Національно-визвольна боротьба в період Директорії УНР - КОАМ\nHome Національно-визвольна боротьба в період Директорії УНР\nНаціонально-визвольна боротьба в період Директорії УНР\nУ березні 1919 р. в Україні почалося велике антибільшовицьке повстання. Більшовицький керівник України Християн Раковський наводив радянські дані, згідно з якими лише між 1 квітня і 15 червня 1919 р. в Україні відбулося 328 антибільшовицьких повстань. У цей час командуючий радянськими військами В. Антонов-Овсеенко писав про “поголовне повстання на Україні”. Відомі факти, коли значне українське село виставляло в цей час тисячні загони з кулеметами і навіть гарматами, відібраними у “червоних” чи “білих” частин.\nВ «Українському козаку» (21 вересня 1919 року) опубліковано бесіду з отаманом Зеленим, який згадує, що «За літо більшовики-комуністи добре допекли селянам, а особливо нашому селу Трипіллю, багато козаків, бувших моїх товаришів, похапали та позамучували. Та селяни за цей час вже самі зрозуміли, що таке «комунізм». На цей раз козаки самі відшукали мене і вимагали, аби я взявся за зброю…»\nВибух повстань відбувся попри відступ військ УНР з більшої частини території України та новий наступ більшовиків. Широка хвиля виступів була спровокована терором більшовицької ЧК, примусовими реквізиціями харчів і грабунками населення, що їх масово застосовували більшовики. Повстанський рух поширювався насамперед під національно-визвольними гаслами: за вільну Україну, проти іноземної влади, проти комісарів і їхнього терору.\n15 липня 1919 р., через 265 років після Переяславської ради, отаман повстанців Данило Зелений (Терпило) у м. Переяславі в присутності десятків тисяч місцевих жителів урочисто проголосив скасування союзу із Москвою, укладеного гетьманом Богданом Хмельницьким. Влітку 1919 р. кількість селянської армії одного лише отамана Зеленого перевищила 30 тисяч бійців, які діяли одночасно і проти “білих”, і проти “червоних” російських загонів. Навесні 1919 р. козаки Зеленого захопили майже весь південь Київщини та пароплави на Дніпрі й перетворили їх на плаваючі фортеці, що блокували підвіз підкріплень і боєприпасів більшовикам.\nСелянські “республіки” в Україні\nНа території України виникла низка самоврядних республік, керованих повстанськими командирами, більшість з яких приймають гасла національно- визвольної боротьби та українські національні символи.\nУ 1918-1922 pp. в Україні існувала низка селянських “республік”, вільних від більшовицької влади – “Трипільська”, “Ямпільська”, “Медвинська”, “Чигиринська”, “Мліївська” та ін. В таких “республіках” селяни з навколишніх сіл встановлювали власну адміністрацію, забезпечували господарське життя, організовували збройні загони, подекуди чисельністю в кілька тисяч бійців, та не допускали на свою територію більшовицьких регулярних загонів та банд. Однією з найбільш потужних була Холодноярська республіка, з центром у Мотрониному монастирі під м. Чигирином. Полк гайдамаків Холодного Яру від лютого 1919-го р. активно виступив на підтримку Директорії й надалі брав участь у всіх антибільшовицьких повстаннях. Сили повстанців Холодного Яру очолили брати Василь, Петро іОлекса Чучупаки, а після їхньої загибелі в боротьбі з більшовиками – інші отамани, які боролися до 1922 р., доки головних отаманів повстанців Холодного Яру не було хитрістю захоплено в полон. Під час перебування в київській в’язниці отамани Холодного Яру знищили охорону й захопили зброю, але загинули в перестрілці.\nПовстанський рух та їх отамани\nПрактично в кожному селі України діяв один або одразу кілька повстанських загонів. Про масштаби боротьби свідчать повстання на краю українських земель. Зокрема, на Харківщині діяли десятки повстанських загонів.\nОтамани Каменюк, Фетисов, Чередниченко, Перцев діяли на Чугуївщині; Кочубей – на південному заході Харківщини та в районі Чугуєва; Загоруйко на Куп’янщині; Маслов і Циба – на Зміївщині, Чаплій – на Борівщині; Шкарупа – на Ізюмщині, Шкіль на Куп’янщині, Козлов на Барвінківщині тощо. Імена отаманів однієї лише Харківщини можна перераховувати досить довго: Перлик, Волох, Циглер, Шатровка, Брова, Іванюк, Каменев, Колісниченко, Кучма, Сова, Сироватський, Чередняк, Білецький, Печня, Маруся та ін.\nНайвідомішим на Харківщині стало Балківське повстання. Великі групи мобілізованих селян Валківщини відмовилися йти до “Червоної армії” й пішли до лісу. Керівники повстання спішно провели військові тренування хліборобів, розподілили їх на бойові підрозділи й розпочали активні бойові дії. Валківські козаки надіслали вимогу червоним проголосити незалежність України. У різний час повстанці захоплювали основні міста Харківщини, крім самого Харкова, – Лозову, Ізюм, Краснокутськ. На півдні Харківщини партизанський рух тривав до 1923 р.\nНе менших успіхів досягали повстанці на Кубані, на той час заселеній переважно українцями. Там діяли загони сотника Дубини, осавулів Іваненка та Кравченка, полковника Жукова, підхорунжого Василя Чуба, урядника Шпака, старшини Ляха, Москалева, Лавриненка, Захарченка, Ющенка, Книша, Скиби, Самсоненка, Пилюка, Сича, Капусти та багатьох інших. За час від 1 серпня до 1 листопада 1921 р. більшовики взяли на облік 52 загони повстанців. За даними ЧК, у цей час загони антирадянських повстанців на Кубані нараховували 3205 шабель, 829 багнетів, 72 кулемети і 2 гармати.\nВорог зазначав, що помітною стала тенденція до об’єднання невеликих загонів “у правильні військові одиниці, полки, бригади… на чолі з Кубанським військовим повстанським комітетом”. Одним з найвизначніших кубанських повстанців став Василь Рябоконь. Плавні рукавів р. Кубані займали простір між козацькими станицями, де діяли численні загони повстанців. Після багатьох успішних вилазок Рябоконь усе ж потрапив пораненим у більшовицький полон. Як писалося в радянському зведенні, коли Рябоконя привезли до станиці Полтавської, жінки кидали йому квіти, козаки підбадьорювали, а в сусідній станиці Слов’янській вигукували погрози на адресу “червоних”. У відповідь на український повстанський рух на Кубані зі станиць Полтавської, Медведівської і Урупської – як найбільш “контрреволюційних” – було виселено до Сибіру й Уралу майже всіх мешканців – понад 45 тисяч осіб, а на місце українців заселено червоноармійців з родинами. Станиці Уманську, Урупську та Полтавську було позбавлено їхніх історичних назв. їх перейменували на Красноармійську, Ленінградську і Совєтську, а Поповичівську перейменували на Кагановичівську.\nОсобливо масовою повстанська боротьба була на Півдні України, Київщині та Поділлі. Повстання під проводом отамана Матвія Григор’єва розгорталося надзвичайно успішно: за кілька днів у 1919 р. було звільнено Катеринослав (нині Дніпропетровськ), Черкаси, Миколаїв, Херсон, Кременчук, Одесу. Повстання Григор’єва охопило тисячі містечок і сіл.\nНе менш грандіозним був повстанський рух Нестора Махна, армія якого в різні періоди налічувала до 60 тисяч бійців. Махно, хоча й виступав переважно проти “білих” та “червоних” російських армій, не надавав системної підтримки українському державотворенню, часто шкодив діям українських урядів, оскільки був анархістом і виступав за самоврядність громад. Проте навіть така його позиція, незріла з точки зору державності, сприяла захистові інтересів українського населення від безчинств більшовицьких каральних загонів.\nУкраїнські повстанці діяли автономно, без зв’язку і скільки-небудь централізованого постачання, в умовах ворожого оточення, а часто й підпілля. Ще у жовтні 1920 р. керівник більшовиків В. Ленін визнав, що повстанці є дійсною силою в Україні, а радянська влада існує там тільки формально.\nДля боротьби з повстанцями більшовики вживали найжорстокіших покарань. Уже на початку 1920-х pp. в СРСР діяло близько 700 концентраційних таборів, організованих за особистим розпорядженням В. Леніна. Крім ув’язнення, здійснювалися й масові депортації “неблагонадійного” населення.\nДля дискредитації українського повстанського руху 1918-1923 pp. радянський режим упродовж десятиліть провадив масовану пропаганду, маючи на меті позбавити український повстанський рух його героїчних рис. Так, зокрема, було знято фільми “Звенигора”, “Весілля в Малинівці” та ін.\nБільшість українських повстанців воювала як проти “червоних” російських загонів, так і проти “білих”, зокрема денікінців. Водночас частина українських повстанців на етапі боротьби з білогвардійцями (А. Денікіним і П. Врангелем) іноді діяла разом з більшовиками. Зокрема, армія Нестора Махна у листопаді 1920 р. взяла головну участь у прориві укріплень Перекопу, форсуванні Сивашу та захопленні Криму, який доти контролювався “білим” генералом Врангелем.\nПісля ліквідації регулярних армій своїх супротивників, Москва спрямувала головний удар на українських повстанців, а також на повстанців в інших регіонах, підконтрольних більшовикам, зокрема на Кавказі, Кубані й у Середній Азії.\nВ Україні розгорнувся кривавий терор. Для більшовиків масові убивства, катівні та переселення великих груп населення були основним змістом державної політики. Особливо масово терор застосовувався проти українських повстанців та українського населення, яке їм симпатизувало. Відомі численні випадки лютих звірств проти населення України. В одному лише Києві в 1920 р. ЧК було розстріляно 12 тисяч людей, не менше 8 тисяч за той же рік було розстріляно в Харкові.\nПри взятті Криму більшовиками було розстріляно всіх офіцерів та більшу частину солдатів армії генерала Врангеля, які не встигли втекти. Більшовицький уряд закликав усіх колишніх військових “реєструватися”, а потім, за результатами реєстрації, їх усіх було розстріляно.\nСлід відзначити, що генерал П. Врангель, армія якого до листопада 1920 р. утримувала Крим, прихильно ставився до України, зокрема визнав її право на незалежність.\nПричини “отаманщини” та проблеми цього явища\nНаприкінці 1918 – початку 1919 pp. в регіонах владу контролювали військові. Цьому процесові значною мірою сприяла й військово-політична ситуація, що склалася в України після успіху протигетьманського перевороту на чолі з Директорією та з Січовими стрільцями в авангарді, який чи не одразу переріс у всенародне і, чим далі, не контрольоване повстання. Максимальне ж посилення впливів військовиків почало спостерігатися від часу поглиблення війни з більшовиками. Роль армії, її головнокомандуючого – головного отамана С.Петлюри, невпинно зростала в 1919-1920 pp. Події з грудня 1918 р. вказують на те, що отамани ставали безпосередніми провідниками та інтерпретаторами ідеології Директорії, тобто намагалися поєднати військові та політико-ідеологічні функції, що мало цілий ряд негативних наслідків, насамперед створювало гостру опозицію новій владі в містах. На заклик Директорії в армію УНР вливалися сотні повстанських загонів зі слабкою дисципліною та небажанням виконувати накази командування. Мали місце непокора армійських командирів, спроби різних отаманських переворотів тощо. У війську поглиблювалася деморалізація та анархія.\nЗа таких обставин зародилося явище, що отримало назву “отаманщина”. Загалом історична наука дала отаманщині негативну оцінку, як деструктивній силі, що паралізовувала українську визвольну боротьбу, поглиблювала внутрішній фронт, підточувала провідні сили народу і послаблювала можливості протистояти перед зовнішнім фронтом, яким були передусім російські біла і червона армії. Глибока роз’єднаність та антагонізм, що панували між окремими загонами, та ворожнеча між отаманами завдавали великої шкоди. Координаційного центру для формування отаманських сил та керівництва не існувало. Тому територіальний принцип став основним при формуванні повстанських сил. Ідейно-організаційна структура отаманщини тяжіла до ліквідації сильної державної влади та постійної армії на користь створення своєрідної військово-адміністративної структури з мінімальними владними повноваженнями та до заміни регулярної армії загальним озброєнням українського народу. З цієї причини симпатії отаманів змінювалися у відповідності до зміцнення та росту активності існуючого режиму. Не зустрічаючи розуміння та бажання вирішити свої соціально-економічні проблеми, отаманські формування включалися у збройну боротьбу проти існуючої політичної системи. Територіальний принцип формування не давав змоги отаманам включитися у вирішення питання влади в загальноукраїнському масштабі, часто ставлячи їх в умови повної ізоляції.\nСільська “республіка” воювала з повітовим містом та іншими районами, відокремивши власну територію шанцями та засіками. Життя української провінції опинилося в руках сотен місцевих батьків-отаманів, які керували повстанськими добровольчими козацькими формуваннями. Вони захищали інтереси окремих сіл і містечок, інколи воювали між собою та проти міст де знаходилась ворожа селянам влада, від якої тільки й було користі отримувати накази та приймати каральні реквізиційні загони. Отаманщина охоплювала майже всю територію Південно-Східної і Центральної України. Різні дослідники та учасники тих подій називають різну чисельність отаманського руху. Так на серпень 1919 р. цифра коливається від 15 тис. (М.Капустянський) до 200 тис. (радянський свідок цих подій Б. Козельський). Якою була загальна кількість повстанців у 1919-1920 рр. – невідомо. О.Удовиченко вважає, що їх кількість сягала 50 тис., інші автори обходять це питання у своїх працях. У спогадах І.Мазепи фігурують імена близько 60-ти таких повстанських отаманів, хоча О.Удовиченко вважає, що їх було набагато більше. Найвпливовішими серед них були Григор’єв (Херсонщина, Миколаївщина, Черкащина, частина Катеринославщини), Махно (Північна Таврія, Катеринославщина), Зелений (Київщина), Ангел (Чернігівщина), Божко (Катеринославщина).\nПровідною верствою отаманщини стала українська інтелігенція. Більшість отаманів походили з інтелігенції. Студентами були відомі отамани Микола Малашко, Гаврило Воробйов (Горобець). Значна кількість отаманів походила з кадрових військових – Ю.Тютюнник, П.Болбочан, М.Горобець. Отаманами ставали люди переважно з покоління 80-90-х років XІX століття. Ця генерація формувалась під впливом політизації українського національного руху. Переважаючою ідеологією руху був соціалізм. Соціалістичні погляди передбачали відмову від регулярного війська, народницький ідеал, романтизацію народних рухів (козацько-селянські повстання, гайдамацький рух). Тому вони не сприймали регулярного війська, вважали ідеальним обрання старшин козаками. Ці вихідці з української інтелігенції пройшли Першу світову війну, де здобули військову освіту. У них сформувалося враження, що всі питання можна вирішити шляхом насильства, військовими засобами, а війна виробила звичку до зброї, жорстокості. Поєднання соціалістичних поглядів, козацької романтики, намагання вирішити всі питання військовими заходами й породили той тип українського отамана, який і створив історичне явище – “отаманщину”.\nУ більшості повстанських загонів в момент їх виникнення була відсутня національна спрямованість. Чітко окресленого політичного забарвлення отаманські формування не мали, але найбільш впливовими у їх середовищі були представники українських есерів, більшовиків та анархістів. Значна частина повстанських загонів знаходилась під впливом ліворадикальної опозиції, яка обстоювала радянські гасла, і це завадило Директорії опанувати повстанський рух. Слід зазначити, що появі отаманщини сприяла також слабкість державного місцевого адміністративного апарату й центральної влади. Бракувало людей з організаторськими здібностями, політичним і юридичним досвідом та знаннями, що відбивалося на будівництві нового державного життя. Кожне політичне угруповання намагалось мати свій вплив на військові частини. Отамани знаходили підтримку “зверху”, в деяких високопоставлених чинників та партійних лідерів. Прагнення окремих воєначальників часто збігалися з намірами опозиційних до Директорії політичних сил. Загрозливим явищем ставали спроби шляхом отаманських заколотів з використанням військових формувань скинути Директорію та уряд УНР.\nБагато отаманських формувань вели партизанську боротьбу на територіях, зайнятих більшовиками, головним чином на Київщині, Черкащині, Єлисаветградщині і Херсонщині. Там діяли загони отаманів К.Блакитного, Степового, А.Волинця, І.Гонти, С.Гризла, А.ГулогоГуленка, І.Струка, П.Хмари, В.Чучупаки, Я.Шепеля, Г.Яковенка та інших. Вони переважно перебували під впливом есдеків-незалежників та лівих есерів. Для керівництва повстаннями українські соціал-демократи (незалежники) на початку квітня 1919 р. створили Всеукраїнський Революційний Комітет, який після поповнення його представниками УПСР та Селянської спілки перейменували в Центральний Повстанський Комітет. На початку травня 1919 р. був сформований Головний Повстанський Штаб на чолі з незалежником Ю.Мазуренком та есером З.Малолітком. Ці революційні повстанські органи розташовувалися у м.Сквирі на Київщині і мали досить великий вплив на партизанські формування. Командир одного з найбільших загонів (у травні 1919 р. до 12 тисяч осіб) отаман Зелений був “незалежником”, а селянські ватажки Волинець, Гончар, Павловський та ін. були членами УПСР.\nНезалежницько-есерівські лідери висунули революційну платформу, яка, на їхній погляд, найкраще відображала прагнення трудових мас: встановлення справжньої радянської влади (без більшовиків) у незалежній Українській Соціалістичній Республіці. Але вони ставили своїм завданням не тільки вигнання з України більшовицьких “російських завойовників”, але й боротьбу проти “внутрішньої реакції”, а під це визначення підпадала й Директорія. У своїх відозвах та наказах вони вели відверту агітацію проти політики Директорії та уряду УНР. Така дезорієнтованість і розпорошеність повстанських сил дуже шкодила українській визвольній боротьбі. На жаль, уряд та командування армії УНР не змогли налагодити систематичного керівництва повстанськими формуваннями, не мали постійних зв’язків з ними, або принаймні сталої координації дій повстанців та армії УНР.\nСеред військово-політичних причин, які зумовили розростання “отаманщини” слід також вказати і на позицію провідників УНР. Так, голова Директорії В.Винниченко намагався впровадити в українському війську класові засади політичних комісарів, призначити на старшинські посади унтер-офіцерів. Велику шкоду у розбудові війська завдала боротьба між членами Директорії, невизначена позиція С.Петлюри, який намагався поєднати принцип регулярного війська та революційного отаманства. Спроби Січових стрільців подолати “отаманію” і навести порядок не підтримували діячі Директорії. Є.Коновалець згадував, що “замість, звернути всю свою енергію та увагу на організування військової сили для оборони України перед зовнішніми ворогами – Команда Корпусу Січових Стрільців мусила розпочати боротьбу проти ворога, який був у власній армії”. У своїх спогадах “З минулого” В.Андрієвський зазначає: “Взагалі сей спосіб, так сказати б, “ділання на клясові інстинкти” при організації армії наші соціялісти ввели ніби в систему”. Спираючись на бесіди із галицькими старшинами, що наступали на Київ, він зазначає, що серед багатьох повстанців панували грабіжницькі настрої, і лише через втручання Січових Стрільців “повстанці зі скреготом зубовним мусіли відмовитися від своєї “клясової” системи бодай у Київі”. Сам же командир Січових стрільців вважав помилковим кроком політику проведення Директорією загальної мобілізації, в основу якої було включення до війська цілих отаманських збройних формувань і збереження за ними отаманського провідництва та структурних принципів, а появу отаманщини вже в лавах Дієвої Армії УНР – головним негативним наслідком невдалої військової політики Директорії. До українського республіканського війська автономно було включено “армії” Григор’єва, І.Струка, Гулого-Гуленка, Холодноярську організацію, Олександрійську (Степову) дивізію К.Блакитного-Пестушка, 144-у Надбужанську повстанську дивізію І.Хмари-Годзиківського, Подільську повстанську групу Я.Орла-Гальчевського, загін Ю.Тютюнника та сотні – більших чи менших – загонів повстанських отаманів. Кадрова політика Директорії з її недовірою до фахових військових і призначенням на посади “революційно свідомих” отаманів руйнували військо і сприяли в ньому “отаманщині”. Були часи, коли головний отаман вже він не контролював ситуації у своїй армії.\nНачальник оперативного відділу Штабу Дієвої Армії М.Капустянський згадуючи про складність налагодження взаємодії регулярної армії з повстанцями влітку 1919 р. писав, що характерною рисою отаманів було “небажання працювати вкупі і підлягати один одному”. Так, зокрема, отаман Зелений в другій декаді червня 1919 р відмовився наступати на Христинівку спільно з Київською групою Дієвої Армії на чолі з отаманом Ю.Тютюнником.Зелений (Д.Терпило) самочинно вирішив рушити на північ у напрямку до міста Біла Церква, маючи на меті згодом почати наступ на Київ. Після ж захоплення 24 серпня 1919 р. Запорізькою групою Білої Церкви, її керівникові полковнику Сальському лише за допомогою різних хитрощів (урочиста вечеря, обіцянка поділитися майбутніми військовими трофеями) вдалось умовити отамана Зеленого взяти активну участь в обороні міста від червоноармійців і погодитися на тимчасове підлягання розпорядженням Штабу Запорізької групи. Після відсічі більшовицькому війську, свідчить М.Капустянський, “оаман Зелений отримав свою частку з військової здобичі, сердечно попрощався з Запорожцями й посунув далі на Канів”.\nПоказовим прикладом непослуху, анархічної поведінки отаманів була і бойова діяльність керівника Другої дивізії Армії УНР (Запорізька Січ), отамана Ю.Божка, який хоч і відзначався неабиякою хоробрістю, залишався, за висловом М.Капустянського, “типовим отаманчиком і авантурником високої марки”. Сам же підполковник Ю.Божко говорив, що став “отаманчиком першої категорії” свідомо – коли переконався, що на чолі армії стоять “нефахові люди”, які ще й репресують авторитетних воєначальників. Після арешту П.Болбочана, здійсненого О.Волохом з наказу С.Петлюри, Ю.Божко, для якого полковник П.Болбочан був у той час “єдиним авторитетом”, зрозумів, що українські визвольні змагання приречені на поразку – бо на чолі українського руху стоять “нефахові люди типу Петлюри”, а тому він, підполковник Божко, “робиться отаманчиком першої категорії, як і Петлюра зі своїм оточенням”. За невиконання наказів Штабу Дієвої Армії, відмову підпорядковуватись під час проведення військових операцій отаману Ю.Тютюннику 5 серпня 1919 р. було прийняте рішення про розформування Запорізької Січі, чому Ю.Божко вчинив значний опір. Навіть після того, як було прийнято рішення не розформовувати дивізію, а лише призначити замість Ю.Божка нового командира – полковника Бондаренка, Ю.Божко не підкорився, погрожуючи “збройно оборонити свої права”. У відкритому листі вояків Другої дивізії до головного отамана від 11 серпня 1919 р., козаки вимагали від С.Петлюри втрутитись, заявляючи, що “ми, Запорожці ніколи не можемо згодитись на те, щоби нами командувала людина призначена, а не нами вибрана по Запоріжському звичаю”. Втім, Ю.Божка таки було усунено від командування 26 серпня 1919 р. у Жмеринці.\nВлітку та восени 1919 р. Директорії так і не вдалося повністю подолати прояви отаманщини, через що Дієва Армія УНР нерідко опинялась в надзвичайно скрутних ситуаціях. Звісно, вина за розвал української армії лежить не тільки на фаворитах та оточенні С.Петлюри, а й на ньому самому.\nОтамани часто виявляли багато геройства і самопосвяти в боротьбі з ворогами, але, виступаючи відокремлено, розпорошували національну енергію, занархізовували життя, деморалізовували національні сили. Сваволя і отаманія у війську часто зводили нанівець плани командування. Відтак на території, номінально підконтрольній урядові УНР, майже повністю занепав режим центральної та місцевої влади, коли владні функції перебрали на себе військові керівники, які практично нікому не підкорялись і своїм свавіллям дискредитували Директорію УНР. Наслідком цього стало виникнення окремих “отаманських республік” – Млієвська (отамана Голого), Летичевська (отамана Волинця) та ін. Влада над українським селом перейшла до отаманів, а Україна розпалась на мікродержави, кожна з яких була не більше повіту, але називалася “республікою”, мала свою “політику”, “армію” та “фронт”. Наслідком був розпад України на приблизно 120 окремих республік, що, попри інші чинники, сприяло поразки українських національно-визвольних змагань.\nУ 1921-1923 pp. хліб, відібраний у селян з Південної України, масово вивозився до Росії та на експорт. На Україну було накладено непомірно важкий продовольчий податок, третину якого (28,5 млн пудів) вивезли до РРФСР. У цей час тяжкий Голодомор 1921-1923 pp. охопив південні регіони України. Кількість голодуючого населення України становила, за різними даними, від 4 до 7 мільйонів людей, з них від голоду загинули від 0,5 до І мільйона осіб. Голод у Південній Україні був зумовлений посухою, зменшенням посівних площ у результаті постійних бойових дій, а також вилученням харчів у населення в результаті примусових “реквізицій”. Попри вкрай тяжкий голод в Південній Україні в СРСР стверджувалося, що голод охопив лише район Поволжя, для допомоги голодуючому населенню якого організовувалися гучні кампанії, в тому числі за кордоном. Під час Визвольних змагань 1917-1923 pp. Південь України був одним із основних центрів антибільшовицького повстанського руху. Голод 1921-1923 pp. спричинив серйозне зменшення повстанського потенціалу в цьому регіоні.\nОрганізована повстанська боротьба українського народу тривала до 1923 р., доки від рук більшовиків не загинули головні повстанські командири України. Припиненню повстанської антибільшовицької боротьби українського народу сприяв перегляд більшовиками своєї політики, зокрема відмови від “продрозверстки” (організованих конфіскацій і грабунків харчів у сільського населення), а також запровадження українізації. Ці кроки були зроблені Москвою задля того, щоб роззброїти населення, приспати українське суспільство та згодом відновити репресії ще в більшому масштабі, що потягнуло за собою вкрай тяжкі наслідки для українського народу, включно з загибеллю мільйонів українців унаслідок Голодомору 1932–1933 pp.. У роки повстань український народ виявив значну силу та готовність до боротьби за власну державу.\nКоваль Р. Отамани Гайдамацького краю. 33 біографії. – К., 1919. – 616 с.; Героїзм і\nтрагедія Холодного яру. Збірник. – К., 1996. – 316 с.\nМихальчук В. Погроми в Україні і боротьба Симона Петлюри з ними //Літературна\nУкраїна. – 1994. – 9 червня\nУдовиченко О. Україна у війні за державність. – К., 1955. – С. 117.\nШаповал М. Велика революція і українська визвольна програма. – Прага, 1927. –\nАвтор: Бабчук О. П.


