Світлана Єременко - Далекосхідна хвиля\nНіна Скепочка > Тетяна Колесникова > Костянтин БЕЛЬДИ > \nВона дихала все частіше й частіше… Серце билося прискорено… Вуста пересохли, й час від часу вона намагалась зволожити їх язиком, давно з'ївши улюблену помаду. Все тіло напружилось, як струна, що ось-ось розірветься. Святкова блуза зволожилась під грудьми й на спині. Чомусь стиснула довгі ноги в модних високих чоботях і міцно сплела долоні на щільно обтягнутих панчохами колінах.\nХоча… насправді їй, навпаки, хотілося розслабитися, вільно простягтися та повністю віддатися … володареві цього незвичайного оксамитового голосу.\nІ цієї миті відчула, як подруга боляче стисла її руку вище ліктя й прошепотіла в самісіньке вухо:\n- Він фантастичний! Я віддалася б йому просто на сцені театру…\nЦей шепіт перервав її несподіваний екстаз у партері оперного театру. Жінка отямилась і показала подрузі палець, приклавши його до вуст: тихше!\n…На сцені страждала Аїда, розриваючись між коханням до Радамеса та любов'ю й повагою до свого батька - відважного воїна, царя Ефіопії Амонасро, партію якого виконував артист Большого театру Ігор Алчевський. Це був велетень з метр дев'яносто з розкішним кучерявим волоссям по плечі, мабуть, років сорока-сорока двох. Вік можна було визначити, хоча, слід віддати належне, гримери доклали зусиль, аби зістарити його. Він зображав мужнього, сильного воїна, котрий, здавалось, тільки напружить м'язи - і кайдани, в які його закували єгиптяни, розсиплються, як дамський браслет.\nАлчевський майстерно і проникливо виконував свою партію, передаючи весь драматизм ситуації. Артист органічно почувався в цьому образі, передаючи і безмежну любов до своєї доньки - красуні Аїди, й переживання за народ Ефіопії, царем якої він був, і гнів на єгипетського фараона. Його неповторний тембр захоплював, полонив багатством нюансів, сповнений то ніжністю й любов'ю, то гнівом і драматизмом, спонукав не лише співпереживати, а й відчувати себе співучасником подій - він вів за собою. Та найголовніше - артист створював образ справжнього чоловіка: мужнього, сильного, вольового, рішучого і… звабливого.\n…Провівши подругу до таксі, вона повернулася до театру, бо була запрошена на фуршет. У вузькому колі відзначали успішне продовження фестивалю оперного мистецтва, який кілька днів тому відкрився в їхньому місті й зібрав зірок цього вишуканого мистецтва з найвідоміших оперних клондайків: Національної опери України, "Метрополітен-опера", Большого театру, "Ла Скала", Віденської опери. Здебільшого, так було задумано організаторами, це були співаки - вихідці з України, яких доля розкидала по світу, часто недооцінені, або й узагалі невідомі на Батьківщині. Зате добре знані за кордоном, адже виступали на престижних сценах Європи та Америки.\nФуршет улаштували в одному з кабінетів адміністративної частини. Вона спостерігала за присутніми. Директор театру та його дружина, головний диригент також з жінкою, художній керівник, балетмейстер, кілька гостей, очевидно, спонсорів, тихо спілкувалися, чекаючи на артистів, які перевдягалися та змивали грим. Почувся гамір - і вони зайшли зі сміхом і жартами, задоволені власною роботою та вдячною теплою публікою. Це були виконавці партій Аїди, Амнеріс, Амонасро, Радамеса та єгипетського фараона.\nАлчевський був у джинсах, кросівках та яскравій вільній сорочці, яка йому дуже пасувала. Він явно вирізнявся з-поміж усіх чоловіків своїм зростом, лев'ячою гривою смолянистого волосся і, як виявилось, мав щиру відкриту посмішку, якої не міг продемонструвати на сцені в трагічній "Аїді". На середньому пальці лівої руки виблискувала оригінальна, певно, виготовлена на замовлення, золота каблучка із синьо-блакитним сапфіром.\nПідняли келихи за успіх фестивалю та сьогоднішньої "Аїди". Директор театру виголосив короткий тост, і всі із задоволенням випили. Співаки без зайвої скромності накинулись на закуску: бутерброди з ковбасою, ікрою, шинка, нарізані овочі, рибні делікатеси, маслини, грибочки, фрукти - зміталось усе.\n- Голос годувати треба, - нарочито грубувато прогудів Алчевський і потягнувся до тарілки: всі засміялись.\nВона стояла ближче до столу, тож узяла тарілку з бутербродами і, повернувшись, з усмішкою простягнула гостям. Таріль підхопив Алчевський - і їхні погляди на мить зустрілися.\n- Нас, здається, не познайомили, - заявив співак і запитально глянув на директора театру. Той почав виправляти незручну ситуацію, представляючи кожного.\n- А це головний редактор мистецького журналу Сніжана Самойленко. Висвітлює наші успіхи в пресі, пропагує театральне мистецтво…\n- А у вас усі редактори такі красуні? - дещо нетактовно стосовно присутніх жінок спитав Алчевський, і їй стало ніяково...\n- Некрасивих не тримаємо, - відбувся черговою фразою директор і перевів розмову на обговорення сьогоднішньої постанови.\nДістаючи чергову смачність, виконавець партії Амонасро не повернувся в коло чоловіків, а зупинився поряд з нею.\n- Яка з опер Джузеппе Верді вам найбільше подобається? - запитав, примруживши очі.\n- Саме "Аїда"… Хоча і "Набукко", і "Ріґолєтто" теж дуже люблю - це ж шедеври оперного мистецтва. Ну, й залежить від того, хто виконує партії…\n- А як вам сьогоднішнє виконання?\n- Сподобалось, звичайно. Аїда була неперевершена, й Амонасро, тобто ви, - блискуче виконання. Вона знову відчула, як тривожно затріпотіло серце…\n- То коли ж ви візьмете в мене інтерв'ю? - Він трохи нахилився і стишив голос, щоб було чути тільки їй.\nВона відчула запах дорогих парфумів, пасмо його волосся лягло їй на скроню… А цей майже інтимний шепіт у присутності купи людей був настільки еротичним, що шалене бажання просякнуло її всю…\nАле жінка не встигла відповісти, бо хтось із службовців театру оголосив, що на акторів чекає машина й вони можуть роз'їжджатися по домівках. Всі були стомлені після напруженого фестивального дня, тож почали прощатися. Взявши у свою міцну руку її витончену кисть з довгими пальцями й доглянутими нігтями, він трохи довше, ніж прийнято, затримав її в своїй долоні, делікатно поцілував і, підійнявши обличчя, подивився прямо в очі й ще раз запитав:\n- То коли ж інтерв'ю, може, завтра?\nВдома, прийнявши душ, вона закуталась у пухнастий халат і вигідно вмостилась у кріслі - про сон наразі не йшлося. Була надто збуджена, мусила поміркувати, проаналізувати сьогоднішній день, розібратися в собі і зрозуміти: що ж сталося?\nДивно, але їй ніколи не подобалися чоловіки такого типу: шварценегери, клички чи вірастюки. Такі собі велети, витесані зі скелі. Подобалися високі й стрункі, з гарними поставами, але без фанатизму щодо м'язів. Правда, стосовно Алчевського можна сказати радше не про завеликі м'язи, а про зайву вагу, хоча це його зовсім не псувало. Адже головне в ньому - голос, неймовірно насичений баритон, соковитий, глибокий і еротичний, можливо, цього не помічають музикознавці, але вона це добре відчула.\nВін попрохав про інтерв'ю, а чом би й ні, думала вона. Але тут промовив інший голос: не будь наївною, ти що, не зрозуміла - це всього лише привід, зачіпка, натяк. Що важить для нього, соліста Большого, який співав у "Метрополітен-опера", "Ла Скала", на інших європейських сценах, ця публікація в провінційному журналі? Ні, будь-який відгук важливий, переконувала вона себе, тим більше, фестиваль. І взагалі все це тобі здалося, все ти сама собі придумала, і нічогісінько за цим не стоїть.\nВона лягла в ліжко, заплющила очі, намагаючись відволіктися від нав'язливих думок… Але перед очима, ніби на відео, поставали події сьогоднішнього вечора: опера "Аїда", звучала партія Амонасро, потім зринав усміхнений Алчевський, його шепіт… Вона досі відчувала аромат його парфумів, миттєвий доторк вуст до пальців руки - це бентежило, збуджувало, відганяло сон… "Господи, та це такі дрібниці, це нічого не означає… За кілька днів він поїде… І все. Не варто навіть починати. Та й загалом, доросла дівчинко, хіба ти не знаєш, яке життя ведуть зірки? Схаменись, дорогенька, ти ж не якась дурнувата фанатка…" - вмовляла вона себе, але була зовсім не впевнена в своїй стійкості та розсудливості, якби він зателефонував... ось зараз…\nНе подобались… Але тепер їй до знемоги хотілося потрапити саме в Його ведмежі обійми, хай би він огорнув - оповив її своїми міцними руками. Притулившись до цієї могутньої постаті, доторкнувшись обличчям до його грудей, відчувши його чоловічу силу, вона почувалася б тендітною Жінкою, голубленою, захищеною, надійно схованою від усіх небезпек життя.\nОстаннім часом її просто нудило від цих чоловіків у стилі "унісекс", яких щодалі ставало все більше. Господи, як же набридло бути сильною в сучасному напруженому світі. "Зрештою, а чому б і ні, ти ж прагнеш цього?" - сонно поцікавився той голос, який від початку був "за".\nЇй вдалося заснути лише вдосвіта. Однак прокинулась на диво бадьорою, активною та готовою діяти. Складалося враження, що вона підняла голову з подушки з уже готовим рішенням - жодних сумнівів. Почала хутко збиратись.\nПрийняла душ, уклала феном волосся… Вдягнула красиву білизну, привезену зі стажування в Америці. Мінімум косметики, лише щоб підкреслити очі, губи. Духи французькі - краплиночку. Мала дуже тонкий нюх, тому не сприймала інтенсивних запахів. Обтислі джинси, сорочка, яка гарно увиразнювала талію та груди, босоніжки на високих підборах - не любила почуватися нижчою зростом.\nМожна телефонувати, мав би досі прокинутись.\nВідрекомендувавшись, з'ясувала в театрі, де зупинився Алчевський. Виявилось, для артистів винаймали квартири поблизу театру. Записала телефон.\n- Слухаю, - підняв трубку відразу, ніби чекав дзвінка.\n- Доброго ранку, Ігоре. Я з приводу… - вона не договорила.\n- Я чекав на ваш дзвінок. Приїжджайте просто зараз, бо о першій у мене репетиція, а ввечері спектакль, - назвав адресу.\nЧому вона не запропонувала зустрітися десь у кав'ярні? Або в театрі, хоча, звісно, там смикатимуть його кожних десять хвилин і розриватимуть на частини. Чи, зрештою, у гримерці до спектаклю. Сьогодні "Травіата", де в нього партія Жоржа Жермона. Чому він не запропонував?…\nВона майже злетіла на третій поверх і злегенька постукала в двері квартири. Була схвильована… аж ноги підкошувалися. В руках тримала диктофон, кого хотіла обманути? Двері виявилися незачиненими. Вона ввійшла, з ванної кімнати долинав шум води. Незважаючи на пізній ранок і сонячну погоду, в кімнаті панувала затишна напівтемрява. Озирнулась: на столі у великій вазі й на підлозі у відрі з водою стояли вчорашні трохи прив'ялі букети квітів. Просто на дверцятах шафи висів класичний чорний фрак з білосніжною сорочкою і навіть метеликом.\nНа комоді стояв комп'ютер, поряд купа дисків: найпопулярніші італійські тенори Лучано Паваротті, Алесандро Сафіна, знамениті баритони Ренато Брузон, Тітто Гоббі, Брін Терфель, кілька відверто еротичних голлівудських фільмів і чоловічих журналів. На столі - пляшка шампанського, плитка французького шоколаду, фрукти. Величезне ліжко в центрі кімнати було акуратно застелене світло-коричневою ковдрою.\nДвері з ванної відчинилися - і вона повернула голову. Алчевський стояв свіжий, бадьорий, усміхнений, вологе волосся спадало на лоб окремими кучериками. Довгий світлий махровий халат оголював широкі волохаті груди, на яких блищали крапельки води та висів золотий хрестик. Він був босий…\nВона відчула невимовний потяг.\nЛегко ступаючи по м'якому темно-зеленому килиму, він підійшов майже впритул і тихо прошепотів, ніби хтось міг його почути: "Привіт!", - і закрив її вуста губами.\nСлова справді були зайвими, тому вона й не намагалась. Ніби легку пір'їнку, він підхопив її на руки і посадив на широке підвіконня. Десь у глибині кімнати їй ніби чулося шепотіння подруги: "Він фантастичний! Я б віддалась йому просто на сцені театру…фантастичний… Я б віддалась йому… фантастичний…"\nВін ніжно цілував її вуста, очі, шию… Вмить тоненька кофтинка розлетілася під його руками і наполегливий язик знайшов тверді випуклі соски, улоговинку між грудьми, живіт… Він опустився перед нею на коліна, зняв босоніжки, стягнув джинси разом з трусиками, і вона відчула нестерпну насолоду від делікатних і ніжних дотиків його вуст, язика, пальців. Їй захотілося наблизитись до нього, увібрати в себе якомога більше пестощів, ласки, любовних ароматів, і вона різко відштовхнулась, щоб податися вперед, але боляче вдарилась об віконну раму.\nІ враз вони обоє зрозуміли, що вона досі сидить на підвіконні, вже зовсім оголена, поряд звисає обірвана штора… на підлозі валяється якийсь екзотичний вазон… - обоє одночасно засміялись.\n- Вибач, тобі боляче? - він підхопив її на руки й переніс на ліжко, одним рухом зісмикнувши покривало на килим і переступивши свій халат та її одяг. - Хочеш шампанського, коньяку, шоколаду?\n- Only you? - чомусь прошепотіла вона англійською, згадавши відомий хіт Вітні Х'юстон.\n…Згодом вони лежали стомлені на зібганих покривалах і він, міцно обійнявши її, розповідав про себе. Провінційний хлопчик, син матері-одиначки, якого виховувала бабуся. Бабуся, яку він дуже любив, була гостинною, часто в їхньому дворі збиралися численні родичі й сусіди і вона співала українських та російських пісень: "Ой, чий то кінь стоїть", "Цвіте терен", "Ой, мороз, мороз", а ще колискові… Він змалечку підспівував бабусі. Вчитися не дуже любив, хоч навчання давалося легко. Згодом мама в пошуках кращого життя завербувалась на Камчатку і забрала з собою сина. Там він і виріс, нудьгуючи за Україною.\nУ школі постійно співав, брав участь у художній самодіяльності. Після закінчення школи - розгубився, куди ж іти вчитися далі, але точно знав, що буде артистом. Хтось порадив інститут культури. І от сиділи якось увечері зі знайомими хлопцями, також абітурієнтами, пили пиво й обговорювали його вибір. Хтось із товаришів тоді сказав, а нафіга, мовляв, тобі той "культпросвєт", це ж фактично "масовік-затєйнік", хіба це серйозна робота для чоловіка… А інший запитав: "А що ти ще вмієш робити?" Він задумався, а тоді відповів, трохи знітившись: "Співати". "Так заспівай", - причепились. І він заспівав: "Рідна мати моя, ти ночей не доспала…"\nКілька хвилин у кімнаті стояла повна тиша, а потім хтось здивовано-розгублено, ніби не вірячи почутому, сказав: "Ти що, чувак, тобі ж у консерваторії треба вчитись…"\nТак було прийнято доленосне рішення.\n- Це ж треба, як інколи дивно складаються людські долі, і від чого залежать… А міг би справді стати якимсь балаганним клоуном в одному із санаторіїв Криму чи Кавказу. А завдяки хлопчиськам…\n- Та ні, не хлопчиськам, на все Божа воля. А хлопці були лише провідниками. Бог обирає, через кого передати своє послання, - не сказав, а прорік Алчевський, чим неабияк здивував її.\n- Ой, тобі ж на репетицію, - скрикнула вона, випадково глянувши на годинник, і перша побігла у ванну.\nДо театру вони прогулялись разом, це було приблизно за два квартали.\n- Ти не уявляєш, як мені приємно співати у вашому театрі… Скільки років я мріяв про те, щоб мене запросили в Україну. Півсвіту об'їздив, поки це сталося…\n- Ти, виступаючи в "Метрополітен-опера", "Ла Скала", думав про виступи в Україні?!\n- І дуже хотів, щоб мій спів почули мої земляки, родичі, бабуся, на жаль, вона вже померла… Розумієш, я дуже люблю нашого глядача, тому що він сприймає спів серцем, а інші - головою.\n- У Європі, Америці взяв артист правильно ноту - і чудово, їм більше нічого не треба. Вони не пускають його в душу! А для співака дуже важливе єднання душ - коли серця глядача та виконавця відкриті одне одному. Тоді в залі створюється така тонка, ледь уловима аура єднання, і, коли співак відчуває це, він щасливий, його голос звучить особливо - це вища фаза єдності з глядачем…\nПогода, як і настрій в обох, була чудова, природа милувала очі ще яскравою, як буває всередині травня, шовковистою зеленню, різнобарв'ям квітів. Літо обіцяло бути теплим, але не жарким. Біля адміністративного входу в театр він злегка потис її руку й шепнув: "Сьогодні співатиму для тебе". А потім подав запрошення та програмку "Травіати", на якій вона прочитала: "Сніжані. Моїй прекрасній і коханій. Алчевський". Він написав "коханОй", - зрозуміло, життя в Росії давалося взнаки.\nЗворушена, вона побігла на роботу, якої ніхто не відміняв. Увечері ледь устигла заїхати додому, перевдягнутись і зробити зачіску. Для букету сьогодні обрала стрункі, горді, наче принцеси, кали, чомусь схотілося подарувати йому саме їх, хоч сама любила троянди.\nОпера розпочалась. Попри те, що їй подобалась "Травіата" і виконавці були майстерні, вона ледве витримала до другої дії, час тягнувся нестерпно довго.\nІ от нарешті партія Жермона, яку Алчевський виконує для неї. Лише для неї! Боже, як це чудово, знати, що цей вродливий чоловік, талановитий актор, відомий артист дарує свій благородний, неймовірно чарівний баритоновий спів їй, і тільки їй. І зовсім не важливо, що про це ніхто, крім неї самої, не знає у цій величезній залі, вона все одно дістає несказанну насолоду від одного лиш усвідомлення цього факту. Чи міг би бути більш оригінальний дарунок?\nВона відчуває внутрішнє піднесення, гордість, пишається собою. Захоплена, їй навіть здається, що він дивиться тільки на неї, хоч розуміє, що це нереально, адже перед ним повний партер… Наступні дії пролітають дуже швидко, зал сповнюється аплодисментами й оваціями.\n- Браво, - кричать і вони з подругою. - Браво!\nПотім вона, впевнена в собі та своїй неповторності, вдягнута в чорну оксамитову сукню вище колін, яка їй (вона це знає напевне) добре пасує, повільно, з почуттям власної гідності, не пригинаючись і не поспішаючи, як декотрі фанатки Баскова, піднімається на сцену. Алчевський стежить за її князівською ходою, здається, що зараз він бачить тільки її. Вона підходить і урочисто, немов велику коштовність, вручає йому неймовірно красиві кали. Найчудовіші квіти з тих, що йому досі дарували. Й справді, він передає різнокольоровий оберемок своїй колезі, виконавиці партії Віолетти, й обережно приймає її красунь…\n"Цікаво, чи всім він дарує цей звабливий, інтригуючий погляд?" - пролітає миттєва думка, і вона чує крізь оплески: "У мене в гримерці…"\nПодруга знову їде додому сама. Від'їжджають і розходяться задоволені шанувальники опери. Але вона не йде до гримерки, не хоче, щоб її там побачили. Повільно проходжає вздовж театру, розмірковуючи, що подарує їй цей затишний літній вечір. Пройшло хвилин двадцять, вона вже почала відверто нервувати, хоч і розуміла - перевдягається… Дзвінок мобільного, як завжди, пролунав несподівано.\n- Чому ти не зайшла? Я розумію… Ми зараз ідемо до ресторану. Ходімо з нами, хочу познайомити тебе з моїми колегами, друзями...\n- Чи це буде зручно? Вже пізно, - промовила радше із ввічливості, бо їй було цілком байдуже, куди й з ким іти, головне, щоб він був поряд.