, допомогу і постійна підтримка.\nневрити та поліневрити;\nУ медичних центрах «ОН Клінік Одеса» завжди раді допомогти кожному, хто відчуває таку потребу, незалежно від того, чи має людина поставлений неврологічний діагноз або тільки збирається звернутися за допомогою. Наші адміністратори підбирають відповідний час консультації, складають максимально зручний графік обстежень, призначених лікарем. Телефонуйте нам, і фахівці нашого центру допоможуть повернути у ваше життя радість і активність!


Станьте франчайзі першого фермерського кооперативу НАШЕ.ВСЕ\nМи зробили крок назустрiч новому\nНАШЕ.ВСЕ розпочала власну історію у 2018 році, переосмисливши розуміння українського магазину здорової фермерської продукції.\nНАШЕ.ВСЕ це прямий доступ до здорової фермерської їжі біля вашого будинку.\nНАШЕ.ВСЕ – нова гастро-культура заснована на любові до локальних фермерських продуктів.\nМи називаємось фермерським кооперативом тому що не тільки продаємо їжу, а й підтримуємо малих та середніх фермерів України.\nШiсть залiзних принципiв\nЦе те, що відрізняє нас від інших та лежить в основі того, що ми робимо\nМи переконані, що українські фермерські продукти найкращі, тому що працюємо лише з найкращими фермерами і відкрито говоримо про це світу!\nМи особисто перевіряємо кожне господарство і кожен продукт, який поставляється від виробника кінцевому споживачеві.\nМи хочемо, щоб люди більше дізналися про українських фермерів. Сьогодні ми продаємо їх продукцію, а завтра це створить нове життя в селі.\nТільки відповідальне споживання\nТільки справедлива ціна\nФермери довіряють нам процес продажу, а ми довіряємо нашим фермерам виробництво якісного та смачного продукту, тому вважаємо встановлену ними ціну справедливою та адекватною.\nМи переконані, що за кожним брендом стоїть конкретна людина, яка вкладає душу і свою життєву філософію в те, що робить. Тому у нас немає назв, є лише імена.\nМи об'єднуємо фермерів і принципово не працюємо з великими фермерськими господарствами або агрохолдингами.\nТільки малі і середні фермерські господарства\nТільки українські продукти\nТільки чесний продукт\nФермерський кооператив – це перш за все люди. Прийшов час познайомити вас ближче!\nПостачальник молока та кисломолочної продукції з Київської обл.\nЮРIЙ СЕРБIН ТА СЕРГIЙ ЧУЧКОВ\nПостачальник м'ясних делікатесів\nз Київської обл.\nПостачальник коров'ячів сирів\nПостачальник м'яса птиці\nПостачальник козячого сиру\nз м. Києва\nПостачальник сиру та молочної продукції з Полтавської обл.\nФерма розташована: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Жукін\nПродукція: молоко, сир, кисломолочний сир, йогурт, кефір, ряжанка\nФакт: ферма має повний цикл виробництва, починаючи від вирощування кормів для корів та закінчуючи пакування готової продукції\nОлександра Харченко завжди мріяла про життя на фермі, і в 2016 році їй вдалося втілити бажання в реальність. Спільно з однодумцями Олександра заснувала фермерське господарство, яке складалось всього із трьох корів. Зараз на фермі нараховують 25 голів, із них 12 дійних.\nВесь корм для тварин вирощують і заготовлюють самостійно. Це дає змогу точно відстежувати, що їдять корови, а значить, гарантовано отримувати якісне натуральне молоко. Під забороною будь-які стимулятори, гормони росту та гербіциди.\nВ літній сезон на фермі отримують до 180 літрів молока на день, взимку цей показник дещо менший – близько 120 літрів. Молоко використовують для виготовлення кисломолочного сиру, твердого сиру – Жукінського й Десни, а також натурального йогурту, кефіру та ряжанки.\nОлександра Харченко демонструє, що розпочати власну справу та розвивати її можна, маючи величезне бажання та готовність відкритися новому досвіду.\nФерма розташована: Київська обл., м. Бровари\nПродукція: брезоала, прошутто, панчетта, лардо, баструма та різноманітні ковбасні вироби\nФакт: Під торговою маркою Ham.Lo виробляється вітчизняне прошутто, представлене на сьогодні в мережі та інтернет-магазині фермерських продуктів «НАШЕ.ВСЕ».\nЮрій Сербін та Сергій Чучков – українські виробники м'ясних делікатесів. Почавши власну справу зі спроби зав'ялити м'ясо в домашніх умовах, зараз Юрій та Сергій представляють велике різноманіття м'ясної продукції під брендом Ham.Lo (Ham with Love).\nПочаток зародження виробництва та поява назви торгової марки Ham.Lo відбулася у 2015 році. Саме тоді виробники вперше продемонстрували свою продукцію широкому загалу покупців, взявши участь у фестивалі «Вуличної їжі» в Києві. Після цього Юрій та Сергій вчилися в Італії, відвідували різноманітні господарства, удосконалювали рецептуру та розширили потужності виробництва.\nВиробники мають високі вимоги щодо якості м'яса, яке використовують. Вона повинно бути виключно натуральне. М'ясо купують у фермера з Полтавщини, якому довіряють та співпрацюють уже декілька років, а морську сіль замовляють виключно з Туреччини. В залежності від типу продукції, вона має різний термін витримки – від 1 до 18 місяців. Для цього функціонує декілька камер (засолу та зберігання), де прошутто та інші делікатеси набувають того самого особливого смаку. До продукції короткострокового приготування відноситься баструма, в'ялене качине м'ясо, ковбаси та панчетта. Довгострокового – прошутто, а в планах – виготовлення іспанського делікатесу хамону.\nФерма розташована: Київська обл., Броварський р-н, с.Княжичі\nПродукція: м'які коров'ячі сири ти сири з пліснявою\nФакт: всі сири виробляються з молока унікальної Джерсейскої породи корів та авторськими рецептурами\nРідкісний випадок, коли корисна, здорова їжа одночасно догоджає рецепторам, даруючи насолоду багатими смаковими відтінками. Однак щодо крафтового сиру це істина, доведена сотнями любителів молочного продукту. Український сировар Вікторія Пашинська на власному досвіді переконалася: немає нічого краще справжнього, з любов'ю виготовленого сиру. Два роки експериментів і бажання харчуватися натуральною їжею зробили свою справу: тепер Вікторія пропонує спробувати сири власного виробництва, які можна купити в нашому інтернет-магазині.\nІдейними натхненниками і наставниками для Вікторії були Ірина Дем'янюк і Роман Хаєцький. Фермер йшла по досягненню мети в умовах відсутності інформації, людей, які могли б поділитися досвідом виробництва сирів з блакитною пліснявою, але бажання навчатися і осягати нові вершини були сильнішими перешкод.\nЗараз виробництво крафтової сироварні "De Gusto" розташовується в селі Княжичі під Києвом. Сировина постачається з місцевої ферми, яка займається вирощуванням унікальної Джерсейскої породи корів, молоко якої має підвищений вміст білка, жирів та поживних мікроелементів. Основна спеціалізація – сири з пліснявою і молоді сири. Список включає ніжну Страчателлу, м'яку Буррата, вершкову Моцарелу та багато інших.\nПлани у фермера наполеонівські: вийти на повну потужність, запустити виробництво брі, камамберу, дорблю, гарганзоли, рокфору, стілтона, сирів з комбінованої цвіллю, митих і твердих сирів. Бажаємо Вікторії удачі і чекаємо її продукцію в асортименті нашого магазину.\nФерма розташована: Київська обл., Бородянська р-н, с.Лубянка\nПродукція: м'ясо курей, індичок, перепела, цесарок та качок, яйця, субпродукти\nФакт: 100% натуральне, екологічне м'ясо птиці, вирощене без використання антибіотиків, гормонів росту та інших шкідливих добавок\nІдея про розведення екологічної птиці виникла у Віктора Литвинчука в далекому 2008 році. Він залучився підтримкою батька, знайшов відповідний пташник та земельну ділянку, на якій і започаткував ферму.\nГоловною особливістю пташиної ферми Агро-Ван слугує те, що Віктор наполягав на отриманні повністю екологічного м'яса. Його птахи отримують тільки натуральний корм. Не використовуються гормони росту, антибіотики та інші синтетичні добавки.\nДодатково до збалансованого натурального раціону, Віктор запровадив на фермі сучасну технологію вирощування птиці, а саме вільний вигул. Зараз на території розміщені просторі вольєри, пташники, обгороджені ділянки, на яких вільно гуляють кури та індички. Взимку птахів годують зерном, а влітку – травою, водними рослинами та комахами. Віктор вважає, що гуманний підхід до вирощування птахів – це єдиний вірний шлях для отримання якісного м'яса.\nУ планах Віктора Литвинчука – розпочати випуск напівфабрикатів, які включають біфштекси, кебаби, домашні ковбаски для гриля та інші смачні та корисні страви.\nФерма розташована: Місто Київ\nПродукція: сири з пліснявою із коров'ячого та козиного молока\nФакт: на фестивалі Cheese Awards Day у 2017 та 2019 році сири Тетяни посіли 1-ші місця у декількох номінаціях\nТетяна Сидяк – засновниця та керівник крафтової сироварні «Сироман», яка працює з 2017 року. Сир для Тетяни завжди посідав важливе місце в її раціоні. В 90-х вона вперше скуштувала сир з білою та блакитною пліснявою, коли проживала декілька місяців в Іспанії, а коли з'явилася можливість шукати рецепти в інтернеті, вона почала готувати смаколики вдома. Досвід Тетяни перед відкриттям повноцінної сироварні – це 150 варок та 40 видів сирів, які з'явилися завдяки ентузіазму та величезній любові до цього молочного продукту.\nЗараз на сироварні створюються 8 видів сиру: з білою пліснявою коров'ячі та козині; десертний сир «Золоті ворота». Тетяна не здобувала спеціальної освіти: весь досвід прийшов поступово, під час постійної практики, вивчення відповідної літератури та особистого спілкування з сироварами. У 2019 році Тетяна пройшла навчання у Лорана Монса.\nМолоко для приготування сиру «Сироман» бере у двох перевірених фермерів. Воно повністю відповідає вимогам, а головне – фермери відповідально ставляться до своєї справи. Тетяна впевнена: коли корови та кози живуть в любові, то і сир з їхнього молока буде дуже смачним та корисним.\nФерма розташована: Полтавська обл., Пирятинський р-н, с. Кейбалівка\nПродукція: вирощення сільськогосподарських культур, утримання корів для отримання молочної продукції: молока, сиру, натурального йогурту, вершкового масла\nФакт: процес виготовлення молочної продукції повністю автоматизований\nОлександр Ящик започаткував фермерське господарство ТОВ «Леляківське» у 2003 році й з того часу активно його розвиває. Спочатку фермер приділяв цілковиту увагу вирощуванню сільськогосподарських культур, тобто рослинництву. Однак головною справою всього життя він вважає розведення тварин, чим і займається з 2004 року.\nЗараз у господарстві 500 дійних корів. Кожна в день дає близько 28 літрів молока. І якщо спочатку отриманий продукт здавали сирзаводам, то з 2018 року на фермі функціонує невеликий цех з переробки молока. Олександр прагне показати, що таке повністю натуральні молочні продукти, тому ретельно поставився до організації сироварні. Замкнуте виробництво дозволяє повністю контролювати якість отриманого сиру, молока, масла та йогуртів.\nАсортимент сирів включає велике різноманіття продукції: це класичні сири типу Рікота, Гауда та Маасдам, а також унікальні, виготовлені за власною рецептурою – з помідорами, оливками, прованськими травами, перцем чилі та м'ятою.\nМінімальне дозрівання сиру – 45 днів. Для цього процесу на сироварні розмістили камеру для соління та п'ять камер для дозрівання. Під час виготовлення молочної продукції не використовуються консерванти та добавки – тільки натуральне молоко та закваски.\nУ планах Олександра – розширити лінійку сирів для задоволення потреб вибагливих покупців.\nБiльше про нас та наших фермерiв\nУ чому сила НАШЕ.ВСЕ?\nЗнаходимо фермерські господарства по всій Україні, які відповідають нашим принципам\nВибудовуємо логістику від ферми до наших магазинів\nРетельно навчаємо персонал\nПрозорість походження продукції – основа довіри наших клієнтів\nБезпека поставок та стандарти зберігання – запорука свіжості та якості смаку\nПравильний формат і локація\nКонтроль набору метрик дозволяє постійно підвищувати ефективність, бачити, в чьому є проблеми та над чим треба попрацювати.