Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара : Імпресія крізь роки\nТрудовий семестр у Комісарівці\nУ житті студентів українського відділення філологічного факультету ДДУ (група ЛУ-75-2) є пам’ятні й незабутні сторінки осіннього трудового семестру, який проходив у чудовому куточку Дніпропетровщини – селі Комісарівка П’ятихатського району в жовтні 1976 року, коли ми були другокурсниками. Ці «трудові семестри» стали вже традиційними, і філологів завжди очікували у колгоспі імені Котовського.\nПригадую, як нас зустрічали на пероні залізничного вокзалу міста П’ятихатки: звучала мідь оркестру, учні з яскравими айстрами, усміхнені й товариські, вишикувалися перед студентами. Нам подобалась переміна у навчальному семестрі. Село Комісарівка приваблювало розлогим віттям над ставом, чистими вулицями і широкими безмежними ланами. Ми готові були працювати. І не тільки… У наших педагогічних скарбничках було чимало пісень, гуморесок, поезій, танців, сценаріїв вистав, які ми успішно поставили на сцені Комісарівського клубу, де, до речі, й мешкали.\nПоїздки до району усім студентським колективом, який складався із двох груп – мовників і літераторів, разом із викладачами кафедри української мови і кафедри української літератури, завжди були хвилюючими. Бо їхали туди не лише збирати щедрий урожай, а й змістовно проводити вільний час.\nНа знімку: зліва направо – Валя Омесь, Валя Сірик, Володя Білецький, Таня Бородавка, Надія Миколаївна Мисливець, куратор групи ЛУ-75-2, Алла Савицька, Олександр Міщенко. Куратор частує студентів капустиною: як смачно!\nОдного разу довелося робити два концерти в день. Було це так. На студентський вогник у Комісарівський клуб, який ми жартівливо назвали «Готель “Дніпро-ДДУ”», прийшли місцеві мешканці послухати нас, познайомитися. У прикрашеній студентами залі лунала музика, панувала радісна атмосфера. Українські народні пісні у виконанні Тетяни Полив’яної, Таїсії Омелян, Людмили Блажко, вірші у виконанні Любові Кишко, Наталії Харченко, куратора Костя Семеновича Дуба, гуморески-мініатюри та інсценізації зі шкільного життя у виконанні Світлани П’ятак, Тетяни Плахотник, Миколи Чабана, Сашка Міщенка та інших дуже сподобались нашим гостям. Із задоволенням брала участь у виставах і авторка цих спогадів. Після завершення концерту прийшли інші глядачі – мешканці села, які вже почули відгуки про студентський концерт. Цього разу було багато сільської молоді. Довелося повторити концерт одразу ж, доповнивши його новими номерами. Славили хліборобів, доярок, овочівників та інших трударів-господарів землі. Глядачі були дуже задоволені, заспівали й самі пісень, розповідали про себе. Концерт закінчився пізно, але втоми не відчувалось, бо було відчуття радості від подарованих емоцій. Тож наш авторитет – працьовитих студентів зміцнився ще й завдяки культурно-художній діяльності.\nУрожай видався щедрим: ми збирали цибулю, моркву, але найбільше – картоплю. Було організоване змагання між студентами. Високий рівень організації підтримувала наш куратор – доцент кафедри української літератури Надія Миколаївна Мисливець. У стінгазеті, яку випускали там же, фіксували результативність праці. Це був такий собі студентський щоденник із описом діяльності за кожен день. Цікаво було його перечитувати щодня. Пригадалось, як найбільше картоплі було зібрано (по 103 відра) за день однокурсниками Валентиною Омесь та Таїсою Омелян. По сто відер зібрали Ольга Самодрига й Тамара Собка. Видали «на-гора» 709 відер картоплі такий колектив студентів: Таня Зіброва, Світлана П’ятак, Таня Плахотник, Таня Бондюк, Алла Печериця, Наташа Ануфрієнко, Люба Комлик.\nА наші кухарі – то окрема історія! Вони вставали о 4-ій ранку й починали творити смачну справу. Галя Дашко, симпатична, з гумором дівчина, любила повторювати фразу: «Наша праця, друзі, ніби й непомітна. Але, зрештою, від неї залежить результат роботи на полі. Хіба не так?»\nПро працьовитих, веселих і дружніх студентів знали і в правлінні колгоспу. Недарма ж вони говорили Леоніду Олександровичу Сахно, старшому викладачеві кафедри української літератури, який теж був разом із студентами: «Треба запасатися почесними грамотами, бо на диво хороші люди працюють у нас з університету, майже всі заслуговують відзнаки!» І дійсно, до університету ми повертались із нагородами, але найвищою була одна: ми збагатились і зміцніли нашою студентською дружбою під час трудового семестру!\nЗоя Бондаренко, студентка групи ЛУ-75-2,\nта спеціальної освіти\nРедакція отримала тимчасовий студентський квиток воєнних років, який належав студентці історико-філологічного факультету нашого університету Олександрі Бондарь (1921-1978). Сімейна реліквія зберігається у родині Геннадія Очкаленка, сина Олександри Бондарь, випускника й співробітника університету.\nУ 1940-му році Олександра Бондарь вступила на перший курс історичного відділення, але вже після першого року навчання, з початком війни, була мобілізована: спочатку на будівництво укріплень, потім – у студентський загін, який захищав місто. Брала активну участь у бойових діях, була важко контужена під час фашистського бомбардування. Одразу після звільнення Дніпропетровська Олександра повернулася до міста. «У листопаді 1943 року відновилися заняття в університеті, – переповідає розповіді матері Геннадій Очкаленко. – По півдня навчалися під відкритим небом, даху в нинішнього другого корпусу, який тоді був головним, не було. Конспекти писали на старих газетах, оскільки зошитів і паперу для письма не мали. Після занять студенти йшли розбирати руїни навчальних корпусів, Палацу студентів».\nЗа розповіддю про перші повоєнні роки нашого університету ми звернулися до доктора історичних наук, професора Варфоломія Савчука.\n«Маленька, непримітна на перший погляд, довідка містить доволі цікаву інформацію з життя нашого університету після визволення Дніпропетровська, – говорить Варфоломій Степанович. – На довідці проставлена дата видачі – 19 листопада 1943 р. Ректорат держуніверситету вже у жовтні 1943 р. знаходився і працював у визволеному 18 вересня 1943 р. Павлограді. А після визволення 25 жовтня Дніпропетровська ректорат разом з військовими частинами повернувся до міста.\nЗа майже повної відсутності приміщень (вони були зруйновані під час окупації), нестачі викладачів, гострої продовольчої проблеми розпочати заняття було надзвичайно важким завданням. Але вже 6 листопада 1943 р. відбулося перше заняття (на геолого-географічному факультеті). А з 20 листопада навчальні заняття почалися на всіх відновлених факультетах університету. Тож видана 19 листопада довідка могла замінювати на деякий час студентський квиток.\nДовідка містить ще одну цікаву інформацію. Вона, як зазначено, «дійсна без печатки». Отже, була відсутня й деяка атрибутика університету. Але це не завадило його роботі. Виконуючий обов’язки ректора Василь Минайович Полєжаєв (перший керівник університету після визволення міста) організував його роботу так, що вже з січня 1944 р. відновили роботу сім факультетів: фізико-математичний, біологічний, хімічний, геолого-географічний, історичний, філологічний, і факультет західних мов і літератури, на яких почалися регулярні заняття. Всього в університеті тоді навчалося 540 студентів.\nОтже, цей небагатослівний документ переконливо свідчить про напружену й плідну роботу колективу відновленого університету над непростою організацією навчального процесу безпосередньо після визволення міста. Прикметно, що Дніпропетровський державний університет першим серед університетів України відновив свою діяльність», – зазначає Варфоломій Степанович.\nПро чемпіонські досягнення університетської збірної з академічного веслування у 1970-80-х роках розповів Геннадій Очкаленко, майстер спорту, тренер вищої категорії, випускник університету 1977 року. Геннадій Васильович тренував команди ДДУ з академічного веслування протягом 1975-1981 років та 1987-1996 років, був старшим тренером студентської збірної команди Дніпропетровської області та старшим тренером жіночої студентської збірної команди України.\nНа фото – жіноча вісімка ДДУ з академічного веслування 1988 року. Усі дівчата починали займатися спортом в університеті, і вже на першому році тренувань виграли першість області, стали призерами Студентських ігор України, призерами чемпіонату України серед молоді. За підсумками 1988 року, студенти-веслувальники ДДУ завоювали 52 медалі молодіжного, студентського та дорослого чемпіонатів України.\nДобре пам’ятаю склад зіркової команди. Так, на цьому фото перша зліва кандидат у майстри спорту (кмс) Олена Колєсова, студентка факультету прикладної математики, друга – кмс Наталя Ситниченко з механіко-математичного факультету. Далі направо майстер спорту Марія Весніна, дворазовий призер чемпіонату СРСР, триразова чемпіонка України, вона навчалася також на мехматі. Нині Марія живе у США, працює викладачем математики у коледжі, тренує жіночу команду коледжу з хокею на траві. Наступна – кмс Олена Турчіна з факультету прикладної математики.\nУ центрі – майстер спорту міжнародного класу Тетяна Савченко, вона почала займатися спортом на третьому курсі факультету прикладної математики. За кілька місяців увійшла до складу збірної команди України, була багаторазовою чемпіонкою України у всіх видах програми, п’ятиразовим призером чемпіонатів СРСР, срібним призером X Спартакіади народів СРСР, призером Кубка Світу, чемпіонкою світу 1998 р., учасницею Олімпійських ігор 2000 р. Нині Тетяна домогосподарка, селекціонер елітних собак. Наступна – кмс Яна Доморацька з факультету прикладної математики, сьогодні працює головним бухгалтером відділення Приватбанку. Майстер спорту Катерина Тюлєнєва – Ленінський стипендіат економічного факультету, багаторазова чемпіонка України, п’ятиразова призерка чемпіонатів СРСР, срібна призерка X Спартакіади народів СРСР, учасниця чемпіонатів світу та Європи. Сьогодні вона – фінансовий директор «Сільпо», мешкає у Києві. Повернулася до активних виступів у спорті, зокрема стала переможцем Всеукраїнських Спортивних Ігор ветеранів 2017 р.\nОстання веслувальниця – кмс Світлана Ковалевська з економічного факультету була лідером і першим капітаном команди, допомагала мені сформувати склад команди. Стерновою у цій команді була майстер спорту Лілія Сапєгіна, теж з економічного факультету. Вона багаторазова чемпіонка України, чемпіонка СРСР 1988 р., член збірної команди СРСР. Сьогодні Лілія домогосподарка.\nПро значення, яке приділялося цьому спорту в університеті, свідчить такий факт: керівництво університету тоді виділило нашому веслувальному клубу 500 тис. карбованців, що надало змогу придбати 80 академічних човнів та комплект весел для команди.\nНа світлині 1969 року – склад кафедри фізики надвисоких частот (НВЧ), створеної в лютому 1967 року. Відповідно, цього року ми святкуємо 50-річчя кафедри, яка в 2004-му набула сучасної назви – кафедри прикладної і комп’ютерної радіофізики.\nІніціатором організації кафедри та її першим завідувачем був професор Ф.І. Коломойцев (третій праворуч у першому ряду), людина непересічна для історії університету. Він був проректором, що відповідав за створення фізико-технічного факультету, що мав вирішальну роль у підготовці кадрів для підприємств ракетобудівної та радіотехнічної галузей. Але залишалася потреба у фахівцях із розробки мікрохвильової техніки та антенних систем для радіолокаційних, супутникових і телеметричних систем, які вироблялися Дніпровським машинобудівним заводом (ДМЗ). Саме професор Ф.І. Коломойцев гостро відчув цю ситуацію. На кафедрі почали працювати колишні співробітники КБ ДМЗ В.П. Прудкий (другий праворуч у першому ряду) та В.М. Скубицький (третій праворуч у другому ряду).\nВимірювання на НВЧ були в колі наукових інтересів доцента Є.Л. Барташевського (другий ліворуч у першому ряду). Під його керівництвом аспірант В.М. Скубицький розробив низку пристроїв для вимірювання параметрів матеріалів на НВЧ. На початку 80-х років В.М. Скубицький вже керував розробкою методів вимірювання коефіцієнту відбиття у вільному просторі на замовлення ЦНДІ імені академіка О.М. Крилова (м. Ленінград), тема була завершена виготовленням оригінального пристрою. Важливою була поява у складі науковців кафедри в 1973 р. О.М. Ахметшина, який працював під керівництвом Є.Л. Барташевського та ініціював застосування методів вимірювань на НВЧ до розв’язку задач неруйнівного контролю (НК) виробів ракетної техніки із полімерних композиційних матеріалів. Саме Є.Л. Барташевський та О.М. Ахметшин запропонували використовувати для розв’язку такої задачі метод синтезування відеоімпульсу. Цей метод був реалізований професором М.І. Фінкельштейном для радіолокації льодів. Такі радіолокатори пізніше застосовували для льодової розвідки при поході атомоходу «Арктика» до Північного полюсу. О.О. Дробахін залучився до цих досліджень ще студентом (куратором групи, де він навчався, був доцент О.О. Протопопов, перший праворуч у першому ряду). Він запропонував модернізувати метод: використовувати цифровий спектральний аналіз та синтезувати обвідну радіоімпульсного сигналу. Але для реалізації цього підходу потрібне було дороге обладнання, якого в країні було одиниці. Використання ж простіших пристроїв, які випускалися масово, здешевлювало реалізацію. Вихід знайшли у використанні принципу Фур’є-голографії в просторі частота-час. Такий підхід був запропонований та обґрунтований в роботах В.Ф. Борулька та О.О. Дробахіна (аспірантів Ф.І. Коломойцева та Є.Л. Барташевського), а установки були створені на кафедрі в кооперації з ученими Інституту радіотехніки та електроніки АН СРСР. Останній варіант вимірювача було впроваджено в ЦНДІ спеціального машинобудування для НК корпусу транспортно-пускового контейнеру ракети та теплозахисної структури на основі пінопласту. Кафедра отримала призове місце на Всесоюзному конкурсі з розроблення пристроїв НК для виробів з композиційних полімерних матеріалів, а в журналі АН СРСР «Дефектоскопія» було відзначено, що розробки кафедри фізики НВЧ Дніпропетровського університету є найкращими з пристроїв НК на основі НВЧ випромінювання. Модифікація такого підходу при застосуванні рупорного випромінювача, зроблена О.О. Дробахіним, дозволила поліпшити діапазон використання, був реалізований новий обчислювально-вимірювальний комплекс. Для отримання оптимальної конструкції було виготовлено та досліджено більш ніж 20 рупорів. Розробки в цьому напрямі увійшли як складова до циклу робіт «Створення випромінюючих структур багатофункціональних радіоелектронних систем», відзначеного Державною премією України в галузі науки і техніки за 2016 р.\nСтановлення комплексу ДНУ\nНа початку 60-х років минулого століття, будучи головою СНТ та членом комітету комсомолу університету, звернув увагу в приміщенні комітету на акварель будівлі, подібної до головного корпусу Московського університету. Як мені тоді пояснили, що таким мав бути вигляд центрального корпусу нашого університету на Соборній площі, а весь університетський комплекс планувалось розташувати між проспектом К. Маркса (Яворницького), вул. Гоголя, вул. Шевченка та вул. К. Цеткін (В.І. Моссаковського). Стверджувалось, що за часів ректорства Л.І. Софронова саме на це державою передбачалось виділити 50 млн. крб., але з незрозумілих причин цей проект так і не було реалізовано, університет ще десятиліття орендував для навчального процесу приміщення шкіл та ВНЗ міста.\nЗ часом ця ситуація почала не влаштовувати університетську громадськість. Якось на одному із зібрань завідувач кафедри прикладної теорії пружності В.І. Моссаковський виступив з критикою такого стану речей та запропонував будувати власні навчальні корпуси. Можливо, саме це й стало однією з причин його призначення у 1964 році ректором ДДУ. Зауважу, що тоді ця новина на кафедрі була сприйнята неоднозначно: значна частина викладачів і співробітників вважала, що це призведе до втрати на кафедрі діючого талановитого вченого, але, як виявилось, ми погано знали характер і можливості В.І. Моссаковського. Навіть за часів ректорства він не лише не втратив інтересу до чистої науки, а ще й продовжував плідно співпрацювати з КБ «Південне».\nУчасть В.І. Моссаковського у бетонуванні свай під одну із будівель університету (кінець 1960-х рр.).\nЗліва стоїть Г.А. Гриневський, проректор ДДУ з АГР.\nЗазначу, що в цей час (1964 – 1986 рр.) основна його увага була націлена на побудову університетського комплексу за його ж пропозицією на території ботанічного саду, тим більше, що ще до війни значна частина ботсаду була забрана під будівництво ДІІТу. До речі, існував спротив такому рішенню В.І. Моссаковського як в університеті, так і в місті. Але опоненти не знали, що спротив лише зміцнював його бажання якомога швидше побудувати університетський комплекс для створення нормальних умов для навчання студентів та проведення наукових досліджень.\nВін воював за досягнення своєї мети з ретроградами й слабодухими та переміг. Цьому сприяло також перепорядкування ДДУ у 1966 році безпосередньо Міністерству вищої і середньої спеціальної освіти СРСР, бо спростились шляхи фінансування будівництва університетського комплексу. Постійний особистий контроль В.І. Моссаковського за станом спорудження об’єктів та й інколи безпосередня участь у будівництві сприяли якісному і своєчасному їх введенню в експлуатацію. Уважаю, що саме завдяки енергії й самовідданості В.І. Моссаковського головній справі свого життя стали можливими як розбудова університетського комплексу, так і створення сучасного класичного університету – ДНУ ім. Олеся Гончара.\nНа превеликий жаль, інтриги 80-х років навколо В.І. Моссаковського, що привели до його відсторонення з посади ректора у 1986 році, не сприяли зокрема завершенню будівництва блоку лекційних аудиторій, корпусу ректорату, науково-лабораторного корпусу Міжвузівського центру обслуговування наукових досліджень.\nБувають дні, які надовго, якщо не назавжди лишаються у пам’яті й, головне, у душі. Світлина на згадку, спогад…\nЧи багато людей перетинають свій столітній ювілей? Питання, погодьтеся читачу, риторичне. А якщо ювіляр – рідна сестра Олеся Терентійовича Гончара, неперевершеного корифея і класика української літератури XX сторіччя, письменника, який уособлює честь і совість свого покоління, загальновизнаного морального авторитета і світоча нової доби, філософа й громадського діяча, митця, ім’ям якого названо наш університет…\nТож звичайний квітневий день 2014 року перетворився на подію, яка, певен, закарбувалася і в історії університету, й стала вікопомною для тих, хто приїхав до непоказної, але такої вагомої для нащадків і дорогої для нашої культури оселі на вулиці Клубній в обласному центрі. Університетську делегацію очолив ректор Микола Вікторович Поляков. До садиби-музею в Ломівку також завітали й інші представники керівництва університету, Гуманітарного центру, викладачі й студенти факультету української й іноземної філології та мистецтвознавства. Меморіальна дошка на біленькій хатині сповіщає, що в цьому будинку в 1945-1947 роках жив і творив Герой України, випускник нашого університету Олесь Гончар.\nПереступаючи поріг дому, відчуваєш тепло й затишок, гармонію із світом. Тут багато портретів письменника, його книжок, рушників, квітів.\nУ центрі – ректор М.В. Поляков та сестра Олеся Гончара О.Т. Сова; зліва направо – племінниця Олеся Гончара Т.Г. Онопрієнко, керівник інформаційно-аналітичного агентства «УНІ-прес» А.М. Бахметьєва, голова профкому О.Л. Тупиця, проректор з науково-педагогічної роботи у сфері гуманітарної освіти та виховання молоді В.В. Іваненко, методист І категорії групи аналізу у сфері гуманітарної освіти та виховання молоді Н.М. Щербак.\nОлександра Терентіївна зустріла нас із посмішкою. Ця світла душа буквально випромінювала життєдайні струмені родинної відданості, людської щедрості, простоти й щирості, правди і природності. Вона прожила довге і нелегке життя, виростила чотирьох дітей. У своєму будинку створила музей Олеся Гончара, зібрала та зберегла багатолітні родинні архіви: праці письменника, його листи, листівки, фотоальбоми різних років.\nВітаючи з ювілеєм Олександру Терентіївну Сову й відзначаючи її вагомі подвижницькі зусилля щодо збереження історичної пам’яті про Олеся Гончара, Микола Вікторович вручив їй нашу найвищу нагороду – почесну медаль «За вірну службу ДНУ». Пригадуються слова ректора: «Для нас Ви багато років залишаєтесь тим ланцюжком, що поєднує університет із майстром. Ви даруєте нашим студентам радість спілкування, зберігаєте дух цієї оселі, освяченої великим письменником».\nПід час зустрічі студенти читали вірші й прозу письменника, співали українських пісень. А ювілярка згадувала зворушливі моменти з життя свого видатного брата, охоче позувала перед фотокамерами. На прощання вона подарувала нам книжку спогадів Олеся Гончара й зичила кожному з нас щастя та здоров’я, «жити не тужити і до поважного віку дожити»…\nОлександри Терентіївни Сови немає з нами вже більше року. Натомість залишився незабутній спогад про славетний рід, який дав Україні й світу постать планетарного масштабу – Олеся Гончара.\nВалентин Іваненко, професор\nВелика честь – створити образ Гончара\nУ кожного художника – скульптора, живописця чи графіка – завжди є бажання створити образ визначної людини або твір, присвячений їй. І якщо така нагода трапляється, можна вважати, що йому поталанило. Мені як скульптору пощастило втілити в бронзі образ нашого великого земляка, всесвітньо відомого письменника другої половини XX століття, майстра слова – Олеся Гончара.\nА сталося це так. З ініціативи і за пропозицією ректора університету Миколи Полякова мені було доручено створити, виготовити і встановити меморіальну дошку Олесю Гончару, чиє ім’я сьогодні носить університет. Невипадково був вибраний корпус університету на проспекті Дмитра Яворницького, 36, в якому навчався, повернувшись з війни, червоноармієць Олесь Гончар. Для вирішення архітектурної частини були залучені видатні архітектори міста – Валерій Славінський та Ігор Богданов. Архітектурна ситуація продиктувала і пластичне рішення. З’явилась можливість створити не просто меморіальну дошку, а погруддя. Завдяки цьому архітектурно-скульптурне рішення виглядає більше як пам’ятник, на який заслуговує Олесь Терентійович.\nУніверситетська громада на урочистому відкритті погруддя Олеся Гончара\nУ квітні 2003 року з нагоди 85-річчя Олеся Гончара було відкрито цей пам’ятник. На урочистості з Києва прибула вдова письменника Валентина Гончар, очільник Національної спілки письменників України Володимир Яворівський, сестра письменника Олександра Сова, місцеві письменники, керівництво міста й області, творча інтелігенція і студентство.\nПроходять роки, і мені, автору цього творіння, приємно дивитись, як біля його підніжжя весь час з’являються квіти.\nавтор пам’ятника, народний художник\nІз незамулених джерел пам’яті\n«Чи знаєте ви, що таке КПК?» – запитала я у своїх студентів. Ні, не знають і не чули ніколи цього слова – і це зрозуміло, бо КПК – це вже університетська історія. Цією абревіатурою називали культурно-побутовий комплекс – центр дозвілля, відпочинку й водночас місце, де можна було вирішити чимало невідкладних побутових проблем. Щось, безперечно, призабулось, але, пам’ятаю точно, там на першому поверсі були хімчистка, ремонт взуття, стоматологічний кабінет, міжміський переговорний пункт, а на другому – студентський клуб, здається, дві кімнати, у яких працювали гуртки, і конференц-зал десь на 250 місць.\nУ сірій, непривабливій двоповерховій будівлі, що сьогодні сиротою стоїть серед студентських гуртожитків на вулиці Казакова, важко впізнати місце, де колись вирувало життя, відбувалися конференції, відзначалися урочистості, свята, проводилися фестивалі, зустрічі, де студентський рух і ритм був щоденною нормою, неодмінним атрибутом університетського буття.\nДля покоління студентів 70-х особливо пам’ятними були фестивалі художньої самодіяльності – спочатку факультетські, потім університетські. До них ми старанно готувались, намагаючись репрезентувати свій факультет з найкращого боку. На сцену виходили і викладачі, і студенти, вони читали поезії, співали, показували епізоди СТЕМу (студентський театр естрадних мініатюр), викликаючи щире захоплення глядачів і непідробне відчуття гордості за свій факультет і університет. У мене залишилося чимало яскравих спогадів про ці виступи, але один із них я бачу, як сьогодні, – роки не змогли позбавити його чаруючої магії, яка так полонила мене тоді. Співала тогочасна знаменність – філологиня Олена Коваленко (Олена Ігорівна Переворська – доцент факультету психології). Неймовірно гарна, у потрясаючій червоній сукні з квітами, вона була володаркою залу, її пісня з репертуару Софії Ротару, тоді дуже популярна, звучала якось особливо, по-своєму, свіжо й молодо, а на слова «Если в небе сонце светит, значит, горе не беда, громче, громе смійтесь дети и не плачьте никогда» зал заполонили діти з підшефної СШ № 28 з кольоровими кульками, вони випустили їх у повітря, створили неповторну атмосферу, в якій ми відчули радість миру, дитинства, себе як частини того прекрасного світу, що зветься життям.\nПереконана, що 70-80-ті роки для університету не були застійними – він розвивався, змінювався, розбудовувався (його нинішня інфраструктура – згадаймо хоча б корпуси № 1, 15, 16, 17, прекрасна наукова бібліотека – це надбання саме тих років), увага до окремої людини – студента, викладача, співробітника – відчувалася в усьому. На світлинах, які ви бачите, зафіксовані такі миті з життя університетської спільноти, які робили його самобутнім, насиченим і незабутнім. Це зустріч у КПК з поетом Левом Ошаніним, автором культової в радянські часи пісні «Пусть всегда будет солнце». Він завітав до університету на запрошення товариства книголюбів, яке очолювала тоді Катерина Антонівна Охомуш – доцент кафедри російської мови, людина завжди активна і якось по-особливому, можна сказати, фанатично, віддана університету. Це товариство відігравало помітну роль у популяризації книги, яка справді тоді була кращим подарунком. Книголюби організовували зустрічі з письменниками, презентації нових книг (хоч таке слово ми тоді вживали дуже рідко), пільги на придбання книг (вартісну книгу важко було купити в магазині) тощо.\nНа іншій світлині бачимо викладачів за святковим столом у їдальні КПК – це був новорічний вогник (1988 рік). Такі неформальні зустрічі колег, друзів, однодумців на Новий рік, 8 Березня, інші свята завжди проходили щиро й сердечно. По-справжньому родинну атмосферу створювали гарно вбрані учасники свята, мило прикрашена їдальня, хороша музика, тепле вітання керівництва університету, виступи самодіяльних акторів. Хто з ким сидить за одним столом – вирішальними тут були особисті симпатії, що й засвідчив цей фотознімок. Володимиру Демченку, Євгену Бородіну, Наталії Олійник, Олександру Корху, Тамарі Іваненко було добре в такому приємному товаристві, де всі свої, де весело, де можна відчувати себе невимушено й комфортно.\nПерегортаю свій альбом – і минуле справді оживає, а воно, виявляється, не просто моє, а моє університетське. І відчуваю себе щасливою від того, що це мій університет і моє життя від нього невіддільне – нічого я б у ньому не змінювала.\nРідному університету скоро 100 – золотий ювілей, та й нам, його випускникам, немало, але альма-матер, яка знайшла найкоротший шлях до наших умів і сердець, трепетно жива, молода, рішуча, багатообіцяюча, спрямована тільки вперед у сонячне мирне завтра.\nНаталія Олійник, завідувач кафедри\nІз легендарної когорти героїв\nГортаючи власний фотоархів, у якому за півстоліття служіння альма-матер накопичилося чимало схоплених і зафіксованих камерою миттєвостей нашого університетського життя-буття, впала в око одна з порівняно недавніх світлин, датована 8 травня 2012 р. На ній ми, група представників ДНУ, разом з Героєм Радянського Союзу Олексієм Васильовичем Колєсніковим у його квартирі на вулиці Дзержинського (нині – Володимира Вернадського) обласного центру, де напередодні 67-ї річниці Перемоги над нацизмом тепло вітали його із вікопомним всенародним святом від імені трудового колективу та студентства.\nДо речі, на той момент він залишився у нашому місті чи не єдиним живим символом уславленого геройського корпусу часів страшного воєнного лихоліття 1941-1945 років, а тому був, що називається, «на розрив»: його постійно запрошували на різні офіційні та урочисті заходи, в молодіжні аудиторії, інтерв’ювали журналісти. Проте, як зізнався нам сам Олексій Васильович, пріоритетом для нього завжди був університет.\nЗапам’яталася щира, винятково зворушлива аура імпровізованої церемонії вручення ветеранові найвищої університетської відзнаки – почесної медалі «За вірну службу ДНУ» з цілком зрозумілими в таких випадках хвилюючими мікроспітчами, відвертими розмовами «про життя», спогадами, квітами. Цією нагородою, як на мене, був достойно поцінований його вагомий особистий внесок у справу військово-патріотичного виховання молоді (колишній авіатор часто зустрічався з нашими студентами, розповідаючи про свої воєнні перипетії), підтримання іміджу та авторитету університету, з яким його пов’язували кілька років активної трудової діяльності на посаді начальника служби охорони (1992-1996 рр.), а потім до останніх днів життя (2015 р.) – плідна співпраця у лавах нашої ветеранської організації – однієї з кращих у місті та регіоні.\nСпілкуючись з нами, герой теж пригадав дещо із своєї фронтової біографії, зокрема про те, що всю війну пройшов льотчиком 118-ї окремої дальнорозвідувальної ескадрильї 7-ї повітряної армії на півночі країни, що здійснив понад 300 бойових вильотів, більшість нічних, у тому числі 90 – на бомбардування ворожих об’єктів та військ і 222 – на розвідку, що кожен з них був смертельно небезпечним, оскільки літати доводилося фактично «сам на сам», тобто без відповідного прикриття, і, здебільшого, на великих висотах і в складних метеоумовах, що вимагало належного професійного вишколу, майстерності, кмітливості, сміливості. За бездоганне виконання бойових завдань і проявлені при цьому мужність та героїзм О.В. Колєсніков у лютому 1944 р. був удостоєний звання Героя. Нагороджений 7-ма орденами й багатьма медалями.\nНаприкінці зустрічі Олексій Васильович висловив вдячність університету за високу відзнаку, а нам – за візит і святкові вітання, запевнивши, що й надалі, скільки вистачить сил і здоров’я, буде з університетом. Усі ми ще довго згадували й ділилися враженнями від цієї незабутньої зустрічі з мужньою, красивою, мудрою, скромною людиною. Вірю, як би і що б там не було, пам’ять про наших легендарних героїв житиме в віках.\nВалентин Іваненко, проректор\nЦього року традиційна вереснева «Зустріч з юністю» зібрала понад 60 випускників фізико-технічного факультету 1960-го року в стінах альма-матер. Своїх однокурсників радо вітав Президент України 1994-2005 років Леонід Кучма. Випускник фізтеху-1960 Валентин Вереньов надав редакції унікальні світлини, що зафіксували хвилюючі миті зустрічі на дружніх зібраннях.\nКоля Яцина і Міша Ляпкало – випускники фізтеху 1960 року. На світлинах вони на зустрічі однокурсників через 20 і 45 років.\nМикола Васильович Яцина став начальником цеху з випробувань і відпрацювання різноманітних типів РРД, двигунів ракети-носія «Зеніт» включно, і за програмою «Циклон-4». Микола Яцина – садівник-любитель, автомобіліст. Його син Олександр теж закінчив фізтех.\nМихайло Якович Ляпкало – провідний інженер НДІ, щирий українець з родоводом з 1666-го року. Знав на практиці зміст вислову «гепнулось, репнулось та ще й перекондубасилось». «Першого прочухана я отримав від старости групи ще в 1957 році за свій тост «За самостійну Україну!» – згадував Михайло Якович. Займався розробкою і виготовленням тепловидільних елементів ядерних ракетних двигунів. З 1984 по 1992 роки Михайло Ляпкало брав участь у міжнародних марафонських забігах. Зятя-англійця під час гостин постійно намагається частувати традиційними українськими стравами й напоями.\nТак тримати й здоров’я Вам, товариші!\nОднокурсник Валентин Вереньов, д-р техн. наук,\nПеред кожним студентом відкриті всі дороги\nНа історичний факультет Дніпровського національного університету (тоді Дніпропетровського – ред.) Борис Філатов вступив у 1988 році. Саме тут майбутній мер освоював престижну на той час професію викладача історії та суспільствознавства. Шістнадцятирічний юнак був наймолодшим серед одногрупників. Більшості студентів уже виповнилося двадцять і більше, а за спиною в них були армія та служба в Афганістані.\nПісля розпаду СРСР у 1991 році Борис Філатов зважився на безпрецедентний для того часу крок – вступити вдруге, щоб паралельно освоювати інший фах – юриста. Обидва факультети йому вдалося закінчити майже одночасно і з відзнакою. «Раніше не можна було вчитися на двох факультетах одночасно, але, як виняток, мені дозволили здобувати другу освіту. Я був круглим відмінником і Ленінським стипендіатом. Розмір моєї стипендії становив 130 рублів. Інженер на той час отримував 120 рублів, а звичайна стипендія була 40», – згадує Борис Філатов.\nОдразу після закінчення університету Борис Філатов захистив дисертацію і став наймолодшим кандидатом юридичних наук в Україні.\nБатько Бориса Філатова (Альберт Філатов – ред.) працював у Дніпровському національному університеті, але це не давало жодних привілеїв. Навпаки, покладало обов'язок відповідати імені та статусу. «Ніхто з моїх колишніх однокурсників і викладачів не може сказати, що Філатов не вчився або незаслужено отримав свої дипломи з відзнакою», – переконаний Борис Альбертович.\nПро студентське життя поза навчанням Борис Філатов згадує так: завжди працював. Був сторожем в залі ігрових автоматів, юристом і навіть будував метро. Разом із будівельними загонами продовжував працювати в колгоспах. Під час одного з таких відряджень юнак зустрів кохання всього життя – свою дружину Марину: «Вона з групою приїхала збирати огірки. Ми жили в одному таборі – в селищі Кочережки. Любов не заважала навчанню, а навпаки – додавала сил», – згадує Борис Філатов.\nА ще в той період вдалося не тільки знайти другу половину, а й отримати досвід у справі, яка полюбилася на все життя. «Кілька років я їздив в археологічні експедиції разом зі студентами, але як школяр. А на істфаку, відповідно, це була практика. Ми розкопували давні поселення, поховання. Для людини, яка все життя цікавилася історією, це був хороший практичний курс, – говорить мер Дніпра. – Я в цьому розбираюся й мені це до вподоби. Із деякими істориками спілкуюся й дотепер».\nЗа часів свого студентства Борис Філатов, хоча і був успішним, але заучкою себе не вважав. Дружба зі старшими витісняла буденність. Було все: бійки з курсантами ракетного училища, спиртне, робота в будівельних загонах і ще багато різних історій. «Коли була «гірка», ці 2,5 роки навчання відзначали в гуртожитку. Всякі були історії. І меблі з вікон викидали, і по водостічних трубах третього гуртожитку філологічного факультету до дівчат лазили. Тоді ж неможна було зайти просто, – ділиться спогадами Борис Філатов. – Пам'ятаю, один із моїх товаришів поліз по водостічній трубі, а вона обірвалася, і він разом з нею звалився на асфальт. На щастя, у нього не було жодного синця. Це був якийсь просто унікальний випадок».\nНині один із найвідоміших випускників ДНУ підтримує теплі стосунки з професорсько-викладацьким складом і ректором вишу. А нинішнім студентам Борис Філатов бажає бути, в першу чергу, завзятими: «Для цілеспрямованої людини ніколи не буде перешкод. Я належу до категорії селфмейдмен – людей, які зробили себе самі. Тож перед кожною людиною відкриті всі дороги».\nкерівник прес-служби Дніпровської міської ради