\nПовечеряли досить швидко. Алчевський відрекомендував її, представив своїх колег - це були всуціль відомі імена. Раніше вона схопила б ручку з блокнотом і диктофон, ловила б кожне слово, відразу думаючи, де і як це використає, сьогодні ж лишалась байдужою. Ввічливо підтримувала бесіду, щиро оцінила виконання та сам фестиваль, але не більше. Та й спілкувалися не довго, всі були виснажені репетиціями, спектаклями, мали добре відпочити перед новим фестивальним днем.\nРесторан розташовано на другому поверсі, тож, вийшовши першою, вона підійшла до сходинок, що вели на перший поверх і збиралась зникнути "по-англійськи", але несподівано чиїсь руки чіпко взяли її за плечі й розвернули обличчям. Якусь мить вони дивились одне одному в очі, потім Алчевський обійняв її за талію і швидко повів до таксі.\n- Жодні протести не приймаються, - повідомив з жартівливою суворістю, - але вона й не збиралась протестувати.\n…Вони всотували приємну прохолоду освіжаючого душу й насолоджувались цією близькістю та глибокою інтимністю.\n- Ти знаєш, що мені в тобі подобається понад усе? - Вона запитально подивилась на нього.\n- Те, що ти сексуальна і не притлумлюєш цього в собі, ти розкриваєшся так відверто й органічно, що це безмежно збуджує… , - він підхопив її на руки й, цілуючи, заніс у кімнату, поставив на ліжко й артистично вклонився, ніби своїй королеві.\n- А мені найбільше подобається… твій фрак! - Сказала вона й щиро засміялась, зрозумівши з виразу його обличчя, що він очікував зовсім інших відвертостей.\nАлчевський швидко підійшов до шафи, рвучко зняв з вішака своє урочисте вбрання і накинув на її струнку фігурку. Вона просто втопилась у фраку зі своїм сорок шостим розміром, а він легко, взявши під пахви, як дитину, спустив її з ліжка і підвів до дзеркала. Сам стояв позаду, спостерігаючи за реакцією.\n- Дивись, тобі пасує, - й обоє розреготалися: настільки комічно вона виглядала, ніби мале схарапуджене галченя.\nТак і залишаючись за її спиною, він почав цілувати її вистрижену потилицю, - носила тільки короткі стрижки, - плечі, розстебнувши ґудзики фраку, поклав руки на її ніжні перса… Вона відкинула голову назад, підставляючи під його поцілунки пересохлі вуста, але він злегка підштовхнув її вперед і вона слухняно опустилась на коліна - весь світ заповнився ним, і вона, не стримуючись, важко й надривно застогнала.\nЗа годину почала збиратися додому.\n- Лишайся, чого ти їдеш серед ночі?\n- Та ні, мені ж потрібно перевдягнутися, зібратись…Ти що, забув, ми завтра їдемо до твоїх рідних?\n- О, так, забув.\nАлчевський справді забув, що запросив її відвідати село в сусідній області, в якому народився, де ще живе якась їхня рідня, а на місцевому цвинтарі спочиває його бабуся. Він не був там понад двадцять років. Його давно тягнуло в рідні краї, але все не складалося: гастролі, ангажементи, репетиції, контракти, закордонні відрядження. То ж він з удячністю сприйняв пропозицію директора театру надати машину, тим більше, що завтра не був зайнятий у спектаклі.\n- Тоді до завтра, таксі вже під'їхало, - він ніжно обійняв її на прощання, і бажання їхати додому миттєво зникло, та вона пересилила себе й похапцем побігла до машини.\n…Вони проїжджали малі шахтарські містечка, де були зовсім закриті деякі шахти, а шахтні двори запущені, колишнє добро розбазарили, що можна продали, інше розтягли по хатах, покрали, здали на металобрухт. Центром містечок сновигали п'яниці, вульгарно нафарбовані дівчата-підлітки, рано постарілі жінки тягли якісь сумки, або продавали край дороги різний провіант. Скрізь проглядало запустіння, вікна деяких квартир були вибиті або забиті фанерою, і будинки виглядали, як пустки.\n- Гнітюче враження, - сказав майже завжди оптимістично налаштований Алчевський.\n- Це райони, що їх науковці назвали депресивними територіями. Розумієш, шахта тут була годувальницею цілих родин. Батько, старші сини працювали на шахтах, жінки - в шахтних лікарнях, поліклініці, їдальні, діти ходили в садочки, школи при шахті. В дев'яностих шахти закрили, і ці люди лишилися безробітними, викинутими на вулицю. А нині працюють на приватних копанках, зовсім безправні, як раби, не маючи жодного соціального захисту, ризикуючи життям. А в містечках процвітає алкоголізм, наркоманія, підліткова проституція, зашкалює відсоток хворих на туберкульоз…\nВодій оголосив про поворот до села, де народився Заслужений артист Росії Ігор Алчевський, і зобразив звучання тріумфального маршу. Завжди врівноважений, співак помітно хвилювався, поки що він не впізнавав знайомих сільських вулиць. Проїхавши до центру, водій вийшов і почав розпитувати тутешніх жителів про родичів знатного гостя.\nПовернувшись, він повідомив, що бабусина хата не збереглась, але йому розповіли, де знаходиться обійстя. Машина під'їхала до похиленого тину, зупинилась. Алчевський вийшов з машини і зайшов у двір.\n- Здається, тут, - сказав невпевнено. Ще раз озирнувся. - Так, точно тут!\nВін обійшов подвір'я, обдивився все навколо, задумався, ніби згадуючи щось важливе, і несподівано сільську літню тишу розірвало могутнє: "Виростеш ти, сину, вирушиш в дорогу, / Виростуть з тобою приспані тривоги. / За тобою завжди будуть мандрувати / Очі материнські і білява хата. / І якщо впадеш ти на чужому полі,/ Прийдуть з України верби і тополі. / Стануть над тобою, листям затріпочуть, / Тугою прощання душу залоскочуть".\n"Для кого він співає?" - думала вона, насолоджуючись цим хвилюючим щирим співом і не помічаючи власних сліз. Очевидно, для бабусі, яка навчила його любити пісню, для матері, яка виховала, вірила в нього, для односельців, щоб знали й пишалися своїм земляком, для рідної землі, яку пам'ятають його босі ноги.\nПочувши спів з навколишніх хат, повибігали сусіди. "Це Ігор, Ігор, артист, онук Гаврилівни", - кричала з-за тину тітонька старенькій бабусі. Інша, з найближчої хати, вже бігла назустріч у двір, витираючи хустиною сльози й боячись проґавити таку незвичайну подію.\nА він все співав, стоячи посеред подвір'я, ніби сповідаючись перед рідною землею за всі прожиті роки, вибачаючись, що досі не міг приїхати, вихлюпуючи всю багаторічну ностальгію, кланяючись цьому клаптику землі, де виріс.\n"Можна вибрать друга і по духу брата, / Лиш не можна, сину, матір вибирати. / Можна все на світі вибирати, сину, / Вибрати не можна тільки Батьківщину", - доспівавши, він опустився на коліна й поцілував землю… І це був не жест артиста, а щирий душевний порив, синівська потреба, висловлення поваги та вдячності батьківщині.\nОдна з сусідок намагалась розцілувати Алчевського, але не могла дістати до щоки, тож він змушений був нахилитися. Інша смикала за руку і запитувала, чи він її пам'ятає, як разом гралися в піжмурки. Ще якийсь дядько здалеку спостерігав за тим, що відбувається, й спокійно курив цигарку. Підсліпувата бабуся вже вкотре перепитувала: "То це Гаврилівни Ігорко?" Врешті водій піймав момент і показав Алчевському на годинник. Той попрощався з усіма, подякував, що пам'ятають і сів у машину. Дядько, який стояв збоку, напросився показати, де живуть родичі Алчевських.\nХвилин за десять під'їхали до ще нестарої хати, де жила рідня по батькові, якого співак фактично не знав, але родичі пам'ятали Ігоря ще маленьким і пишались його успіхами. Через фруктовий садок дійшли до хати, дядько побіг першим - попередити. Миттю на поріг вискочили діти, за ними з'явилися старші чоловік і жінка. Довго обіймалися, ще довше з'ясовували, хто кому й ким доводиться, розпитували співака про родину: дружину, дітей, матір. Тим часом жінки вже накрили на стіл…\nВід такого теплого прийому Алчевський розчулився, був дуже схвильованим і нічого не міг їсти. На припросини рідні подякував і сказав:\n- Давайте я вам краще заспіваю, - Й не чекаючи згоди, почав: "Знов зозулі голос чути в лісі, / Ластівки гніздечко звили в стрісі, / А вівчар жене отару плаєм, / Тьохнув пісню соловей за гаєм. / Всюди буйно квітне черемшина, / Мов до шлюбу вбралася калина, / Вівчаря в садочку, / В тихому куточку / Жде дівчина, жде..."\nПісні "Черемшина" у виконанні оперного співака було затісно в кімнатах сільської оселі, вона вирвалась на волю: ластівкою полинула у вікна і двері, розляглась по сільській вулиці й загубилась у садках та безмежному степу.\nДалі всі разом вирушили на цвинтар віддати шану бабусі. Запущене старе кладовище знаходилось неподалік селища, але могилка була доглянута, видно, родичі не забували про бабусю. Алчевський взяв квіти, які вже втратили свіжість за час тривалої подорожі, підійшов до хреста й поцілував його. Родичі стояли трохи віддалік, тактовно дали можливість поговорити з тією, що прищепила йому любов до пісні і, певною мірою, визначила його життєвий шлях. Він поклав квіти на могилку й опустився на одне коліно. Помолився.\nСумний запилений вітер, що налетів зі степу, розкуйовдив його волосся, ледь не зірвав окуляри від сонця, які він зняв з очей і закріпив на голові. Помолившись, Алчевський підвівся і ще трохи поговорив з родичами, розпитав, хто доглядає за могилою, пообіцяв ще приїхати та запросити на свій виступ, коли гастролюватиме десь поряд. Продиктував свій номер телефону.\nВона спостерігала за цим чоловіком і все більше захоплювалась ним: не тільки як співаком. Людиною. Чоловіком. Особистістю.\nПопрощався з усіма, тепло обійнявшись. Потім підійшов до неї, взяв за руку і разом пішли до автівки. Довго сидів задумавшись, а тоді сказав: "Дякую, що ти була зі мною".\n…Тихо й проникливо співав Бочеллі, якого вона особливо любила з усіх італійських тенорів, адже він, сліпий з дванадцяти років, зумів досягнути своєї мрії, стати всесвітньовідомим співаком, а ще в нього така зворушлива, щира й тепла усмішка, яка додає йому особливого шарму. Під спів Бочеллі мирно спав Алчевський, виснажений поїздкою та хвилюванням від зустрічі з рідними (він заснув, поки вона приймала душ). Підійшла навшпиньках і обережно прилягла поряд, притулившись до його міцного тіла.\nВін розбудив її поцілунками в спину. Подобалось відкривати в ній все нові чутливі зони, шаленів від її реакції, коли цілував впадинку на шиї, внутрішній бік зап'ястя, на якому просвічувалися тоненькі вени, ніжну, аж шовкову шкіру під колінами, улоговинку між грудьми, вилизував між лопатками - вона тоді вигиналась, як кицька, і задоволено муркотіла. Різко повернув до себе, пробурмотів, імітуючи образу:\n- Хіба можна спати поряд з таким мужчиною?\n- А з такою жінкою? - парирувала вона. - Хто перший заснув?\nАле витрачати час на суперечку він не дозволив…\nНаступного дня вранці Алчевський показав їй партитуру партії Богдана Хмельницького з однойменної опери Данькевича. Сказав, що хотів би заспівати партію Богдана, якщо якийсь з українських театрів його запросить. Розповів, що, навіть вступаючи до консерваторії в Москві, коли педагог запитав його, що виконуватиме, відповів: "Богдана".\nІ він заспівав упівголоса:\n"Небо зоряне. Темрява ночі, тіні тривожні\nЩо ж тривожить їх неспокоєм,\nяк перед боєм серце моє?\nСкільки сходив ти кров'ю святою,\nКраю мій, непоборний в боях,\nТа ні долі тобі, ні спокою…".\nЦе був "Монолог Богдана". Вона застигла вражена. Алчевський узяв ручку і, написавши на партитурі: "Я хочу присвятить цю партію тобі. Твій Богдан", поставив свій автограф і віддав їй папку з нотами: "Молись, щоб це сталось".\n- Це справді для тебе так важливо?\n- Ти розумієш, коли я виконував партію Богдана ще під час вступу в консерваторію, то бачив Дніпро й Україну… Я відчував стан Богдана, його переживання, настрій, біль. Це передається нам десь на генному рівні… Я його не співав, я ним жив!\n- Ти обов'язково заспіваєш, я впевнена, адже твій яскравий баритон, благородний, сповнений почуття власної гідності й акторські здібності, якнайкраще підходить для партії Богдана… Дякую тобі за подарунок, таких я ще не мала.\nВона зняла із себе його сорочку в крупну біло-голубу клітинку, що дуже пасувала до його блакитних очей, яку вона накинула після ванни й збиралась повісити в шафу, але він сказав:\n- Візьми її, хай вона нагадує тобі про мене…\nПотім підійшов до комода, зібрав диски всесвітньовідомих співаків, серед них і свій, кілька опер і якось сумно сказав:\n- Це тобі, будеш слухати, ти ж любиш музику…\n- Ти що вже прощаєшся? - запитала вона й відчула, що голос по-зрадницьки затремтів.\n- Мені дуже не хотілося б, але сьогодні гала-концерт, тоді банкет, і я не знаю, як складеться… Там по запрошеннях.\n- Не турбуйся, я запрошена, - заспокоїла вона і побачила, що він щиро зрадів.\n…Сьогодні вона доклала зусиль, щоб увечері виглядати фантастично. Свою коротку стрижку за допомогою фена, гелю та лаку для волосся трансформувала в оригінальну вечірню зачіску. Одягла вишуканий білий костюм: приталений жакет з подовженою обтислою спідницею, світлі туфлі на височенних підборах. Подивилась у дзеркало, посміхнулась собі - лишилась задоволена. Вже дорогою в театр купила чудові білі, з ніжним зеленкуватим відтінком "декадансні", як називав цей колір один з її приятелів-художників, троянди. Зайняла своє крісло в останню хвилину перед третім дзвоником.\nГала-концерт фестивалю виявився напрочуд яскравим видовищем, продуманим до дрібниць, гарно скомпонованим, насиченим і не затягнутим. Ось і Алчевський. Як же пасує йому фрак! В ньому він стрункіший і такий шляхетний, навіть… якийсь недоступний. Волосся сьогодні зібране у хвіст на потилиці, це робить виразнішим риси обличчя: великі, підкреслені гримерами, очі, чорні, наче два воронячих крила, брови, прямий ніс: вираз обличчя рицарів, героїв, переможців.\n"Рідна мати моя, ти ночей не доспала…/ Ти водила мене у поля край села./ І в дорогу далеку ти мене на зорі проводжала/ І рушник вишиваний на долю дала…"\nВона затамувала подих…\nАлчевський ще не доспівав, як раптом ущент заповнений театр цілковито зрусифікованого східноукраїнського міста підхопився на ноги і зірвався оплесками. Вона озирнулась: хтось крадькома витирав сльози, жінка в сусідньому ряду плакала не ховаючись… Він доспівав останній куплет - і зал затопили овації.\n- Браво! Бравісимо! Браво!!!\nТепер вона зрозуміла, про що він говорив: в залі панувала саме та неповторна аура єднання глядача й співака, про яку він їй розповідав.\nНа банкеті стояли один проти одного. Їх розділяв величезний, накритий різноманітними делікатесами, святковий стіл. Але вона бачила його очі, посмішку, адресовану їй, і навіть, коли з кимсь спілкувалися, все одно намагалися утримувати цей контакт поглядів на віддалі. Пролунало багато тостів, подяк і керівництву театру, і виконавцям. Всі були задоволені, піднесені, щасливі від спілкування з високим мистецтвом. Її відволікали, комусь представляли, з кимсь знайомили, і от нарешті вона знайшла його усміхнене обличчя, очі, а потім "прочитала": "Я кохаю тебе, тебе я кохаю, кохаю я тебе", - він проказав це безгучно, самими вустами, як у дитячій пантомімі.\nВона глянула на своїх сусідок, що стояли поряд з келихами шампанського, але ніхто нічого не завважив. Тоді знову подивилась на нього - поглядом указав на двері - і непомітно випурхнула із зали. Алчевському, зрозуміло, непоміченим зникнути не вдалось, і він мусив ще сказати тост, подякувати, попрощатись. Нарешті він вигулькнув з адміністративного входу театру, схвильовано оглянувся навколо, зупинився розгублений. Вона вирішила не мучити його більше - вийшла назустріч зі скверика, де сиділа на лавці.\nВін узяв її за руку, й вони, ніби підлітки, побігли по нічному місту.\n…Вранці вона не могла змусити себе відірватись від нього: вирватись з його обіймів, відклеїтись від його міцного тіла, залишити в спокої густе волосся, яке їй так подобалось куйовдити, знайти вустам і язику якесь інше заняття, окрім поцілунків і пестощів. Вони ніяк не могли насититись одне одним, всотати запах, запам'ятати всі опуклості й вигини тіл, насолодитись відчуттям єдиного цілого…\nАле довелось… До дванадцятої він мав зібратись, керівництво театру відправляло артистів в аеропорт.\nПроводжаючи її з оберемком троянд, Алчевський стиха промовив:\n- Слухай, у мене таке враження, що знаю тебе цілу вічність… Ти така незвичайна, я справді щасливий, що ти зі мною (він не сказав "була", свідомо уникав слів у минулому часі). Чудово, що я тебе звабив…\n- Це я тебе звабила. Я мріяла, щоб ти був зі мною з того вечора, коли вперше почула в "Аїді". Я прагнула тебе…\n- Мені дуже добре з тобою, приємно й цікаво…але… мушу їхати.\n- Я знаю. І була готова увесь цей час…\n- Знаєш, якщо доля подарує нам ще одну зустріч, чи не одну, я буду вдячна. А якщо ні… Зрештою, тепер я буду знати, що це таке - кохання з першого погляду.\n…Квартира вщерть заповнена густим оксамитовим баритоном, що страждає й розриває душу… Вона зручно вмостилася в кріслі, підібгавши під себе ноги. Вдягнута в біло-блакитну чоловічу сорочку, яка ще зберігає Його запах. Сорочка огортає навіть її коліна, а плечі звисають ледь не до ліктів, однак їй затишно. Келих червоного вина стоїть на килимі поряд з кріслом, ризикуючи його залити, але їй байдуже… На колінах вона тримає ноут-бук, мляво стукає по клавіатурі, закінчуючи чергове інтерв'ю для наступного числа журналу. Чергове? Чому ж тоді обличчя заливають сльози… Чому серце тривожно б'єтьcя й болить, ніби назавжди втрачено когось дорогого, рідного, близького.\nНесподівано крізь баритонову завісу продирається дзвінок мобільного телефону.\n…В одному з класів Большого театру продовжується репетиція. Виконавець партії "Фальстафа" вже вкотре повторює одну й ту ж частину партії. Сьогодні справи йдуть кепсько, голос не звучить, співак нервує, концертмейстер надзвичайно здивований, таке трапляється вкрай рідко. Обоє вирішують зробити перерву. Артист виходить у коридор і просить сигарету в когось із колег, хоча всі знають: він не курить. Певний час він стоїть біля вікна замислившись, здається, все ще не розуміє, що з ним відбулося, хоча ні, розуміє, але не хоче визнавати.\nЦе могло трапитись з ким завгодно, тільки не з ним: впевненим у собі красенем, досвідченим підкорювачем жіночих сердець… Це тільки чергові гастрольні стосунки, які зазвичай закінчувались для нього приємно легко й без будь-якого болю. Але не цього разу… Та висока струнка жінка з короткою, майже хлопчачою стрижкою й зеленими очима, в яких, здавалося, постійно жили веселі бісики, не дає йому спокою. Розумна, чуттєва і здатна якось по-особливому тонко відчувати його мистецтво співу, захоплюватися ним так відверто й щиро без гри та фальшу, вона тривожить його душу і відганяє сон. Він чує її заливистий сміх, бачить здивований погляд, вдихає аромат тремтливого тіла… Йому так хочеться відчути насолоду, доторкнувшись язиком отої ніжної впадинки на шиї, роздягаючи її, спостерігати багатство відчуттів, які відображались у неї на обличчі: очікування, захват, піднесення, задоволення, упокорення…\nВід цих думок збудження опановує всіма його клітинами…\nСпочатку він заспокоюється, тоді виймає телефон, набирає номер і схвильованим, трохи хриплуватим і безмежно сумним голосом повідомляє комусь у слухавку, ніби вирок:\n- Так, це справді кохання з першого погляду.