Приклад для наслідування – харизматична Марина Поплавська Житомир\nАктриса «Дизель Шоу», співачка та телеведуча – харизматична житомирянка Марина Поплавська померла 20 жовтня 2018 року в ДТП. Вона була і є прикладом для тисячі жінок. Вона показувала своїми світськими виходами, успішною кар’єрою, те, що жінка в будь-якій формі має любити себе та не соромитися своєї зовнішності. Детальніше про це розповість Житомирянка Інфо.\nЛюбов глядачів та до себе\nЯк жіноча, так і чоловіча частина глядачів полюбляють Марину Поплавську. Вона гастролювала не тільки на території України, але і за її межами. Вона неодноразово говорила:\n«Раніше у людей був стереотип: щоб бути щасливою, потрібно бути тонкою-дзвінкою. Але не у всіх однакова фізіологія, організм, метаболізм та спосіб життя. Я думаю, жінки бачать в мені оптимізм. Раніше я комплексувала з приводу своєї зовнішності, але з віком стаєш не те що мудріше, а просто байдужою до некоректних коментарів. Майже всі мої прихильниці – жінки за тридцять п’ять і з такою ж особливою фігурою. Тому, дивлячись на мене, вони можуть подумати: «Якщо вона змогла, то і я зможу».\nМарина Поплавська наголошувала на тому, що потрібно в будь-якому віці слідкувати за собою, виглядати добре, не дивлячись на фігуру. Наприклад, кожна жінка може зробити вдалу стрижку, чи пофарбувати волосся. Сама ж актриса на власному прикладі показувала, що кожна жінка може вдягнути сукню, підбори, зробити стильну зачіску та підкреслити все це ноткою впевненості. Дивлячись на неї, жінки надихаються, з’являється трішки натхнення, щоб також так зробити.\nНаші жінки часто не розуміють, що самі роблять себе нещасними, Марина Поплавська радила завжди бути красивими. Хто знає, можливо десь за рогом чекає доля.\nЖитомирянка мріяла дивитися радянські фільми та жити так, як героїні цих кінострічок. З часом, вона почала любили хокеїстів, дивилася всі матчі разом з татом. Любов до спорту залишилася й досі. Окрім хокею, вона з радістю переглядала всі футбольні матчі, європейські чемпіонати, активно вболівала за нашу збірну на «Євро-2012».\nЗакінчила житомирянка університет ім. І. Франка, філологічний факультет, спеціальність «українська мова та література». Отримавши червоний диплом, майбутня зірка пішла працювали в школу, викладала в 26, після цього в 33.\nБільшість прихильників здивуються, але вже будучи актрисою «Дизель-шоу» Марина Поплавська працювала вчителем. Залишила декілька годин. Вона зазначала, що в її школі чудовий колектив, директор, котрі гордилися, що Марина Францівна викладала разом з ними. Вона постійно відчувала від колег з рідного міста підтримку та розуміння.\nВ житті завжди є місце для дивовижного. Марина Францівна зазначала та неодноразово підкреслювала, що пишається своїм званням педагога. Цікаво, що вона прирівнювала викладання з акторським мистецтвом. Вона не змогла свого часу вступити до театрального, але її колега досить влучно відмітила, що вчитель також має мати акторські здібності. Урок – це не просто 45 хвилин, це шоу, яке вчитель повинен режисирувати, відіграти на вищому рівні.\nСучасний вчитель, як вважала Марина Поплавська, має відмінно розбиратися у великій кількості гаджетів, в музиці, кіно, культурі, має вміти пожартувати.\nСучасні діти теж змінилися, вони стали більш відкритими та вільними. Вони мають до інформації. Марина Поплавська була переконана, що дітей потрібно оберігати та леліяти, але в той же час контролювати, проводити бесіди.\nВ 2017 році вона перестала викладати.\nМарина Поплавська досить довго працювала над собою. Вона відпустила думки про зовнішність, та зруйнувала стереотип: «Всі жінки з зайвою вагою ненавидять себе». Якщо ж пропрацювати даний момент, полюбити себе, організм допоможе.\nЯкості, на яких має акцентувати увагу кожна жінка, це акуратність, чистота, догляд за собою. Але так було не завжди, раніше актриса постійно піддавалася впливу насмішок, образ, формувалися певні образи на сцені через зайву вагу.\nЯкщо говорити про Марину Поплавську, як про актрису, то житомирянка легко все перетворювала на жарт. Але якщо говорити про неї, як про жінку, то звичайно, подібні жарти образливі.\nЧерез графік, наприклад, їй було важко притримуватися правильного режиму харчування. Але вона віддавала перевагу, наприклад, в кафе, ресторані корисному. Відмова від алкоголю – це також прекрасний засіб схуднути. Вона почала експериментувати, познайомилася з людьми, котрі також худнуть. Вона ставила за мету покращувати те, що є, та радила жінкам виконати головне правило – полюбити та прийняти себе.\nЇї впізнавали на вулиці, в кафе, ресторанах. Актриса відносилася до цього добре, відзначала, що така увага – це, безумовно, приємно. Вона зазначала:\n«А ще я не втомлюся перераховувати прізвища акторів, яких, на жаль, уже немає серед нас, а так хотілося б, щоб вони жили вічно! Людмила Марківна Гурченко – це взагалі для мене кумир. Людина, якого забули на довгі 15 років, і вона не зламалася, вистояла, і повернулася в професію з тріумфом. Тепер я розумію, що означає це слово «тріумф». У нас була перерва після активної фази КВН років 11. Коли ми потрапили в Юрмалу в 2011-му році і на ювілейному фестивалі, присвяченому 50-річчю КВН, завоювали 3-е місце з номером «Шенгенська зона», це був саме тріумф! Люди досі пам’ятають наш виступ, а я пишаюся тим, що в Латвії досі знають і люблять «Дівчат з Житомира».\nВ Марини не було чоловіка, дітей, вона все життя присвятила сцені, телебаченню та школі. В неї були племінники, з якими вона також з радістю проводила дозвілля.\nЖитомиряни любили та люблять Марину Поплавську. Всю Україну сколихнула новина про загибель зірки. В нашій пам’яті вона залишиться такою ж яскравою, харизматичною, позитивною актрисою та жінкою. Вона надихала тисячі жінок любити себе, не соромитися власного відображення в дзеркалі. Вона була прикладом того, як кожна може докласти трішки зусиль та полюбити себе, підкресливши унікальність.\nфакти про поплавську\nPrevious articleПопулярні дитячі процедури в житомирських салонах краси\nNext articleЖитомирянин Артем Кондратюк: проекти та популярність