Opinion | Археологи відшукали стародавню християнську церкву та унікальні прикраси (фото)\nВи перебуваєте:Головна»Новини»Археологи відшукали стародавню християнську церкву та унікальні прикраси (фото)\nНа півночі Ефіопії археологи виявили руїни стародавньої християнської церкви на території, що була частиною могутньої Аксумської імперії.\nАрхеологи виявили одне з найважливіших місць Аксумської імперії: галасливий торговий і релігійний центр Бета-Самат, розташований між столицею, також названою Аксум, і Червоним морем, у регіоні під назвою Йєха.\nНазва міста означає «будинок глядачів» на місцевій мові тігринья. Залишки цього поселення можуть допомогти розкрити деякі загадки, пов’язані зі злетом і падінням цієї стародавньої африканської імперії.\n«Це одна з найважливіших стародавніх цивілізацій, але люди в західному світі не знають цього. За межами Єгипту і Судану це найраніше складне суспільство або велика цивілізація в Африці», – сказав археолог Майкл Харроуер з Університету Джона Хопкінса.\nНа території міста Бета-Самат були розкопані торгові будівлі, житлові будинки і навіть одна з найстаріших аксумських християнських базилік (4 століття н. е.). Вважається, що вона була побудована через деякий час після того, як в Аксумі було прийнято християнство.\nНайцікавішою знахідкою є чорний кам’яний кулон із написом «Християнський хрест» і підписом «Поважний». Напис зроблено за допомогою ефіопського алфавіту, який використовується в регіоні й сьогодні.\n«Йдеться про розмір, який ви можете повісити на шию. Так що, можливо, священник одягнув би це», – сказав Харроуер.\nКоманда також знайшла каблучку в римському стилі, зроблену з мідного сплаву, покритого сусальним золотом, із червоним каменем сердоліком і вигравіруваним зображенням голови бика над виноградною лозою або вінком.\nархеологія Ефіопія церква