Стенокардія: що це таке , основні причини і ознаки захворювання | Здоров'я\nСтенокардія: що це таке , основні причини і ознаки захворювання\nЯкі особливості має діагностика\nСтенокардія – це досить поширене захворювання серця, яке відносять до однієї з форм ішемічної хвороби. Зв’язок між двома цими недугами переглянути дуже просто. ІХС проявляється утворенням на стінках судин атеросклеротичних бляшок, істотно звужують їх просвіт. Зниження провідності судин, порушує кровопостачання серця, чим провокує кисневе голодування, поява збоїв у його роботі.\nДивлячись на пояснення, що таке стенокардія, можна зіставити його з описом інфаркту міокарда, схема появи якого точно ідентична вище описаної. Але, ЇМ – це вже більш серйозне наслідок ІХС, а стенокардія в даному випадку — проміжне явище. Таким чином, важливо своєчасно виявити стенокардію, отримуючи можливість попередити інфаркт міокарда.\nЧим лікувати хворобу\nГоловним симптомом, як у більшості серцевих захворювань, є біль. Найчастіше вона з’являється під час великого фізичного навантаження, але може розвиватися і на тлі емоційного хвилювання, що відбувається значно рідше. Больові відчуття локалізуються за грудиною, вони носять стискаючий характер, тому захворювання має другу назву – «грудна жаба». Люди описують відчуття по-різному: хтось відчуває, як ніби цегла у грудях, який заважає вдихнути, хтось скаржиться на тиск в області серця, кому-то властиво відчувати печіння.\nЩоб біль вщух, достатньо припинити фізичне навантаження або заспокоїтися, якщо до цього чоловік перебував у стані стресу. Тоді больові відчуття пройдуть самостійно за кілька хвилин. Якщо полегшення не настає, допоможе таблетка нітрогліцерину, покладена під мову, яка зніме біль моментально.\nЗ додаткових симптомів, які допоможуть скласти більш повне уявлення про стан здоров’я людини, відзначають наступні:\nзапаморочення, здатне переходити в переднепритомний стан;\nзадишка, з’являється при мінімальному навантаженні;\nслабкість, зниження працездатності, дуже швидка стомлюваність;\nбезсоння, перепади настрою, підвищена дратівливість.\nПри виявленні у себе будь-яких з перелічених проявів людина обов’язково повинен звернутися до кардіолога з метою проходження обстеження і встановлення точного діагнозу. Баритися в цьому випадку не варто, тому що стенокардія – це досить небезпечне захворювання, здатне призвести до серйозних наслідків.\nПершим ділом доктор збере анамнез, щоб зрозуміти, які причини могли послужити поштовхом для розвитку стенокардії. Він обов’язково поцікавиться у пацієнта симптомів, які його турбують, дізнається про характерний для людини спосіб життя.\nДалі будуть призначені лабораторні аналізи, які допоможуть отримати більш повну інформацію про стан здоров’я конкретного пацієнта:\nклінічний аналіз крові – він допоможе визначити, чи є супутні захворювання, що вимагають початкового лікування;\nвизначення біохімічних маркерів пошкодження міокарда – воно дозволить правильно поставити діагноз, тому як часто стенокардію можуть плутати з гострим коронарним синдромом;\nбіохімічний аналіз крові – дозволить отримати інформацію про те, чи потрібно коригувати склад крові, є загроза ускладнень;\nаналіз на цукор – так можна виявити цукровий діабет, якщо він має місце.\nПісля лабораторних досліджень призначається електрокардіографія – один з найбільш інформативних методів у даному випадку. Вона буде виконуватися в декількох варіантах: у стані спокою, після фізичного навантаження, у вигляді холтерівського моніторування.\nВажливо! Перед ЕКГ потрібно постаратися не приймати ніяких лікарських препаратів, не пити спиртні напої, не палити і не піддавати організм фізичному навантаженні. Так доктор отримає максимально точні дані.\nТаке ретельне обстеження не тільки дозволить визначити наявність хвороби, але і її форму. У даному випадку буде бути присутнім один з варіантів:\nстенокардія напруги – що це таке зрозуміти нескладно. Вона з’являється в ті моменти, коли людина піддає свій організм навантажень, вважається найбільш поширеною формою. Провокуючими напад факторами можуть стати надмірні фізичні навантаження, стресові ситуації, переїдання, перебування у жаркому і задушливому приміщенні;\nстенокардія спокою – її поява не залежить від фізичних навантажень, спостерігається навіть тоді, коли людина знаходиться у стані спокою. Найчастіше дана форма діагностується у молодих людей. Причина – спазм судин, а не атеросклеротичні бляшки, як в інших випадках;\nстабільна стенокардія – вважається найбільш небезпечною, бо виникає систематично, при цьому спостерігається посилення симптомів, доповнення їх іншими проявами, наприклад, переміщенням болю в ліву руку. Це може свідчити про наближення інфаркті міокарда.\nЩоб уникнути таких серйозних ускладнень як серцева недостатність, ЇМ, потрібно відразу після діагностики починати лікування стенокардії. Перше, що потрібно змінити спосіб життя, відмовившись від куріння і вживання спиртних напоїв, виключивши надмірні фізичні навантаження і стреси, забезпечивши для себе повноцінний відпочинок і сон. Не варто забувати і про дієту, яка передбачає відмову від жирної їжі, обмеження кількості вживаної солі. Але, на жаль, без застосування лікарських препаратів не обійтися у зв’язку з високою серйозністю недуги.\nМедикаментозне лікування буде проводитися у таких напрямках:\nприйом ацетилсаліцилової кислоти – для розрідження крові і розчинення тромбів;\nбета-блокатори – для зниження потреби серця в кисні, боротьби з аритмією;\nблокатори кальцієвих каналів – теж відносяться до препаратів з антиангінальною дією, але не можуть застосовуватися в комплексі з бета-блокаторами, щоб уникнути брадикардії.\nЯкщо медикаментозна терапія виявиться марною, тоді може застосовуватися хірургічне лікування.