У Костянтинівці замінять прапори - 06272.com.ua\nУ Костянтинівці замінять прапори\n20:51, 19 марта\nПовісити їх планують у квітні\nНа шляхопроводі Північний познімали прапори України, Євросоюзу та Костянтинівки.\n-21 квітня, до Дня довкілля, плануємо повісити нові прапори, оскільки старі пошарпалися. Уже замовили шість нових прапорів вартістю 15 тисяч гривень, - розповів Віктор Василенко - заступник Костянтинівського міського голови.\nНагадаємо, прапори на шляхопроводі Північний на електричних опорах місцева влада повісила після капітального ремонту мосту у грудні 2016 року.\nпрапор шляхопровідПівнічний Костянтинівка


Різні збої в роботі травної системи, інфекції, ослаблення імунітету нерідко супроводжуються появою висипань на шкірі. Фармацевтична промисловість пропонує безліч засобів, але недорогий Метронидазол від прищів допомагає значно краще. Таблетки можна використовувати всередину, для системної антибіотикотерапії, або в складі масок. Готовий препарат для зовнішнього застосування випускається під торговою назвою Метрогил.\nДіюча речовина лікарського засобу ставиться до групи синтетичних антибіотиків, має виражену протипротозойних і протимікробну бактерицидний ефект. До нього сприйнятливі багато збудники кишкових і шкірних інфекцій, що дозволяє використовувати препарат для терапії шкірних висипань. З цією метою застосовуються дві лікарські форми:\nТаблетки, що містять по 250 мг антибіотика кожна, упаковані в блістери і пачки з картону.\nГель зовнішній, концентрація метронідазолу в якому становить 1%. Продається під власним торговим назвою «Метрогіл» в 30-міллілітрових тубах.\nВипускається також крем Метронідазол, але для особи він не підходить, так як це виключно вагінальне засіб, і інфузійний розчин. Обидві лікарські форми не призначені для лікування дерматологічних проблем.\nПродукт індійської фармацевтичної компанії «ЮнікФармасьютікал» продається в аптеках за цілком прийнятною ціною близько 200 рублів. При покупці потрібно звернути увагу, що у вигляді гелю існує і вагінальне засіб, яке містить аналогічну кількість антибіотика, але відрізняється за складом допоміжних компонентів. Придбати потрібно саме варіант для зовнішнього застосування. Крім того, ліки потрібно використовувати тільки за призначенням лікаря-дерматолога.\nДо переліку проблем зі шкірою, при яких лікарський засіб має терапевтичний ефект, входять наступні:\nрозацеа (рожева вугрі);\nДопомагає також від трофічних виразок, себореї, пролежнів та інших захворювань.\nПеред тим, як використовувати Метронидазол від прищів у вигляді зовнішнього гелю, особа потрібно ретельно очистити. Видаливши макіяж і природні забруднення, на суху шкіру нанести засіб тонким шаром. Робити це потрібно з ранку і перед сном (тобто двічі на добу) до тих пір, поки висипання не зникнуть. В середньому на це потрібно близько 2-3 місяців, але помітний результат з’являється вже на третьому тижні застосування.\nЄдиний категоричну заборону на використання Метрогілу – непереносимість будь-яких входять до його складу інгредієнтів. Вагітним і годуючим гель не протипоказаний, але протягом першого триместру потрібно дотримуватися обережності.\nПобічна дія метронідазолу може проявитися у вигляді місцевих алергічних реакцій: почервоніння шкіри, свербіння.\nАптечні мережі реалізують препарат як вітчизняних, так і зарубіжних виробників, тому ціна за упаковку може бути різною. Мінімальна вартість 20 таблеток становить близько двадцяти рублів.\nВ інструкції із застосування вказуються такі захворювання, як:\nпротозойні інфекції, що включають різні форми амебіазу, лямбліоз, трихомоніаз, лейшманіоз, вагініт і уретрит, викликані трихомонадами;\nінфекції кісткової тканини, шкіри, м’язів і суглобів;\nзапальні процеси в органах малого таза, черевної порожнини.\nЗастосовується лікарський засіб також при менінгіті, ендокардиті та інших небезпечних інфекціях.\nПеред тим, як приймати таблетки всередину в якості системної антибіотикотерапії висипань, слід проконсультуватися з лікарем і здати необхідні аналізи. Це потрібно не тільки для точного визначення збудника і призначення відповідного курсу лікування, а й з метою виключення протипоказань.\nТаблетована форма протипоказана:\nвагітним (особливо протягом першого триместру) і годуючим;\nдеякі захворювання ЦНС і порушення кровотворення;\nКрім того, можливий прояв небажаного побічної дії у вигляді диспепсії, дисфункції ЦНС, алергії та інших розладів.\nСпосіб застосування всередину\nЯк саме приймати Метронідазол при демодекозі, прищах і вуграх визначає лікар на основі результатів аналізів. Стандартна схема лікування передбачає 10-денний курс, по 250 мг (1 таблетка) препарату двічі на добу. Однак добова доза і тривалість антибіотикотерапії можуть варіюватися за показаннями.\nЦей спосіб відмінно зарекомендував себе вже давно, оскільки має менше протипоказань і для організму практично нешкідливий. В якості альтернативи готовому гелю для зовнішнього застосування можна використовувати саморобні домашні засоби з таблеток Метронидазол від прищів і вугрів:\nЛосьйон, для якого буде потрібно п’ять подрібнених таблеток по 250 мг розчинити в 100 мл кип’яченої охолодженої води.\nМаска з каоліном, з 2 чайних ложок білої глини і двох растолчённих таблеток. Обидва компоненти змішуються і доводяться до консистенції сметани шляхом додавання невеликої кількості теплої води.\nВикористання лосьйону практично аналогічно застосуванню гелю Метрогіл. Попередньо очищену шкіру обличчя потрібно двічі на добу протирати приготованим засобом за допомогою ватного диска. Термін лікування – до зникнення проблеми, але слід враховувати, що в такому вигляді Метронидазол від вугрів і прищів сушить шкіру. Щоб уникнути роздратування, обов’язково потрібно використовувати інтенсивно зволожуючий крем.\nМаска теж накладається на попередньо очищене обличчя. Шар потрібно зробити товстіший, щоб уникнути висихання глини, і тримати його півгодини. Потім змити водою і обов’язково нанести зволожуючий крем або гель Метрогіл для посилення ефекту. Робляться такі маски через день, їли шкіра схильна до жирності, або раз на три доби при сухій шкірі до зникнення висипів.\nВідгуки про застосування Метронідазолу від прищів\n«Про ці таблетках знаю дуже давно, оскільки різні гінекологічні проблеми виникають часто на тлі ослабленого імунітету. Від вагінозів бактеріального походження вони мене рятували завжди, причому із зазначених в інструкції маси побічних ефектів стикатися доводилося тільки з розладом травлення. Нещодавно на обличчі в великих кількостях з’явилися великі підшкірні прищі, досить болючі. Вирішивши, що це чисто естетична проблема, звернулася до косметолога, але жодне з запропонованих зовнішніх коштів ефекту ніякого не дало. Довелося йти до дерматолога, який визначив у мене бактеріальну інфекцію і призначив пити Метронідазол. Дуже здивувалася, але раді пішла, і вже на 3 добу прищі стали підсихати і зменшуватися, до кінця курсу пропали зовсім. Правда, брала по 500 мг і додатково використовувала гель Метронідазол, відгуки про який все суцільно позитивні. »\n«Прищі мене переслідую кілька років, з підліткового віку. Шкіра жірновато, проблемна, тому запалення трапляються часто, але з прищами і вуграми я навчилася боротися. Давно за порадою лікаря спробувала саморобний лосьйон з води і таблеток, а потім дізналася рецепт ефективної маски з глиною. Якщо з’являються висипання, накладаю таку маску через день, змащуючи додатково після неї обличчя Метрогілом. За кілька застосувань від прищів навіть сліду не залишається. Тим, у кого суха шкіра, рекомендую обов’язково купити найдієвіший зволожуючий крем на період лікування, тому що і лосьйон, і маска досить сильно сушать і стягують особа. »\nМетронідазол від прищів і демодекозу – як приймати, відгуки Ссылка на основную публикацию