\nКом'юніті прогресивних однодумці\nПокупці, фермери, партнери — це частинки одного цілого під назвою НАШЕ.ВСЕ. Ми об'єднані спільною любов'ю до смачної їжі та успішного бізнесу.\nЧому нас обирає понад 5.000 покупців щомісяця?\nНаші продавці — це професійні консультанти, які працюють з покупцями. Клієнти виходять з магазину з посмішками і повними еко-сумками.\nУнікальний асортимент і концепція\nБільше половини наших товарів неможливо знайти в супермаркеті.\nМагазини НАШЕ.ВСЕ ― це альтернатива супермаркетам, але біля будинку. У нас можна придбати повний продуктовий кошик здорових фермерських продуктів.\nРозбираємо на прикладі, чому НАШЕ.ВСЕ – це унікальна бізнес-модель\nКомунікація з покупцями:\nСумнівної ввічливості персонал, мінімум реклами\nПоруч з будинком та за умови дотримання певних критеріїв\nОсновні товари + унікальні позиції\nПрофесійні консультанти з індивідуальним підходом, онлайн таргетинг та лідери думки\nКомунікація з покупцями: Загальнонаціональна реклама без уваги до покупця\nТочково по місту в місцях з високим трафіком та щільною забудовою\nЩО ВХОДИТЬ ДО ФРАНЧАЙЗИНГОВОГО ПАКЕТУ\nПiдтримка до запуску\nСтартова реклама у соціальних мережах на перший тиждень\nДопомога у підготовці персоналу\nПоставки всієї необхідної продукції від перевірених фермерів\nРекомендації щодо обладнання та підтрядникам\nБрендбук і дизайн-проєкт\nДопомога з пошуком та оцінкою приміщення\nАнонс відкриття у соцмережах та месенджерах\nПрофесійне навчання співробітників\nДопомога з організацією першого замовлення\nПідтримка Команди запуску у перші дні роботи вашого магазину\nПiдтримка пiсля запуску\nРеклама у лідерів думок (опціонально)\nРегулярне розширення ассортименту від перевірених фермерських господарств\nПостійний зв'язок з особистим менеджером\nЗабезпечення лідами з сайту та соцмереж: переадресування замовлень за послугою «самовивіз»\nПрограмне забезпечення на базі 1С\nАналітика фінансових показників та ефективності реклами\nЩотижневі курси підвищення кваліфікації для персоналу\nФраншиза у цифрах. FAQ\nСкільки потрібно вкласти, щоб відкрити магазин НАШЕ.ВСЕ?\nЩо входить у розмір інвестицій?\nПовний пакет франчайзингової підтримки: від вибору приміщення до налагодження\nЯкий термін окупності?\nЯкий прибуток та рентабельність?\nЧи буду я виплачувати роялті і маркетингові відрахування?\nЩомісяця франчайзі виплачує роялті у розмірі: 3% від загальної виручки.\nМаркетингові відрахування відсутні, але ми пропонуємо послуги з рекламного просування.\nСкільки часу потрібно на повний запуск магазину?\nВід підписання договору до урочистого відкриття пройде від 30 до 60 днів.\nНатискаючи на кнопку, ви даєте згоду на обробку даних і погоджуєтеся з політикою конфіденційності\nЗаповніть анкету франчайзі\nВи готовi стати частиною команди НАШЕ.ВСЕ чи залишилися питання?\n+38 (050) 322 01 02\n© 2021.Дані захищені.\nМи використовуємо файли cookie: це допомагає сайту працювати краще\nПомилка в електронній адресі


ЄДНІСТЬ : Зеленський: У Мінську будуть узгоджені три прості «гуманітарні» точки для розведення сил до кінця березня | Є!\nВ разі швидшого розведення і на більших ділянках можна повністю розвести сили за 6-8 років.\n#Війна#Росія#Мінські домовленості#нормандський формат\nПрезидент України Володимир Зеленський розповів, що в рамках ТКГ у Мінську буде узгоджено поки що три прості “гуманітарні” точки для подальшого розведення сил на Донбасі до кінця березня, про що домовилися в Парижі.\n“ Усі сторони вимагали розведення уздовж всієї лінії розмежування, всі сторони. Я пояснив статистику, яка в мене є, і ту практику, й показав, що ми швидше дозволили, ніж та сторона. Але за шість місяців ми розвели три точки. Тому якщо порахувати 408-409 км контактної лінії, то ми розводитимемо 20 років”, – сказав він на брифінгу для українських ЗМІ в Парижі після “нормандського саміту”.\nЗеленський зазначив, що в разі швидшого розведення і на більших ділянках можна повністю розвести сили за 6-8 років.\n“ Це складна ситуація. Але ми сказали, що маємо допомагати людям. Давайте говорити про гуманітарні точки. Наприклад, як Станиця Луганська. Тобто не про Щастя або Дебальцеве, де ми не можемо (розводити зараз сили), стратегічно, політично й по-людськи”, – пояснив він.\nЗеленський зазначив, що тому йшлося про “гуманітарні точки”, де є якийсь міст, перехід”.\n“ Був начальник Генерального штабу пан Хомчак. Я йому сказав підготувати три найпростіші точки, які справді допоможуть у гуманітарному напрямі й не є небезпечними”, – сказав він.\nЗа словами президента, ці точки є, і вони узгоджуватимуться в рамках ТКГ у Мінську.\n“ Ми прописали, що можемо до кінця березня. Тому я хочу, щоб це були якісь прості точки”, – додав Зеленський.\nРадниками Зеленського під час зустрічі в «нормандському форматі» будуть Баканов, Аваков і Хомчак\n95399 dd10 mm12 yy2019 2019 декабрь грудень зима Війна война, war Росія россия Мінські домовленості нормандський формат 95399 dd10 mm12 yy2019 2019 ltrf,hm uheltym pbvf Dsqyf djqyf? war Hjcsz hjccbz Vsycmrs ljvjdktyjcns yjhvfylcmrbq ajhvfn 95399 dd10 mm12 yy2019 2019 декабрь грудень зиьа Выйна война, war Росыя россия Мынськы доьовленосты норьандський форьат


В результаті тривалих і масових досліджень американські вчені прийшли до висновку, що зв'язок між схильністю до алкоголізму і групою крові існує. У групи обстежених увійшли жителі США і Японії з встановленою алкогольною залежністю. Як виявилося, серед них велика кількість мають II групу крові. Після публікації матеріалів досліджень виникло безліч пояснень феномена. Ось деякі з них.\nЕтиловий спирт – джерело швидкої енергії. Але причини такого вибору не відносяться до ендокринології. Адже заповнити енергію можуть і інші енергоємні з'єднання. Чому людина вибирає алкоголь? І тут відповідь на питання дає друга теорія.\nВчені встановили, що існує генетична схильність до алкоголізму і навіть виявили маркери патології. Група крові також кодується генами. Рівень ризику генетично обумовленої залежності становить 75%, що приблизно відповідає і ризику в групі з II (А) кров'ю.\nВ результаті того ж дослідження з'ясувалося, що серед алкоголіків найменше людей з I (0) групою крові. На підставі чого був зроблений висновок, що вони володіють найменшим ризиком розвитку алкогольної залежності. Але і вони на 100% не застраховані від залежності.


Книга Тільки не він, глава Розділ 3, сторінка 1 читати онлайн\nНедовго ми потанцювали з дівчатами. Хоча, було досить весело. За винятком того, що кілька знайомих підходили і запитували, де Ромео, чому я не з ним зараз. Та, що таке? Чому всі пхають свій ніс? Заздрісні гадюки. Так і з'їли б мене, якби могли, за того красеня. А він і радий. «Ти бачила, що в залі творилося?». Звісно, бачила... Йому слава, а мені...\nЯкщо не зроблять мені якогось паскудства після сьогоднішнього, то буде диво. Залишається сподіватися, що кара моя буде не дуже страшна. Так, дрібне хуліганство. Можливо, знову шину мені проколють в машині, чи підкинуть записку з «приємними» побажаннями.\nРаптом хтось підійшов і обійняв мене ззаду за талію. Я смикнулася з несподіванки. Озирнулася. Ромео. Ну, звісно... Хто ж іще...\n̶ Слухай! Ти... — я сердито почала щось казати, та хлопець не розгубився. Знайшов спосіб врятувати свою репутацію крутого перця. Раптом мій рот закрили його теплі губи.\n̶ У – у... — я розгублено загуділа, намагаюся відвернутися від нього. Впираюся руками йому в груди. Не виходить. Обійняв мене, цілує. Я вже геть не знаю, що робити. І серджуся і... Приємно ж, зараза...\nЯ не витримала, перестала опиратися. Вирішила, що в напівтемряві і під звуки гучної музики нас і так мало хто побачить. Роман на хвилю відпустив мої губи і прошептав на вушко:\n̶ Будь ласка, не показуй всім, що ти сердита. Ходімо зі мною. Маю щось важливе сказати. — я зітхнула. Та, що ж...\n̶ Гаразд. Тільки недовго. Бо я ще хочу потанцювати, доки Влад не приперся. Підозрюю, що сьогодні без нього не обійдеться. — Рома скривився при згадці про мого охоронця. Ну, як мого... Формально, він охоронець нашої хати і водій мами, але... Часто батько змушує його стежити за мною, забирати звідкись. Мій таточко, наче нюх має. З самої столиці чує, коли я щось погане, на його думку, роблю тут, в Луцьку.\nХлопець повів мене до виходу. Ми вийшли з шумного залу і стали на коридорі. Тут тихіше.\n̶ Що ти хотів мені сказати? — питаю серйозно. Рома дивиться, трохи ніяково посміхається. Знову обійняв мене. Я стою, як вкопана, не обіймаю у відповідь. Дивлюся з під лоба.\n̶ Наталочко... Моя хороша, ти... Ти вибачиш мене? Кицюнь, ну, хіба я винен, що втрачаю голову, коли бачу твою спокусливу фігурку? Твою чудову посмішку... — торкнувся моєї щоки тильною стороною пальців. Промуркотів, як березневий кіт. Схилився лобом до мого чола, легенько потерся носом до мого носа.\n̶ Красунечко... Мир? — погладжує мене по спині, жартома муркає. Заглядає в очі. Ну, як тут не розтанути? Як сердитися? Мої руки самі підіймаються, щоб обійняти цього симпатичного блондина. Я важко зітхнула. Промовила лагідно:\n̶ Не знаю, Ром... Деколи мені здається, що ти бачиш в мені тільки зовнішність. І я... — він не дав мені доказати. Знову поцілував. Але цього разу не так гаряче, а ніжно, майже невагомо. Теплі губи ковзнули по моїх. Руки зігрівають. Пригортають до високого чоловічого тіла. У – м – м... Загораюся, голова починає паморочитися, так добре...\nОх, нема в мене сили опиратися йому. Коли такий милий, ніжний. Та, все ж, відхиляюся.\n̶ Ромчику, тільки не будь такий. Не цілуй мене так гаряче при людях. Не хвалися на всі боки нашими стосунками. Бо мене скоро зжеруть від заздрощів всі ті дівки. На мене вже дивляться, як на злодійку. — хлопець засміявся.\n̶ Не зжеруть... Я їм не дам. Наталочко, а, може... Все ж, поїдемо? Батько не дізнається. Скажеш, що побудеш в подруги на дачі, чи ще щось вигадаємо. Хіба мусить все знати? — ну, знову він за своє... Я зітхнула, відхилила голову назад.\n̶ Ром... Він все знає. Не варто його дратувати. Бо будуть проблеми. І в мене, і в мами. А, може і в тебе. — кажу, як є. Знаю, що мій батько помішаний на контролі.\n̶ Правильно кажеш, дитинко! — несподівано чую холодний голос Влада, що наближається до нас з кам’яним виразом обличчя. Ми з Ромою глянули на нього, сердито зітхнули. — Поїхали. Батько сказав, щоб я негайно забрав тебе додому. — безапеляційно заявив охоронець.\n̶ П – ф – ф... — мій хлопець сердито фиркнув. Вилаявся. — Ти ще швидше не міг припертися?! Дістав! Тільки ж танці починаються, ще не пізно. Хіба Наталя дитина мала, щоб пора було казку читати на ніч? Почекай нас в машині, я приведу її!\n̶ Ти нічого не бачив і не чув. Зрозуміло? ̶ Кажу охоронцеві з притиском. Той кивнув у відповідь. Погодився. Не можна, аби батько знав, що я зустрічаюся з хлопцем. Він каже, що мені ще рано, треба думати про освіту і кар’єру.\n̶ Пів години. Не довше. Інакше і в мене, і в неї будуть проблеми. Я чекаю. — проказав глухо Влад, поглянувши на Рому. Потім високий, спортивний чолов’яга різко розвернувся і відійшов на метрів з десять від нас. Став і байдуже спостерігає обстановку.\nЯ відчула себе жахливо. Як же дістав цей постійний контроль! Попередній хлопець недовго витримав. Залишив мене через те, що батько нікуди мене з ним не пускав. А, якщо й вдавалося вирватися, то не надовго. Ох... Рома теж, мабуть, покине по тій же причині. Ну, або через мою принциповість. Аж цікаво, що далі. Скільки мій любий блондин витримає зі мною?\n̶ Вибач, Ромчику... — кажу винувато. Співенко прицмокнув. Зітхнув.\nПовагався хвилю, а тоді взяв мене за руку і повів в зал. Я навіть не шукала очима своїх подруг. Так хотілося побути удвох. На щастя, там саме звучала пісня Вокарчука, що нам обом подобається. Рома закружляв мене в повільному танці. Так гарно, ніжно... Не можу не горнутися до нього, коли він такий милий. Я поклала голову йому на плече, наші пальці сплелися. Його руки такі м’які, як жіночі. Так хочеться, щоб цей танець не закінчувався. Хмелію, як від вина.