19 вересня 2021, 14:09\nУряд запровадив «карантин вихідного дня» до 30 листопада 2020 року\nВ Україні на три тижні вводять «карантин вихідного дня», який почне діяти з 14 листопада\nВ Україні в найближчі вихідні почне діяти «карантин вихідного дня», який передбачає дозвіл на роботу лише продуктових магазинів, аптек, фінансових та медичних установ, пошти, АЗС та СТО.\nУ період святкування Різдва Христового в 2021 році українці матимуть мініканікули – чотири вихідні поспіль. Чотириденні вихідні очікують українців і на День Незалежності у наступному році. Подовжений вікенд буде і з нагоди Дня захисника України, що святкується у жовтні. Щоправда, додаткові вихідні доведеться відпрацювати по суботах.\nВідтепер «червоний» рівень епідемічної безпеки встановлюватиметься з урахуванням думки регіональних комісії ТЕБ та НС\nОбмеження на в’їзд іноземних громадян на територію України діятимуть з 00:00 годин 28 серпня до 00:00 годин 28 вересня


Сочевиця: види, користь і протипоказання. - Здоров'я | NewsMe\nСочевиця: види, користь і протипоказання.\n15 квітня 2013, 12:12 | Здоров'я\nфото з delfi.ua\nКорисні властивості сочевиці Сочевиця містить в собі велику кількість рослинного білка, він легко засвоюється організмом, але при цьому в чечевиці нижче зміст сірчаних амінокислот і триптофану. Також ця культура містить менше жиру, ніж, наприклад, горох, і є відмінним джерелом заліза. Швидкість готування страв із сочевиці - безперечна перевага цієї культури. Фолієвої кислоти в чечевиці міститься в кілька разів більше, ніж в будь-якому іншому продукті. Одна порція приготовленої сочевиці містить 90% рекомендованої норми фолієвої кислоти в день. Також в чечевиці міститься розчинна клітковина, яка сприяє поліпшенню травлення, а також перешкоджає виникненню раку прямої кишки. Сочевична каша поліпшує обмін речовин, нормалізує роботу сечостатевих органів, а також підвищує імунітет.\nЗерна сочевиці відрізняються високим вмістом в них мікроелементів, необхідних організму - калію, фосфору, кальцію, заліза. Вони також мають у своєму складі мідь, молібден, марганець, бор, кобальт, йод, цинк, жирні кислоти групи Омега-6, Омега-3, і, до того ж, є хорошим джерелом вітамінів ВВ, А, групи В, а проростають.\nКалорійність сочевиці - 119 Ккал Глікемічний індекс - 30.\nСочевиця може замінити хліб, крупи, і навіть в значній мірі м'ясо по своїх живильних властивостях.\nЯк і всі бобові культури, чечевиця багата мікроелементами, особливо - магнієм, який необхідний для повноцінної роботи нервової системи і серця, а також молібденом та залізом. Для гарного засвоєння заліза, необхідно подавати страви із сочевиці з салатом зі свіжих овочів, оскільки вони багаті на вітамін С (червоний перець, помідори, свіжа зелень). Практично всі страви з сочевиці, підготовлювані в індійській кухні, обов'язково посипають свіжою зеленню.\nДля організму сочевиця також цінна високим вмістом триптофану (амінокислота), який в організмі перетворюється в серотонін. Недолік серотоніну в організмі сприяє розвитку депресій, поганого настрою, тривожності, особливо взимку. Рівень серотоніну можна підвищити за допомогою цельнозернового рису, зеленої сочевиці - доступних джерел триптофану. А ще краще буде вживати в їжу маджадару - суміш рису з сочевицею. Таке блюдо арабська приказка називає м'ясом для бідних, маю на увазі цілісний білок, який удосталь міститься в цій страві.\nСочевиця також містить Ісофлавони, які перешкоджають розвитку ракових пухлин грудей. Ісофлавони не руйнуються після теплової обробки, і присутні в консервованої, засушеної або вареної сочевиці.\nДеякі сорти, наприклад, сочевиця тарілчаста, рекомендують вживати хворим на цукровий діабет як мінімум 2 рази на тиждень. Це допоможе знизити рівень цукру в крові. Пюре з сочевиці може позитивно впливати на стан виразок шлунка, дванадцятипалої кишки, допоможе при колітах.\nВідвар з сочевиці (як і відвар з нуту) рекомендований при сечокам'яній хворобі. У давнину сочевицю застосовували для лікування нервових розладів. У Стародавньому Римі вважалося, що регулярне вживання в їжу сочевиці допомагає людині стати терплячим і спокійним. Вміст калію в чечевиці благотворно впливає на роботу серця. Сочевиця також є відмінним кровотворних продуктом.\nКаша з сочевиці стимулює обмін речовин, нормалізує роботу сечостатевої системи, підвищує імунітет. Добре сочевиця розварюється за 40-60 хвилин, в залежності від сорту, має приємний смак. Варена сочевиця зберігає більше половини вітамінів, мінералів та інших поживних речовин.\nУ китайській медицині сочевицю вважають прогрівається їжею, а страви, приготовані зі спеціями, набагато збільшують її зігріваючі властивості. Тому різні страви, особливо суп, з чечевиці підходять для вживання в їжу в зимовий період жителям північних країн.\nВиди сочевиці Існує кілька видів (і багато сортів) сочевиці; ми згадаємо чотири найбільш часто зустрічаються виду.\nНайбільш поширена в світі коричнева сочевиця. Перед приготуванням її зазвичай замочують на півдоби, а то й на добу, після чого використовують, в основному для супів і юшок.\nЧервона сочевиця, звана єгипетської, очищена від оболонки, тому вариться вона дуже швидко і використовується, як правило, для приготування пюре, овочевих рагу або густих супів.\nЗелена сочевиця, іменована французької, являє собою недостиглі боби, найчастіше використовувані в салатах.\nЧорна сочевиця - найдрібніша і сама довго-підготовлювана, вона популярна на Близькому Сході. Хороша відмінною якістю білків.\nЯка сочевиця корисніше?.\nВсі види сочевиці корисні, тим не менше, для вирішення конкретних завдань зазвичай намагаються вибирати відповідний вид. Наприклад, користь червоної сочевиці вбачається не тільки в її здатності швидко розварюються, але і в тому, що вона, за рахунок високого вмісту калію, вважається хорошим кровотворних продуктом. Трохи більше клітковини, в порівнянні з іншими видами, містить зелена сочевиця, тому вона добре справляється з нормалізацією роботи шлунково-кишкового тракту.\nПри виникненні потреби терміново підвищити імунітет або стимулювати кровотворну функцію організму - користь пророщеної сочевиці доведеться якраз до речі.\nПророщена сочевиця дуже корисна дітям ранньою весною, вагітним жінкам (у будь-який час року).\nПротипоказання до вживання сочевиці Деякі захворювання - подагра, хвороби суглобів, сечокислий діатез - є протипоказанням до вживання сочевиці і страв з неї.\nЗа матеріалами сайтів art-pen. ru і vredna. ru.\nМарт Апрель 2013 г. Май\nКРАЗ Ющенко Бавария лагеря Кильчицкая караоке Солнечная лекарства брачное здания Валерия кактус Горячая вода Курск Чертково субботник Холли Берри Micra Александр Пеклушенко Джонатан Кристальдо лучшие спортсмены камеры память Луческу Андре психологическая стульчик Зугрэс Лед Дмитрий Орлов Запорожская область ливневки Салоны красоты


До 1 березня у заповіднику «Качанівка» мають забезпечити Wi-Fi покриття та встановити платіжні термінали.\nПро це йшла мова на розширеній нараді у Чернігівській ОДА.\n«Надалі необхідно буде якісно організувати місця, де туристи зможуть поїсти, випити чашку кави та придбати сувенірну продукцію»,- зазначила Анна Коваленко, голова ОДА.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Водичка «а-ля Ніагара»: краса чернігівського водоспаду (Фото)\nОкрім того, за словами Коваленко, для розробки проєктно-кошторисної документації на ремонт палацу потрібно майже 5,6 млн грн. Плюс 4,5 млн грн вимагає фінансування протиаварійних робіт в альтанці Глінки.\n«Вже найближчим часом профільні спеціалісти опрацюють питання виготовлення необхідної документації на реставрацію об’єктів, благоустрій території та ремонт дороги на під’їзді до Качанівки»,- зазначила вона.