08 вересня 2016, 13:06\nВідбірковий матч до чемпіонату світу-2018. Група «І». Україна – Ісландія – 1:1 (0:1 – Фіннбогасон, 5 хв.; 1:1 – Ярмоленко, 41). На 83-ій хвилині Євген Коноплянка не реалізував пенальті (штанга).\nСклад збірної України: Андрій П’ятов, Богдан Бутко, Едуард Соболь, ОлександрКучер (капітан), Ярослав Ракіцький, Тарас Степаненко, Андрій Ярмоленко, ЄвгенКоноплянка, Сергій Сидорчук (Роман Зозуля, 63), Віктор Коваленко, ОлександрЗінченко (Євген Шахов, 90).\nНаш головний тренер-дебютант Андрій Шевченко помітно здивував уболівальників уже стартовим складом. Навіть кілька разів здивував. Скажімо, дебютантом Едуардом Соболем із перших хвилин гри. Або Віктором Коваленком на вістрі атаки. Після матчу Шевченко пояснив цей вибір: «Так було потрібно, адже нашим нападникам бракує ігрової практики у своїх клубах. Коваленко — молодець, він виконав усе те, що ми його просили».\nЩе одним дебютантом нашої збірної став Євген Шахов, але його поява на 90–й хвилині аж настільки увагу до себе не привернула.\nА початок поєдинку викликав неприємне дежавю зі стартовим матчем українців у відборі до вже згадуваного Євро-2016. Тоді ми на початку першої гри теж неочікувано пропустили вдома від словаків (Роберт Мак відзначився на 18–й хвилині) — і потім аж до кінця відбіркового турніру чухали через той гол потилицю… «Це катастрофа!» — емоційно вигукнув наш телекоментатор Віктор Вацко, коли Альфред Фіннбогасон із другої спроби таки доставив м’яча у сітку наших воріт. До речі, цей гравець у свої 27 років встиг пограти у чемпіонатах Ісландії, Шотландії, Бельгії, Швеції, Нідерландів, Іспанії, Греції та Німеччини. А в сезоні 2013—2014 років у складі «Геренвену» став кращим бомбардиром Ередивізії — найвищої футбольної ліги Нідерландів. Це аби нам не здавалося, що пропустили «на дурника» нема відома від кого.\nЯрмоленко зробив те, чого не вдалося Роналду, – забив ісландцям.Тільки цього було замало для успіху...\nНа щастя, катастрофи не сталося. За п’ять хвилин до кінця першого тайму Ярослав Ракіцький (взутий у якісь дуже помітні чорні бутси і знову єдиний, хто не співав «Ще не вмерла…») завдав потужного удару. Ганнес Галльдоурссон зміг лише парирувати м’яча перед собою, а Андрій Ярмоленко розібрався у ситуації на п’ятірку з плюсом.\nЧи ображатися нам на іншу нашу «зірку» за змарнований шанс вигризти в ісландців три очки — нереалізований одинадцятиметровий? Було помітно, що Євген Коноплянка перед виконанням «пеналя» добряче нервував, навіщось озирнувся на тренерську лаву. Хай там як, а м’яч зрадницьки облизав ліву стійку і відскочив бозна–куди… На післяматчевій прес–конференції Андрій Шевченко нагадав, що не забити «з точки» може будь–хто, і підтвердив, що особисто призначив Коноплянку пенальтистом на цей матч.\nГоловний тренер ісландців Геймір Гатльгрімссон після матчу сказав: «Я задоволений тим, що ми взяли одне очко в матчі з Україною. Це дуже сильна команда. Перший тайм для них складався гірше, але після перерви вони додали. Думаю, що з молодим тренером збірна України буде і далі прогресувати».\nМи були ближчими до перемоги, тому я трішки розчарований…\nТим часом Андрій Шевченко так відповів на запитання про оцінку свого дебюту на посаді керманича збірної: «Мій дебют? Я вважаю, що це не головне. Насамперед хочу подякувати хлопцям — сьогодні на полі я побачив єдину команду. Вони намагалися виконати завдання, яке я перед ними поставив. Дякую гравцям за самовіддачу. Результат? Ну, не вийшло, хоч ми були ближчими до перемоги… Також хочу подякувати вболівальникам, які голосно вболівали за стадіоном. Ми добре чули. Слава Україні!».\nДо речі, ситуація не видається аж настільки драматичною через результати наших суперників по групі «І». Адже внічию 1:1 зіграли не лише ми з ісландцями, а й Хорватія — Туреччина та Фінляндія — Косово. Тож після першого туру ситуація у нашій групі просто таки кумедна. Кожна з шести команд має «одинички» не лише у графі набраних очок, а й у заліку забитих і пропущених. У відрив ніхто не рвонув, попереду ще 9 турів. І боротьба, скидається на те, точитиметься до останнього.\nНайближче продовження боїв уже 6 жовтня: Туреччина — Україна, Косово — Хорватія, Ісландія — Фінляндія.\nНа фото: «Диригент» Шевченко дебютував на чолі нашого футбольного оркестру з нічиєї.


Розчини для контактних лінз: купити рідину для лінз за низькою ціною в Києві | Інтернет-магазин DostavkaLinz\nРідина для лінз - невід'ємний атрибут гігієни очей\nДосвідчені користувачі контактних лінз знають, що вода для лінз - зовсім не проста вода і замінити її звичайною водою не можна. А ось новачки часом можуть робити помилки.\nЗверніть увагу: контактні лінзи не можна замочувати ні в воді, ні в розчині для ін'єкцій, ні в краплях для очей, ні в соляному розчині. Результатом такої «економії» буде серйозний дискомфорт в очах, різь, печіння і біль.\nВикористання неправильної рідини негативно позначається і на якості лінз: вони можуть втратити прозорість, м'якість і еластичність.\nЩо робить розчин для лінз?\nВін дезінфікує контактні лінзи, очищає їх, не дає втратити вологу і дозволяє їм зберігати текстуру. У розчині лінзи відновлюються після денної роботи, очищаються від часток бруду, білкових відкладень і косметичних засобів.\nРозчин знищує грибки та бактерії, які могли з'явитися в процесі носіння лінз, знову роблячи лінзу чистою і безпечною.\nВ цьому розділі ви можете купити універсальний розчин для лінз, який можна використовувати з лінзами практично будь-якого типу. Однак, якщо ви використовуєте специфічні лінзи, наприклад, традиційні, вам можуть знадобитися додаткові засоби для догляду, або ж розчин з конкретним складом.\nЧи можна капати в очі розчин для лінз?\nЯкщо ситуація критична, і вам більше нічим промити очі, - звичайно ж так. Промити очі стерильним і нейтральним розчином для лінз безпечніше, ніж, наприклад звичайною водою з-під крана.\nАле якщо ви носите контактні лінзи, варто все ж придбати спеціальні краплі для людей, які носять лінзи. Постійно використовувати розчин для лінз замість крапель не варто, адже він призначений саме для лінз, для очей же потрібен інший склад.\nУвага: якщо ви використовуєте не звичайний, а ПЕРОКСИДНИЙ розчин, капати його в очі не можна категорично.\nЯк правильно користуватися розчином для лінз\nПравила користування прості і очевидні: досить залити розчин в осередку спеціального контейнера для лінз, акуратно витягнути лінзи з очей, закрити осередки контейнера і залишити лінзи на ніч.\nВранці слід вилучити чисті лінзи з розчину, а використану рідину - вилити. Зверніть увагу: навіть якщо рідина після лінз здається чистою, не слід використовувати її повторно. Ви можете не помічати мікро-частинки білкових відкладень, ворсинки і бруд, яка була знята розчином з поверхні лінз. Тому, так само як і воду для купання, розчин для лінз не слід використовувати повторно.\nСкільки коштують розчини для контактних лінз?\n✅ Ціни на розчин для контактних лінз в межах від 100 до 450 грн. ☝ Ціна залежить від об'ьєму, типу рідини і виробника.\nЯкі типи розчинів для лінз бувають?\n✅ Основні типи розчинів для лінз: ✔<Багатофункціональні ✔З гілауроновой кислотою ✔ Для жорстких лінз\nДля чого потрібен розчин для лінз?\n✅ Рідину для контактних лінз використовують для: очистки, видалення відкладень, дезінфекції, зберігання.\n❤ Які розчини найпопулярніші?\n✅ Найпопулярніші розчини для лінз:


Вперше за 6 років ринок комп'ютерів показав зростання | Mind.ua\nВперше за 6 років ринок комп'ютерів показав зростання\nНайкраще продаються комп’ютери з встановленою операційною системою Windows або Mac\n13 липня 2018, 17:21\nУ ІІ кварталі 2018 року продажі персональних комп'ютерів (ПК) загалом по світу зросли вперше з 2012 року. Про це повідомляє The Verge, посилаючись на дані дослідження компаній Gartner і IDC.\nЗа даними Gartner, показники продажу ПК зросли на 1,4% порівняно з цим же періодом минулого року, за даними IDC – на 2,7%.\nРезультати досліджень компаній відрізняються, тому була використана різна методика оцінювання. На відміну від Gartner, IDC включила до звіту продажі ноутбуків Chromebook, але виключила планшети Windows. Компанія IDC також зафіксувала, що минулого року добре продавалися пристрої Chromebook, цього року – ПК із встановленою ОС Windows або Mac.\n«Поставки ПК у ІІ кварталі 2018 року зросли завдяки попиту в компаній, і це дещо компенсувало зниження інтересу в споживчому сегменті», – повідомив головний аналітик Gartner Мікако Кітагава.\nЗгідно з його прогнозом, «у корпоративному секторі продажу комп’ютери підуть на спад через два роки, коли пройде перехід компаній на Windows 10». У IDC згодні, що продажі зростають завдяки процесу оновлення обладнання і систем всередині компаній.\nКомпанії HP, Lenovo, Dell, Apple і Acer продемонстрували високий ріст продажів ПК, тоді як у їхніх конкурентів продажі продовжують падати. Про це – детальніше в матеріалі Mind «Продажі ПК і ноутбуків падають 14-й квартал поспіль через ріст популярності смартфонів».\nРитейл IT-ЕКОСИСТЕМА ГАДЖЕТИ