Оборудование для полусухой стяжки пола: пневмонагнетатель+затирочная машина+шланги.. Оборудование для укладки полусухой сухой стяжки пола: пневмонагнетатель+компрессор+затирочная машина+шланги+гаситель, цена со скидкой по акции. Аппарат для стяжки пола - оборудование для сухой, полусухой или жидкой стяжки пола цена, стоимость.\nУго Чавеза, керівника Венесуели, вважають народним президентом. Він вийшов із низів, набув іміджу борця за правду, посидів у тюрмі, і зрештою, завдяки народній підтримці очолив державу. Те, що зараз відбувається у Венесуелі, трактують по-різному: одні -- як спробу ділових кіл скинути народний режим, інші -- як намагання позбавити країну диктатора.\nСам Уго Чавез -- індіанець з часткою негритянської крові. Він народився у 1954 році, у сім'ї сільських учителів. Йому пророкували професію священика, та він обрав військову кар'єру, хоча Уго однаково вдавалися і спорт, і малювання. Згодом він захоплюється марксизмом, а кумиром його стає Симон Болівар.\nВперше світ почув про Чавеза 1992 року, коли він, нікому не відомий підполковник парашутно-десантних військ, підняв повстання проти тогочасного уряду. Він їхав на танку, на голові мав червоний берет, а у вустах -- гасло про необхідність порвати з корупцією та розпочати ліберальні реформи. Повстання тривало одну добу, наприкінці якої Уго Чавез здався владі, закликав своїх прихильників скласти зброю і взяв на себе всю відповідальність за бунт.\nДва наступних роки Уго провів у в'язниці, але наступний президент звільнив непокірного десантника.\nВін запам'ятався народу, адже виступав полум'яно, любив говорити довго і красномовно, згадуючи Болівара і Христа, цитуючи Біблію. Йому вдалося завоювати підтримку венесуельців на виборах 1998 року, а за два роки він був обраний ще раз, вже за новою конституцією, за якою президент обирався на 6 років.\nВенесуела Чавеза -- вічний головний біль для Сполучених штатів: повітряний простір країни був закритий для іноземної авіації, Венесуела також відмовилася брати участь в економічному ембарго проти Куби. А нещодавно він заявив, що в його держави достатньо сил, аби розпочати зі США "столітню війну".\nТому не дивно, що Сполучені штати намагалися усунути прихильника Болівара від керма. Однак це було не легко. Чавез зосередив у руках великі повноваження: мав право призначати генпрокурора, проводити референдум, розпускати парламент.\nВідомий письменник Ґабріель Ґарсіа Маркес записав свої враження від зустрічі з президентом: "Я раптом усвідомив, що розмовляв із двома абсолютно різними людьми. Один -- той, кому доля дала рідкісну можливість врятувати свою країну. Інший -- спритний фокусник, який може увійти в історію як пересічний деспот".\nПопри всі запевнення Чавеза, що незабаром жити стане краще і веселіше, стабільності і процвітання в країні не було. Бідні і так не бачили особливих змін у своєму становищі, а багаті були роздратовані новими законами Чавеза про часткове передавання землі з приватної власності у державну, а також про посилення держконтролю над нафтовими проектами.\nУ 2002 році Чавез знову стикнувся з переворотом, однак цього разу вже він був мішенню. Осередком замаху знову стала військова еліта: на телебаченні прокрутили записи високих військових чинів, які говорили про необхідність усунення від влади чинного президента. Пізно вночі 11 квітня вони приїхали в президентський палац і стали вимагати відставки Чавеза, погрожуючи бомбардуванням. Чавез дав себе заарештувати.\nВпродовж багатьох годин про президента ніхто нічого не знав. За президентською версією, його перевозили з місця на місце, намагаючись змусити підписати заяву про відставку. Зрештою, в одній із казарм йому вдалося отримати доступ до мобільного телефону, з якого він зателефонував дружині і дочці, повідомивши, що поки що живий і заяви про відставку не підписував.\nЗгодом, за словами Чавеза, на одній із воєнних баз у Карибському морі йому вдалося вмовити одного з офіцерів дати йому аркуш паперу. Полонений президент написав на ньому декілька слів і кинув, зіжмакавши, у кошик для сміття. Згодом, коли Уго вкотре перевезли в інше місце, хоробрий офіцер витягнув папірець і оприлюднив його. На ньому Чавез вже вкотре заявляв, що він не відмовився від своєї посади.\nДалеко не всі венесуельці були задоволені такою впертістю президента. Принаймні, опозиції вдалося зібрати понад три мільйони підписів за проведення референдуму. А потім у країні почався загальний безстроковий страйк. Він тривав безпрецедентно довго -- майже два місяці, країна вже потребувала гуманітарної допомоги, зокрема харчів. Зрештою, запал опозиціонерів потроху спав, хоча нафтова галузь, яка найбільше поповнює казну держави, трималася найдовше. Упертий Чавез таки залишився президентом.\nТоді опозиція стала наполягати на проведенні референдуму про довіру Уго Чавезу. Сам президент одразу ж заявив, що він двома руками за референдум. Однак підзвітний йому Центвиборчком відмовився його проводити.\nНаразі ситуація у Венесуелі й далі нестабільна. Країна розділилася на два табори -- противників і прихильників Чавеза. А червоноберетковий президент продовжує з усіх сил триматися за владу.\nСвятого Патрика, патрона Ірландії\nСвятої Гертруди, покровительки подорожніх, городників, охоронниці від щурів та мишей\nУляна, В'ячеслав, Герасим, Юліанія, Павло, Григорій, Данило, Пакослав, Гертруда, Патрик, Збіґнєв, Василь, Йоасаф, Яків