Атмосферні фронти, циклони та антициклони. Кліматичні показники та їх розподіл в Україні » Шкільні Підручники\nПідручник » 8 клас » Географія 8 клас » Атмосферні фронти, циклони та антициклони. Кліматичні показники та їх розподіл в Україні\nАтмосферні фронти, циклони та антициклони. Кліматичні показники та їх розподіл в Україні\nВони рухаються від районів високого тиску до районів низького. У межах смуг зіткнення двох різних за властивостями повітряних мас, які тягнуться у вигляді лінії на сотні і тисячі кілометрів, утворюються атмосферні фронти. Якщо холодна повітряна маса наступає на теплу — утворюється холодний, якщо навпаки — теплий фронт. У смузі фронтів завжди відбуваються швидкі кардинальні зміни. Швидкість переміщення атмосферних фронтів досягає 3040 км/год (мал. 63).\nМал. 63. Атмосферні фронти: а) теплий фронт; б) холодний фронт\nПовітряна маса — великий об'єм повітря в тропосфері, що рухається як одне ціле з певними порівняно стабільними властивостями (температура, вологість тощо), які залежать від того, де (над материками чи океанами) вона сформувалася.\nПоясніть, як це відбивається на господарській діяльності людини.\nПоясніть, утворенню чого у північних районах України сприяє цей клімат.\nУперше коефіцієнт зволоження визначив В. В. Докучаєв, а згодом доопрацювали інші вчені. Він вказує на природні зони: коефіцієнт зволоження напівпустелі — 0,5; сухого степу — 0,5-0,8; степу — 0,8-1; лісостепу — 1-1,2; лісової зони — більше ніж 1,3.\nСмуги зіткнення двох різних за властивостями повітряних мас називаються атмосферними фронтами. Для холодного атмосферного фронту влітку є характерними зливи, грози, нерідко з градом, а взимку — інтенсивні снігопади, для теплого — зниження атмосферного тиску, дощі і туман.\nСередні річні t °C в Україні змінюються з півночі на південь. Найбільша кількість опадів спостерігається в Карпатах (1600-2000 мм) і Кримських горах (до 1200 мм). На рівнинній території кількість опадів так само зменшується з північного заходу на південь і південний схід.\nСередні показники вологості повітря впродовж року становлять 65-70 %. Найвищий коефіцієнт зволоження (2,7) зафіксовано на північному заході України, на півдні і південному сході України спостерігається дефіцит вологи.


Понад 60% українців проти надання особливого статусу ОРДЛО – перелік червоних ліній, які окреслює більшість — 5 канал\n26.02.2020 18:27 Читайте по-русски\nОпитаних, які не підтримують надання особливого статусу для "ЛДНР", у лютому виявилося більше, ніж у жовтні\nБільшість українців виступають проти наділення окупованих територій Донецької і Луганської областей особливим статусом і закріплення його в Конституції. Про це свідчать дані опитування, проведені в лютому Центром Разумкова.\nПроти особливого статусу ОРДЛО висловилися 62,1% опитаних, це на 5,9% більше, ніж було в жовтні (56,2%). Кількість тих, хто готовий піти на такий крок, становила 20,7, знизившись на 5,6% (в жовтні – 26,3%).\nДля абсолютної більшості червоними лініями, як і раніше, залишаються такі кроки:\n– введення в Україні федеративного устрою (68,1% проти, 11,1% за);\n– надання російській мові статусу другої державної (53,9% проти, 30,8% за);\n– відмова від перспективи членства в НАТО і закріплення в Конституції нейтрального статусу (54,1% проти, 25,6% за);\n– відмова від євроінтеграції і розірвання угоди з ЄС (60,4% проти, 19,9% за);\n– визнання Криму російським в обмін на звільнення Донбасу (70,4% проти, 10,1% за);\n– відділення окупованих територій від України (65,5% проти, 13,2% за);\n– відновлення контролю над ОРДЛО за допомогою військової сили (55,7% проти, 20,1% за).\nПроти налагодження торгово-економічних контактів з окупованими територіями виступають 47,6%, за – 34,6%; проти припинення виплат пенсій і зарплат 40,8%, за – 35,7%.\nУ питанні офіційних переговорів з підконтрольними Росії бойовиками думки розділилися: 41% готові підтримати такий крок, 40,4% проти.\nОпитування проведене з 13 по 17 лютого, опитано 2018 осіб віком від 18 років і старше, у всіх регіонах України, крім окупованих територій, теоретична похибка вибірки не більш як 2,3%.\nСкільки українців вважають, що на Донбасі Україна воює з Росією – дослідження\nЧи довіряють українці соціологічним опитуванням – які результати соцопитування\n"Не повірили": українці відповіли, що думають про таємну поїздку Зеленського в Оман – опитування\nРейтинг партії "ЄС" зріс у півтора рази, а "Голос" просів удвічі – соцопитування


Рецепт булочок з маком з дріжджового тіста - Смачні рецепти.\nРецепт булочок з маком з дріжджового тіста\n10.01.2018 10.01.2018 nazar023 0 Comments\nСьогодні я з задоволенням хочу представити вам рецепт дивовижних макових булочок, якими їх швидко і легко печуть в сусідній Сербії – спробувавши їх, ви будете здивовані, захоплені і станете готувати такі вироби дуже і дуже часто, приблизно, як я.\nСироватка 250-270 мл\nПшеничне борошно 600-700 г\nЦук 150 г\nСоняшникова олія 35 мл\nКухонна сіль 6 г\nСвіжі дріжджі 40 г\n50 – 60 г цукру;\nМак висипаємо в каструлю, заливаємо холодною водою.\nПісля цього за допомогою марлі зціджувати воду і висипаємо мак в окрему чисту мисочку.\nІзюм ретельно промиваємо, заливаємо теплою водою і ставимо його набухати на півгодини або більше.\nПотім також, загорнувши його в марлю, злегка віджимаємо і відправляємо в миску з маком.\nТісто: Сироватку виливаємо в глибоку миску, розчиняємо в ній дріжджі.\nДодаємо залишився цукровий пісок, збиваємо за допомогою блендера на найвищій швидкості.\nУ підійшла опару додаємо олію і розтоплений вершковий маргарин, гарненько перемішуємо.\nПереміщаємо його на присипаний борошном кухонний стіл і місимо ще приблизно десять хвилин.\nКладемо тісто назад в миску, накриваємо рушником або поліетиленом і ставимо в тепле місце для вистоювання.\nДля приготування начинки прокручуємо через м’ясорубку або рубаємо в кухонному комбайні раніше підготовлені мак, горіхи та родзинки.\nОтриману масу посипаємо цукровим піском і ванільним цукром, ретельно її перемішуємо.\nТісто виймаємо з миски на стіл, обминали і ділимо на дві рівні частини.\nПершу частину розгортаємо качалкою в прямокутний пласт товщиною приблизно 5 мм.\nПотім звертаємо пласт в товстий рулет і кладемо його перед собою швом вниз.\nНарізаємо рулет на шматочки приблизною товщиною в 5 см.\nДеко вистилає шматком пекарської папери, краю акуратно підрізаємо або загинаємо.\nПерекладаємо наші малятка на деко, намагаючись не пошкодити їх структуру.\nПромащуємо їх збитим яйцем і за бажанням цукром.\nПотім поміщаємо деко всередину, запікаємо приблизно півгодини, потім перевіряємо на готовність.\nДозволяємо булочок охолонути, прикривши їх чистим і сухим рушником.\nБулочки з маком готові! Смачного!\n← Смажена картопля по-французьки на сковороді.\nПокроковий рецепт торта Чорний принц з фото →


А НА ЯЗИЦІ — ПУХИРЦІ...\n- 1 чайну ложку подрібненої трави полину гіркого й 1 чайну ложку подрібненої ромашки (використовують засушений збір) залити окропом — 200 мл. Настояти до літеплої температури у закритому кришкою посуді. Процідити. Полоскати ротову порожнину 3-4 рази на день. Але щоразу готувати свіжий настій (200 мл). Після кожної процедури доцільно потримати в роті впродовж 1 хвилини чайну ложку оливкової олії. Можна замінити соняшниковою олією. Стережіться, щоб не була солона! Не ковтати!\nСоком вареного червоного буряка лікують хронічний ренгіт:\n- Закапувати по 2-3 краплі у ніздрю 3-4 рази на день.\n- Ввечері дрібно порізати цибулину (брати плід середніх розмірів) й отриману масу перекласти у склянку, ємністю 200 мл. Залити кип'яченою водою (температура повинна сягати не більше +28 С). Настояти мінімум 10 годин у закритому кришкою посуді. Не проціджувати. Випити натще 100 мл і ввечері - також 100 мл. Через кожних 7 днів вживання робити перерву на 7 днів. Курс лікування - два місяці.\n- Дрібно натерти 2-3 морквини (брати середні за розміром коренеплоди). Додати трішечки сметани. Це - денна норма.\nКорисно вживати і для профілактики стенокардії, й у випадку загострення недуги.\nУ випадку закрепів:\n- До 100 мл соняшникової олії додати два подрібнених зубці часнику і трішечки перцю. Випити протягом дня за три рази.\nЦе - лише один з народних засобів, як «приборкати» цукровий діабет:\n- 2 столові ложки засушеного подрібненого листя ожини залити окропом - 400 мл. Настояти 1 годину у закритому кришкою посуді. Процідити. Пити по 100 мл чотири рази на день. Через місяць вживання зробити перерву на тиждень.\nХворим на цукровий діабет, звісно, протипоказані солодощі. А інколи так хочеться солодкого... Наприклад, чаю, соку... Тоді:\n- Приготуйте відвар із солодких сортів яблук з розрахунку - 100 г розрізаних на чотири частинки плодів (вилучити зернятка) на 1,5 л води. Смачного!\nДля швидкого зростання кісток потрібен кальцій. Краще його брати у природному вигляді. З-поміж іншого:\n- Протягом дня з'їдати хоча б 75 г плодів мигдалю.\n- Взяти по 1 склянці (200 мл) подрібненого алое, вина «Кагор», меду, додати 1 столову ложку щойно заготовлених подрібнених березових бруньок. Добре перемішати. Настояти 9 діб у темному, але теплому місці. Вживати по 1 столовій ложці тричі на день за 15-20 хвилин до їди. Приймати, допоки не закінчаться ліки. Ось це і є тривалість курсу лікування.\nБАЖАНО ПЕРЕД СНОМ\nКоли вже кілька ночей поспіль потерпаєте від безсоння:\n- 1 столову ложку подрібнених молодих зелених гілочок калини залити окропом - 250 мл. Кип'ятити 7-10 хвилин. Настояти 15 хвилин у закритому кришкою посуді. Процідити. Додати 1 чайну ложку меду. Випити теплим перед сном.