РФ раніше намагалася вбити “Новічком” болгарського зброяра • Портал АНТИКОР\nТретій (поряд з “Петровим” і “Бошировим”) учасник замаху в Солсбері, що ховається під ім’ям “Сергій В’ячеславович Федотов”, був пов’язаний з іншим отруєнням із застосуванням речовини з родини “Новічка”.\nЙдеться про замах на болгарського підприємця Омеляна Гебрева в квітні 2015 року. Своє агентурне ім’я Федотов, як і Чепіга з Мішкіним, отримав в 2010 році і в наступні 8 років активно подорожував по Європі і Середній Азії, найчастіше заздалегідь з’являючись в місцях, де відбувалися важливі політичні події. Російське видання “Фонтанка” раніше звертало увагу на те, що Федотов одночасно з Бошировим і Петровим подорожував спочатку в Прагу в 2014 році, а потім до Британії – під час отруєння Скрипаля.\nЯк вдалося з’ясувати The Insider і Bellingcat, Федотов також відвідував Болгарію рівно в ті дні, коли там був отруєний місцевий підприємець Омелян Гебрев. Причому – як встановила експертиза – він був отруєний речовиною класу “Новічок”. 24 квітня 2014 “Федотов” прилетів з Москви в курортне болгарське місто Бургас. У нього був зворотний квиток на 30 квітня, але вже ввечері 28-го він опинився в Стамбулі, де терміново купив квиток до Москви. Раніше в цей день підприємець Омелян Гебрев був госпіталізований, після того як втратив свідомість на прийомі, який він влаштовував у Софії.\nПриблизно в той же час стали погано себе почувати син Гебрева і один з топ-менеджерів його компанії. Усіх трьох госпіталізували з симптомами важкого отруєння. Лабораторія Гельсінського університету, що спеціалізується на хімічній зброї, змогла встановити сліди двох органофосфатів, які свідчили про те, що підприємця намагалися вбити нервово-паралітичною речовиною, що належать до родини “Новічка”.\nЧерез місяць Гебрев вийшов з коми і його стан став поліпшуватися. Пізніше він розповів Bellingcat і The Insider, що в травні його стан знову різко погіршився і він знову потрапив у госпіталь.\nТак співпало, що в травні “Федотов” повертався в Болгарію на три дні і знову полетів не зворотним рейсом, який був уже замовлений, а зробивши гак через Сербію. На питання про те, чому він міг представляти інтерес для ГРУ, Гебрев відповів, що бачить лише два можливих мотиви: по-перше, його компанія здійснювала поставки зброї в Україну, а по-друге, Росія могла претендувати на збройовий завод, що знаходився під контролем його компанії.\nТеги статьи: газ НовичокГебрев ОмелянСкрипаль СергейСолсбериРосія\n08 февраля 2019 г., 09:45 Просмотров: 813\nТереза Мэй посетила Солсбери в годовщину событий, связанных с применением «Новичка»\nЛукашенко зробив заяву про об’єднання РФ та Білорусі


Ламінат EPI – це підлогове покриття, яке проводиться в Україні за технологією великого французького концерну. Відгуки про ламінат EPI, представлені на нашому сайті, дозволять вам гідно оцінити цей матеріал, який виготовлений за міжнародним стандартом і відповідає європейським нормам якості. Виробник пропонує гарантію до 25 років на деякі колекції, яких в асортименті ламінату EPI ви знайдете безліч. Дизайн і текстура – ось два основних відмінності моделей ламінату.\nКачестворактічностьаше мненіеатьний паркетна підлога в наш час – дороге удовольствіе.Но, на щастя, французькі виробники заповнили цю нішу. Ламінат EPI – найкраща альтернатива паркету. Цей ламінат дуже підійшов нам, так як був потрібен якісний, але в той же час не дуже дорогий підлоговий матеріал. При покупці покриття нам зробили досить пристойну знижку і безкоштовну доставку.Укладка покриття була недовгою і неважко. Якщо говорити чесно, то ламінат EPI не зовсім виправдав наші очікування. Через кілька місяців ми помітили, що в деяких місцях він здувся, замки почали відходити, довелося використовувати клей. Але ми все це досить швидко виправили і вирішили надалі використовувати в прибиранні тільки миючий пилосос. Сподіваємося, що більше подібних неприємностей не проізойдет.люсиріемлемая ценаінусиедостаточная влагоустойчівостьрок іспользованіяол годаекомендація другімекомендую Show moreОтзив корисний? сірий\nEpi Osmoze – справжнє французьке якість і приклад вишуканості!\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеа 6 років проживання в новій квартирі з різних причин 6 разів міняли ламіноване покриття. У більшості випадків, це відбувалося через нашого бажання трохи заощадити на ламінаті і покупкою більш дешевого ламінату. В останній раз, ламінат Китайського виробника, протерся на своєму місці буквально за 4 месяца.На сумному досвіді колишніх покупок, вирішили не економити, і взяти Дрого але якісний ламінат Epi flooring Floorwood Ie Louvrе Дуб діжон 140. Поїхали в магазин Леруа Мрлен, подивившись сподобався на ламінат, ми вирішили взяти ламінат Epi Osmoze Канадський дуб 32 клас. Фірма та ж, тільки інша серія. За фактом, якість не гірше, а в ціні різниця пристойна -150 гривень! Відразу замовив собі ламінат на всю квартиру (міняти, так міняти, але за то на довгий термін вистачить). Ламінат довірив ложить майстрам, поклали його дуже швидко (на всю квартиру пішло 2 дня). Якість ламінату просто на висоті, не дряпається, не залишаються сліди при ходьбі босоніж, миється просто чудесно.люсиачество ламінату просто на висоте.інусиена вельми висока.рок іспользованіяолее трьох летекомендація другімекомендую Show moreОтзив корисний?\nEPI Strong: для вітальні ідеальний\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеокритіе для вітальні підібрали з працею. Хотілося, щоб воно поєднувало практичність з красою. Нарешті, зупинилися на EPI Strong вибілений дуб з 4-сторонньою фаскою. Сподобався відсутністю запаху. Перевірили сертифікат: виробник офіційний. Поклали без проблем. Замки працюють прекрасно, кріплення тримаються надійно. Моєму його механічної шваброю з віджиманням. Протираємо два рази вологою, разок сухий. Швидко і чісто.чітаем: очікування виправдав. За рік не покрився вм’ятинами-подряпинами, що не втратив в стильності, функціональності. Думаємо, завдяки значній товщині. Але, не дивлячись на багатошаровість, тепло зберігає неважливо. Коли опалення відсутнє, ногам прохолодно. Результат економії на підкладці. Ще нам не подобається гулкость.люсистетічний, некапризну в догляді, товстий, прочнийінусиолодний, звонкійрок іспользованіяолее одного годаекомендація другімекомендую Show moreОтзив корисний?\nВідгуки про ламінат EPI (ЕПІ), його достоїнства і недоліки Ссылка на основную публикацию\nВідгуки про бельгійських натяжних стелях і їх використанні\nНезважаючи на те, що батьківщиною натяжних стель є Франція, найпопулярнішими ...\nКолір в інтер’єрі дитячої кімнати: ідеї, рекомендації та фото приклади\nЗадумайтесь на мить про використання життєрадісного кольору в інтер'єрі, і ...


Сутність попиту на інновації: методи його визначення.\nУмови, за яких інновація стає товаром. Формування попиту на інновації.\nЧинники попиту на інновації.\nСитуаційні завдання 1\nШампунь для лисих, розроблений російською лабораторією "Емансі", протримався на ринку трохи більше трьох років - в травні 2007 р. компанія згорнула його виробництво. "Емансі" не вдалося переконати безволосих росіян користуватися спеціальним засобом, визнає Валентина Деменко, гендиректор компанії і один з розробників шампуню. У 2003 р. преса зустріла "шампунь-догляд для шкіри голови без волосся" на ура: про забавну новинку написали багато ЗМІ. Однак у магазинах ажіотажу не спостерігалося. Деменко за три роки об'їздила 22 міста Росії і України з семінарами для дистриб'юторів: вона розповідала їм про те, навіщо лисим потрібен шампунь. Але посередники не поспішали донести цю інформацію до споживачів. Люди, які керували "Емансі" в той час, не розуміли важливості освітнього маркетингу і не підтримали продукт хорошим бюджетом на просування, шкодує Деменко, що займала в ту пору посаду наукового директора компанії. Прямої реклами шампуню і зовсім не було.\nУ результаті компанія просто не змогла розкрутити перспективну наукову розробку. За словами Деменко, на запуск продукту було витрачено менше 160000 грн.\nНеобхідно відповісти на наступні питання. Які помилки допустила компанія при проектуванні і виведенні на ринок нових продуктів? Які заходи можуть допомогти компанії запобігти подібні помилки? Який механізм продукування ідей нових продуктів ви можете запропонувати?\nНегативним було сприйняття інноваційного продукту питної води для тварин "Інстинкт", яку з 2004 р. випускала група компаній "Виноградів", У Росії такий продукт був маркетингової інновацією, хоча на ринках США і Великобританії вітамінізована вода для домашніх питомців продається в багатьох зоомагазинах. Група серйозно підійшла до проекту: створила для виробництва води компанію "Аквапет", розроблену в Московському інституті біотехнології рецептуру води для кішок і собак і вклали в устаткування для її виробництва 1,5 млн. грн.\nДослідження, що передували запуску води, здавалося б, гарантували успіх: 70% опитаних власників кішок і собак ідея продукту сподобалася. Однак господарі не поспішали купувати в зоомагазинах своїм улюбленцям воду, яка продавалася в середньому за 15 грн. за п'ятилітрову пляшку. Рекламувався "Інстинкт" у спеціальній пресі і на зоовиставках. Багатьом компаніям, що продають корми, такої реклами вистачає, але сформувати ринок для інноваційного продукту з її допомогою не вдалося.\nЧерез низький попит в 2006 р. проект закрився. "Наші споживачі виявилися не готові до такої інновації, так само як не готові були купувати спеціальні корми для тварин на початку 90-х", - зауважує Іван Пчелінцев, менеджер по спецпроектам ГК "Виноградів".


Трихолог - VIRAMED\nВірамед » Послуги » Трихолог\nХто такий лікар-трихолог\nПроблема надлишкового випадіння волосся стосується не тільки людей похилого віку. На жаль, страждають від неприємної ситуації жінки й чоловіки середнього віку, та навіть підлітки.\nНа перших етапах розвитку проблема часто ігнорується пацієнтом, або ж для відновлення стану волосся застосовуються народні методи, – розпочинається пошук косметичних засобів для догляду. Як показує досвід, більшість випадків не коригується самостійно і до кабінету лікаря звертаються пацієнти вже із частковою/повною алопецією.\nРозібратися з проблемою випадіння волосся, діагностувати та усунути патологічний стан, допоможе трихолог Viramed.\nВузькоспеціалізований лікар-трихолог в Житомирі:\nвивчає структуру волосся, його стан;\nвивчає волосисту частину шкіри;\nоцінює загальний стан волосяного фолікула, лінію росту волосся;\nвизначає анамнез клієнта медичного центру;\nпризначає ефективну терапію, направлену на усунення причини нездужання.\nТрихолог в Житомирі розглядає кожен випадок в індивідуальному порядку, оскільки крім генетичної схильності, поштовхом до розвитку патологічного стану можуть слугувати інші порушення у функціонуванні організму.\nПричини погіршення стану волосся та симптоматика\nКоли звернутись до трихолога-дерматолога? Варто записатися на консультацію до спеціаліста, якщо турбує пітливість, свербіж, лупа, наявні відчуття стягнутості та сухості на шкірі голови. Завітати до трихолога необхідно й у разі надлишкового випадіння волосся, погіршення його стану протягом 2 – 3-х місяців.\nРушійною силою зміни процесів росту та відновлення волосся може виявитися як один факт, так і їх несприятлива сукупність. Найпоширеніші причини:\nгенетична схильність (частіше зустрічається серед чоловіків);\nстрес, депресія, загальне пригнічення роботи нервової системи на фоні недосипання, важкої праці, постійного хвилювання;\nнезбалансоване харчування, дефіцит корисних вітамінів та мікроелементів (зокрема вітамінів групи В, поліненасичених жирних кислот Омега 3-6-9, цинку);\nпорушення роботи внутрішніх органів, наприклад функціонування органів ШКТ;\nгормональні порушення, пов’язані із застосуванням медикаментів, клімактеричними розладами у жінок.\nПісля діагностики, спеціаліст може направити пацієнта на консультацію гастроентеролога, терапевта, ендокринолога, онколога, інфекціоніста.\nНагадуємо, що облисіння (алопеція) має різну етіологію і є результатом загального порушення роботи організму.\nДіагностика в кабінеті трихолога\nВизначивши скарги, ознайомившись з історією пацієнта, лікар-трихолог:\nЗа потребою призначає лабораторну діагностику.\nВизначає комплексну програму лікування.\nБезшовний метод трансплантації волосся (Метод FUE) – малоінвазивна методика пересадки волосся, яка полягає в екстракції волосяних графтів (волосяних цибулин) точковим методом без лінійних розрізів та швів.\nЗастосування цього рекомендується на різних стадіях облисіння.\nПересадка волосся FUE-методом також застосовується при посттравматичних та післяопікових рубцях, при відновленні брів і вій.\nУ центрі лікування та трансплантації волосся VIRAMED віддається перевага саме безшовному методу трансплантації волосся, оскільки основними позитивними сторонами процедури є відсутність розрізів та швів.\nЦя процедура вимагає від хірурга-трансплантолога та його команди ювелірної точності та дбайливого ставлення до отриманих графтів.\nПровести лікування та отримати задоволення від результату\nДиректор. Лікар-дерматовенеролог. Косметолог. Лікар-трихолог\nМи постійно підвищуємо свою кваліфікацію\nСтаж за фахом 17 років.\n2004р. – закінчила Вінницький медичний університет ім. М.І. Пирогова за фахом «Лікувальна справа»\n2004р. – нагороджена дипломом першого ступеня за кращу доповідь на науковій конференції молодих учених з міжнародною участю в секції шкірних хвороб\n2004-2006 рр. – інтернатура за спеціальністю «дерматовенерологія, дитяча дерматовенерологія, трихологія»\n2008р. – організація та управління охороною здоров’я І категорія\n2007-2017 рр.- завідувала дитячим відділенням КУ «ЦРЛ Пулинської районної ради»\n2017р. – головний лікар КНП «Довбиського селищного Центру первинної медико-санітарної допомоги» Довбиської селищної ради\n2018р. – головний лікар КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Баранівської міської ради\n2019-2021 рр. – дерматовенеролог, трихолог, косметолог в ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал Житомир»\n2020-2021 рр. – головний лікар ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал Житомир»\n2021р – Закінчила навчання за спеціальністю «Публічне управління» за фахом «Право»\n2021р. – навчання з трансплантації волосся м.Київ\nЛікування акне (вульгарних вугрів);\nЛікування грибкових уражень;\nЛікування розацеа (рожевих вугрів);\nВидалення доброякісних новоутворень шкіри методом радіохвильової хірургії;\nЛікування висівковоподібного (різноколірного) лишаю;\nВидалення доброякісних кератом;\nКонтурну пластику (губи, верхня третина обличчя, середня третина обличчя, нижня третина обличчя, шия, сідниці);\nРадіес середня третина обличчя;\nКорекція зморшок ботулотоксином (Ботокс та інші препарати);\nПлазмотерапія PRP, PRF;\nПересадку волосся методом FUE.