Благодійність завжди була властива українському народу | Виноградівська територіальна громада\n» Новини » Благодійність завжди була властива українському народу\nБлагодійність завжди була властива українському народу\nДата: 01.04.2021 13:48\nЗ історії ми знаємо, що благодійність завжди була властива українському народу.\nДля працівників нашого колективу дуже важливо знати, що у вирішенні щоденних проблем ми не одинокі, що є люди, які у важку хвилину можуть підставити дружнє плече.\nЦе ще раз, своїми діями, підтвердив керуючий справами ТОВ «Агроленд Херсон » Володимир Майборода, депутат Виноградівської сільської ради Віталій Бовтрюк, директор КП « Технік» Ярослав Пархомюк та директор Брилівського Будинку культури Володимир Крижановський, котрі допомогли в облаштуванні території фельдшерського пункту с. Привітне нашої громади.\nДуже приємно жити і працювати з людьми, які вболівають за розвиток громади. Поки такі люди живуть і працюють, то буде жити і наша нація українців.\nВід себе особисто та жителів села Привітне, висловлюю Вам, шановний Володимире Дмитровичу, Віталіє Івановичу, Ярославе Миколайовичу та Володимире Михайловичу, щиру вдячність за цю безкорисну допомогу нашій громаді. Ваша допомога – це неоціненний внесок у розвиток закладів охорони здоров’я КНП « ЦПМСД Виноградівської сільської ради».\nНехай Ваша доброта і щедрість повернуться до Вас сторицею. Бажаю Вам усіляких гараздів, здоров’я, процвітання і побільше тепла на Вашому життєвому шляху. Сподіваюся на подальшу плідну співпрацю в рамках підтримки нашої громади.\nГоловний лікар Центру Ольга ПОЛІЩУК