Крадія кабелю затримано "на гарячому" | Новини\nКрадія кабелю затримано "на гарячому"\n14:10, 8 лютого 2017 р.\nЗловмисник намагався скоїти крадіжку близько 200 метрів дроту. Але завадили йому працівники поліції охорони.\nБлизько дванадцятої години дня на пульт централізованого спостереження Управління поліції охорони в Рівненській області надійшло повідомлення про спрацювання тривожного сповіщення на охоронюваному об’єкті. За вказаною адресою виїхав наряд взводу реагування батальйону поліції охорони.\nОбстеживши прилеглу територію, правоохоронці виявили місце, де спрацювала сигналізація. При обстеженні охоронюваного об’єкту було виявлено присутність невідомого громадянина. Виявилося, що до приїзду правоохоронців чоловік встиг зрізати близько 200 метрів кабелю. При особистому огляді зловмисника було виявлено сумку, в якій знаходились інструменти та демонтований кабель.\nПравоохоронці одразу ж здоправили чоловіка до Варашського ВП ГУНП в Рівненській області. Затриманий виявився 32-річним мешканцем м.Вараш.\nЗа даним фактом проводиться подальша перевірка та встановлюється розмір завданих зловмисником збитків.\nВідомості про подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка).\nРівненщина крадій кабель затримання


Мао Пез Дун — Інциклопедія\nВона набрала 8,666 балів та зайняла 3 місце у 1-му Інцикломарафоні ім. Іво Бобула (проводився з 2 вересня 2011 по 12 листопада 2011). Обговорення проводилося тут.\nМожливо вона ображатиме китайських комуністів.\nТаваріщь Мао із Сонцем і соняшниками\n26 грудня 1893\nсело Шаошань, провінції Хуйна-нь, чорт-зна де од Херсонщини\n9 вересня 1976\nТривалий час не чистив зуби\nПаралельний світ з 1976 року\nтворець культурної революції Сталінолюбець, Брежнєвоборець\nВеликий і Могутній Вождь і Мудрий Учитель (ну, як Сталін)\nВєлікій Кормчій всія Поднєбєсной та околиць\nїх там розбереш, китайців\nКПК (не кишеньковий портативний комп’ютер)\n2) Хе Цзичжень\n3) Цзян Цін\n«Возлє ґороду Пєкіну\nІ вот єнті хунвєйбіни\nТо прідумал їм забаву\nЇхній вождь Таваріщь Мао\nВедь із статуй будут урни\nКанонічний образ тов. Мао\nКанонічний™ образ Вєлікого Кормчєго серед готів, панків та інших емо. Має другу назву: Мао Приборкувач Вампірів\n1 Мао манюнький\n2 До політики, чи в революцію\n4 Вєлікій Кормчій\nБардак, якщо чесно, не подобався маленькому Мао од самого народження. Батько-куркуль, конфуціанець за вірою; мати скромна скромняга греко-католичка буддистка — все це бугуртило слабенький організм малого. Йому снилися зелені чоловічки, гуцули, що з топірцями танцюють навкруги ватри, експедиція на Плутон дикого американського собаки Плутто, на чию честь сі назвали цю планету Леоніда Марсіановича з вантажем цвяхосмиків на зворотньому шляху, та інші канонічні ™ і не дуже канонічні речі.\nКоли малий Мао вивчився рахувати до шістнадцяти, раптово зрозумів, що нині йому саме шістнадцять, а навкруги так само раптово Синхайська революція . Коротше, рідне село в провінції Хуйна-нь тіко його й бачило. Здимів Мао, тіко за ним закуріло. Шо твій Павлік Морозов від куркулів.\nДо політики, чи в революціюРедагувати\nОскільки Мао пощастило народитися подалі від Москви і Санкт-Пєтєрбурга, стати „звіздой руссскай рєволюциї“ йому, звичайно, було внапряг. «Отже — вирішив Мао — ми підем своїм шляхом» \nВраховуючи куркульське провінційно-хуйнанське селюцьке походження Мао, у гоміньданівській партії його лохотронять на роботу із смердючими селюками прекрасними китайськими селянами.\nСмердючі селюки Прекрасні китайські селяни — то наше все.»\n~ Міслі Мао про гегемона китайської революції\nНе маючи нормального запасу не те що професійних цвяхосмиків, що снилися йому в дитячих омріяних снах, а навіть звичайних ломів, Мао чітко усвідомлював, що з дерев'яними вилами далеко в революцію не заїдеш. (І не зайдеш ).\nТим часом Чан-Кай-Ши  виявився підаром злобним терористом по відношенню до вчорашніх союзників.\nІ довелося Мао боротися з кровопивцем. Саме тоді Мао отримав високе звання Приборкувача Вампірів. Хоча вампіри і випили кров двох перших дружин Мао і заразили вірусом СНІДу його малолітніх дітей, ця хрінь не зупинила борця. Він одружився втретє, народив собі ще дітей, і пере(3,14-3,14-3,14)чив усих вампірів.\nГра, вигадана нахабними капіталістами\nЯк писалося вище, бардаку Мао не любив. Оскільки чимало канонічних китайців таки були покусані вампірами Гоміньдана, а непокусані розповзлися по Всій Піднебесній, при цьому не виявляли жодного бажання вивчати канонічні™ праці Мао, борсатися у гної, служити в ісконній комуністичній Червоній Армії, боротися з вампірами, боротися з Японцями, взагалі, боротися, а при цьому настирно продовжували жерти рис, злягатися плодитися, — треба ж було щось робить.\nДовго описувати, які бойові прийоми застосовував Мао. Шао-Лінь, Чак Норріс та інші Ван-Дамми нервово палять в кутку, лише Йода, майстер джедайський славний, достойний Мао слави в борні бути.\nДовго чи коротко, але переміг славний Мао і вампірів Гоміньданівських, і Японців заморських, і педерастів внутрішніх.\nІ потоваришував товаріщь Мао з таваришем Сталіним. А допоміг у всій цій колотнечі Товариш Жюков. З 1949 року товаріщь Мао проголошує Китайську Народну республіку, а себе — Першим Стилістом (стиль таки ж впорядкували; Чженфен, однако!) і, відповідно, Головою Всього.\n«Руссскій с кітайцем — братья навєк!»\n~ З пісні слова не викинеш\nНавєк скінчився у 1953, із смертю таваріща Сталіна.\nБратва. Напис китайською.\nЗа роки кермування таваріщь Мао\nдружив із живим Сталіним\nне дружив із живим Хрущовим\nрозгортав кампанію „ста квітів“\nзгортав кампанію „ста квітів“\nрозгортав кампанію „Великого Стрибка“\nзгортав кампанію „Великого Стрибка“\nпроводив Культурну Революцію\nмало не груддю вигодував хунвейбінів\nнатравив на хунвейбінів команди робочих бунтарів\nзамочив і перших, і других (бо ж бардаку не любив!) за допомогою регулярної армії\nвідмовлявся від політики Культурної Революції\nКоротше кажучи, веселився сам і веселив разом із собою мільярд китайців.\nЧисто повз, так собі мимохіть\nспалили гори літератури,\nкупу статуй та інших витворів мистецтва перетворили на вторсировину,\nпереловиди-перестріляли всіх горобців (а нехай, суки, зерно не крадуть),\nугрохали гори зерна від різних кузьок (бо ж горобців половили-постріляли),\nпонавибудовували у кожному дворі „мартенівських печей“\nколи спробували плавити сталь, вона була годна на ту ж саму вторсировину\nповоювали радянських прикордонників\nпідсмажилися під РСЗВ „Град“ і піддірявилися під кулеметами „Максим“ на Даманському,\nпересерлися з Совітами і передружилися з Ніксоном (хто не знає, чувак був президентом США) —\nКтулху, спостерігаючи з дна океану за китайськими апроксімаціями функцій, мало не зохавав власні мізки.\nЯк вже згадувалося, Мао не любив дантистів і не полюбляв чистити зуби. І помер. У 1976. Китай отримав забальзамоване за нанотехнологіями тіло самого Мао, економіку в повній великій Дупі, нового Керманича (кажись, Ден Цяо Піна).\n↑ Чорт зна що таке. Скін-хайська: ще куди не йшло; скіни борються за нормальні права людини зіґувати в громадських місцях, а тут...\n↑ Пізніше цю квінтесенцію у нього нагло з3,14здив Членін\n↑ Бо ж мопедів теж нема — треба чеберяти ніжками\n↑ Китайський Павлік Морозов\n↑ Кит. „впорядкування стилю“\nКвантова Невизначеність Покровитель Інциклопедії\n1 грудня 2012 — 23 травня 2015 (!) Наступник:\nВерсія № 36000\nОтримано з https://uk.inciklopedia.org/index.php?title=Мао_Пез_Дун&oldid=50714\nОстаннє редагування: 10 липня 2016, 20:54\nОстання зміна: 20:54, 10 липня 2016.


Друга літня школа онкології — Всеукраїнська асоціація студентів-медиків\nДруга літня школа онкології\nДругого липня за підтримки UMSA-Dnipro та ДЗ «ДМА МОЗ України» на базі кафедри онкології і медичної радіології ДМА почався курс під назвою "Друга літня школа онкології". Школа тривала три тижні, протягом яких учасники вивчили основні теми загальної та спеціальної онкології, працювали над науковою роботою, відточували навички спілкування з пацієнтами, пропедевтику, асистували на операціях, вчились розбирати та малювати КТ знімки.\nЗа цей час було розроблено та виконано 12 наукових робіт та розглянуто 12 основних тем онкології. Учасники асистували більш ніж на 60 операціях та оглянули близько 3 сотень пацієнтів, відвідали конференцію та влаштували дві свої на базі кафедри, де базувалася школа. На першому тижні студенти відвідали курс з малоінвазивних маніпуляцій в онкології. Декілька студентів отримали міжнародні сертифікаті GSP. Школа Онкології тричі проводила брейн-ринг з онкології та хірургії та представила близько 20 клінічних кейсів.\nУ курсі прийняли участь 17 студентів: 13 з них є студентами ДМА, 2 — НМУ ім. А. Богомольця, 1 студентка з Румунії та 1 студент з Туреччини. Щодня всі учасники отримували бали за наукову частину, теорію, відповіді на питання, асистування на операціях та роботу з інформаційними ресурсами. В результаті був сформований рейтинг, за яким, кращий студент отримав грант на участь в "Ukrainian Breast Meeting 2018".