Словаччина на локдауні: українців попередили про нововведення на кордоні | Новини\n16:04, 14 січня\nЗ 15 січня 2021 року змінюється порядок пропуску осіб, які прямують через українсько-словацький кордон. Про це попередили у Держприкордонслужбі, передає УНН.\n“З 8:00 (за київським часом) 15 січня 2021 року припиняється пропуск пішоходів у пункті пропуску “Вишнє Нємецке” (з українського боку пункт пропуску “Ужгород”). Водночас, відновлюється оформлення пішоходів у пункті пропуску “Убля” (“Малий Березний”). Пункт пропуску “Велке Слеменце” (“Малі Селменці”) залишається тимчасово закритим", - вказали прикордонники.\nТакож вказано, що наразі у Словаччину можуть в’їжджати лише ті громадяни третіх країн, яким надано право на проживання на території Словацької Республіки або які мають національну візу, видану посольствами країни за кордоном.\nВ’їзд на територію держави також дозволений для громадян третіх країн, які є близькими родичами особи, яка має право на постійне або тимчасове місце проживання в Словацькій Республіці, або громадянина цієї країни (дружини, неповнолітньої дитини цих осіб, батьків неповнолітньої дитини). Після в’їзду на територію Словацької Республіки усі громадяни зобов’язані дотримуватися карантинних заходів. Вони також повинні зареєструватися на сайті, пройти лабораторну діагностику COVID-19 не пізніше п’ятого дня ізоляції та повідомити про своє прибуття відповідному медпрацівникові.\nГромадяни третіх країн, які підпадають під один із загальних винятків (члени екіпажів, пілоти, водії, що здійснюють вантажні перевезення, бригади медичної служби тощо), можуть в’їжджати на територію Словацької Республіки без карантинних обмежень.\nТакож дозволяється в’їзд громадян третіх країн з метою транзиту до однієї з держав-членів ЄС, де вони мають постійне або тимчасове місце проживання. Транзит через територію Словацької Республіки повинен відбуватися без зупинки, за винятком зупинки для необхідного заправлення палива, та не пізніше, ніж протягом восьми годин.\nВ’їзд громадян країн-членів ЄС на територію Словацької Республіки через зовнішній кордон не обмежений, але щодо них також застосовуються карантинні заходи або умови транзиту через територію країни.\nДодамо, у Словаччині з 1 січня 2021 року діє локдаун - з суворою комендантською годиною і мінімальними винятками. Цей захід діятиме до 24 січня.\nнововведення кордон словаччина\n676 переглядів в січні


Про це йдеться в статті британської газети The Independent "Сумки, повні банкнот, і змова з метою повалити прем'єр-міністра: політик заявляє про масштабну корупцію в Україні" про заяви Онищенка, що компрометують нинішню українську владу, переклад якої наводить УНІАН, передає Корупція.Інфо\n"Я зустрічався з цією людиною, і він сказав мені, що я повинен заплатити цю суму – $ 6 млн, щоб підтримати президента на виборах", – стверджує він.\n"У банках ви отримуєте спеціальні сумки, щоб переносити багато грошей", – він розвів руки в сторони, показуючи розмір спортивної сумки. Гроші були виплачені готівкою, а це означає, що не було ніякого паперового сліду, сказав він.\nОнищенко каже, що вимагав сказати йому, що він отримає в обмін на $ 6 млн, зазначивши, що попередні платежі не принесли користі. "Ні, ні, ні, не хвилюйтеся, ми будемо говорити про газовий бізнес, ви можете отримати пріоритет", – сказав державний чиновник.\nВін каже, що спочатку все йшло добре, але потім, за його твердженнями, чиновник сказав, що у їхніх бізнес-планів є перешкода – прем'єр-міністр Арсеній Яценюк.\nОнищенко стверджує, що чиновник сказав йому: "Він (Яценюк) наш ворог, і знищить все, що ми хочемо зробити… Ви повинні допомогти мені викинути його, тому що з цим хлопцем ми ніколи нічого не досягнемо".\n"Я вбив його за один рік", – говорить він, стверджуючи, що рейтинг Яценюка впав з 30 до 1 відсотка.\n"Наприклад, він подав до парламенту закони, згідно з якими люди повинні були б платити найвищу ціну за воду і електроенергію, тому ми організували масштабні мітинги проти нього… Ми бачили його помилку, і використовували її. Розумієте, іноді ви можете зробити помилку, але ніхто цього не бачить. Але якщо я хочу викрити вас, я перетворюю вашу помилку на велику проблему. Я говорив про це всюди. Я збирав демонстрації, які показують, що це "Велика помилка! Велика помилка!", – розповідає Онищенко.\n"Він просив мене бути поруч із Тимошенко, захищати його від неї, тому що у мене були з нею добрі стосунки. Але він завжди просив мене зробити те, чого вона робити не хотіла… Я ніяк не міг її контролювати, а вона не хотіла говорити з ним", – розповів депутат.


Ігор Петрашко 5 канал\n17.03.2020 11:00 Читайте по-русски\nЙого кандидатуру підтримали 243 нардепи\nВідповідну постанову на позачерговому засіданні парламенту підтримали 243 народних депутати.\nВідомо, що Ігор Петрашко має спеціальність бізнес-адміністрування, а також диплом МВА бізнес-школи при університеті Вандербільта у США. Починаючи з 1996 року, Петрашко працював у різноманітних американських, російських і українських компаніях, які надавали послуги з консалтингу та працювали у сфері інвестиційних послуг.\nСвою кар'єру Петрашко почав 1996 року як консультант із корпоративної реструктуризації в консорціумі компаній під егідою TACIS (Україна), де працював до 1999 року.\nЗ 2007 до 2013 року Петрашко працював в інвестиційній компанії "Трійка Діалог Україна", де очолював інвестиційно-банківське управління і був керуючим директором, а потім став на чолі Департаменту корпоративного бізнесу в АТ "СБЕРБАНК РОССИИ".\nОстанніми роками економіст працював в українському аграрному холдингу Ukrlandfarming.\nРаніше Верховна Рада дала згоду на призначення генеральним прокурором Ірини Венедіктової.\nНагадаємо, після звільнення попереднього міністра економіки, на цю посаду тимчасово призначили Павла Кухту.\nМіністерство економіки, торгівлі і с/г Кабмін Верховна Рада


УкрЗахідІнформ :: На Тернопіллі фахівці у галузі децентралізації можуть пройти онлайн-навчання на платформі U-LEARN\nНа Тернопіллі фахівці у галузі децентралізації можуть пройти онлайн-навчання на платформі U-LEARN\n21.03.20 11:07 0 122\nОснови реформи охорони здоров'я за допомогою e-Health.\nЛілія Атнажева, експертка з розвитку громад, учасниця команди з розробки навчального курсу: «24/7 – це саме той режим роботи, який характерний для більшості керівних працівників органів місцевого самоврядування, адже постійно виникають ситуації, які потребують від них зворотнього зв'язку й адекватних рішень. Натомість готових рецептів немає. Ви можете використати тільки те, що завчасно і планомірно вкладали в себе до цього. Такий тип навчання – оптимальний для людей, які цінують час та хочуть отримати концентрований міжнародний досвід, ознайомитись із кращими практиками прийняття рішень на місцевому рівні. Це саме те, що варто вкладати в себе».\nПопередня новина: Міноборони США заявляє про ...\nНаступна новина: У Росії зафіксована перша ...


Налаштувати майбутнє: чим корисні юристи для штучного інтелекту - ePravo\nГоловна · Публікації & Аналітика · Налаштувати майбутнє: чим корисні юристи для штучного інтелекту\nНалаштувати майбутнє: чим корисні юристи для штучного інтелекту\n– Владислав Власюк, адвокат, партнер ЮФ «єПраво»\nІ чому вже зараз варто прописати правила застосування АІ.\nВ яких сферах вже працює штучний інтелект (АІ) та які це породжує правові дискусії, розповів Mind партнер юрфірми «ЄПраво» адвокат Владислав Власюк.\nВже зараз, за аналогією з періодом промислової революції, необхідні правові інновації – врегулювання АІ в такий спосіб, щоб наслідки його застосування стали корисними для всього суспільства.\nДе вже є АІ (а ми й не знали)\nШтучний інтелект – здатність комп’ютера виконувати завдання замість людини. Це і машинне/глибоке навчання, і розпізнавання мови/жестів, і чат-боти, і нейронні мережі, і роботи. АІ вже застосовують в медицині, юриспруденції, авіації, медицині, керуванні автомобілями та на виробництві.\nЗвичайно, що новації призводять до знищення цілих видів людської зайнятості. Однак не все так погано – на заміну приходять інші трудові функції.\nНавіщо правові стандарти для АІ?\nБез них – небезпечно для життя. Наприклад, АІ увірвався в медицину як аналітик радіологічних знімків. Виявилось, що його рішення не завжди були правильними. Проблемою стало те, що вибір алгоритмів і способи їх застосування ніяк не були врегульовані стандартами клінічних випробувань. Нові ж стандарти вимагають від дослідників АІ опису навичок, обставин використання, деталей взаємодії з людиною, аналізу випадків помилок тощо.\nТобто виявилося, що застосуванню АІ потрібне регулювання.\nЩо може містити в собі правове регулювання АІ\nДе вже зараз штучному інтелектові потрібна юриспруденція:\nзахист персональних даних (основа АІ – збирання петабайтів персональних даних);\nрегулювання господарської діяльності з виробництва роботів чи програмного забезпечення;\nпитання цивільно-правової та кримінальної відповідальності;\nавторські права на твори, написані штучним інтелектом;\nкібербезпека й застосування АІ;\n«змішана юстиція» та «юстиція штучного інтелекту», тобто застосування АІ в правосудді;\nроль АІ в протидії зміні клімату і поширенню фейків;\nправа людини й дискримінація.\nЗ унікального, хіба, правосуб’єктність АІ та [кримінальна] відповідальність. Але точно ніякого кінодраматичного «робот не може заподіяти шкоди людині внаслідок своєї дії або бездіяльності».\nДеякі цифри правового врегулювання АІ\nСтаном на початок 2019 року вже 24 країни запровадили дозвільні закони щодо автономної експлуатації транспортних засобів і ще вісім наразі обговорюють це питання. 13 країн просунулися в дискусіях щодо обмежень використання летальних автономних систем озброєння. Конгрес Сполучених Штатів ухвалив близько 40 біллів щодо штучного інтелекту.\nВ Україні вже створено ефективний комітет із питань АІ, який напрацював і презентував концепцію розвитку штучного інтелекту. Водночас АІ потребує врегулювання на рівні закону України, принаймні в частині визначення. Правове врегулювання штучного інтелекту є одним із критеріїв AI readiness, у чому віднедавна допомагає Асоціація розвитку штучного інтелекту.\nОсновним лейтмотивом регулювання штучного інтелекту має бути одночасне заохочення його розвитку й обмеження породжуваних АІ ризиків. Україна може легко стати одним зі світових лідерів розвитку штучного інтелекту.