Мінприроди: Нові редакції правил встановлюють нові прозорі умови надання надр в користування | Кабінет Міністрів України\nМінприроди: Нові редакції правил встановлюють нові прозорі умови надання надр в користування\nопубліковано 20 серпня 2015 року о 11:47\nЕкологія Закон і право Нагляд і контроль Реформи\nНові редакції правил, розроблені Мінприроди за результатами широкого обговорення, встановлюють нові прозорі умови надання надр в користування. На цьому наголошувалося на брифінгу в Будинку Уряду за участю заступника Міністра екології та природних ресурсів України - керівника апарату Світлани Коломієць та радників Міністра екології та природних ресурсів Олексія Гончарука та Юрія Драганчука на тему «Антикорупційні правила користування надрами: зміни до постанов Кабінету Міністрів України №615 та 594».\nЗа словами заступника Міністра, напрацьовано зміни до чинних порядку надання надр в користування та порядку проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів. Нові редакції документів в процесі обговорення схвалені бізнесом, громадськістю, міжнародними експертами. На сьогодні нові антикорупційні правила користування надрами направлені на погодження. В Мінприроди сподіваються, що у вересні вони будуть винесені на розгляд Уряду та прийняті.\n«Нові редакції правил встановлюють нові прозорі умови надання надр в користування, поліпшать умови для доступу громадськості до інформації, прибирають можливості для корупційних схем», - наголосила заступник Міністра.\nВ нових редакціях усунені виключення, які дають можливість отримувати надра в користування за позаконкурсною, не зовсім прозорою процедурою. Зокрема, це стосується підприємств, які мали державну частку 25 відсотків, однак насправді наданими преференціями часто користувалися не чисті на руку ділки.\n«Ми постаралися надати можливість максимально рівних умов для всіх учасників. Тобто по основному правилу всі йдуть на аукціон. Це дозволить уникнути корупційних схем», - наголосив радник Міністра екології та природних ресурсів Юрій Драганчук.\nЗміни в першу чергу спрямовані на досягнення прозорості процесу. Інформація про кожний етап отримання дозволу на користування надрами буде публікуватися на сайті Держгеонадр. Також он-лайн транслюватиметься і сам аукціон. Важливою новелою є право як фізичних так і юридичних осіб ініціювати проведення аукціону. Повідомлення про його проведення буде публікуватися не за 15, а за 75 днів. Загалом спрощується доступ до геологічної інформації.\n«Ми хочемо створити насправді конкурентні правила», - підкреслив радник Міністра екології та природних ресурсів Олексій Гончарук. Він наголосив, що в документах прибрано всі умовності, які залишали місце для можливого корупційного зловживання, а залишено лише те, що «потрібно для проведення прозорих чесних аукціонів».\nДо Дня Незалежності додаткові поїзди курсуватимуть до Новоолексіївки, Івано-Франківська та Ужгорода\nЗа темами «Екологія», «Закон і право», «Нагляд і контроль», «Реформи»


День відкритих дверей відбувся в режимі онлайн | Комунальний заклад фахової передвищої освіти "Івано-Франківський медичний фаховий коледж" Івано-Франківської обласної ради\nДень відкритих дверей відбувся в режимі онлайн\nБільше двох годин тривав онлайн День відкритих дверей в Івано-Франківському базовому медичному коледжі у неділю, 14 червня. Близько 170 абітурієнтів зареєструвалися для участі в ньому на платформі Zoom. Вони мали змогу поспілкуватися з директором ІФБМК, колишнім його випускником Володимиром Стасюком та відповідальним секретарем приймальної комісії Іриною Гафійчук.\nТакий формат онлайн-спілкування є вимушеним – через пандемію коронавірусу і карантинні обмеження. Незвично, не всім зручно (особливо, якщо дехто з слухачів забував, що у нього включений мікрофон і не всім цікаві його емоції), зате була можливість поставити наперед запитання, які хвилюють найбільше.\nВолодимир Стасюк розмову розпочав з важливого повідомлення про майбутню назву навчального закладу: медичний фаховий коледж (ІФМФК) і вперше саме абітурієнти, які цьогоріч стануть студентами, здобуватимуть фах не молодших спеціалістів, а фахових молодших бакалаврів (на європейський штиб).\nЯкщо три роки тому державне замовлення в коледжі становило 80 студентів, два роки тому – 100, рік тому – 150, то в цьому році за державним замовленням прийматимуть 175 осіб: 40 на лікувальну справу, 125 – на сестринську справу і 10 – на акушерську справу. Майбутні абітурієнти і їхні батьки змогли дізнатися детальніше про правила прийому, терміни прийому заяв і документів, вступні іспити. Тим більше, що є деякі новації. Приміром, не потрібно медичної довідки. Документи від тих, хто вступатиме після 9 класу, приймаються в паперовому форматі (з 30 червня), після 11 класу – в електронному (за попередніми даними, з 13 серпня).\nДля «дев’ятикласників» вступні екзамени розпочнуться 14 липня. Що важливо, будуть два екзамени за один день. Виглядатиме це так: година на тестові завдання з української мови, тоді 30 хвилин перерви і година на біологію. З української мови 12 завдань, з біології – 24. Одна група так здаватиме зранку, друга – після обіду. Це щоб не було великого скупчення людей. І через той же Covіd-19 всі повинні мати захисні маски або респіратори. Результати іспитів обіцяють в той же день.\nЩе одна новинка – в цьому році вперше оцінювання проводитиметься за 200-бальною системою. Ірина Гафійчук показала формули, як вираховуватимуться бали.\nЗ 22 червня на платформі Zoom діятимуть підготовчі курси-консультації, безкоштовні.\nА Володимир Стасюк запевнив, що до усіх абітурієнтів ставлення доброзичливе. Але додав, що під час іспитів на смартфони, шпаргалки чи інші хитрощі годі сподіватися – екзамени проходять в режимі відеоспостереження. «Найголовніше, як оцінюємо студента (і абітурієнта) – це ставлення до навчання», – наголосив керівник навчального закладу.\nІ розповів про те, що кращі студенти-контрактники мають можливість перейти на навчання за держзамовленням (а ліниві «бюджетники» навпаки), кращі з кращих проходять практику у клініці німецького міста Потсдам (одинадцять випускників ІФБМК (ІФМФК) підтвердили в Німеччині свої дипломи), і навіть привідкрив таємницю: з наступного року з найздібніших студентів хочуть формувати окремі підгрупи, щоб вчилися за посиленою програмою.\nІ хоча учасники Дня відкритих дверей – ще лише абітурієнти, але їх цікавило абсолютно все: вартість навчання (16900 грн. за рік) і право на стипендію, хто відноситься до пільгових категорій і які пільги вони мають, проживання в гуртожитку (через коронавірус цьогоріч в гуртожитку буде не 90 місць, а 54) і можливості для занять спортом чи художньою самодіяльністю, забезпеченість книгами і види практики (є 35 навчальних кабінетів в лікувальних закладах) і навіть чи можна з манікюром ходити на заняття.\nВідповіді-жарти на такі питання, як останнє і розмови про зливу за вікном робили спілкування невимушеним. А ідея директора про підгрупи здібних студентів отримала багато лайків.\nШкода, звичайно, що через карантинні обмеження не було змоги пройтися навчальними класами коледжу, але на сайті ІФБМК (ІФМФК) є відеоролик з віртуальною екскурсією і розповіддю про навчальний заклад з 80-річною історією. Та й у січні багато хто вже був гостем Дня відкритих дверей. Зате тепер не треба було їхати до Франківська здалеку (ще й у зливу), до того ж можна було наперед поставити питання, які цікавлять. До речі, учасниками заходу стали представники не лише Прикарпаття, а й сусідніх областей, та навіть Черкащини.\nЗавершилося двогодинне спілкування обміном фраз на кшталт «дякуємо за цікавий і корисний вебінар» і «не хвилюйтеся, все буде гарно». У коледжі чекають студентів, які хочуть вчитися. Тут є гарні викладачі і добрі умови для якісної підготовки фахових молодших бакалаврів.


Око чи щока? Як протистояти злу | Киевский православный портал\nВнутрішня тюрма Історія Православ’я на подільських землях. Частина I. Від найдавніших часів до Люблінської унії 1569 р.\nТе ж стосується і підставлення іншої щоки. Коли на допиті у первосвященика Анни один із служителів ударив Іісуса по щоці і сказав: “…так відповідаєш Ти первосвященикові?” — Іісус не підставив іншої щоки, а відповів йому: “…якщо Я сказав зле, покажи, що зле, а коли добре, за що ти б’єш Мене?” (Ін. 18: 22—23). Богослов Борис Гладков у своєму “Тлумаченні Євангелія” так пояснює дії Спасителя: “не підставив Христос іншої щоки не тому, що хотів відхилитися від повторної кривди; виконуючи волю Отця Свого, Він уже був готовий віддати Себе на страдницьку смерть, про яку не раз прорікав, і тому удар служителя по іншій щоці не міг би злякати Його; якби, дійсно\n, необхідно було підставити іншу щоку, якби заповіді Його треба було виконувати буквально, то Він, поза сумнівом, підставив би тому, хто вдарив Його, й іншу щоку. Але Він повів себе інакше: смиренним запитанням Він виявив спротив злому служителеві й тим самим відвернув його від повторення тяжкого злочину”.