На Різдво у Львові співали колядки і спускали “ангелів” на землю | Новини Львова\nНа Різдво у Львові співали колядки і спускали “ангелів” на землю\n7 Січня, 22:07\nРіздвяна містерія у Львові триватиме аж до Водохреща, тому зануритися у традиційні святкування ще є час.\nСвятковий Львів цьогоріч приймає майже на третину менше туристів, ніж торік, йдеться у сюжеті ТСН.19:30. Це пов’язують з безвізом, адже багато українців на тривалі вихідні вирушили за кордон.\nТим не менш Різдво у Львові зустрічали традиційною і на площі Ринок було не проштовхнутися. Різдвяна містерія зібрала тисячі туристів і містян.\nВідеоУ Львові після ранкової молитви влаштували гучні різдвяні гуляння\nРіздвяна містерія зібрала у Львові тисячі туристів і львів’ян. Середмістя заполонили вертепи, а гомін коляди лунає чи не звідусіль. А щоб співи ще краще звучали, додають музичних інструментів. Навіть мокра погода, бо у Львові дощить увесь день, настрою їм не псує.\nПісля ранкової молитви у місті почалися розваги. Середмістя заполонили вертепи – народні пересувні театри, актори яких грають біблійних персонажів. Співали колядки під акомпанемент музичних інструментів.\nТуристи від побаченого були у захваті. Навіть мокра погода замість морозу та снігу, бо у Львові дощило весь день, не зіпсувала настрою.\nАктори театру “Воскресіння” влаштували виставу “Коли ангели спускаються на землю”, яка більше була схожа на театралізовану вогняну інсталяцію. Так з року в рік вони вітають вірян зі святом. І ця феєрія вже стала справжнім брендом Різдва. Надто епізод, коли професійні альпіністи у ролі ангелів спускаються з Ратуші. Кажуть, зі страхівкою не страшно і навіть не слизько через дощ.\nНаступна публікація У Львові водійка “під наркотиками” збила патрульних\nПопередня публікація Львів’ян запрошують на різдвяні коляди в Преображенську церкву\nУ Львові перекриють вулицю Університетську\nСитуація на дорогах Львова. Аварія на Личаківській\nНа Львівській митниці у банці з фарбою з Великобританії виявили золоті злитки


Соковижималка і інша техніка для дому від компанії «BORK» - bard.com.ua\nСоковижималка і інша техніка для дому від компанії «BORK»\nДля створення якісної і комфортного життя необхідна наявність певної техніки, яка допоможе прибрати квартиру чи приготувати улюблені страви з особливим шиком. Але іноді в пошуку необхідного варіанта техніки для дому, можна просто загубитися у величезному пропонованому асортименті продукції і витратити гроші не на те, чого б хотілося.\nІ в такому випадку можна покладатися на дорогі бренди, але доведеться переплатити, значні засоби тільки за сам бренд. Сучасна техніка для дому від компанії «BORK», допоможе кожному хто бажає отримати надійну і довговічну техніку для свого будинку. Вона здатна, на рівні з світовими брендами, виконувати всі покладені на неї функції і давати можливості покращувати і робити більш комфортним життя кожної людини.\nПошук необхідної техніки для створення неповторного страви, може зайняти велику кількість вільного часу, що буде відображатися на підсумковому бажанні її купити. Щоб цього уникнути, можна відвідати сайт компанії shop.bork.ru. Тут вам запропонують оптимальні варіанти техніки для дому. У якісно укомплектованому наборі придбаної техніки буде наявність обов’язкової гарантії якості та відповідності всім існуючим нормативам.\nКомпанія готова запропонувати тільки якісні види техніки для дому. При цьому вона застосовує тільки самі останні напрацювання в області створення технологічних варіантом механізмів і неповторних дизайнерських рішень. Наприклад, що купується соковижималка, буде відрізнятися міцністю і прекрасним зовнішнім виглядом. А багато функціональність і велика потужність дозволить її використовувати в кожному будинку.\nЗамовити необхідний товар можна набравши номер – 8 800 700 55 88, або при необхідності відвідати сервісний центр компанії за адресою – Москва, Велика Садова вул, будинок № 10.\nЄ і зручна послуга на сайті компанії, за замовленням необхідної техніки онлайн, що дозволяє економити особистий час та отримувати необхідний товар в чітко зазначені тимчасові рамки.\nПостійно компанія проводить акції та систематизовані варіанти знижок, для всіх своїх покупців, даючи можливості придбати таку необхідну техніку для будинку. Адже дуже важливо щоб вона була довговічною і при цьому дозволяла якісно поліпшити життя кожної людини. Даючи велику кількість вільного часу для перепровадження зі своїми близькими і дорогими вам людьми, відчуваючи їх вагому підтримку і любов.


Раніше ж у Давида Пабілера труднощів з мовою не виникало. Зокрема, він вільно спілкувався російською з адвокатами та лікарями\nУ судовому засіданні щодо справи Давида Пабілера, якому інкримінують розстріл двох ветеранів АТО у Дніпрі, оголосили перерву. Обвинуваченому шукатимуть перекладача з івриту і вже тоді обиратимуть запобіжний захід. Про це повідомляє кореспондент "5 каналу".\nЯк стало відомо, 41-річний Давид Пабілер – громадянин Ізраїлю, проте народився і виріс в Україні. Під час засідання чоловік повідомив, що володіє лише івритом. Перекладачі, яких запросили слідчі, відмовилися від такої роботи, оскільки бояться тиску з боку місцевої єврейської громади.\n"У зв‘язку з тим, що без перекладача справа не може розглядатися, у зв‘язку з тим, що підозрюваний є громадянином іншої держави, а перекладач, який був залучений слідчими, заявив самовідвід, на цьому засідання закінчене", – постановив голова Бабушкінського районного суду у Дніпрі Ігор Литвиненко.\nЗауважимо, що до судового засідання у Палібера труднощів з мовою не виникало. Російською він спілкувався зі своїм адвокатом. Він також розмовляє з медиками, які лікують вогнепальне поранення.\nЦього поранення чоловік зазнав 24 липня під час стрілянини.\nстрілянина суди бійці АТО Дніпро