admin Листопад 13, 2013 Листопад 13, 2013 Коментарі Вимкнено до Бібліотека в бібліотеці FictionBook\nБібліотека в бібліотеці FictionBook Манфред Кох-Костерзітц\nNach ‘dem Tode des Autors im Mai 1972 ubernahm\nНавряд чи можна прочитати що-небудь більш цікаве і корисне про наших чотириногих друзях – собаках, ніж те, що у формі коротких і зрозумілих для будь-якого читача рад пропонується в цій книзі. Для власників і просто любителів собак тут є відповідь майже на будь-який, їх питання. Тематичне побудова книги по розділах дозволяє швидко знайти потрібну пораду. Кожна рада – це закінчена маленька глава. Якщо вона потребує доповнення або посиланням на інші поради, їх номер наводиться в тексті, в дужках.\nПоради наочно підкріплюються повними гумору малюнками Ганса Пройсс. Такого гумору можна тільки побажати всім, хто має собак. Нехай ця книга принесе радість і вам, і вашому собаці!\nВидавництво «Нойманн ферлаг»\nТой, хто одного разу став собаківником, найчастіше залишається ним на все життя, тому що більше вже не може обходитися без чотириногого друга.\nТак сталося і зі мною. У кожної з моїх собак був свій, не схожий на інших, характер, свої звички, у кожної була своя, тільки їй притаманна особливість. Не всі собаки були слухняними, через що виникали свої невеликі неприємності, але всі вони були друзями, вірними, надійними і зворушливо прив’язаними до мене і мого сімейства.\nІрландський тер’єр Зента часто дивилася на мене буквально як людина. Її бурштинові очі випромінювали любов і довіру. Коли я шептався з нею, вона любила класти голову на моє коліно і надовго застигала в цій позі.\nОдного разу пізно ввечері я йшов через темний ліс. Поруч зі мною біг Треффен, німецький курцхаар. Несподівано він загрозливо загарчав. Такого за ним ніколи раніше не водилося. Я зупинився. Треффен з лютим гавкотом рвонувся до дерева, контури якого в темряві можна було тільки угаоивать. Через дерева вискочив якийсь чоловік, очевидно зловмисник, і зник у гущавині.\nКоли я сиджу за своїм письмовим столом, мою ногу то й справа обережно і ласкаво штовхає носом жесткошерстная такса Джері. Це на її делікатному собачою мовою означає, що я повинен потріпати її довгі вуха і погладити по спині. Домігшись цього, вона, задоволена, повертається в свій кошик.\nУ цьому всі вони схожі один на одного. Однак не знаю, чи вправі я говорити так про своїх друзів – собаках?\nВони багато чому навчилися у мене, принаймні повинні були навчитися, а я у них: адже ми, люди, не народжуємося досвідченими собаківниками.\nСправжнього любителя цікавлять всі собаки. Я критично проаналізував багато чого, що стосується різних порід собак, від лягавих до болонок, і тих, хто сидить в будцC і тих, хто лежить на шовковій подушці. Також критично оцінив поведінку їхніх господарів і господинь. І результат був не однозначне, особливо щодо власників.\nСьогодні, на щастя, вкрай рідко можна зустріти грубого людини, яка б’є і мучить свою собаку. Але трапляються ще безсердечні люди, що купують собаку як річ, як іграшку.\nЯкщо ж вона буде заподіювати занепокоєння, її завтра просто можуть виставити за поріг, абсолютно не замислюючись про те, як складеться її подальша доля. Водночас людина, яка з почуття неправильно розуміється любові олюднює свою собаку, не принесе радості ні собі, ні своєму чотириногому другові. Давайте краще спробуємо зрозуміти і правильно виховати нашу собаку. Для цього потрібно багато любові та уваги, проте іноді необхідна істрогость. Ось так і з’явилася на світ ця книга – з любові до собаки і з любові до людини.\nПередмова редактора видання російською мовою\nСобака живе з чоловіком принаймні більше 12 тис. років. За цей час в різних частинах земної кулі виведено понад 300 різних порід і різновидів. Спрямованим відбором і селекцією людина створила собак – фахівців з різних видів полювань, у тому числі і спеціально собачих (безружейной), їздових і транспортних, собак-сторожів, які охороняють, що розшукують і затримують злочинців, боєприпаси і наркотики, багатьох інших службових і спортивних порід собак ; велике число декоративних порід – покритих шерстю і майже голих, довго-і короткомордих, великих і зовсім крихітних. Навряд чи будь-яка з інших тварин має таке розмаїття зовнішнього вигляду, поведінки – від граничної доброти до шаленій злості, різноманітності морфології, конституції і навіть фізіології. Собакам присвячений спеціальний розділ у книзі рекордів Гіннеса. Описано собаки вагою від 113 г (Йоркшир-тер’єр) до 140,6 кг (сенбернар); розмірами від 6,3 см (Йоркшир-тер’єр) висоти в холці до 106,6 см (німецький дог). Але найголовніше навіть не в цьому розмаїтті і численних спеціальностях собак. Головне, що собака – справжній вірний друг людини, його супутник у радощах і жалі, відданий йому до нескінченності. Багатьом людям собаки врятували життя. У різних країнах, у тому числі і у нас, собакам поставлені пам’ятники, скульптурні групи, меморіальні дошки.\nБільше ста років тому І. С. Тургенєв в одному з віршів у прозі писав: «Нас двоє в кімнаті: собака моя і я… Ні! Це не тварина і не людина змінюються поглядами… Це дві пари однакових очей спрямовані один на одного. І в кожній з цих пар, у тваринному і людину, – одна й та ж життя тулиться лякливо до іншої ».\nСобаководство в нашій країні має давню і багату історію.\nЗдавна відоме своїми традиціями мисливське собаківництво. Описано грандіозні царські полювання при Івані Грозному і Петра I.\nПізніше деякі багаті поміщики містили сотні собак. Так, за відомостями відомого російського кінолога М. А. Сергєєва, в Ковровському повіті Володимирській губернії поміщик Самсонов, пристрасний псів мисливець, мав до 1000 хортів і гончаків, в тому числі 10 зграй гончих по 60 собак. Особливо славилися російські аборигенні породи собак – різні породи хортів, гончаків і лайок. У минулому столітті виходило багато спеціальних періодичних видань з собаківництва, цікаві статті з’являлися в мисливських журналах і збірниках. Тільки книг російською мовою, присвячених собаківництва, мені вдалося нарахувати більше двохсот. Деякі з них унікальні і збереглися лише в невеликому числі примірників. Однак у середині поточного сторіччя у нас відбувся певний спад у вітчизняному собаківництві. Собаки навіть були віднесені до особливої??категорії «непродуктивних» тварин, хоча їх користь безсумнівна, а часто неоціненна. Так, на жаль, до цих пір наша країна не вступила в члени Міжнародної кінологічної федерації (ФКІ, місце роботи м. Брюссель, Бельгія). У результаті багато наші стандарти, правила виставок і змагань, регламентація племінної роботи відрізняються від міжнародних правил. У Міжнародної кінологічної федерації до 1990 р. лише одна порода вважалася створеної в Росії, тим часом як у Франції – 55, а в Англії – 58.\nАктивізація уваги до собакам в останні роки і зростання їх чисельності у нас привів до явного «голоду» на літературу з кінології. Книги про собак миттєво розкуповуються і відразу ж стають бібліографічною рідкістю. Особливий інтерес у цьому плані представляє перекладна література. Тому можна лише вітати видання російською мовою прекрасною і широко відомою в Європі книги Манфреда Кох-Костерзітца «400 рад, любителю собак». Її краса в доступності самому широкому колу читачів, простоті і конкретності рад, заснованих на великому особистому досвіді автора. Особливо слід сказати про ілюстрації Ганса Пройсса. Вони не дублюють текст, а образно, з великим смаком, знанням і гумором доповнюють його. Багато хто з них давно відомі нашим аматорам і фахівцям. Особливо корисна ця книга початківцям собаківникам. Вона заснована на великій любові до наших чотириногих друзів, взаєморозуміння з ними і багато в чому перегукується з чудовими книгами відомого етолога проф. Конрада Лоренца.\nДеяка специфіка порід, з якими найкраще був знайомий автор, і відмінності в правилах утримання та розведення собак у Німеччині і у нас визначили необхідність редакторських коментарів до деяких порад, які дано після ради курсивом. < / p>\nУ нас в країні собаківництвом займаються багато громадські та державні організації. Службове собаківництво (десятки порід) об’єднано, в основному, в клубах ДОСААФ СРСР, наявних у різних республіках і містах. З власниками близько 30 порід мисливських собак активно працюють Товариства мисливців. Господарі більше 40 порід кімнатний-декоративних та спортивно-службових собак складаються в клубах і товариствах аматорського собаківництва (наприклад, найбільше з них – Московське міське товариство любителів собак – МГОЛС). Є ще й окремі клуби ісуспільства, наприклад «Дружок» – для господарів безпородних собак, «Фауна», «Зоосфера» та інші. Координація роботи, як правило, відбувається за групами порід собак. У службових – це Федерація службового собаківництва, у мисливських – Всеросійський кінологічний рада при Російському союзі товариств мисливців і рибалок. До недавніх років існував і робив багато корисного Всесоюзний кінологічний рада при Міністерстві сільського господарства СРСР.\nУ США в 1987 році було 51,6 млн. собак. Скільки ж собак в нашій країні? Думаю, що точних цифр зараз не назве ніхто. Щорічно, за даними Головного ветеринарного управління Міністерства сільського господарства РРФСР, щеплення проти, сказу в останні роки роблять 2-2,5 млн. собак. Це зареєстровані у ветеринарних органах собаки. Отже, в Росії припадає одна собака на 60-70 осіб. Їх набагато менше, ніж у більшості розвинених країн Європи, Азії та Америки, в багатьох з яких одна собака припадає на 20-30 і навіть 10 жителів.\nУ Москві в МГОЛС постійно перебуває на обліку близько 7-8 тис. власників собак приблизно 50 порід. У Московському товаристві мисливців (Москва і область) щорічно реєструють близько 10 тис. собак 26 мисливських порід. У Росії перебувають на обліку в мисливських суспільствах близько 120-130 тис. собак 30 порід. У всіх цих організаціях з породистими собаками ведеться активна серйозна племінна робота по породах. Є Племінні книги, видаються свідоцтва про походження, родовідні документи. Щорічно організовуються районні, міські, республіканські і всесоюзні виставки. Готуються десятки і сотні експертів різних категорій, які здійснюють експертизу собак на виставках і оцінюють їх робочі якості на випробуваннях і змаганнях. Працюють державні та громадські розплідники міліцейських, каральних, прикордонних і мисливських собак, а також рідкісних і зникаючих порід. Детальніше з правилами утримання та розведення собак радянські читачі можуть ознайомитися у відповідних суспільствах і клубах, а також з літератури.\nМи сподіваємося, дорогі читачі, що пропонована Вашій увазі книга буде не тільки корисна. Прочитавши її, Ви отримаєте щире задоволення і неодноразово згадайте Ваших улюбленців. Немає сумніву, що багатьом вона допоможе виростити і виховати своїх вихованців.\nСтарший науковий співробітник МДУ, кандидат біологічних наук


Крамбл із гарбуза: рецепт приготування | Все буде добре\nПриготуйте новий оригінальний десерт із гарбуза – гарбузовий крамбл за порадами Вінченцо Барба. Завдяки унікальному рецепту в страві зберігаються всі вітаміни та корисні властивості осіннього овоча. Це робить десерт не тільки смачним, але й корисним! Дізнайтеся, як приготувати крамбл із гарбуза в нашому матеріалі.\nАніс – ¼ ч. л.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Джем із гарбуза: рецепт покроковий\nГарбуз спекти, пом’яти на пюре, дати охолонути.\nДовести до кипіння вершки зі спеціями.\nЗ цукру й води зварити карамель. У гарячу карамель акуратно ввести збиті жовтки з цукром.\nЗмішати карамель, жовтки та вершки. Потім додати гарбузове пюре.\nРетельно перемішати крем і поставити його до холодильника на 5-10 хвилин.\nЗмішати цукор, подрібнений фунук, борошно, масло, аніс, ванільний цукор і мускатний горіх.\nСкачати кулю, сформувати ковбаску й загорнути її в пергамент.\nВипікати в пергаменті при температурі 160 С протягом 5-6 хвилин.\nПроварити в цукровому сиропі зі спеціями тонко нарізані шматочки гарбуза.\nПодавати в креманках шарами: крем – крамбл – шматочки гарбуза.\nVideo: Крамбл із гарбуза: рецепт Вінченцо Барба\nЯк приготувати смачний та корисний десерт із гарбуза? Гарбузовий крамбл за рецептом Вінченцо Барба здивує вас своїм смаком. Читайте рецепт крамблу з гарбуза


Лупа: лікування волосся за допомогою ефективних методів - BOMBA-NEWS\nЛупа – явище, відоме практично кожному: не будучи дійсно серйозним, загрозливим здоров’ю людини захворюванням (а на думку деяких – і захворюванням як таким), лупа, проте, вважається дуже неприємною проблемою. Перш за все, характерні білі пластівці в волоссі, фактично представляють собою склеєні шкірним салом відмерлі частинки шкіри голови, здатні зіпсувати навіть саму стильну зачіску, оскільки виглядають неохайно. До того ж лупа, як правило, супроводжується і рядом ще більш неприємних симптомів – наприклад, почервонінням або навіть запаленням шкіри голови, відчуттям свербежу.\nЛупа може бути викликана різними причинами – від гормонального дисбалансу Гормональний дисбаланс: ознака нашого часу, в результаті якого порушуються природні механізми відновлення клітин шкіри голови і роботи сальних залоз, що виробляють так зване шкірне сало, до фактора спадковості. Найчастіше причиною лупи стає грибок, постійно присутній на шкірі голови людини і практично непомітний, активність якого може підвищитися в результаті впливу певних факторів. Якими б не були причини, що викликали появу в волоссі характерних білих або жовтуватих пластівців, існує безліч методів лікування – від найпростіших і найменш дорогих, так званих народних засобів лікування лупи, до професійних (до таких відносяться, в першу чергу, шампуні і мазі з активними інгредієнтами, що продаються в аптеках за рецептом).\nНайефективніші способи лікування лупи\nМабуть, найбільш простий спосіб боротьби з лупою – це спеціальні лікувальні шампуні від лупи, в достатку що випускаються сьогодні самими різними косметичними брендами. Втім, вказане на етикетці засоби для догляду за волоссям назву «шампунь від лупи» ще не гарантує швидкого і ефективного позбавлення від лупи – як правило, концентрація активних інгредієнтів, що перешкоджають розмноженню грибка і нормалізують роботу сальних залоз на шкірі голови, в шампунях, що продаються в магазинах, занадто мала. Якщо в боротьбі з лупою не допомагають звичайні засоби, найбільш логічний вихід – це використання спеціальних лікувальних шампунів, що продаються в аптеці (часом для придбання таких засобів потрібно мати рекомендацію лікаря-дерматолога). У складі лікувальних шампунів і кремів для шкіри голови від лупи обов’язково містяться активні хімічні сполуки, максимально ефективно нейтралізують основні причини появи лупи.\nДо складу шампуню від лупи обов’язково повинні входити або пиритион цинку, або сульфід селища. Обидва цих інгредієнта зустрічаються окремо в складі більшості засобів, призначених для боротьби з лупою Лупа як медична проблема: якими препаратами лікувати, оскільки максимально ефективно лікують шкіру голови від неприємного захворювання. І пиритион цинку, і сульфід селища перешкоджають швидкому розмноженню грибка, підвищена активність якого вважається одним з основних чинників, що провокують появу лупи. Крім того, шампуні з такими інгредієнтами (зрозуміло, за умови регулярного використання), нормалізують роботу сальних залоз і вироблення шкірного сала, за рахунок чого шкіра і волосся стає менш жирними. Крім того, в список найбільш ефективних засобів від лупи Засіб від лупи – проблема вибору входить кетоконазол – найбільш потужний інгредієнт, який використовується і у виробництві шампунів від лупи, і у виробництві препаратів для лікування випадіння волосся. Як правило, концентрація кетоконазолу у складі шампунів від лупи становить всього один-два відсотки.\nЯк попередити лупа\nЯк відомо, найкраще лікування – це попередження, і в разі з лупою, як і з більшістю захворювань, це правило не менше актуально. Вважається, що попередити появу лупи допомагає дотримання основних правил здорового способу життя: наприклад, збалансована дієта, достатній сон, відмова від солі, цукру, алкоголю. Не завадить і відсутність стресу – адже стрес часто стає причиною гормонального дисбалансу, який, в свою чергу, призводить до порушення роботи сальних залоз і, як наслідок лупи. Нарешті, допомагає запобігти (а в окремих випадках – і вилікувати) лупа регулярний масаж шкіри голови: м’які масажні руху збільшують приплив крові, тим самим забезпечуючи шкірі необхідні живильні речовини і приплив кисню.\nЩеплення від вітрянки – думка лікарів; МАМА І Я\nДо чого довела єльцинська свобода торгівлі\nТалановита в усьому: актори, які стали музикантами