Виступ Голови Народної Партії, народного депутата України ВОЛОДИМИРА ЛИТВИНА на пленарному засіданні Верховної Ради України 5 лютого 2014 р - 6 Лютого 2014 - Львівська обласна організація Народної Партії\nВівторок, 23.10.2018, 03:59\nГоловна » 2014 » Лютий » 6 » Виступ Голови Народної Партії, народного депутата України ВОЛОДИМИРА ЛИТВИНА на пленарному засіданні Верховної Ради України 5 лютого 2014 р\nВиступ Голови Народної Партії, народного депутата України ВОЛОДИМИРА ЛИТВИНА на пленарному засіданні Верховної Ради України 5 лютого 2014 р\nНа превеликий жаль, схоже, що ми цей пленарний тиждень проведемо без плідних рішень. Разом з тим потрібний швидкий і водночас розумний компроміс. Такий компроміс, який би виключав силовий сценарій подальшого розвитку подій в Україні.\nДіалог потрібно вести у двох вимірах.\nПерший – це виведення країни з конфлікту. Це треба зробити негайно. І другий. Визначення системи, за якою належить організувати Україну. Слід ці дві проблеми пов'язувати і спільно їх обговорювати. Що треба було б зробити? Підготувати документ, який можна було б назвати угодою, меморандумом, як завгодно, який би мав силу закону. За умови погодження і підписання цього документу президентом і депутатами у кількості від 226, бажано 300. Що в ньому передбачити, шановні колеги? Принципи формування Кабінету Міністрів. Ситуація неординарна, але повинен бути сформований уряд, який дістав би суспільну підтримку.\nДруге. У ньому мають бути відповіді на всі питання, які поставило суспільство. За браком часу я їх не перелічуватиму. Наступне: окреслити підходи, принципи й засади функціонування країни – як ми її бачимо разом. Покрокові дії щодо змін до Конституції з конкретними датами здійснення конституційного процесу і запобіжниками, щоб уникнути можливого сценарію, коли не буде виконуватися цей документ.\nЯкі це можуть бути запобіжники? Яким документом можна його зв'язати?\nДоопрацювати пропозицію щодо конституційного акту, але передбачити, зокрема, реагування на такі проблеми: імперативний мандат і формування уряду виключно фракціями. Інакше породимо чергові проблеми. Слід вийти на зміни до Закону про Конституційний Суд. Можливо, треба розглянути звернення до Конституційного Суду щодо прийнятого ним рішення відносно Конституції. І синхронно ці рішення приймати в разі, якщо домовленості не будуть виконуватися.\nІ ще одне. Прийняти рішення про проведення місцевих виборів там, де це давно потрібно. Вважаю, що це може бути темою для дискусії і розмови на рівні керівників фракцій та вироблення відповідних рішень. Інакше ми все забалакаємо. Країна чекати не буде.\nПереглядів: 170 | Додав: narodnalviv\nCopyright ЛОО Народної Партії © 2018


Робота швея в Одесі. Вакансія швея в Одесі на JobSite.com.ua!\nШукаєте роботу в Одесі, а ваша попередня діяльність була пов'язана зі сферою Виробництво, склад? Ми пропонуємо переглянути всі вакансії, які підходять під ваш профіль діяльності. Нижче подано вакансія Одеса на посаду «швея». Якщо ця вакансія вам підходить, відправте своє резюме і все одно продовжуйте шукати інші відповідні вакансії.\nРобота » Робота Одеса » Робота Виробництво, склад » Робота швея\nКомпанія: Lava & Cuce\nНазва компанії: Lava & Cuce\nТелефон: +38 050 311 8 312\nШвея в Києві\nШвея в Дніпрі\nШвея в Одесі\nШвея у Львові\nРезюме Швея в Києві\nРезюме Швея в Дніпрі\nРезюме Швея в Одесі\nРезюме Швея в Харкові\nРезюме Швея у Львові\nномер вакансії: #35\nВакансія Швея була додана 01.07.2009 17:45 в наступні розділи:


Тема 40. Особливості історичного розвитку українського етносу та нації\nТема 41. Прогрес і періодизація суспільного розвитку\nПерша – це "східні деспотії"\nТретя і остання стадія – це германський світ\nРозділ VІІ. ПОЛІТИЧНІ ЗАСАДИ ЛЮДСЬКОГО ІСНУВАННЯ.\nТема 40. Особливості історичного розвитку українського етносу та нації.\nПроцес формування і розвитку українського етносу та нації є предметом вивчення та творчого аналізу багатьох класиків української історіографії та культурології – М. Грушевського, В. Винниченка, М. Драгоманова, І. Крип'якевича, І. Огієнка та ін.\nЯк ви вже знаєте з історії, предки українського народу залишили відомі всьому світу пам'ятки цивілізації: культуру скіфів-землеробів, скіфів-кочовиків, трипільську культуру. Як свідчать археологічні дані, вже у IV-VII ст. на території Подніпров'я утворилися союзи давньослов'янських племен, відомі під назвою русів. Ця назва етимологічно пов'язана з територією поселення східних слов'ян – басейнами річок Росі, Росави та ін. Українцям, формуванню українського етносу передували русичі, руси, праслов'яни, скіфи, сармати та ін.\nОсобливістю формування українського етносу є те, що історичні передумови його становлення складаються у чітких культурно-географічних межах однієї і тієї ж території. Завдяки цьому, попри змінювання народів на території, що становила ареал майбутнього формування українського етносу, культурно-історичне підґрунтя цього процесу готувалося тисячоліттями. За даними археології, на цій території залишався певний автохтонний антропологічний субстрат, який, хоча й не був слов'янським, проте сприяв безпосередній трансляції стародавньої індоєвропейської культурної традиції. Особливість етногенезу на цій території полягала в тому, що він характеризувався прямою трансляцією культурних традицій і цінностей в єдиному геокультурному руслі, яке дає змогу безпосередньо ввести в етнотворення українців тисячолітній досвід інших народів. Не випадково українська мова характеризується з-поміж більшості слов'янських мов своєю наближеністю до індоєвропейської мовної групи. Український орнамент успадкував риси орнаментів трипільської культури, не кажучи вже про її аграрні традиції. У цьому контексті природним є і те, що українська хата за всіма ознаками, аж до традицій білити глиною стіни, сягає скіфсько-сарматських часів. Український народний танець гопак містить певний код давньої слов'янської культури, що передає певну динаміку форм та структур рухів, конче потрібних для духовного та фізичного вдосконалення людини. Відомо, що слово "гоп", яке входило до індоєвропейської мови-основи, є водночас праслов'янською формою позначення пастуха, а сам гопак – сакральним дійством, через яке символічно передавались рухи крил птахів – жайворонка, яструба, голуба. Дослідники зазначають також зв'язок українського епосу з піснями пастухів стародавніх цивілізацій Сходу, включно з інструментарієм (сопілка, флейта, струнні). Цей глибоко-вкорінений тисячолітній культурний досвід, накопичений в ареалі майбутньої України, трансформувався в епоху Київської Русі в етнокреативний чинник українського народу.\nКиївська Русь існувала як окрема унікальна цивілізація і типологічно подібна до таких найближчих до неї цивілізацій, як середньовічні візантійська та західнохристиянська. Як і кожна цивілізація того часу, вона була поліетнічною. Київська Русь становила цілісну самодостатню систему економічного, суспільно-політичного та культурно-релігійного життя й займала велику частину території Східної Європи. У її розвитку виділяють такі періоди: формування – VI-VIII ст., зростання – IX-X ст., розквіту – X-перша половина XII ст., диференціації – друга половина XII – перша половина XIII ст. і трансформації, коли на її тлі вже починають виявлятися контури нових етнокультурних феноменів, – друга половина XIII-XV ст. Саме в цей період починається формування з давньоруської народності – української нації.\nСтимулюючими факторами соціокультурно-етнічної консолідації населення, майбутньої України були три грізні "виклики" з боку зовнішніх сил: по-перше, татарсько-турецька агресія, що особливо посилилась в останній чверті XV ст. і загрожувала самому фізичному існуванню населення цих земель; по-друге, польсько-шляхетська експансія в Україні після Люблінської унії 1569 р., внаслідок якої майже всі українські землі опинилися під владою Польщі, котра загрожувала скасуванням традиційних прав та вольностей населення; по-третє, церковно-культурна експансія польсько-католицького духівництва.\nЗагальною реакцією, "відгуком" на ці "виклики" була етносоціокультурна консолідація цих земель, з військово-політичним центром у Запоріжжі й релігійно-культурним у Києві. Запорізька Січ стала найважливішим осередком української державності. Чим знаменна для становлення українського етносу Запорізька Січ? Насамперед поширенням демократичних традицій, культу "вольностей", свободи, прагненням до соціальної справедливості, незалежності, єднання на демократичних принципах. Вона була першою козацькою християнською православно-демократичною республікою. Демократизм Запорізької Січі на століття випередив Європу – він сформувався задовго до Великої французької революції, що проголосила демократичні свободи.\nОсобливу роль у розквіті етнічної самосвідомості українців відіграло письменство. Перша школа в Києві, згідно літописів, уже була у 988 р. У XVI ст. Україна вирізнялася розвитком шкільництва і високим рівнем грамотності. Протягом другої половини XVI ст. національних рис починає набувати й церковно-культурно-освітнє життя (міські братства та їхні школи, Острозька академія, творчість Івана Вишенського та його сучасників-полемістів). Демократизація освіти справ- . ляла позитивний вплив на розвиток ремесел, малярства, збагачувала фольклор. Ці громадсько-політичні і культурно-освітні процеси визначали першу стадію власного історичного, національного буття українського народу. Цю стадію можна датувати в широких межах XVI-XVIII ст. і виділити такі етапи: консолідації ядра українського народу з кінця XV до початку XVII ст., до часів П. Сагайдачного; національно-дер-жавно-культурного самоутвердження – століття між десятими роками XVII та XVIII ст. Це був період розвитку і піднесення національної культури, її самоорганізації та розкриття потенційних можливостей за умов постійного збагачення завдяки творчому сприйняттю західноєвропейських впливів.\nПодальший етноісторичний розвиток України являє собою цілісність і послідовність суспільно-національного поступу від виникнення власне національної, в сучасному розумінні, самосвідомості у частини української дворянської інтелігенції Лівобережжя та Слобожанщини на межі XVIII-XIX ст. до наших днів, утвердження України як повноцінного, самостійного, державного, етносоціального організму. Якщо більшості народів Центральної Європи пощастило здобути національно-державну самоідентичність після Першої світової війни (угорці, поляки, чехи) чи навіть раніше (греки, болгари), то їхнім східним сусідам (українцям, білорусам, грузинам та ін.) у цьому не поталанило. Українці здобували свою національно-державну самовизначеність двома етапами, на початку та наприкінці XX ст., а в середині цього століття вперше утворилася територіально-адміністративна єдність українських етнічних земель.\nФормування і розвиток української нації та її прагнення створити (відтворити) власний етносоціальний організм у першій чверті XX ст. обернулися лише частковим успіхом: на початку 20-х років XX ст. більша частина України опинилася в межах однієї відносно автономної квазідержавної адміністративно-політичної структури, до якої внаслідок Другої світової війни були приєднані й етнічні території за Дністром і Збручем.\nНаціонально-культурний рух другої половини XX ст. мав вирішити основну проблему – створення повноцінного українського етносоціального організму в межах власної державності, який би відповідав вимогам та стандартам сучасного цивілізованого життя.\nНову добу свого національно-культурного розвитку український народ розпочав творенням національної держави, прийняттям Декларації про державний суверенітет (1990) та Акта проголошення незалежності України. Декларація про суверенітет проголошує самовизначення української нації, яка розвивається в існуючих кордонах на основі здійснення українською нацією свого невід'ємного права на самовизначення.\nСьогодення нашої Батьківщини виразно засвідчує, що подальший розвиток української нації та її культури пов'язані, окрім вирішення економічних проблем, забезпечення добробуту народу України, з остаточним подоланням нашарувань ідеологізації, з переорієнтацією на загальнолюдські культурні досягнення та надбання сучасної світової цивілізації, з утворенням громадянського суспільства, соціально-політичної злагоди, втіленням у життя історично вироблених рис українського національного менталітету – особистісної свободи, персоналістських цінностей, софійності світу, єднання з природою та ін., – оскільки розвиток національно унікальної і самоцінної сучасної нації та її самобутньої культури можливі лише шляхом органічного гармонійного поєднання надбань сучасного загальнолюдського процесу зі специфікою національного менталітету.