«Куца лисиця» Езоп читати повністю на lib.com.ua\n— Що ж я тепер робитиму? — забідкалась лисиця.— Звідки це лихо впало на мою голову?\nДобрела до струмочка, напилася води, обмила рану та й стала думати-гадати.\n"Рана до завтра загоїться, але як показатися звірам куцою? Ганьба, та й годі!"\nНезабаром з'явилася й куцохвоста. Поважно вилізла на камінь, оглянула гурт і почала:\n— Йдеться про наші хвости, любі мої.\n— Атож, саме про них! Зважте лишень, нащо вони нам здалися? Нащо тягаємо їх за собою всеньке життя? Хіба ми ними ходимо, чи дивимось, чи їмо? Чи вони помагають нам полювати, чи захищатися від ворога? Ні! Ні в чому не допомагають нам хвости! Хвіст — це непотріб, ще й нашу поставу спотворює...\n— Відтяти! — вигукнула куцохвоста.— Викинути геть! Тоді побачите, як добре нам стане! Як легко та вільно! Ось гляньте на мене й скажіть по щирості: хіба я не погарнішала?\n— Воно й зрозуміло. Десь позбулася свого, а тепер соромно, тож і хочеш, аби й ми собі повідтинали. Гадаєш, тоді з тебе не сміятимуться? Сама зазнала лиха, й нам того зичиш! Іди собі геть! А ви, браття й сестри, розходитеся по домівках і менше слухайте дурних балачок.\nЗавантажити Куца лисиця


Співпраця з Іванківським бюро безоплатної правової допомоги – Іванківський ЦСПР\nby Андрій · Published 07.04.2017 · Updated 07.04.2017\n07.04.17 р. спеціалісти Іванківського ЦСПР спільно з представником Іванківського бюро безоплатної правової допомоги, юристом Олегом Якович Борсуком здійснили спільний виїзд до с.Олізарівка Іванківського району, де мешкає п’ятеро учасників АТО. Метою виїзної роботи було налагодження контактів з головою сільської ради Зборівською Ольгою Степанівною, моніторинг проблем учасників АТО, надання їм юридичної та соціально-психологічної допомоги.\nГолова сільської ради поінформувала спеціалістів про працевлаштованість захисників, нагальні потреби цієї цільової категорії, їх сімей. Спеціалісти ЦСПР в свою чергу розповіли про форми та напрямки роботи Центру з учасниками АТО. Залишили друковану продукцію центру: газету «Голос Довіри» та інформаційні буклети «Соціально-психологічна допомога учасникам бойових дій». Олег Якович висвітив інформацію про категорії, яким бюро надає безкоштовну правову допомогу, головною з яких є учасники АТО. Обговоривши форми подальшої співпраці, домовилися про пріоритетні напрямки роботи в наданні комплексної допомоги учасникам АТО.\nфахівець зі зв’язків з громадськістю та пресою Анна Осипенко\nNext story Поведінка під час співбесіди\nPrevious story Як отримати землю учаснику АТО?\nby Андрій · Published 22.02.2019 · Last modified 25.02.2019\nby Андрій · Published 29.12.2018


Шановні кияни та гості столиці! | Хрещатик - новини та життя української столиці.\n23/08/2002 надрукувати прочитало 3764 человек\nЗнову приходить до нас головне державне свято, й мені хочеться від імені Київради й столичної державної адміністрації щиро привітати вас із Днем Незалежності!\nЗа 11 років, що минули з часу здобуття Україною суверенітету, ми з вами долали складний і тернистий шлях державотворення. Це був етап глибоких роздумів, напруженої повсякденної праці, пошуку нових форм і нового змісту вільного життя у власному домі на оновленій рідній землі. Нелегко було боротися з проблемами перехідного періоду, але ми знали, що без них не обійтися. Деякі труднощі переживаємо й сьогодні, але віримо, що невдовзі з ними впораємося. Цю віру зміцнює усвідомлення великої історичної місії. Адже саме нам із вами випало здійснювати споконвічну мрію багатьох поколінь українців — бути господарями на своїй землі, славити її новими здобутками, в злагоді й достатку ростити дітей. Завдяки невтомній напруженій праці киян столиця залишається в авангарді державотворчих процесів і є взірцем для багатьох регіонів України в проведенні економічних та соціальних реформ. За роки Незалежності наше місто стало набагато комфортнішим і привабливішим як для мешканців, так і для численних гостей. Київ набув вигляду справжньої європейської столиці. Будівельники споруджують мільйони квадратних метрів житла, реставратори відроджують зруйновані святині, реконструюються площі й автомагістралі. Словом, Київ живе і працює в потужному трудовому ритмі. Дякую вам усім за плідну працю, наполегливість, розуміння й підтримку кроків Київської міської влади, спрямованих на те, щоб життя в столиці ставало кращим. Ми й надалі робитимемо все можливе для розвитку виробництва, створення нових робочих місць, забезпечення в столиці політичної, економічної і соціальної стабільності.\nДорогі друзі! Нам багато ще треба зробити для рідного міста і всієї держави, щоб збудувати заможне й щасливе життя і високо піднести авторитет України в очах світової спільноти. Хай Бог допоможе нам у цій святій звитяжній справі! Сердечно бажаю вам миру, злагоди й любові! Святкового вам настрою, доброго здоров’я і всіляких гараздів вашим родинам!\n23/08/2002 | Вільна Україна нам не впала з неба.


Онлайн-трансляція жеребкування Ліги чемпіонів Груповий етап Динамо / Новое Время\nВизначилися суперники Динамо в груповому етапі Ліги чемпіонів\n25 серпня 2016, 19:55 0 коментувати\nДинамо розпочне боротьбу в Лізі чемпіонів з групового етапу\nСуперниками Динамо в груповому етапі Ліги чемпіонів стали португальска Бенфіка, італійський Наполі та турецький Бешикташ\nПовний склад груп:\nГрупа A: ПСЖ, Арсенал, Базель, Лудогорець,\nГрупа B: Бенфіка, Наполі, Динамо Київ, Бешикташ\nГрупа C: Барселона, Манчестер Сіті, Боруссія Менхенгладбах, Селтік\nГрупа D: Баварія, Атлетіко, ПСВ, Ростов\nГрупа E: ЦСКА, Байєр, Тоттенхем, Монако\nГрупа F: Реал, Боруссія Дортмунд, Спортинг, Легія\nГрупа G: Лестер, Порту, Брюгге, Копенгаген\nГрупа H: Ювентус, Севілья, Ліон, Динамо Загреб\nПерший тур групового етапу головного єврокубка відбудеться 13-14 вересня, заключний - 6-7 грудня\nКиївська команда виявилася єдиною представницею України в головному єврокубку. Під час жеребкування їй уготовано місце в третьому кошику.\nТаким чином, суперниками Динамо не стануть інші учасники цьго ж кошика: Тоттенхем (Англія), Базель (Швейцарія), Ліон (Франція), ПСВ (Нідерланди), Спортінг Лісабон (Португалія), Брюгге (Бельгія) та Боруссія Менхенгладбах (Німеччина). Також опонентами чемпіона України за рішенням УЄФА не можуть стати російські клуби ЦСКА та Ростов.\nЗ першої корзини в одну групу до київського колективу потрапить один з наступних клубів: Реал, Барселона (обидва — Іспанія), Лестер (Англія), Баварія (Німеччина), Ювентус (Італія), Бенфіка (Португалія) та ПСЖ (Франція).\nЗ другого кошика опонентом Динамо стане хтось із команд у складі: Атлетіко Мадрид, Севілья (обидва — Іспанія), Боруссія Дортмунд (Німеччина), Арсенал, Манчестер Сіті (обидва — Англія), Порту (Португалія), Наполі (Італія) та Байєр (Німеччина).\nЧетвертий кошик підготував наступних потенційних суперників підопічним Сергія Реброва: Селтік (Шотландія), Монако (Франція), Бешикташ (Туреччина), Легія (Польща), Лудогорець (Болгарія), Копенгаген (Данія) та Динамо Загреб (Хорватія).\nНапередодні Манчестер Сіті та Ростов вийшли до основного етапу Ліги чемпіонів після успіхів у дуелях зі Стяуа та Аяксом відповідно.\nРаніше Порту вибив Рому з Ліги чемпіонів, перемігши на виїзді з рахунком 3:0.\n1.Реал і Барселона розгромили суперників, Роналду розбили обличчя. Результати матчів чемпіонату Іспанії 375\n2.Футбольний клуб Коломойського залишився без стадіону - нардеп 357\n3.Катарський телеканал заплатив хабар за вибір країни господарем ЧС-2022 - ЗМІ 224\n6.Іспанський клуб оголосив про перехід воротаря Динамо 180\n7.Клуб англійської Прем'єр-ліги націлився на захисника Динамо - медіа 189\n10.Шахтар не зміг купити японського нападника - ЗМІ 83


З метою розвитку блокчейн-технологій фінансові органи Південної Кореї готують план по легалізації первинних пропозицій монет (ICO), можливість інвестування в які знову стане доступна місцевим кріптоінвесторам. Про це повідомляє The Korea Times.\nВарто, однак, відзначити, що влада Південної Кореї досі не розробили нормативно-правову базу для легального проведення первинних пропозицій монет на території країни. Також після заборони ICO уряд не стало вимагати від компаній повернення коштів інвесторам, а також не зупинило роботу місцевих кріптовалютних бірж. Крім того, влада не забороняють кріптоентузіастам вкладати кошти в закордонні ICO-проекти.\nКанг Ян Су, відповідальний за нагляд за сферою криптовалюта представник Комісії з фінансових послуг (FSC), заявив що його відомство поки не прийняло остаточного рішення з приводу скасування заборони на проведення ICO всередині країни.\nІнший місцевий джерело повідомляє, що заборона на проведення ICO в Південній Кореї буде знято відразу після того, як буде розроблена відповідна нормативно-правова база. Для регулювання цієї сфери розглядаються найрізноманітніші сценарії і інструменти, включаючи введення податку на додану вартість та / або податку на приріст капіталу, стягування корпоративного податку з місцевих кріптобірж, а також ліцензування останніх.\nДля «максимальної прозорості» при проведенні ICO, в цю сферу можуть бути залучені місцеві банки, структури міністерств юстиції і фінансів, а також податкові органи. На думку представників влади, такий підхід, зокрема, дозволить краще контролювати грошові потоки в цій сфері.\nРаніше представники Служби фінансового нагляду Південної Кореї заявили, що влада підтримує торгівлю криптовалюта за умови, що це будуть «нормальні транзакції».\nТакож нагадаємо, з 30 січня в Південній Кореї заборонено анонімний кріптотрейдінг.\nЛукашенко може узаконити в Білорусі пункти обміну криптовалюти