Рік Очищення 2011.\n38. Рік Очищення 2011.\nМоя улюблена дочко, нарешті ми возз’єднуємося. Пройшло багато днів, тепер, відколи ви зібралися з думками, щоб отримати Мої повідомлення. Не бійся бо тобі знадобиться час, щоб прислухатися до Моїх найтерміновіших послань, переданих в світі до цих пір.\n2011 рік - це час, в якому зміна - очищення почнеться і буде засвідчене мільйонами людей у всьому світі. Хоча молитва допоможе запобігти глобальним катастрофам, цього не буде достатньо тепер, щоб зупинити Руку Мого Вічного Отця, коли Він сильно вдарить людство найближчим часом.\nЗла поведінка і нечистота розуму, тіла і душі, яка розкривається у світі на даний час, для всіх вас очевидна. Для тих всіх вас, настільки зайнятих і зосереджених у вашому житті, зараз саме час зупинитися і подивитися що відбувається на ваших очах.\nЛукавий, який діє через тих, хто в темряві, створив хаос де щоденні вбивства стали настільки буденним явищем, що людство стало менш чутливе щодо злих злочинців, які здійснюють ці звірства. Любов до себе і жадібність домінує у вашому суспільстві. Ваші лідери і політики жадібні влади і в багатьох випадках не можуть піклуватися про щонайменше - ваш добробут. Самогубство на підйомі, спричинене відчаєм обманщика, - це створив лукавий, у вашому суспільстві.\nВін, який ніколи не показує себе вам, але ховається всюди де славиться сексуальна розпуста і важкі тілесні пошкодження себе чи інших.\nПостійна гонитва за розкішними товарами, які є головними у ваших родинах, благополуччя процвітає. Оскільки, діти Мої, через погоні за цими марними мріями ви зрозумієте у свій час, що ви залишитесь без їжі. Ті порожні і непотрібні речі не будуть годувати ваші порожні шлунки. І не задовольнять вони ваші порожні душі, які вимагають комфорту, а комфорту у вас більше немає. Тільки молитви, особливо організовані групові молитви, можуть наповнити ваші душі.\nОчищення передує перед Моїм Другим Пришестям\nЗемлетруси вдарять землю, в яких відчутно Гнів Отця Мого, і це буде дозволено. Вам, Моїм невдячним дітям, які обернулися спиною до Світла Істини, повинно бути страшно тепер. Початок Великої Скорботи ось-ось розгорнеться, коли екологічні розрухи будуть тільки посилюватись. Людина буде безсилою. З часом вона усвідомить і прийме що Мій Отець існує і що Я, Його Улюблений Син, тепер готую шлях для світу, щоб свідчити Мій Прихід на землю вдруге. Цей час близько. Проте світ повинен пройти це важливе очищення в першу чергу. Як кількість світових катастроф буде рости, так само будуть і ці послідовники Сатани. З непокори вони будуть продовжувати жити їхнім поганим злим життям і заподіють біль і жах Моїм віруючим і тим, хто живе праведним життям.\nЯкщо Мої прихильники стануть говорити про справжню Правду у цьому безбожному світі, то вони приймуть той факт, що світ дійсно змінюється. Через послання, які Я даю Моїм обраним дітям, скоро й інші зрозуміють події. Події, що відбуваються, викликані не тільки людськими діями, вони можливі лише з Дозволу Мого Небесного Отця.\nНастав час для печатей, щоб їх розламати\nДіти Мої, настав передбачений час, щоб розламати печаті і за сигналом сурм почнуться зміни. Бог Творець всього людства це допустить не для того, щоб світ отримав від цього вигоду. Незалежно від того, наскільки далеко пішов сатана у своїх злих діях, його послідовникам не буде пощади, за винятком тих, хто покається.\nЛюбов, діти Мої, буде показана всім послідовникам Моїм та Вічного Отця, коли ви відкриєте свої серця. Сатана так сильно дав про себе знати, що його влада інфікувала дуже багато Моїх дітей і вони більше не вірять в такі чесноти, як чесність, добро, повага до життя або одне до одного і до своїх сімей. Брат повертається проти брата. Сестра проти сестри. Сусід проти сусіда. Священик проти свого настоятеля. Єпископи проти вчення Священного Писання.\nЧому ви караєте Мене вашою відсутністю Любові?\nМої діти відвертаються і від цієї красивої планети, яку Бог Отець Творець світу, з такою Любов’ю запропонував вам. Що ви зробили? Чому караєте Мене? Чому не віддаєте Любов? Все це робите зі Своїм Спасителем? Чому відмовляєтеся від найважливішого - від їжі для своїх душ? Чому не хочете пізнати Царство Отця, Рай, який Він пообіцяв вам? Діти Мої, ви відвернулися від свого порятунку! Ви навіть не помічаєте? Повірте, не зможу Вас врятувати, якщо не перевірите свою совість, не будете молитися за спокутування своїх гріхів.\nСвященики ігнорують навчання\nСвященики Церкви, Мої святі слуги, які повинні вести за собою народ, не звертають уваги Моїх прихильників на існування сатани. Вони хотіли показатись сучасними, відкритими і практичними, і не всі усвідомили важливість навчання Книги Мого Отця. Ця Книга відверто і зрозуміло показує існування сатани, як він працює, як він діє через людину, як віддаляє вас від вічного життя, від Нового Раю, який Я пообіцяв вам ще тоді, коли помер за вас на Хресті. Я віддав Своє Життя не за якусь невідому групу людей, а за кожну людину окремо, за вас, щоб врятувати вас від лукавого. Знайте, Моя Любов безмірна по відношенню до вас, але вона супроводжується Болем тому що ви відмовляєтеся вірити в Моє існування. Ви живете наївною вірою в те що земля може виконати всі ваші бажання. Забуваєте одне: вічне життя починається в потойбічному світі.\nЗнаки, повідомлення та пророцтва були відправлені до вас, діти, протягом багатьох років через Моє Милосердя. За винятком Моїх послідовників, дуже мало хто з вас слухають. Відкрийте очі і задумайтеся хоча б на одну мить щоб задати собі це питання. Чи може це бути дійсно Божественні послання? Якщо це так, то що Мені потрібно робити?\nВідповідь: вислухати і прийняти Правду про своє майбутнє і вирішити який шлях ви хочете обрати.\nМоліться тоді за вашу душу, і ваших близьких\nДля тих з вас, хто зарозуміло повертається спиною в презирство, коли Моє Ім’я згадується, або хто розмахує руками в неповазі, коли Мої послідовники проголошують Мою Правду, то ви втрачені для Мене. Я можу тільки через Моє Милосердя, дати цьому світу знаки і повідомлення, щоб допомогти вам. Через Дар Свобідної Волі, даний людству Вічним Отцем - Богом Творцем і Творцем усіх речей, Я не можу змусити вас.\nМої послання це не тільки Подарунки Моєї Любові і Милосердя, але вони також і є підтвердженнями Мого Болю та Гніву.\nМої страждання, біль і рани посилюється, як Мої діти йдуть в обійми сатани. Це означає що тепер Я чітко показую всім вам яка доля чекає попереду тих, хто відкидає Мене і Мого Вічного Отця.\nВибираючи брехню, поширювану Обманщиком, а головна з яких є та, що Бог Отець та Вічності не існує - і ви приречені. При вході до воріт пекла ви будете розуміти тоді жахливу помилку, яку ви зробили. Повірте Мені, Мої діти, якщо б ви могли відчути шок і відчуття жаху, коли Остаточна Істина для тих душ після смерті відкрита їм, тоді ви не змогли б витримати навіть тільки одну мить цієї муки. Якщо б ви стали свідками просто поглянувши на це місце зараз, з людської точки зору, ви б померли сповнені жахом, знаючи яка доля осягає тих, хто вибрав шлях гріха.\nЦей шлях, який виглядає красиво, привабливо, заманливо, славний і сповнений чудес змінюється коли ви проминаєте половину шляху. Ці зміни, які вам трапляться посередині шляху, показують вам, що ви не відчуваєте задоволення. Ця дивна порожнеча і розчарування, ці почуття не слабшають протягом всієї життєвої подорожі. Ви не можете зрозуміти, чому ви відчуваєте це. Ваш життєвий досвід, приємний на зовнішність, повний несподіваних тривожних неприємних відчуттів, які змішуються з гнівом, розчаруванням, самотністю і страхом. Тільки тоді, коли ви зустрічаєте вашого ідола в кінці вашого життєвого шляху і заглянете в його злі очі, які танцюють з принизливою розвагою, тоді ви будете кричати аж поки не охрипнете.\nВ цю останню мить будете просити, благати Мене прийти на допомогу, але буде вже пізно. У цьому стані зворотного шляху немає. Ви повинні зробити свій вибір зараз, ще за життя. За кожну зниклу душу буду лити сльози, але в цю хвилину Я вже нічого не зможу зробити, врятувати вас буде неможливо. Ваша вільна воля, якою ви визначили своє життя, позбавляє мене влади.\nЦим, можливо суворим посланням, яке передаю для всього світу, з Великою Любов’ю попереджаю вас. Це Моє останнє Попередження. Переконливо прошу вас, слухайте Мене, врятуйте свої душі.\nВаш люблячий Ісус Христос\n- ваш Спаситель і Справедливий Суддя.


Будівля в Одесі. Дуже перспективне для бізнесу.\n Приморський бульвар 14 , Одеса\nТип нерухомості Приміщення , Приміщення\nЖила площа 2,500 кв. м.\nЗагальна площа 2,500 кв. м.\nГаражне приміщення 5\nРік забудови 1907\nВідкритий будинок Jul 3, 2022, 12.00-16.00\nВаш готель у центрі Одеси.\nЯкщо ви та сама людина. Який розуміється на бізнесі. Якщо ваш бізнес. Готелі та ресторани. Хочу звернути вашу увагу. На дуже перспективну будівлю. Чим воно так заслужило вашу увагу. Впевнений ви одразу зрозумієте. Звичайно якщо говорити про серйозний бізнес. Це точно центр Одеси. Якщо це центр Одеси? Ні, не вгадали. Це не Дерибасівська. Хоча вона десь поруч. Правильно це є Приморський бульвар. Чому? Тут знаходяться найпрестижніші. Ресторани. Готелі.\nСюди їдуть та мріють потрапити. Усі туристи. Тут вирує все культурне життя Одеси. Адже поряд оперний театр. Усі свята організовано відзначають. Саме тут усі одесити та гості міста. І де по-вашому в такому разі має бути. Ваш ресторан чи готель. Звичайно, тут. Але як бути Приморський бульвар досить компактний. А відповідних будівель на ньому. Не так уже й багато. Але не засмучуйтесь. Є одна дуже хороша пропозиція. Саме про нього я хочу вам розповісти.\nНа початку минулого сторіччя.\nБуло збудовано одну з останніх будівель. На Приморському бульварі. Багато чого змінилося з того часу. Але ж нам цікаво. А що зараз. Будівля вже пережила одну реконструкцію. Боятися не треба. Це чудова для вас новина. Адже фундамент та сама будівля. Як із зовні. Його зовнішній вигляд. Так і всередині. Найкрасивіша будівля. Були дбайливо відновлені. Саме тому, що це було багато років тому. Кода його лише збудували.\nПодивимося, що усередині будівлі.\nНульовий рівень та перший поверх разом одне ціле приміщення. Сертифіковане Національним банком України. Може використовуватись для банку. З депозитарієм та банківським сховищем. Кожне приміщення має окремий вхід. Між собою приміщення з’єднані внутрішніми сходами. Наразі частина приміщення здається в оренду. Інші три поверхи мають свій вхід з парадної. Кожен поверх – це окремий блок офісних приміщень. На кожному поверсі санвузол та кухня їдальня. З першого до п’ятого поверху є ліфтова шахта. З виходом на другі сходи у двір будинку. Висота приміщень становить понад чотири метри.\nВид із вікон приміщень. Фасадна на Приморський бульвар та Одеська затока. Тил будівлі вид на двір. Усі п’ять поверхів у відмінному стані. Наразі здаються в оренду різними частинами. На даху будівлі розташована автономна котельня. Система водопостачання та фільтрації з накопичувальними ємностями. Розроблено проект для готелю із рестораном. За проектом нульовий та перший поверх ресторан. Три поверхи п’ятдесят номерів класу люкс та підлоги люкс.\nІ як вам моя пропозиція?\nЯ так розумію ви вже збираєтесь до Одеси. І це чудова для вас новина. Саме тут ваш бізнес підніметься на новий рівень. Чому? Так, дуже просто. Це ж Одеса. Тут у всіх все виходить. Якщо підходити до справи з розумом. А той, хто гідно оцінить та купить. Така будівля. Розумна і розважлива людина. Так чекаємо на вас в Одесі. На вашу найкрутішу угоду.