\nПершу теоретично обґрунтовану концепцію соціального прогресу висунув французький філософ-просвітитель, економіст Анн-Робер-Жан Тюрго (1727-1781), який і сформулював тезу про прогрес як загальний закон історії. Він наголошував, що маса людського роду завжди перебуває у стані розвитку, хоча й повільно, дедалі вдосконалюється. Основою прогресу, на його думку, як і суспільного життя в цілому, є людський розум. Він має дивовижні можливості – звершує в історії значущі акти і стає дієвішим та активнішим у наступні епохи. А. Тюрго висловив надзвичайно конструктивну на той час думку про три стадії культурного прогресу людства: релігійну, спекулятивну і наукову.\nІдею прогресу як прогресу розуму і науки розвивав також французький мислитель Жан Кондорсе (1743-1794).\nІдею прогресу людства від її виникнення майже всі мислителі пов'язували з розвитком тієї чи іншої сфери культури, проте лише у XX ст. дійшли висновку, що без гармонійного розвитку всіх сфер культури в їхній цілісності неможливий не тільки прогрес у розвитку людства, його удосконалення, а й гідне людства існування загалом. Сучасні мислителі вибудовують концепції прогресу, виходячи з визнання системи факторів: ефективності виробництва, рівня споживання, організації соціального управління, стану сфери побуту, розвитку науки і культури, освіти і виховання, правового захисту людини, її загального статусу і самопочуття в соціальній системі.\nДруга лінія заперечення прогресу ґрунтується на положеннях про суперечливість розвитку історії, де здебільшого регрес домінує над прогресом і нейтралізує його. У суспільній думці XX ст. дотримувалися цієї лінії та обґрунтовували її такі мислителі, як Бертран Рассел (1872-1970) та інші.\nТретю лінію можна розглядати як часткове заперечення прогресу, що ґрунтується на запереченні прогресу в цілому і визнанні його щодо окремих сфер життєдіяльності або щодо певних історичних періодів розвитку суспільства. В основі цього підходу – концепція коловороту локальних цивілізацій А.Дж. Тойнбі.\nСучасна світоглядна культура ставить питання про радикальне переосмислення як класичних теорій прогресу, так і концепцій його заперечення.\nЗ питанням суспільного прогресу пов'язана проблема періодизації суспільного розвитку. Так, Ж. Кондорсе поділяв усю історію людства на десять самостійних епох – етапів людського розуму, що втілює свої результати та надбання в різних предметах виробництва та способах організації життєдіяльності. Кожну з епох він розглядав як прогресивнішу за попередню. На першому етапі, зазначав Ж. Кондорсе, люди об'єднуються в племена для зосередження своїх сил у боротьбі з природою. Далі, завдяки інтелектуальному прогресу, відбувається перехід до скотарства і землеробства та виникає писемність. Як своєрідні епохи він виділяє такі: прогрес людського розуму в Греції; розвиток наук до часів середньовіччя; культурне піднесення доби хрестових походів; відродження наук на Заході до винаходу книгодрукування; від книгодрукування – до секуляризації науки, звільнення її від іга авторитетів; від Декарта – до утворення Французької республіки. Десяту епоху Ж. Кондорсе залишає відкритою для прогресу людського розуму і водночас формулює ті проблеми, над якими він має "попрацювати" для забезпечення подальшого прогресивного розвитку людства. Перша і головна проблема – це знищення нерівності між націями, друга – досягнення рівності в межах однієї і тієї ж нації і, нарешті, остання – дійсне удосконалення людини.\nГ. Гегель, у концепції якого масштабом виміру всесвітньої історії та міри її прогресу, як уже зазначалось, було усвідомлення свободи, виділяв у розвитку суспільства три стадії прогресу. Перша – це "східні деспотії", де свободу має лише один – цар, король, монарх. Друга стадія – це греко-римський світ, де прогрес в усвідомленні свободи торкнувся цілої соціальної верстви – громадян полісу. Третя і остання стадія – це германський світ, де розвиток самоусвідомлення свободи сягає свого апогею і означає свободу всіх громадян суспільства.\nв) післяформаційний (комуністичний лад) Англійський мислитель Дж. Тойнбі (1889-1975) періодизує історію людства за принципом закономірного виникнення, розквіту і загибелі локальних цивілізацій. При цьому цивілізацію він розглядає як певну релігійну і культурну сутність. XX століття А.Тойнбі позначає існуванням п'яти цивілізацій: китайської, індійської, ісламської, православної і західної.\nУ концепціях, які визнають виробничу діяльність людини віссю історії, критерієм для виділення етапів суспільного розвитку вважається відмінність у техніко-технологічних способах виробництва. Так, у технократичних теоріях XX ст. (О. Тофлер, Р. Арон, 3. Бжезинський та ін.) критерієм прогресу є технологія. Класичною в цьому плані є модель еволюційної послідовності від традиційного суспільства, тобто первіснообщинного та аграрного, через промислово-індустріальну стадію до сучасного суспільства, інтерпретація технологічного та соціального змісту якого у сучасних західних дослідників неоднакова. Одні вчені називають його "постіндустріальним", другі "інформаційним", "кібернетичним", треті – "суспільством управлінців" тощо.\nОтже, суспільний прогрес – це такий поступальний розвиток суспільства, що сприяє збільшенню міри свободи людини, розширенню можливостей для вільного розвитку її індивідуальності, утвердженню у взаєминах між людьми і соціальними групами гуманізму, соціальної справедливості, злагоди і демократи.\n1. Окресліть основні, найбільш характерні риси суспільства.\n2. Що таке спосіб виробництва?\n3. Що таке суспільні відносини і які є види суспільних відносин?\n4. Хто і коли запропонував поняття "суспільно-економічна формація"?\n5. Що таке соціальна практика і в яких видах вона здійснюється?\n6. У чому полягає специфіка суспільних закономірностей?\n7. Що таке соціальна група, які її характерні риси та види?\n8. Чим відрізняються страти від класів?\n9. Що таке сім'я, які її історичні форми та соціальні функції?\n10. У чому полягає специфіка національних відносин?\n11. Які є точки зору щодо критеріїв суспільного прогресу?\nТ ема 42. Поняття політики. Політика і влада.\nПоняття "політика" (від грецького «поліс» – місто-держава; і похідного від нього – «політикос» – усе, що пов'язано з містом – держава, громадянин, управління та ін.) має особливу історію. Загальновизнаною є думка, що цей термін набув поширення під впливом трактату Арістотеля "Політика". Там подається оригінальне вчення про державу, правління (урядування) та уряд. І саме в руслі цієї традиції аж до кінця XIX ст. політичне знання традиційно розглядалось як учення про державу. Однак поступово уявлення про політику значно розширилися, а розуміння політики окреслилось як досить складна проблема, яка стала предметом найрізноманітніших тлумачень.\nСучасна світоглядна культура подає поняття політики у найрізноманітних формах. Значна частина сучасних вчень розглядають політику як відносини між соціальними групами (включаючи і класи), окремими людьми, державами, а також особистістю і державою, соціальною групою і державою стосовно злагоди, панування, підпорядкування, конфліктів тощо.\nІнші вчення тлумачать політику як курс, напрям, на основі якого приймаються рішення, намічаються заходи щодо формування і виконання різних владних завдань (наприклад, "міжнародна політика уряду", але водночас "торговельна політика фірми").\nУ практичному вимірі найчастіше політику розглядають як конкретну сферу, в якій окремі люди і соціальні угруповання ведуть боротьбу за завоювання державної влади (в такому разі кажуть: "Займатися політикою" або навіть – "Триматися подалі від політики").\nІ нарешті, політику розглядають як найбільш, широке явище, а саме – як мистецтво управляти людьми в суспільстві.\nТакі тлумачення дають змогу насамперед розрізняти два аспекти політики.\nЗ одного боку, політика постає як така сфера суспільного життя, де інтереси, які вступають у реальні, уявні чи "символічні" суперечності, так чи інакше збігаються і поєднуються між собою, будучи регульовані владою, яка володіє моноподією на законний примус, законне насильство. У такому випадку політика охоплює всю палітру життєдіяльності людини і суспільства.\nЗ іншого боку, політика – це відносини, де в боротьбі за завоювання державної влади чи за безпосередній вплив на неї стикаються особистості і соціальні групи та їхні представники, партії, лобі чи більш-менш організовані й недовготривалі соціальні рухи.\nКрім цього, наведені вище тлумачення поняття політики дають змогу побачити політику як вид діяльності, який здійснюється на кількох рівнях. Перший, нижчий, рівень охоплює вирішення місцевих проблем (житлові умови, школи, громадський транспорт, соціальне забезпечення, організація торгівлі тощо). Політична діяльність на цьому рівні здійснюється окремими громадянами, але деякі питання можуть вирішуватися місцевими асоціаціями, об'єднаннями, особливо якщо рішення потребує виходу на більш високий владний рівень.\nДругий, локальний, регіональний рівень (для України районний, міський, обласний тощо) вимагає так чи інакше втручання держави. Політична діяльність на цьому рівні найактивніше здійснюється групами й асоціаціями, які зацікавлені в економічному розвитку свого регіону.\nЧільне місце в політиці займає третій, національний рівень, який визначається, головним чином, діяльністю держави як основного інституту організації життя громадян, розподілу та перерозподілу ресурсів.\nІ останній, міжнародний рівень. Основними агентами політичної діяльності на цьому рівні є національні держави і різні транснаціональні (міжнародні) організації – ООН, ЮНЕСКО, ЄС, НАТО та ін.\nПри цьому слід підкреслити, що політична діяльність на всіх рівнях має як свої особливості, так і загальні риси. Однак безсумнівним і найголовнішим тут є одне – основним суб'єктом політики є людина як особистість і громадянин.\nІ тут, природно, виникає запитання, кого ж ми маємо називати справжнім політиком? Чи природно особистість прагне стати політиком?\nПерш за все, потрібно нагадати, що в самій природі людини існує необхідність займатися політикою. Адже політика – це відносини між людьми стосовно влади. А влади прагне будь-яка людина. Навіть якщо сама собі вона в цьому не зізнається.\nОднак прагнення до влади і процес його реалізації відмінні між собою. І це залежить як від самої особистості, так і від соціальних умов, обставин.\nСаме тому політиками можна назвати нас усіх, громадян тієї чи іншої країни, коли ми опускаємо свій виборчий бюлетень або аплодуємо чи протестуємо на (дійсно чи уявно) доленосних зборах, мітингах, виголошуємо "політичну" промову тощо. Проте загальновідомим є й твердження, що справжня політика на площах, мітингах не твориться.\nЧасто політиками називають довірених осіб кандидатів до органів державної влади, членів чи керівників партійно-політичних союзів, представників різних дорадчих державних утворень, деяких парламентарів, які працюють на "політику" лише під час сесій парламенту. Але що реально залежить від таких "політиків"?\nБезсумнівно, що назвати справжнім політиком не можна ані рядового учасника виборів, ані "функціонера від політики". Справжнім, професійним політиком слід називати того громадянина, для якого політика стала першочерговою справою життя і в матеріальному, і в духовному аспекті. І ним може стати не кожна людина.\nПередусім ця людина повинна мати своєрідне відчуття влади: навіть на формально скромних посадах усвідомлювати свій вплив на людей, участь у владі над ними, а особливо – відчувати те, що "у руках знаходиться нерв історично важливих подій". Саме це здатне підняти політика вище повсякденності, тобто на професійний рівень.\nТому той, хто постає як справжній політик, обов'язково повинен виробляти в собі такі риси, які дають йому право і можливість справитися з владою (як би вузько вона не була окреслена в кожному конкретному випадку) і відповідно – з тією відповідальністю, яку вона на нього покладає.