Харківські прикордонники отримали дрон українського виробництва — 5 канал\nбезпілотник українського виробництва 5 канал\nЙого місія - здійснювати моніторинг кордону з повітря\nНа Харківщині у прикордонників з'явився помічник, який може здійснювати моніторинг кордону із повітря. Безпілотник українського виробництва купили ще торік у межах програми технічного переоснащення кордону "Європейський вал". Та заступив на службу апарат лише нещодавно. За його допомогою прикордонники можуть відстежувати порушників цілодобово. За першим запуском апарата спостерігала і знімальна група "5 каналу".\nПеред запуском безпілотника, техніки перевіряють його системи. У повітрі дрон повинен працювати бездоганно. Літальним апаратом із землі керує Андрій Зацаринник. Основам пілотування чоловік навчався близько двох місяців. Запевняє, впоратися з таким дроном може будь-який геймер. Щоправда, з базовими знаннями аеродинаміки.\n"Ті, хто грали раніше, вони справляться з ним дуже легко. Єдине, що треба, – побачити, відчути і двічі або тричі зробити взльотів-посадок, взльотів-приземлення", - сказав старший технік.\nКамера крилатого розвідника передає з повітря інформацію на мобільний комплекс, обладнаний моніторами. Прикордонник спостерігає на екрані за рухом дрона вздовж лінії кордону.\nНа озброєнні харківських прикордонників - це єдиний безпілотно-мобільний комплекс. Літає він чи не щодня у будь-яку пору доби. На заваді його роботі може стати лише сильний дощ чи буревій. Повітряна розвідка, кажуть прикордонники, набагато ефективніша, аніж звичне патрулювання.\nбезпілотник Держприкордонслужба (ДПСУ)


«Швидка» їжа: хто бачив, як роблять, – не їсть » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\n«Швидка» їжа: хто бачив, як роблять, – не їсть\nКореспондент "МБ" кілька днів працювала у фаст-фуді і побачила, як там готують їжу та ставляться до персоналу.\nЗакладів на зразок фаст-фуду в Чернівцях уже достатньо. У них завжди людно. Як працюють у цих закладах і як готують страви? Кореспондент "МБ" перевірила це, попрацювавши в одному із чернівецьких фаст-фудів.\nШтрафують за немиті руки і відпочинок\nЩоб потрапити на роботу в заклад швидкого харчування, заповнила анкету. Достатньо було вказати свої дані та контакти. Вже за три години мені зателефонували і запросили на стажування.\nЗа кілька днів пішла опановувати ази нової професії. Робочий день розпочався о 10.00. Одна з дівчат видала мені уніформу і почала розповідати, що входить в обов’язки майбутнього касира (саме на цю посаду я заповнила анкету).\n– Ти повинна напам’ять знати меню, засвоїти роботу з касою, вранці перед відкриттям протирати всі столи і барну стійку, розливати пиво, квас, колу, смажити картоплю, видавати замовлення, перераховувати посуд, складати коробочки, у яких видають замовлення. І, звичайно, постійно мити руки, виглядати охайно, не фарбувати нігті, не робити яскравий макіяж і посміхатися клієнтам. У нас все дуже суворо, за кожну помилку виписують штраф на 50 гривень.\nДівчина взялася перелічувати, за що я можу сплатити штраф: пересмажена картопля, немиті руки, якщо вийду без дозволу (виходити можна тільки тричі за зміну), якщо сиджу на робочому місці.\nПершого ж дня мене кинули на кухню. Працювати на кухні важко, приміщення маленьке, спекотно. У проході між плитою і холодильниками двоє людей не помістяться. А тут шість холодильників і шість плит. Незважаючи на це, замовлення виконують швидко – за 10 хвилин.\nБульйон гріють у пластикових тарілках\nНайбільший попит серед відвідувачів – на гамбургери. Готувати їх легко. Я недовго вивчала цю методику. А ось якістю продуктів була прикро вражена. Головна складова гамбургера – булочка. Вона завжди повинна бути свіжою, але це лише правило.\n– Булочки по кілька днів лежать у холодильнику, – ділиться напарниця. – Найбільш несвіжі булочки даємо тим, хто забирає замовлення із собою.\nДівчина кинула булочку в спеціальну машинку-конвеєр, і вона за кілька хвилин стала свіжою.\nТа найбільше мене здивувала якість котлет.\n– Із цими котлетами щось не те: після смаження вони чомусь дуже сильно зменшуються, – розповідає Аліна, яка вже не один місяць обсмажує котлети.\nДівчина ознайомлює мене зі складниками котлети. Рум’яна котлетка складається із сої, курячої шкірки, хрящів, наповнювачів смаку, а також речовин, які не дозволяють зіпсуватися напівфабрикату.\nАліна витягнула заморожену котлету з холодильника і кинула на гриль.\nПотім у гамбургер поклали салат. Помітила, що він несвіжий і з темними плямами. Для смаку в гамбургер щедро додавали кетчуп і соус.\nВідвідувачі фаст-фудів полюбляють посмакувати курячим м’ясом та курячими крильцями і часто їх замовляють. Вже у перший день побачила, у якому стані завозять сиру курятину – несвіжий запах м’яса кухарі забивали спеціями, панірувальними сухарями і смаженням у фритюрі.\nПопрацювавши кілька годин, страшенно втомилася. Сперлася на стіл, щоб хоч трішки відпочити, та тут одна із дівчат на кухні попросила розігріти бульйон.\n– Зазвичай ми готуємо бульйони зранку, але ж він не може весь день бути гарячим, – пояснює мені Аліна.\nЯ налила бульйон у пластикову тарілку і поклала у мікрохвильову. Коли бульйон нагрівся, ледве витягнула тарілку. Пластик був такої температури, що обпікав руки. Мені допомогла напарниця. Накрили бульйон пластиковою покришкою і віддали замовлення.\n– Обпекти руку або порізати палець – для нас звично, але нам ніколи про це думати. Головне вчасно виконати замовлення, – зізнається Аліна.\nМайже у кожного другого з персоналу руки зі шрамами від опіків та порізів.\nЦього дня я не протрималася, відбула лише половину зміни і відпросилася.\nПлатять дев’ять гривень за годину\nНаступного дня в роздягальні познайомилась ще з однією дівчиною, яка працювала на кухні.\n– Тут у нас переважно студенти, ті, хто коледжі закінчив, технікуми, в середньому їм від 16 до 20 років. Кадри змінюються дуже часто. Не витримують. Працювати треба багато, платять мало – дев’ять гривень за годину, – зізнається дівчина. – Та й адміністрація не дає розслабитися – скрізь відеокамери.\nСьогодні я вчилася смажити картоплю. Всю картоплю завозять уже готову, далі вона лежить у холодильнику. Олію для картоплі змінюють рідко, приблизно двічі на тиждень. Хоча картоплю смажать майже весь день.\nКартоплю кидають у фритюр одразу з холодильника. У цей час треба бути дуже пильними, бо якщо картоплю пересмажити, вона стає схожою на гуму. Як і хто її виготовляє, не відомо: на пакетах ні етикетки, ні терміну придатності.\nДень був важкий, багато клієнтів: мами з маленькими дітьми, підлітки, студенти-іноземці. І всіх треба встигнути обслужити. Не розуміла, коли маю встигнути мити руки. Та помітила, що не встигаю не тільки я, а й мої колеги. Дівчина з каси, побачивши, що я не справляюся, відправила мене допомагати на кухню. Там я підслухала розмову кухаря, яка показувала адміністратору зіпсутий бекон.\n– Він липне до рук, понюхайте – запах неприємний, нарізати його неможливо, бо розпадається. Куди його? – розпитувала кухар.\n– У начинку, – коротко відповів адміністратор.\nБекон нарізали маленькими шматочками, підсмажили, додали спецій і пустили в хід. Та це не єдиний несвіжий продукт, який того дня потрапив у начинку. Шампіньйони, які дістали з холодильника, були чорні, але їх підсмажили і додали до начинки.\nВивчивши специфіку роботи фаст-фуду за кілька днів, я вже більше не хотіла туди повертатися. А ще вирішала для себе: більше не їстиму "швидкої" їжі.\nПеревірки – раз на п’ять років\nначальник міського управління Головного\nуправління Держсанепід-служби в області:\nФаст-фуди цього року не перевіряли і не планують перевіряти кілька найближчих років. Відповідно до законодавства, такі заклади належать до об’єктів із низьким ступенем ризику, перевіряти їх можна раз на п’ять років. Навіть якщо є письмова скарга, дозвіл на перевірку можуть дати лише приписом із Києва".\n"Цю їжу заборонено давати дітям"\nЧасте вживання фаст-фуду призводить до порушення роботи всієї травної системи: шлунку, кишечнику, підшлункової залози, жовчовивідної системи. А також сприяє розвитку хронічної патології.\nЦе їжа, яку категорично заборонено давати дітям. Були випадки, коли приходили до мене на прийом після відвідування фаст-фудів. Часто відбуваються зриви у роботі шлунково-кишкового тракту через вживання курей-гриль. Багато страв у цих закладах готують на олії. А пересмажена кілька разів олія – це вже небезпечний канцероген і токсична речовина, яка може сприяти розвитку важких хвороб. Важка їжа для травлення – майонези, соуси. Дитячий організм навіть не може це перетравити. Гаряча випічка теж неприйнятна для щоденного вживання і порушує роботу шлунку. Якщо після "швидкої" їжі з’явилися нудота, блювання, діарея та біль у животі, необхідна консультація лікаря".\nТеги - фаст-фуд, Чернівці


Переваги пошуку роботи в Івано-Франківську - franyk.com\nПереваги пошуку роботи в Івано-Франківську\nЖиття в обласному центрі дає деякі переваги. У великому місті соціально-економічний рівень є досить високим. Крім того, для тих, кого цікавить високооплачувана робота Франківськ пропонує безліч варіантів. Варто розглянути пропозиції на OLX Робота.\nІвано-Франківськ пропонує чудові можливості для працевлаштування, тому що тут працює багато організацій у найрізноманітніших напрямках. Можна сказати, що у місті ніколи не буває нестачі в можливостях зробити кар'єру. Ви можете проявити себе у:\nКрім того, в обласному центрі у вас буде більше шансів змінити роботу. Якщо посада не підходить, ви можете спробувати себе в іншому напрямку.\nВелике коло спілкування\nВ Івано-Франківську живуть люди з різними смаками, стилями та традиціями. Ви можете самостійно вибирати, з ким спілкуватися та як налагоджувати професійні контакти.\nІвано-Франківськ — це місто з чудовою транспортною розв'язкою. Ви зможете легко дістатися до роботи, навіть якщо живете далеко від офісу. Транспорт тут коштує недорого. Витрати легко вдасться покрити завдяки посаді, що добре оплачується.\nВ Івано-Франківську є можливість знайти будь-яку національну кухню. Ресторани, що пропонують найрізноманітніші страви, розкидані по всьому місту. Якщо вам не хочеться готувати, ви можете замовити щось додому або прямо в офіс. Зробити це легко вдасться за допомогою зручних онлайн-сервісів.\nЖиття в Івано-Франківську зовсім не нудне. Щодня у вас є можливість робити щось нове. Можна подивитися новий фільм, випущений у кінотеатрах, концерт у пабі, побувати на тій чи іншій вечірці на площі, покататися на атракціонах чи пограти у боулінг. Список можна продовжувати нескінченно. Потрібно пам'ятати, що життя — це не тільки робота. Обов'язково повинен залишатися час для розваг із сім'єю чи друзями. Так вдасться відновити енергію та повернутися до професійних обов'язків з новими силами.\nробота мрії у франківську\nср, 12/29/2021 - 11:07