Комплексний зв’язок — Студопедія\nУтворення комплексних сполук пояснюють, виходячи з електростатичної теорії і теорії ковалентних зв'язків. Згідно з першою теорією, зв'язок між центральним атомом (йоном) і лігандами зумовлений електростатичним притяганням частинок і за своєю природою аналогічний йонному.\nДля пояснення комплексоутворення друга теорія виходить з уявлення про електронні пари, що сполучають ліганди з атомом (йоном)-комплексоутворювачем так само, як і в звичайних атомних сполуках.\nМіж йонами внутрішньої і зовнішньої сфер існує йонний зв'язок. Хімічний зв'язок між центральним атомом і лігандами — ковалентний, утворений за обмінним і донорно-акцепторним механізмами.\nНаприклад, зв'язок між зовнішньою і внутрішньою сферами в комплексній сполуці [Аg(NН3)2]Сl йонний. Дві молекули аміаку координуються йоном Аg+ за рахунок двох σ-зв'язків, утворених за донорно-акцепторним механізмом (молекули NH3 — донори, йон Аg+ — акцептор електрона). Під час утворення σ-зв'язків відбувається sp-гібридизація атомних орбіталей. Координаційне число визначається числом σ-зв'язків, утворених центральним атомом з лігандами за рахунок гібридизованих орбіталей.\nДля визначення структури та природи зв'язку координаційних сполук велике значення має вивчення їхніх інфрачервоних (ІЧ) спектрів та магнітних властивостей. Вивчаючи ІЧ-спектри, можна встановити порядок приєднання складних лігандів (яким саме атомом вони приєднуються); за магнітною сприйнятливістю можна зробити висновок про розподіл електронів, а отже, і про характер зв'язку.\n1. Чому утворення хімічного зв'язку супроводжується зменшенням енергії системи?\n2. Які типи хімічного зв'язку ви знаєте? Чому ковалентний тип зв'язку вважається найуніверсальнішим?\n3. Назвіть особливості кожного типу хімічного зв'язку.\nЛекція ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ЗАКОНОМІРНОСТІ ХІМІЧНИХ\nВзаємодія між молекулами | Внутрішня енергія та ентальпія


Юні волейболісти з Остриці стали найкращими в районі – Герца.Інфо\n16.02.2018 | Редактор\nДнями на базі Герцаївської ЗОШ відбулись районі змагання з волейболу (юнаки) серед школярів. В них прийняли участь 8 загальноосвітніх закладів освіти І-ІІІ ступенів.\nВперше,чемпіонами району стали юнаки Острицької ЗОШ, Команда Байраківського НВК посіла друге місце. Третє місце зайняли юнаки з Хряцьківського НВК, четверте – Герцаївського ліцею, п’яте – шосте місце дісталось юнакам Молницької ЗОШ І-ІІІ ст. та Великобудського НВК , сьоме-восьме місце зайняли юнаки Горбівської ЗОШ та Годинівського НВК.\nиректор ДЮСШ Георгій Тинку привітав всіх учасників змагань, зазначивши що такі спортивні турніри здатні розвивати нову генерацію Герцаївських волейболістів.\nПомітки: волейбол, змагання, навчальні заклади\nНазадНа Герцаївщині відзначили річницю виведення військ з Афганістану\nВпередВнаслідок ДТП в Остріці один з водіїв потрапив до лікарні


Амадей: МОЛИТВА ПРОТИ НЕЛЮДІВ - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Амадей: МОЛИТВА ПРОТИ НЕЛЮДІВ - ВІРШ\nМОЛИТВА ПРОТИ НЕЛЮДІВ\nМОЛИТВА ПРОТИ НЕЛЮДІВ Не Я ли вывел их из земли Египетской - из дома рабства?а они прогневали меня и советы Мои презрели. Так как вы Меня оставили,то и Я оставлю вас; просящих у Меня милости не помилую. Библия.Третья книга Ездры :1, 25 Допоможи Святий Боже знищити заразу, Що тарифи піднімає на рік по три рази, Що податки піднімає, а самі жирують, Невже Боже Ти не бачиш, невже Ти не чуєш? Он лежить в холодній хаті вдова замерзає, Бо у неї за газ, світло заплатить немає, Бо чоловік її любий на війні загинув, Захищаючи від смерті Неньку-Україну. Он сирота сидить плаче в нетопленій хаті, А в розкошах купаються буржуї прокляті. Невже Боже Ти не чуєш, невже Ти не бачиш, Як знущаються над людом нелюди собачі? Це ж народ Твій, охрещений,Твоя Україна, Яка Тобі й охрестилась, тепер вона гине. Її граблять, обдирають,зрадники Господні, Це через них помирають вкраїнці голодні. То ж чи довго будем Боже зрадників терпіти? Зглянься Боже, ми ж всі Твої охрещені діти. За що Боже наказуєш, за що Ти караєш, Народ обраний Тобою, а зрадників прощаєш? Кажеш час ще не прийшов, потерпіть до травня? А вже в травні прийде помста жорстока, остання, Як написано в Біблії у Святім ПисАнні, Згинуть наші кровопивці у війні останній. Згинуть наші воріженьки, як роса на сонці, Й засвітиться сонце ясне в нашому віконці, Прости Боже, потерпимо, вже більше терпіли, Благослови Святий Боже на велике діло, Дай нам сили щоб знищити цю нечисть прокляту, Очистити й освятити Українську Хату. Дай нам мудрість, Святий Боже,в тяжкую годину, Хай очиститься від зла Ненька-Україна. АМІНЬ.\nдата надходження: 12.01.2021 11:50:02\n© дата внесення змiн: 12.01.2021 11:50:02\nВ Обране додали: Валентина Ланевич, Тетяна Горобець (MERSEDES), Lana P., Ніна Незламна, Катерина Собова, Волиняка\nБілоозерянська Чайка, Неоніла Гуменюк та Олег Требухівський, Ніна Незламна, Чайківчанка, Катерина Собова, Valentyna_S, Веселенька Дачниця, Валентина Ланевич, Тетяна Горобець (MERSEDES), Івашина В.І. 2, Lana P., Волиняка, Любов Іванова, Дід Петро, Остролуцкий Виталий, Тетяна Мош\nЛюбов Іванова, 17.01.2021 - 15:02\nСлів нема - дуже правдиво!! Я ніколи не покладала надій на прийдешню владу. У полеміці з Вами, не могла переконати, що вони не для людей йдуть до влади, Ви їм вірили...Чим більше віри, тим важче і болючіше розчарування.\nLana P., 13.01.2021 - 02:17\nгімн про наболіле... вже вкотре нарід - на ті ж граблі... Чому?\nТетяна Горобець (MERSEDES), 12.01.2021 - 17:00\nТак мудро написали, аж мороз по шкірі, а головне так правдиво!!! Чудова молитва Андрію!!! Нехай кожен прочитає і звертається у молитві до Господа у покоянні!!! Гарних вам свят, здоров*я і Божої ласки!!!\nВалентина Ланевич, 12.01.2021 - 16:17\nОй, гірке наше сьогодення... Добре сказано, Андрію Васильовичу!\nВеселенька Дачниця, 12.01.2021 - 15:17\n..."Дай нам мудрість, Святий Боже"...\nНіна Незламна, 12.01.2021 - 13:31\nЗворушливо до болі\nКоли ж пізнаємо смак волі?!\nОй, такий нині нам є сюрприз\nАле хтось же отримає приз\nА нам знов - нині бідувати\nНа Боженьку надію мати\nНе здолать народ український!\nКлан алігархічно- жидівський\nТреба мітлою виганяти\nВже досить на нас заробляти\nСвої статки й слати в офшори\nТі нелюди,справжнії потвори\nЛадні знищити Україну\n! мову рідну і калину\nЙ щедрі поля,землі пращурів\nДавно пора погнати цих щурів!\nПане Андрію зачепили,як кажуть, за живе...\nКатерина Собова, 12.01.2021 - 13:18\nПриєднуюсь, Андрію Васильовичу, пора сказати своє слово кожному українцю, разом встати з колін проти свавілля влади!\nНеоніла Гуменюк та Олег Требухівський, 12.01.2021 - 12:45\nХай почує Всевишній молитву Вашу.\nБілоозерянська Чайка, 12.01.2021 - 12:08


Готелі в м. Фармінгтон з Hotels.comSee this page in Englishукраїнська (Україна)На головнуСпеціальні пропозиціїГрупиДопомогаВідгук про веб-сайтОбліковий записУвійтиСтворити обліковий записВаші бронюванняЗалишити відгук про готельHotels.com™ RewardsВаші бронюванняГотеліГотелі, Сполучені Штати АмерикиГотелі, ПенсильваніяГотелі в місті ФармінгтонГотелі в місті ФармінгтонПошук готелів у м. ФармінгтонНазва міста, визначного місця, готелю, адреса або поштовий індексПриїзд:Від’їзд: Точні дати мені не відоміНомерів:123456789+Номер 1:Дорослих:12345678Віком від 18 роківДітей:0123До 18 роківВік на момент приїзду:Дитина 1:-?-<11234567891011121314151617Показати пропозиціїПерегляньте приховані ціни на вибрані готеліЦі ціни недоступні всім.Розблокувати заразПопулярні серед українських мандрівниківГотелі в місті ФармінгтонНайпопулярнішийNemacolin Woodlands ResortВідмінно 4,0 / 5( 7 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 30 людей переглянули цей готель.The Historic Summit InnВідмінно 4,3 / 5( 176 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 29 людей переглянули цей готель.The Lodge at Chalk HillДобре 3,7 / 5( 30 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 12 людей переглянули цей готель.Готелі в межах 20 км від м. ФармінгтонPark Inn by Radisson Uniontown, PAДобре 3,6 / 5( 172 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 218 людей переглянули цей готель.Comfort SuitesВідмінно 4,6 / 5( 148 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 212 людей переглянули цей готель.Hampton Inn UniontownПоки що відгуків немаєHotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 126 людей переглянули цей готель.Super 8 Uniontown PAДобре 3,4 / 5( 48 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 113 людей переглянули цей готель.Hilton Garden Inn UniontownПоки що відгуків немаєHotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 111 людей переглянули цей готель.Fairfield Inn by Marriott UniontownВідмінно 4,2 / 5( 106 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 104 людей переглянули цей готель.Microtel Inn & Suites by Wyndham Hazelton/Bruceton MillsВідмінно 4,3 / 5( 248 перевірених відгуків )Hotels.com™ RewardsЗа кожні 10 діб проживання в готелях отримайте 1 добу безкоштовно*! Протягом останньої години 30 людей переглянули цей готель.Переглянути більше готелів у м. ФармінгтонНещодавні бронюванняHoliday Inn Morgantown - University Area3-зірковийвід 3 162 UAHSuper 8 Morgantown2-зірковийвід 1 866 UAHComfort Suites2,5-зірковийвід 2 955 UAHSuper 8 Uniontown PA2-зірковийвід 2 081 UAHHoliday Inn Express Morgantown2,5-зірковийвід 3 162 UAHМожливість платити зараз або пізніше за більшість готелівБезкоштовне скасування більшості номерівГарантія найкращої ціниПерейти до карти готелів у м. ФармінгтонМісця поблизуФармінгтонНайкращі готелі в місті ФармінгтонHotels.com допоможе вам знайти найкращі готелі у м. Фармінгтон.


Пересадка калу допомагає знизити вираженість симптомів аутизму у дітей ⋆ Жіночий Світ\nПересадка калу допомагає знизити вираженість симптомів аутизму у дітей\nЗгідно з новим дослідженням учених з Університету Арізони, фекальні трансплантати різко знижують симптоми аутизму у дітей. Отримані дані показали, що перенесення кишкових бактерій дозволила майже вдвічі знизити вираженість симптомів у 18 дітей. Дана робота ґрунтується на теорії про те, що розвиток аутизму може бути пов’язаний з кишечником, а не з мозком.\nМедики повідомляють, що через два роки після пересадки калу у дітей спостерігалося приблизно 45%-ве зниження проблем з промовою, соціальною взаємодією і поведінкою. На початку дослідження 83% учасників мали дуже серйозні симптоми аутизму. До кінця року цей показник знизився до 17% – у 39% дітей симптоми були класифіковані як помірні, в той час як у 44% дітей вираженість симптомів стала слабкою. Таким чином, фекальна трансплантація посприяла скороченню поведінкових і лінгвістичних симптомів у дітей з аутизмом.\n«Ми виявили дуже сильний зв’язок між мікробами, які живуть в нашому кишечнику, і сигналами, які надходять у мозок, – розповідає мікробіолог Троянда Краймалник-Браун. – Через два роки після терапії діти стали почувати себе краще, і це просто дивно. У багатьох дітей з аутизмом є проблеми з шлунково-кишковим трактом, і деякі дослідження, в тому числі й наше, показало, що симптоматика аутизму у таких пацієнтів більш виражена. У багатьох випадках лікування шлунково-кишкових проблем призводить до покращення поведінки дітей».\nНа початку дослідження було виявлено, що діти з аутизмом мають меншу різноманітність кишкових бактерій і позбавлені певних штамів корисних бактерій, таких як Bifidobacteria і Prevotella. Лікування з допомогою фекальних трансплантатів істотно збільшило мікробне різноманіття і наявність корисних бактерій в кишечнику. Крім того, через два роки після припинення лікування в учасників все ще спостерігалося зниження вираженості шлунково-кишкових симптомів, в середньому на 58%.\nНедавні дослідження свідчать про те, що кишковий мікробіом безпосередньо впливає на клітини головного мозку і загальний неврологічний здоров’я. У всьому світі медики приходять до розуміння того, що порушення складу кишкових бактерій може бути причиною розвитку різних захворювань. За словами медиків, до 50% пацієнтів з аутизмом мають хронічні шлунково-кишкові проблеми, в основному, запори та діарею, які можуть тривати протягом багатьох років. Дискомфорт і біль, пов’язані з даними проблемами, можуть викликати дратівливість, зниження уваги і здатності до навчання, а також негативно вплинути на поведінку.\nБрюссельська капуста: користь і шкода для здоров’я людини