\nСучасна світоглядна культура має оригінальні напрацювання у цій сфері. Зокрема, вона дає досить працездатну відповідь на запитання: "Якою повинна бути людина, щоб вона могла тримати руку на пульсі історії і вирішувати долю інших людей?"\nНасамперед справжній політик повинен досягти рівня громадянської самоповаги до себе. Основним джерелом цієї самоповаги повинна стати пристрасть, яка реалізується через масштабне бачення та розуміння суті справи, через жагучу, нестримну самовіддачу цій справі і, головне, через глибоку, непохитну віру у справедливість цієї справи та власну здатність до звершень у цій справі.\nСправжній політик також має зробити відповідальність головним дороговказом своєї діяльності. Адже пристрасть тільки тоді робить людину політиком, коли та пронизана почуттям і усвідомленням обов'язку стосовно справи, в яку вона вірить і якій служить.\nЛюдина, що йде дорогою справжнього політика, повинна бути чесною, насамперед стосовно тих, кому вона підвладна. Чесним політик буде тільки тоді, коли він буде працювати з внутрішньою зібраністю, зі спокоєм піддаватися впливу, відчувати дистанцію щодо людей і речей та самого себе. Відсутність чесності – один із смертельних гріхів будь-якого політика.\nПолітик, який по-справжньому відчув і усвідомив "солодкий" та "гіркий" смак влади, повинен бути справедливим, особливо стосовно тих, кого він використовує. Це означає, що реалізація справжнім політиком влади має бути пронизана відчуттям та розумінням міри відносин між людьми.\nІ нарешті, справжній політик повинен бути добродійним. Тобто стверджувати своєю владою те благо, яке творять йому підвладні, і знешкоджувати зло, що намагається посіяти та вирощувати влада тих, кого він нею наділив.\nТаким чином, формування та діяльність справжнього політика мають дві основні складові, що висвічуються у вигляді необхідності й достатності.\nНеобхідність – це наявність особистості, громадянські якості якої пронизані окресленими вище самоповагою, відповідальністю, справедливістю і доброчинністю. Звичайно, не треба забувати, що коло цієї необхідності здатне невпинно розширюватися.\nДостатність – це існування суспільства, яке здатне цю особистість народити і в змозі її виплекати та вберегти від звабливої природи влади.\nТаке розуміння суб'єкта політики дає змогу зробити висновок. Політика – це особливий вид людської діяльності, пов'язаний зі здобуттям і здійсненням влади. Політика – це відносини, які виникають і існують між людьми, спільнотами, державами стосовно влади, та організація управління цими відносинами.Наведене тлумачення поняття політики показує, що центральним, організаційним і регулятивно-контрольним началом політики є влада. Адже саме влада постає як одна з найбільш важливих і найбільш давніх проблем політичних відносин, політичного знання, політичної культури.\nОднак потрібно зауважити, що проблема влади – це питання не тільки політичного життя. Ця проблема має загальнолюдський, загальносоціальний вимір. Адже у найширшому світоглядному розумінні влада – це здатність і можливість окремих осіб, груп, верств, прошарків, страт, або класів, здійснювати визначальний вплив на діяльність інших людей, спільнот, суспільств. Влада – це здатність певних соціальних суб'єктів економічними, політичними, ідейними, моральними засобами запроваджувати свою волю в суспільне життя. Влада – це єдність можливого і дійсного в підпорядкуванні дій і волі одних соціальних суб'єктів іншим. Влада – це можливість або здатність одних примушувати інших робити те, чого вони, можливо, не хотіли б робити. І цей примус здійснюється за допомогою загрози санкцій чи їхнього застосування.\nВзагалі, у загальноціннісному аспекті, владу понятійно можна окреслити одним словом – панування. Панування як здатність підпорядковувати чиюсь волю своїй волі, присвоювати чужу волю, користуватися волею інших. Це означає, що будь-яка влада є процесом підкорення. А коритися люди, спільноти, держави можуть по-різному, однак обов'язково, – або примусово, або непримусово. Саме тому основними засобами реалізації влади, як правило, вважаються:\nа) авторитет (формальний, що є прикладом примусовості; справжній – як приклад непримусовості);\nб) насильство, що здійснюється завжди примусовим нав'язуванням комусь своєї волі.\nІ цілком справедливим є те, що часто в повсякденному вжитку поняття "влада" використовується досить широко. Кажуть, наприклад, про владу традиції, владу ідей, владу кохання, владу надії, владу забобонів та ін. Звичайно, що владні відносини характерні для церкви, профспілок, сім'ї (особливо у відносинах між батьками і дітьми) тощо.\nАле, переконавшись, що владні відносини пронизують усі сфери суспільного життя, ми все-таки основну увагу звернемо на розкриття сутності такого феномена, як політична влада. Саме через політичну владу найбільш органічно реалізується взаємозв'язок соціальних прагнень і реального втілення їх. Адже у соціумі найбільш потужно діють ті соціальні сили (творячи історію суспільства), які засобами влади у своїх інтересах виробляють і здійснюють власну політику. В цій політиці народжується соціальний ідеал. А будь-який ідеал вимагає свого захисту і реалізації. Тому політика стає владною. Водночас нічийної влади не буває, тому влада одразу стає політичною.\nТака природа політичної влади з необхідністю робить її пріоритетною стосовно інших видів влади у суспільстві (економічної, моральної, правової, культурної, естетичної, екологічної тощо). А пріоритетність, у свою чергу, породжує публічний характер політичної влади. Це означає, що політична влада за своєю природою зобов'язана пронизувати своїм існуванням усі сфери життєдіяльності суспільства, що стає можливим перш за все завдяки тому, що дійсної реальності владі надають інститути, посередництвом яких вона й втілюється у життя. Саме інститути влади, а не соціальні сили, які владу фактично породили, стають справжніми її носіями. Адже народ не завжди бачить численні течії у "коридорах політичної влади", для народу найбільш видимим є те, що творять інститути публічної політичної влади (держава, громадянське суспільство, політичні партії, різноманітні об'єднання професійного, економічного, правового, морального плану тощо). Народ оцінює рівень розвитку й ефективності політичної влади через вчинки законодавчих чи виконавчих органів державної влади, через уміння громадських організації контролювати дії держави, через те, як – конструктивно чи деструктивно – поводяться на владній арені політичні партії та їхні лідери.\nПроте не слід забувати, що вирішальним у житті народу тієї чи іншої країни безумовно є й те, із яких джерел виникає в його історії і сьогоденні влада та які політичні сили стоять біля її (влади) важелів і якими ці важелі (владні інститути) є.\nІсторія подарувала нам приклади таких джерел влади.\nНасамперед це патріархальне джерело, з якого виникає феномен спадкової влади. Існує харизматичне джерело, яке пробивається як потреба суспільства в лідерові, вождеві. Сутністю патріархального і харизматичного джерел є те, що вони мають ірраціональний характер існування. Є також джерела влади раціонального характеру. Це демократія, вибори, пошук справедливого розподілу влади тощо.\nРазом із тим, необхідно звернути увагу й на те, що у вигляді особливих джерел влади виблискують політичною відвагою, світяться авантюризмом, мерехтять швидкоплинністю дій і непередбачуваністю соціальні революції, путчі, двірцеві перевороти тощо.\nЦі джерела є особливими перш за все тому, що їх можна назвати своєрідною єдністю ірраціонального (ґрунтується на почуттях) і раціонального, що продиктоване тверезим, холодним соціальним розрахунком.\nСтосовно сьогодення, основним джерелом влади називають демократію, як прояв народовладдя. Це джерело спонукає на вибір найпрозорішого шляху до влади – через конституцію. А конституція, як Основний Закон держави, показує, як і через кого народ як джерело влади шляхом виборів делегує свої повноваження державі як її (влади) носію і гаранту її (влади) дієвості. Конституція також вказує на місце функціонування інших носіїв влад: парламенту, суду, уряду (інших органів виконавчої влади), партій, органів безпеки, армії, правлячої еліти, політичних лідерів, мафії (незаконний носій влади) тощо.\nДо особливих джерел влади належить така її суттєва риса як вольовий характер. Найчастіше ця воля виявляється через мораль і право. У політиці вольовий характер влади особливо прозоро виявляє себе через уже згадані авторитет і насильство та через заохочення, суперництво, співробітництво.\nВодночас вольовий характер влади спонукає до життя низку її внутрішніх властивостей:\nа) суверенність, авторитарність, амбівалентність (тобто нерівність сторін –владних і підлеглих);\nб) відповідальність влади перед народом;\nг) легітимність, що є визнанням законності влади. Джерела влади породжують відповідний їм механізм її реалізації. Цей механізм складається: по-перше, з владних інститутів та відповідних структур, що забезпечують їхнє функціонування, а також методів, засобів, відносин, через які реалізується влада; по-друге – із політичної системи, про яку йтиметься нижче.\nВічна недосконалість механізму влади вимагала і вимагатиме його вдосконалення. Наслідком цього вдосконалення було виникнення ще у XVII ст. ідей демократизації влади, підпорядкування влади закону з метою підвищення її ефективності.\nЦі ідеї спонукали виникнення проекту розподілу єдиної влади на декілька окремих, однак взаємопов'язаних гілок влади, які могли б співробітничати і контролювати одна одну. Перший проект такого змісту висунув англійський філософ XVII ст. Джон Локк. Він запропонував розподіл влади на законодавчу, виконавчу (вона ж водночас і судова) і федеративну, яка зобов'язана займатися управлінням міжнародними відносинами. Пізніше, у XVIII ст., видатний французький просвітитель, політолог Шарль Луї Монтеск'е створив теорію розподілу влади, яка, враховуючи своєрідність часу, функціонує і в сучасних умовах. Він вважав, що дотримання принципу розподілу влади є необхідною умовою забезпечення свободи в суспільстві і запобігання демократії та тиранії.\nСтруктура влади, за ПІ. Монтеск'є, набуває такого вигляду:\nа) законодавча (парламент, місцеві органи самоврядування);\nб) виконавча (уряд і його установи, виконавчі органи на місцях – префектури та ін.);\nв) судова (конституційний і верховний суди, судова система, органи нагляду тощо).\nСтосовно практичного рівня ефективності влади, то у схемі Монтеск'є немає одного із суб'єктів вищої влади, який виступав би координатором і арбітром у конфліктах між гілками влади. Саме тому в певних конкретно-історичних умовах схема Моктеск'є доповнюється центральним легітимуючим важелем, наприклад, владою монарха, президента, керівництва правлячої партії (особливо в однопартійних системах) тощо. Роль цих важелів у тих чи інших країнах різна – від суто номінальної до вирішальної.\nОсоблива і досить вагома роль як вищого арбітра в наші дні належить конституційному судові. Він визначає і встановлює статус відношення всіх інстанцій влади, суспільства, його членів до права, закону і до його центральної ланки – Конституції.\nОднак, хоча відносини між гілками влади регулюються відповідними законами, Конституцією (якщо вона є), традиціями політичної культури певного суспільства, проте в реальному житті ці відносини не завжди є гармонійними. Скоріше навпаки. Досить часто ті чи інші гілки влади не тільки співробітничають, а й протистоять одна одній і навіть ворогують. Конкуренція гілок влади, різноманітні колізії суспільного життя спонукають до виникнення інших гілок влади, які можуть мати різний рівень офіційного визнання та ефективності дії. Часто ця ефективність є досить високою. Наприклад, олігархи, мафія і, звичайно, так звана четверта влада – засоби масової інформації (ЗМІ).\nОтже, розглянувши сутність влади і політики у співвідношенні їх, можна зробити такий висновок. Влада – це ланка, яка завдяки своїй дієвості (або, навпаки, паралічу) творить (або спотворює) політичне життя суспільства. Вона виражає і захищає корінні інтереси, сукупну волю різних соціальних груп. Проте цей процес відбувається при ствердженні пріоритетності дійсних інтересів одних соціальних груп на противагу іншим.