«З минулого беремо тільки вогонь» - військовий клич\n06/02/2019 Титечко Василь 0 коментарів\nХолодний вітер продував усе наскрізь, завиваючи над землею. Було далеко за північ. В армійських наметах панувала тиша, захисники відпочивали.\nТільки зрідка доносився гул автотранспорту, який рухався на невеликій швидкості, повільно об’їжджаючи бетонні блоки, й лише він перебивав своєрідні нічні мелодії вітру. Небо вкрилося щільними хмарами, які невідступно нависли над блокпостом. Проте у металічних бочках горіло багаття, й розкидаючи світло довкола. Вогонь потріскував, сердився, відкидаючи від себе іскри, ніби це були не його рідні діти. Олексій провів рукою по автомату й пильно дивився в далечінь, чи немає там чогось підозрілого. Думки старався відганяти, аби вони не навіювали спогади про теплу домашню постіль, привітне слово рідних і друзів. Сьогодні була неділя. Йому не хотілося думати, що в цей час його друзі відпочивають десь у пабах, на дискотеках, цілуються з дівчатами, а він притуляє до щоки лише холодний приклад автомата. Вартовий намагався перемкнутися на щось інше. І це йому вдавалося. Ідея, обов’язок і любов до Батьківщини були набагато ціннішими й вищими, ніж будь-які розваги в тилу. На нього покладалися побратими, які в цей час відпочивали, а він боронив їх сон, українську землю й життя близьких і рідних, підвести не мав ні найменшого права, навіть якщо й довелося б заплатити власним життям. Олексій Познік ніс варту на блокпосту в Чонгарі, за 800 м від противника.\nХлопець народився в райцентрі. Навчався в Сарненській ЗОШ № 2 І-ІІІ ст. Ще з дитинства проявляв настирливість і волю до перемоги. Любив активно відпочивати, а тому періодично займався спортом. Одного разу зумів здобути третє місце в області в стрибках у довжину. Пізніше ці спортивні навики стали йому в пригоді. Після закінчення навчального закладу здобувати спеціальність тракториста-машиніста й слюсаря пішов у Сарненське ВПУ № 22. Перший хліб почав заробляти в колишньому продмаркеті «Вопак», працюючи охоронцем. Пізніше влаштувався в Сарненський відділ Державної служби охорони, де патрулював міські заклади з найбільшим скупченням людей. Найчастіше – на «Журавлині». Траплялися різні ситуації. Когось доводилося заспокоювати, інших затримувати за розбій, застосовувати фізичну силу, а в крайніх випадках – і зброю.\n2015 рік. У російсько-українській війні все більше схиляли голови наші захисники, боронячи кордони від агресії й окупації РФ. Олексій не міг знайти собі місця вдома, думками линув на передову. Проте нікому нічого не говорив. Лише зрідка в розмові з друзями вилітало слово про захист українських земель. У вересні того ж року Олексій Познік записався в Добровольчий український корпус «Правий сектор» силового блоку. Понад два місяці проходив вишкіл на базі в Рівному, де військові інструктори навчали всім азам підготовки до бою з противником у подібних до реальних умов на передовій. Вчився рити шанці, стріляти з різних видів зброї, робити зачистки приміщень, шукати міни й уникати розтяжок, аби в бойових умовах залишитися живим і неушкодженим. Практика на військовій базі ПС ще більше посилила бажання йти на передову. Але як сказати батькам про своє рішення? Знав про їх відчай і переживання, а тому одного дня, коли тато й мама пішли на весілля до родичів, тихцем зібрав речі й гайнув із дому.\nЗ Рівного виїхала група із 25 добровольців. 14 із них проходили практику на вишколах ПС в обласному центрі разом із Олексієм. Спочатку базувалися на контрольно-пропускному пункті «Каланчак» Херсонської області. Завданням краянина було перевіряти документи фізичних осіб, які в’їжджали та виїжджали як із боку окупованого Криму, так і з материкової України. Оглядали автомобільні вантажі, наявність у них вибухонебезпечних речовин й ін. Згодом бригаду Олексія передислокували на блокпост у Чонгар. За 800 метрів із боку окупованої території на їхнє місце розташування цілодобово були наведені три дула російських танків, які в будь-яку хвилину могли вистрілити. Трохи далі розміщувалися БМП та «Урали». Навіть без оптичних приладів було добре видно окупантів. Багато снайперів перебували на бойових позиціях. Попри все, у разі відкритої агресії на материкову частину країни українським воїнам було теж чим дати відсіч ворогові. Подалі, за блокпостом, замаскували 15 танків і 3 БМП. Довкола все замінували, тому військові не відходили нікуди й на крок, інакше міг би статися летальний випадок. Усі це добре розуміли й дотримувалися суворої дисципліни.\nОдного разу «Бороді» (позивний Олексія) з побратимами вдалося затримати працівників СБУ, які їхали з Криму в нетверезому стані. Була підозра в їх співпраці з окупантами, а тому, оформивши відповідні протоколи, їх справи передали в прокуратуру. Згодом дізнався, що їх визнали винними. Щодня на блокпосту кожен охоронець державних кордонів був у повній бойовій готовності. Неодноразово чули автоматні черги, адже часто в небі виднілися російські безпілотники. Вдалося навіть збити два. З них дістали накопичувачі пам’яті (флешки) й передали відповідним компетентним органам для розшифрування інформації. Пригадав Олексій і військовий російський розвідувальний корабель, що патрулював на мінімальній відстані від берега й блокпосту. Його прожектори повністю освітлювали КПП і так мав змогу ударити самотужки або скоординувати російські «Град» чи «Ураган».\nУ кінці грудня 2015 року в Україні ширилася новина про підрив електроопор, що подають струм у Крим. Саме в той період Олексій там служив. Як очевидець тих подій, добре знає про випадок. Після підриву розвідники розповідали про несподіваний колапс на російських військових базах у Криму. Зокрема в деякі порти не заходили кораблі. На тривалий час паралізували судноплавство, що не давало можливості для підкріплення й поповнення боєприпасів російській армії. Хоча це викликало певний резонанс у владних структурах і вищого кадрового військового керівництва, які скептично ставилися до добровольців «Правого сектора», «Айдару», «Азова»… Але саме ці загони найгероїчніше пройшли горнила війни на передовій. Військові чини всіляко намагалися підпорядкувати добровольчі війська, часто дискредитуючи їх, аби в подальшому мати на них «правильний» вплив.\nНайбільше Олексій Познік вдячний українським волонтерам, які забезпечували найнеобхіднішими речами. Часто-густо до блокпосту в Чонгарі навідувалися українці з окупованої території, кримські татари. Приносили їм чай, шкарпетки, цигарки… Розповідали про життя та військово-соціальний стан Криму. Зокрема дізнавалися новини й про місцезнаходження ворогів. Також добровольцями до них пристали татарин і японець, які готували військовим обіди. Щоб кухарям було затишніше та спокійніше, з фанери облаштували польову кухню. Згадує «Борода» про смачні страви кухарів-іноземців і про один курйозний випадок, що міг би кардинально вплинути на подальші військові дії на умовному кордоні з півостровом. Річ у тому, що місцевий фермер подарував військовим барана, аби вони не відчували потреби в ситості. Уночі тварина вирвалася на волю й ринула в бік окупантів. За кількасот метрів від позицій росіян баран зачепив розтяжку й спрацювала світлошумова граната. Відразу обидві сторони піднялися по тривозі й постали в повній бойовій готовності, навівши зброю на позиції один одного. Але вартові «зелених чоловічків» у прилад нічного бачення розгледіли винуватця зірваної гранати. Згодом наші хлопці пішли й забрали тушу барана, а за цим усім уважно спостерігали російські військові, проте вогонь по наших захисниках не відкривали.\nЧерез чотири місяці патрулювання в Чонгарі сарненець перейшов відвойовувати територію в Широкіно. Метр за метром української землі пліч-о-пліч із побратимами ДУК «ПС» і 95-бригадою одеських морпіхів буквально вигризали в ненависних зайд. Коли «Борода» з військовими побратимами зайшли в Широкіно, то ворог майже повністю контролював селище, однак ціною життя багатьох українських воїнів-героїв щоразу вдавалося змістити лінію фронту на схід, по сантиметрах відтісняючи окупантів. Смерть чатувала на них усі 24 години на добу. Не зітруться з пам’яті бойові друзі – 23-річний Влад («Маестро») з Радивилова та 45-річний Олександр («Лєший») із Рівного, які загинули на очах в Олексія, захищаючи рідну українську державу. Неймовірний біль завдавав страждань і і досі мучить хлопця, адже таке забути просто неможливо. Проте він і сам заглянув смерті у вічі. Куля снайпера прошила пластину бронежилета четвертого класу та вп’ялася в груди захисника. На щастя, рана, завдяки броні, виявилася неглибокою, тож госпіталізовувати Олексія не було потреби. Військовий санітар лише обробив і перебинтував, а невдовзі краянин знову став у стрій. За півтора місяці війни в Широкіно кадровим військовим і добровольцям із «Правого сектора» вдалося майже витіснити окупантів із селища. В цьому неабияка заслуга і «Бороди».\nОлексій Познік, пройшовши героїчну стежку боротьби за власну й державну незалежність, насамперед завдячує життям своїм побратимам – командиру групи з позивним «Сніг» і комбату – «Морський Степ». Саме вони навчили правильно тримати в руках зброю й давати відсіч усім ворогам, які зазіхають на споконвічні українські землі. Адже вчитись було в кого – у справжніх українських воїнів, які без жодного остраху в бою демонструють свою міць і героїзм. У свій час «Морський Степ», який родом із Костополя, пройшов усі гарячі точки лінії фронту: Широкіно, Піски, Луганськ, Донецький аеропорт, Слов’янськ, Авдіївка, Іловайськ, Дебальцеве… Тож Олексію було на кого рівнятися. Варто сказати, що ім’я сарненського добровольця внесене в базу російського сайту «Трибунал», де є дві його світлини та вказане місце проживання з позначкою «каратель Позник».\nНині Олексій працює вантажником на складі в Сарнах ТзОВ «Радивилівмолоко», що спеціалізується на виготовленні та розповсюдженні молочної продукції. А ще має невеличкий бізнес на міському продовольчому ринку – виготовляє дублікати ключів. Тож, хто хоче зробити запасні, можете звертатися до нього – не підведе й ціна помірна. А ще у невеличкій ятці-майстерні облаштував пам’ятний куточок «Правого сектора». У ньому, окрім рідного українського й червоно-чорного стягів, знайшлося місце й для польського прапора, на якому дружні побажання для «Бороди» від побратима-поляка, що разом із ним воював на фронті. На вході кидається в очі «Молитва» захисника, яка щоразу бентежить серце не тільки Олексія, а й кожного свідомого українця. Із нею він і його друзі пройшли всі жахіття війни. Ось слова молитви:\nБережи мене, Боже,\nМою душу і тіло,\nМою правду і долю,\nМоє діло і волю.\nЗахисти мене, Боже,\nВід каліцтва і смерті,\nВід полону і зради,\nВід ганьби і зневаги.\nПодаруй мені, Боже,\nПеремоги і миру,\nПодай мені, Боже,\nТепло і притулок,\nНадію і віру,


Адміністратор НАСА Бріденстіне хоче, щоб усі знали, що він все ще має довіру до SLS - BGR - TELES RELAY\nГОЛОВНА » НАУКА Адміністратор NASA Bridenstine хоче, щоб всі знали, що він все ще має довіру до SLS - BGR\nАдміністратор NASA Bridenstine хоче, щоб всі знали, що він все ще має довіру до SLS - BGR\nНу, це, звичайно, не було довго! Тільки один день після адміністратора NASA Джим Bridenstine говорив про можливість пілотування першої експериментальної капсули нової капсули Оріона навколо Місяця за допомогою пари комерційних ракет замість космічної системи запуску. NASA, яка все ще знаходиться в стадії розробки, випустила нову заяву, яка запевняє\nУ новій пам'ятці Надісланий всім співробітникам НАСА та субпідрядникам, Бріденстін роз'яснює його заяву і запевняє всіх, що НАСА все ще планує багато для ракетної платформи SLS.\nСпочатку очікувалося, що NASA підготує космічний корабель Orion і ракетну систему SLS до середини 2020. Вони підібрали б перший випробувальний політ Оріона навколо безпілотного Місяця на борту. , Останніми місяцями стало зрозуміло, що, хоча Оріон, ймовірно, зіткнеться зі своїм вікном запуску, SLS затримується.\nПотенційним рішенням, сказав на цьому тижні Бріденстіне, буде використання пари комерційних ракет для відправки Оріона на орбіту Землі. а потім навколо Місяця.\n"Нашою метою було б перевірити Orion на місячній орбіті в 2020 і випустити першу SLS для запуску будинків або іншого обладнання. у 2021 ", пояснює адміністратор у записці. "Це привело б нас вчасно до місячної орбітальної місії з екіпажами в 2022, з додатковою перевагою місячного призначення для наших космонавтів".\nЗвичайно, усе це ще не вигравіровано в мармурі, і NASA оголосила про своє рішення. Для вивчення можливості зміни часової шкали та використання комерційних ракет на місці першої ракетної техніки SLS знадобиться близько двох тижнів. Ми знатимемо, чи має намір НАСА продовжити новий план.\nВчені вважають, що вони помітили дуже рідкісного косатка


Діма Борисов запустив доставку шаурми, бургерів і морепродуктів – страви від 49 грн — The Village Україна\nЯрослав Друзюк, 3 квітня 2020 в 10:07\nДоставку із закладів «БПШ», Pinzarella, Mushlya, Dogz & Burgerz, Philadelphia Roll & Bowl та «Барсук» запустила «Сім’я ресторанів Дмитра Борисова». Приймають замовлення через сайт проєкту.\n«Дмитро Борисов запустив власний сервіс доставки їжі та напоїв по Києву – 1 euro delivery. Тестову версію проєкту було підготовлено за добу в партнерстві з IT-компанією dots.platform», – розповідають у мережі.\n«Умови доставки універсальні: замовлення доставляються в будь-яку точку міста, обмежень щодо суми мінімального замовлення немає, будь-яка доставка коштує 50 гривень, а ціни на страви такі ж, як були в меню закладів», – уточнюють в «Сім’ї ресторанів Дмитра Борисова».\nШаурма «Суперм'ясо» – 59 грн\nБорщ зі сметаною та салом – 79 грн\nСендвіч зі стейком із тунця – 89 грн\nПінца «Чотири сири» – 109 грн\nБургер Beyond Meat – 89 грн\n«Наприклад, за 49 гривень можна замовити шаурму з «БПШ» або бургер із Dogz & Burgerz. За 69 гривень – казанок мідій у вершковому соусі. За 79 гривень порцію диких аргентинських креветок із гарнірами та соусами від Mushlya», – додають у компанії.\nЯк замовити: замовлення на доставку приймають через сайт із 12:00 до 20:00. Інші окремі формати «Сім’ї ресторанів Дмитра Борисова» працюють зі службами доставки Uber Eats, Glovo та Raketa.\nРаніше Дмитро Борисов запустив доставку «конструкторів їжі» – інгредієнтів для приготування страв власноруч.\nОбкладинка та фото: «Сім'я ресторанів Дмитра Борисова»