Бондаренко оголосив війну МАФам: за два дні знесено три незаконні споруди | Про все – Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nБондаренко оголосив війну МАФам: за два дні знесено три незаконні споруди\n21 серпня 2017, 17:03\nУправління інспектування Черкаської міської ради на виконання вказівки міського голови Анатолія Бондаренка розгорнуло активну діяльність з протидії встановленню незаконних малих архітектурних форм. Протягом лише останніх двох днів було демонтовано три тимчасові споруди.\n- За останні два дні наші інспектори задокументували встановлення незаконних МАФів - без паспортів прив’язки та інших дозвільних документів, - розповів у коментарі «Про все» начальник Управління інспектування ЧМР Віталій Косяк. – На виконання доручення міського голови Анатолія Бондаренка ми демонтуємо незаконні металеві конструкції майбутніх торгових павільйонів, які було виявлено. У неділю ми вже прибрали МАФи по вул. Чорновола та 30-років Перемоги. Зараз комунальники прибирають конструкцію на проспекті Хіміків.\nВіталій Косяк зазначив, що при минулому керівництві інспекція не приділяла необхідної уваги цьому питанню, що спричинило масове встановлення цих споруд. Чиновник запевнив, що найближчим часом буде розроблено стратегію перевірок МАФів та тимчасових споруд у Черкасах. Усі такі приміщення, які встановлено без відповідних документів буде демонтовано.\nПідтримує такі починання муніципальної інспекції і куратор цього напрямку – заступник міського голови Черкас Геннадій Шевченко.\n- Лише за вихідні в Черкасах з’являється близько 200 кв.м. незаконних споруд. Це величезні масштаби для міста. Я сьогодні зібрав усю муніципальну інспекцію. Поставив завдання щодо організації рейдів по виявленню підприємств і організацій, які засмічують місто. Крім того, під час цих рейдів буде перевірятись документація на всіх малих архітектурних формах. Якщо документів не буде, ці приміщення будуть демонтувати, - зауважив посадовець.\nУнікальний для України Фестиваль чорнобривців вп’яте запрошує гостей\n21.08.2017 о 23:34\n22.08.2017 о 09:45\nа возле базара ставят НОВЫЕ супер ПУПЕР


У пiвнiчнoму єгипeтcькoму мicтi Алeкcaндpiя пpeдcтaвили ocтaннi ciм з 15 нoвих тpaмвaїв укpaїнcькoгo виpoбництвa.\nЯк пoвiдoмляє Egypt Independent, гoлoвa Упpaвлiння гpoмaдcькoгo тpaнcпopту Олeкcaндpiї Мoхaмeд Зaкapiя poзпoвiв, щo зaгaльнa кiлькicть зaмoвлeних i виpoблeних в Укpaїнi тpaмвaїв cтaнoвить 15.\nВiн дoдaв, щo дo ciчня 2020 poку були ввeдeнi в eкcплуaтaцiю вiciм тpaмвaїв, тoдi як нинi в eкcплуaтaцiю ввoдять iншi ciм тpaмвaїв. Пpoїзд у них кoштувaтимe 5 єгипeтcьких фунтiв, щo cклaдaє мaйжe 9 гpивeнь. Вoднoчac пoдopoжi дeякими мapшpутaми cклaдaтимуть 7 фунтiв — 12,5 гpивeнь.\nТpaмвaї укpaїнcькoгo виpoбництвa ocнaщeнi кoндицioнepaми, мaють cклянi вiкнa й cиcтeму бeзпeки пacaжиpiв, щo зaпoбiгaє вiдкpивaнню двepeй дo пoвнoї зупинки тpaнcпopтнoгo зacoбу. Тpaмвaї oблaднaнi cиcтeмoю пoжeжнoї cигнaлiзaцiї тa cпpoєктoвaнi тaк, щoб нe pухaтиcя, пoки пacaжиpи нe вийдуть з вaгoнa, нe пoчнeтьcя пocaдкa i нe зaкpиютьcя двepi.\nТpaмвaї ocнaщeнi звукoвими й вiзуaльними пoвiдoмлeннями для пacaжиpiв пpo нacтупну cтaнцiю й звукoвим пoпepeджeнням для пacaжиpiв пpo зaкpиття двepeй, a тaкoж внутpiшнiм paдioпpиймaчeм для зв'язку мiж вoдiєм, кoндуктopoм тa пacaжиpaми пiд чac нaдзвичaйнoї cитуaцiї тa зoвнiшнiм paдioпpиймaчeм для oгoлoшeння нa piзних cтaнцiях.\nКoлeca тaкoж ocнaщeнi гнучкoю гумoвoю cиcтeмoю, щoб тpaмвaйнi вaгoни зaлишaлиcя вiднocнo тихими пiд чac pуху, a пacaжиpи мoгли пepeглядaти iнфopмaцiю пpo зупинки й мapшpутaх нa eлeктpoннiй пaнeлi пpилaдiв вcepeдинi й зoвнi тpaмвaя. Зa cлoвaми Зaкapiя, тpaмвaї мoжуть пpoїхaти бeз eлeктpичнoгo cтpуму дo 1,5 км.\nТpaмвaї виpoблeнi укpaїнcькoю кoмпaнiєю "Тaтpa-Юг", якa пiдтвepдилa цe нa cвoєму caйтi.\n"Стaнoм нa гpудeнь 2020 poку в єгипeтcькe мicтo Алeкcaндpiя були дocтaвлeнi вci 15 тpaмвaйних вaгoнiв укpaїнcькoгo виpoбникa "Тaтpa-Юг". Тaким чинoм, зoбoв’язaння зa пocтaвкaми тpaмвaїв зa кoнтpaктoм уcпiшнo зaвepшeнi", — йдeтьcя в пoвiдoмлeннi.\nЗaзнaчaєтьcя, щo тpaмвaї для мicтa Алeкcaндpiя poзpoблялиcь "зa iндивiдуaльними вимoгaми пoкупця, щoб бути пpиcтocoвaними дo ocoбливocтeй нaявнoї iнфpacтpуктуpи мicтa тa клiмaтичних умoв".\nСуcпiльнe звepнулocя зa кoмeнтapeм дo мiнicтpa iнфpacтpуктуpи Влaдиcлaвa Кpиклiя, aби дiзнaтиcя, кoли тaкi тpaмвaї куpcувaтимуть укpaїнcькими дopoгaми, oднaк вiн пpoiгнopувaв уci звepнeння.\nMore in транспорт\nУ столиці на ходу з пасажирами зламалася маршрутка\nЛюдинoпoдiбний poбoт Сoфiя cтвopилa бeзлiч кapтин, якi пpoдaли зa пoнaд 600 тиcяч дoлapiв\nЛюдинoпoдiбний poбoт Сoфiя, який був aктивoвaний бiльшe п'яти poкiв тoму, cтвopив бeзлiч кapтин, якi були днями виcтaвлeнi нa aукцioнi. Нaйдopoжчoю з них cтaв aвтoпopтpeт aндpoїдa. Йoгo купили зa 688 тиcяч\nЗaтpимaний зa пiдoзpoю у вбивcтвi 19-piчнoї львiвcькoї cтудeнтки Дap'ї Кoceнoк з Днiпpoпeтpoвщини, зiзнaвcя у вбивcтвi, кaжуть у пoлiцiї. Дo cтpaшнoгo злoчину йoгo нiбитo штoвхнули peвнoщi, йдeтьcя у випуcку ТСН.12:


Їжа. Мистецтво. Фемінізм. Що гастрономічні сюжети розповідають про нерівність, жіночність, війну та секс – The Devochki\nвід Марія Банько | Лис 10, 2021 | Фемінізм, Фемкульт\nМерет Оппенгайм влаштовує Cannibal Feast і пропонує жінку як головну страву, а Джуді Чикаго, навпаки, повертає жінкам місце за столом та в історії.\nВ’язана яєчня від Сью Річардсон деконструює міф про жіноче щастя. Марта Рослер знімає пародію на кулінарне шоу. Наталія Лях-Ляхович знає, як їсти банан так, щоб навіть за 50 років це призводило до публічних протестів у центрі Варшави.\nПротягом 20 століття художниці безліч разів зверталися до гастрономічної тематики, аби розповісти про нерівність, насилля, об’єктивізацію, вразливість жіночого тіла та право на власні бажання, щоби говорити про секс та лють.\nМи зібрали кілька таких яскравих прикладів з історії феміністичного мистецтва. Значна частина цих робіт майже невідома широкому загалу в Україні, хоча, здається, вони дуже чітко потрапляють в наші власні «больові точки».\nЖінка як страва. Від Мерет Оппенгайм до Марини Абрамович\nЩе дівчинкою Мерет Оппенгайм написала «Х = заєць» і за допомогою цього рівняння заявила, що світ можна пізнавати за власними правилами.\nВрешті-решт, вона стала однією з найбільш визначних постатей сюрреалізму.\nМерет Оппенгайм говорила, що свободу не можна отримати за так, її можна лише вибороти. І виборювала її, використовуючи різні мистецькі практики: досліджувала питання жіночності, ідентичності, сексуальності, потаємних бажань і тонкої межі між потойбічним та справжнім.\nЗокрема, кілька відомих робіт її авторства звертаються до теми споживання їжі.\n«Хутряне чайне наряддя»\nІ якщо її «Хутряне чайне наряддя» (1936 рік) – еталонний взірець «предметного сюрреалізму» та взагалі перша робота жінки-художниці, яку придбав до своєї колекції Музей сучасного мистецтва в Нью-Йорку, – епатує та бентежить, але лише натякає на приховані бажання, то My Nurse Maid (1936 рік) висловлюється набагато гостріше.\nЩо ми бачимо? Пару жіночих туфель. Вони скидаються на курячі ніжки на тарілці, але їхня форма, вигини, папільйотки наштовхують глядачів на зовсім інші думки – про вразливість, беззахисність оголеного жіночого тіла, яке так часто зображували художники-чоловіки.\nУ 1959 році Мерет Оппенгайм піде ще далі та разом з Андре Бретоном представить інсталяцію Cannibal Feast: вечерю на шість персон, подану на оголеній жінці. І хоча згодом модель замінили на манекен, ця робота все одно викликала шок, захоплення та обурення водночас, адже в ній жінку буквально перетворили на об’єкт, і це поставило перед глядачами низку непростих запитань.\nВзагалі і концептуальні художниці, і навіть попвиконавиці будуть ще багато разів вдаватися до такого сюжету. І секс, і споживання їжі часто пов’язані з владою та отриманням насолоди, використовуючи «об’єкт», щось або когось іншого, тож метафора є очевидною.\nТак, у 1964 році Керол Шнеєман влаштувала «кінетичний спектакль» Meat Joy, під час якого вісім моделей – чоловіки та жінки – взаємодіяли між собою, а ще з сирим м’ясом, ковбасою та сирою рибою, імітуючи не стільки обід, скільки оргію.\nAn Artist’s Life Manifesto. Фото з блогу theblondeandthebrunette.com\nУ 2011 році Марина Абрамович представила An Artist’s Life Manifesto – макабричний кейтеринг, який додав до сюжету нових наративів: ішлося не лише про споживання, задоволення, владу та об’єктність, але й про смерть. В центрі столів лежали оголені моделі поряд зі скелетами (відсилання до іншої роботи Nude with Skeleton). До того ж ролі змінилися: зазвичай абсолютну владу отримує той, хто сидить за столом. Гості ж цієї вечері самі мали підкорятися низці правил, про які весь час нагадували «відрубані» голови медіаторів.\nЖінка як їжа – центральний образ кліпу Кеті Перрі Bon Appetit. У ньому взагалі розмиваються межі тілесності: тіло співачки мнуть, немов тісто, його варять у казані, на ньому подають суші, і хоча все це нагадує не стільки кулінарію, скільки тортури у пеклі, жінка в цьому сюжеті постає не об’єктом, а суб’єктом. Вона до певної межі терпить, провокує та спокушає, аж поки не змушує всіх присутніх грати за своїми правилами.\nДо речі, подавання страв на тілі оголених жінок є не лише мистецьким жестом, але й досить розповсюдженою контроверсійною практикою. Йдеться про «ніотаморі» – японську традицію, яка, ймовірно, виникла за часів епохи Едо. Модель, на якій подають суші, має декілька годин не рухатися та не реагувати на зовнішні подразники. Гості ж не мають права торкатися її тіла та заговорювати.\nПро «ніотаморі» багато говорили у 90-х роках, коли перші такі бенкети почали влаштовувати не тільки японські якудзи, але й багаті люди у США. Врешті-решт у 2000-х все це дісталося нічних клубів Києва. Зараз можна знайти безліч сайтів, які пропонують «вразити коханого незвичайним подарунком», «розважитися компанією друзів» тощо. І хоча все це подається як «розвага та мистецька акція», у текстах оголошень неможливо не помітити сексуалізацію та дегуманізацію моделей. Наразі практика «ніотаморі» є предметом гострих суперечок і заборонена в деяких країнах.\nІноді банан – це не просто банан\nБанан використовують у масовій культурі, коли хочуть надати сюжету якийсь сексуальний, провокативний підтекст. У практиці ж феміністичного мистецтва він дуже часто виконує сатиричну функцію.\nТак Лінда Нохлін, авторка відомого есе «Чому не було великих художниць?», створює роботу Buy my bananas (1972 рік). У ній вона віддзеркалює кліше «яблуко – спокуса – жінка – сексуальний об’єкт» та пародіює популярне в 19 столітті фото Buy My Apples.\nBuy my bananas\nЗамість оголеної жінки, що пропонує скуштувати яблука (її груди також лежать на підносі), ми бачимо оголеного чоловіка, який, звісно, пропонує банан.\nУчасниці фем-групи Guerrilla Girls з’являлися на публіці в масках горил та з бананами в руках. Вони називали себе «совістю артсвіту» та ставили провокативні запитання. Наприклад, «Чому жінка має бути голою, аби потрапити в Метрополітен?». Так вони зауважили, що найпростіший спосіб для жінки потрапити в колекцію музею – це бути не талановитою художницею (лише 5% музейних робіт створено жінками), а моделюю, яку зображають чоловіки (85% оголеної натури на картинах у музеї – жінки).\n«Скільки робіт від жінок-художниць продається на відомих аукціонах?»\nПостер із запитанням «Скільки робіт від жінок-художниць продається на відомих аукціонах?» відсилає до популярних банана-стікерів Енді Воргола. Два банани свідчать про те, що правильна відповідь «Нуль».\nПольська художниця Наталія Лях-Ляхович у 1972-1975 роках створила Consumption art. Це серія фото, з яких можна зробити мініфільми. На них моделі спокусливо їдять різні продукти: банани, сосиски, морозиво. За задумом, ішлося про критику споживацького суспільства та переосмислення ролі жінки у ньому: жінка тут виступає не як об’єкт, а сама задовольняє власні бажання.\nРіч у тім, що ця робота спричинила скандал у Польщі майже за півстоліття після того, як була створена. У 2019 році Національний музей у Варшаві раптово прибрав її з експозиції як надто провокативну. Нібито це сталося через скаргу від жінки, яка прийшла до музею з дитиною і побачила там це «неподобство». У відповідь на таке рішення користувачі соціальних мереж запустили флешмоб #bananaselfie: вони виставляли власні фото з бананами та робили пости проти цензурування мистецьких творів. Також група людей зібралася на площі перед музеєм, аби синхронно їсти банани. Врешті-решт роботу повернули до музею. Однак уся ця ситуація була досить симптоматичною для польського суспільства.\nМісце жінки в історії та за столом\n«Звана вечеря» Джуді Чикаго вважається однією з наріжних робіт феміністичного мистецтва. Це масштабна інсталяція, робота над якою тривала шість років. До її створення долучилося понад 400 людей.\nДжуді Чикаго буквально повернула жінкам «місце за столом історії»: інсталяція являє собою накритий на 39 персон стіл – для кожної з 39 жінок, які зіграли визначну роль в історії західної цивілізації. На честь кожної створено спеціальний посуд та столове наряддя.\nДеякі тарілки декоровані метеликами, які символізують піхву.\nПерше крило трикутного столу присвячене реальним та міфічним жінкам, які жили в часи до утворення Римської імперії (від первісної богині Іштар до Гіпатії Александрійської), друге – християнській Європі (від святої Марцелли до німецької вченої Анни Марії ван Схурман), третє – жінкам в історії США (серед них – дослідниця Кароліна Гершель, композиторка Етель Сміт, письменниця Вірджинія Вулф та інші).\nЦей стіл розташований на підлозі з 2200 плиток ручної роботи, на яких накреслено імена 999 жінок. Вони ніби «створили фундамент» для появи 39 постатей, «запрошених» на «Звану вечерю».\nТак, наприклад, ім’я Емілі Дікінсон «тримається» на іменах Джейн Остін, Маргарет Фуллер, Емілі та Шарлотти Бронте, Берти фон Зуттнер та інших). Ця «підлога» отримала назву «Поверх спадщини».\nЦе складна, сповнена великої кількості багаторівневих метафор робота, яка здійснила неабиякий вплив на суспільство 70-х років.\nНавіщо в’язати сніданок\nПротягом тривалого часу мистецькі техніки, поширені серед жінок (в’язання, квілінг тощо), ніби за замовчуванням вважалися чимось безумовно менш цікавим, важливим та значущим, ніж «справжнє мистецтво», наприклад, живопис або скульптура.\nСью Річардсон, навпаки, дуже активно використовувала саме їх, аби привернути увагу до того, як жінка-художниця справляється з побутом та життям взагалі. В її роботах дуже багато самоіронії, в них і зараз легко впізнає себе будь-яка жінка, а якщо в неї є діти й поготів. Здається, в’язаний «Сніданок, що згорів, та запаковані ланчі» (1976 рік) зрозумілий абсолютно всім і без коментарів.\n«Сніданок, що згорів, та запаковані ланчі»\nРоботи Сью Річардсон надихали художниць молодшого покоління: зокрема, інспірували рух guerilla knitting («в’язане графіті» або «партизанське в’язання»).\nВідома фем-художниця Сара Лукас прямо наслідує деякі елементи зі «Сніданку…», але додає нових сенсів. «Два смажених яйця та кебаб» (1992 рік) – інсталяція не про їжу, а про те, що спрощене зображення жінки зазвичай редукується до її статевих ознак.\n«Автопортрет з яйцями»\n«Автопортрет з яйцями» (1996 рік) – жартівливий роздум на тему власної сексуальності, фемінності (яйця – як символ фертильності, тим паче вони розташовані на грудях) та маскулінності: на фото Сара сидить у розслабленій позі, поряд із сигаретами та попільничкою на підлозі – це поширене кліше для чоловічих портретів.\nКулінарні шоу на межі абсурду\nДля того, аби зрозуміти, що відбувається у відео під назвою «Семіотика кухні», треба розуміти контекст. У середині 20 століття в США були дуже популярними різноманітні кулінарні шоу. Такі зірки, як Джулія Чайлд, впливали та побут на харчування мільйонів людей, задаючи нові кулінарні тренди. І в самому цьому факті не було нічого поганого, тим паче, що сама Джулія Чайлд була непересічною особистістю.\nПроблема полягала в тому, що ці шоу закріплювали певні «гендерні ролі» (чоловік здійснює подвиги на роботі, поки жінки реалізують себе винятково на кухні) та задавали майже недосяжну планку: вигадуй про три-чотири страви на кожен прийом їжі, гарно прикрашай, живи для того, щоб годувати сім’ю, та, звісно, щиро посміхайся. Це був світ «степфордських жінок», в якому тривала запекла виснажлива боротьба за звання «найкращої дружини та матері».\nЩо робить Марта Рослер у «Семіотиці кухні»? Вона просто бере в руки різне кухонне приладдя і називає його на камеру. І в цьому жесті – сатира та лють. Її інтонації та ніби механізовані рухи, її міміка – все це створює образ «анти-Джулії Чайлд», не «берегині», а жінки, яка збирається на війну, яка готова розтрощити все навколо, аби відчути хоча б трохи свободи.\nЦе не єдине художнє висловлювання на тему кулінарних шоу та майже невидимої домашньої роботи, яку зазвичай виконують жінки. Наприклад, у 2012 році учасниці мистецької групи Brown Council протягом 90 годин готували 190 страв із Jam Drops and Marble Cakes, кулінарної книжки початку 20 століття, з такою ж метою – привернути увагу до неоплачуваної роботи, яку жінки століттями виконували за замовчуванням.\nЦукровий світ Боббі Бейкер\nБоббі Бейкер присвятила величезну кількість робіт дослідженню жіночого побуту. Для цього вона використовувала досить незвичні матеріали: цукор, мастику та солодку глазур. Для одного зі своїх проєктів вона перетворила трейлер, в якому жила, на «цукровий будинок».\nІз цукру були зроблені не лише предмети побуту, але й «члени родини»: дитина у візочку, син у ванній, батько сімейства, який заснув перед телевізором. «Мати» ж являла собою мобільний кухонний комод із головою-чайником, з якого відвідувачі могли випити чаю.\nБоббі Бейкер створює примарні цукрові світи протягом майже 50 років. У 2018-му вона представила приголомшливу роботу «Велика та маленька війна», присвячену побутовому життю жінок під час Першої світової та воєнних конфліктів загалом.\nСтарий дім у Ньюкаслі вона перетворила на масштабну інсталяцію, що містила примарних героїв, зроблену з цукру зброю та 4701 вечерю – за рецептами, зібраними зі спогадів очевидців подій сторічної давнини. Це мультимедійний гімн приватним, непомітним подвигам, які раз за разом здійснюють жінки, дбаючи про близьких та виховуючи дітей в умовах воєнних конфліктів.