Інфраструктура Кароліно-Бугаз - Готель Гарячий Шоколад\nКароліно-Бугаз це курортне селище, розташоване в Одеська обл. України. Влітку сюди приїжджає багато туристів, щоб скупатися в Чорному морі, повалятися на білосніжному кварцовому піску пляжу і отримати засмагу. Однак тут і в селищі Затока особливий мікроклімат: інтенсивна сонячна радіація і чисте повітря з вмістом морських солей і озону. Тому сюди люди приїжджають і лікуватися, придбавши санаторно-курортні путівки.\nКароліно-Бугаз – літній курорт, розташований в Одеській обл. України. У липні і серпні сюди приїжджає багато туристів на відпочинок. Сезон починається 1 травня, а завершується 30 вересня. Відвідавши курортне селище влітку, можна скупатися в теплому Чорному морі, повалятися на білосніжному кварцовому піску і отримати відмінний загар. Однак відпочиваючих цікавить не тільки пляж. Тому розберемо нижче, які доступні розваги і куди сходити ввечері в Кароліно-Бугазі.


Двокімнатну студію в Нью-Йорку можна купити за ціною київської однокімнатки | Новини на Gazeta.ua\nДвокімнатну студію в Нью-Йорку можна купити за ціною київської однокімнатки\nПʼятниця, 28 березня 2008 18:23\nКвартири на вторинному ринку Києва дешевшають.\n— 2006-го менше як за 100 тисяч доларів можна було купити хіба що малосімейку, а тепер — нормальну однокімнатну квартиру, — каже Світлана Наконечна, 44 роки. Вона чотири роки працює приватним квартирним брокером.\nЖінка пропонує квартири у "хрущовках" Дарниці та Нивок. Від центру Києва трохи більше 10 км. Але до станції метро — 15–20 хв. пішки. Підземкою до центру — ще 15 хв. Однокімнатки площею 30–33 кв. м. виставляють за $84–90 тис. За такою самою ціною продають готельки від 20 "квадратів" поблизу метро. Усюди треба робити ремонт, уточнює Світлана.\nНа Вигурівщині-Троєщині однокімнатні коштують не менше $95 тис. Але до центру їхати близько 1 год. Така сама ціна на квартиру в капітально відремонтованій "хрущовці" на просп. Науки. До метро — 15 хв. тролейбусом.\nКвартири з євроремонтом — дорожчі. Зазвичай покупцям пропонують житло із заскленим балконом, паркетом і телефоном.\nУ Нью-Йорку квартира-студія площею 55 кв. м з однією спальнею теж коштує близько $100 тис. Це в кооперативному будинку в районі Джамайка-Хіллз, за 28 км від Манхеттену, центру Нью-Йорка.\nУ Джамайка-Хіллз гарна транспортна розв"язка — по чотири лінії міського і приміського метро. Експрес-лінія довозить у центр за 40 хв. Супермаркети — за квартал від кооперативу.\nДвосекційний будинок на п"ять-дев"ять поверхів зведений 1955 року.\n— Квартира після ремонту, усюди нова підлога з твердого дерева, — розповідає Барбара Браун-Аллен з агенції нерухомості "Дуґлас Елліман". — Але меблі і побутову техніку на кухні поставили три роки тому.\nУ квартирі вбудована шафа-купе та меблі. Продавці поставили великий рідкокристалічний телевізор. У підвалі є пральня з машинами-автоматами і сушарками. На першому поверсі — великий хол із кріслами та скляними журнальними столиками. Відвідувачів зустрічає консьєрж. Сантехніку й електромережу ремонтує наглядач будинку. Поряд — автостоянка. Кварплата — $412 на місяць.\n— У неї входить також вода, опалення, й усі податки, — уточнює Барбара Браун-Аллен. — Але члени кооперативу хочуть, щоб ви надали довідку про офіційні доходи.\nЯкщо вмеблювання не подобається, ріелторка пропонує квартиру з убудованою стінкою лише на кухні. Це житло ближче до Манхеттена, а коштує $79 тис.\nЗараз ви читаєте новину «Двокімнатну студію в Нью-Йорку можна купити за ціною київської однокімнатки». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


У Пентагоні заявили про ураження всіх військових цілей в Сирії\nРакетні удари США і союзників по військовим об’єктам в Сирії знищили всі цілі, заявив генерал Пентагону Кеннет МакКінзі на брифінгу.\nВін зазначив, що "пропорційні, точні і узгоджені удари" були спрямовані проти трьох об’єктів в Сирії, передає ВВС.\nЗа його словами, військові цілі вибирали обережно, щоб уникнути жертв серед мирного населення. "Вони (цілі, — ред.) були успішно уражені", — сказав МакКензі.\nГенерал також додав, що у Сполучених Штатів немає інформації про жертви серед цивільних осіб. Також МакКінзі підкреслив, що "сирійська зброя не мало ніякого впливу" на проведену операцію.\nВін заявив, що 76 ракет потрапили в ціль, розташовану біля Дамаску, і об’єкт, по якому цілилися, вже "неефективний". По сховищу на захід від Хомса випустили 22 ракети, сказав МакКензі.\nВійськові удари США і союзників, за словами генерала Пентагону, дозволили відкинути розвиток програми хімічної зброї режиму Башара Асада на "довгі роки", передає телеканал CNN.\n"Ми використали 105 боєприпасів проти трьох цілей, які значною мірою вплинуть на здатність сирійського режиму розробляти, розвивати і використовувати хімічну зброю в майбутньому. Раніше вже було сказано, але я хочу ще раз підкреслити, що цей удар був вдвічі більше, ніж останній удар у квітні 2017 року", — сказав військовий.\nДжерело статті: “https://dt.ua/WORLD/u-pentagoni-zayavili-pro-urazhennya-vsih-viyskovih-ciley-v-siriyi-275187_.html”


Про доповіді |\nOlena Lepeshyna, 02.03.2021\nКожна доповідь для мене окремий серйозний процес. Приблизно 10 годин у випадку, якщо виступ буде 30-40 хвилин, а доповідь не потребує додаткового дослідження, як це було, наприклад, з доповіддю «Конкуренція. Секретний інгредієнт». Одноденний тренінг по фінансам я розробляла майже 2 місяці.\nДуже поважаю спікерів на конференціях, організатором яких я є. І спікерів чужих конференцій теж дуже поважаю. Тому що підготовка до виступу завжди і робота, і для багатьох хвилювання, і головне – відсутність жадібності поділитися частиною своїх знань та досвіду. Для декого зі спікерів кожний виступ це, навіть, – фізичний головний біль.\nЯкось організатор конференції був здивований тому, що основним моїм мотивом бути доповідачем на його конференції – це поділитись досвідом. Сам запросив і сам здивувався))) Як це, просто поділитись досвідом? Для чого? 😊 У мене є відповідь, але я тоді була настільки здивована запитанням «для чого?», що здається залишила її при собі.\nНа картинці, звичайно, не всі)) Їх значно більше і теми всі різні – від стратегічних і аналітичних до оперативних і дуже конкретних. В принципі, як і все у житті, вперемішку 😉


PressReader - Den (Ukrainian): 2016-09-22 - Тривожна нота\nЧи можуть події Євробачення-2017 відбуватись на території Софії Київської?\nDen (Ukrainian) - 2016-09-22 - Головна Сторінка - Марія ПРОКОПЕНКО, «День»\n«Я їм чітко сказала: ніякої музики, танців, гучних виступів тут бути не може!»\nДнями відбулася робоча зустріч представників Європейської мовної спілки, мовника-організатора Національної телекомпанії України, Київської міської державної адміністрації та Стокгольма (місце, що приймало конкурс торік), на якій обговорили, як у Києві навесні 2017 року пройде офіційне відкриття Євробачення.\n■ По підсумках на сайті телеканалу UA:Перший повідомили, що церемонію відкриття планують провести на території Національного заповідника «Софія Київська». На сайті цитують заступника голови КМДА Олексія Резнікова: «Софія Київська зараз не діє як храм — це музей. Тому ми не порушимо жодних релігійних почуттів вірян». Олексій Резніков додав, що на Софійській площі встановлять екрани, на яких транслюватиметься церемонія.\n■ На сайті UA:Першого пояснюють, що церемонія відкриття — це подія, яка зазвичай проходить за шість днів до фіналу Євробачення, всіх учасників вітають організатори та перші особи міста, що приймає конкурс. Потім делегації відправляються до Євроклубу на офіційну вечірку з нагоди відкриття (тут, на щастя, планують обійтися без пам’яток ЮНЕСКО, цю локацію хочуть розташувати на території конгресно-виставкового центру «Парковий»).\n■ Церемонії відкриття передує медіаподія під назвою «Червона доріжка», на яку зберуться делегації всіх країн-учасниць пісенного конкурсу, преса та фанати. Її планують провести на Софійській площі.\n■ Хоча конкретики поки дуже мало, новина викликає тривогу. Наскільки безпечно для Софії проведення таких заходів? І наскільки сумісна святиня з подіями розважального конкурсу? Для порівняння: церемонія відкриття Євробачення-2016 відбувалася у стокгольмській ратуші. Церемонія відкриття Євробачення-2015 у Відні також відбувалася в ратуші.\n■ Генеральний директор Національного заповіднику «Софія Київська» Неля Куковальська коментує: «До нас приїжджали представники оргкомітету конкурсу, походили по території заповідника, подивилися. Я їм чітко сказала: жодної музики, танців, гучних виступів тут бути не може! Мені здається, що йдеться про закритий VIP-прийом для невеликої кількості людей — це все, що може тут бути. Собор не буде задіяний для цього. Йшлося тільки про територію заповідника, і то подія має тривати недовго — годину чи півтори. Але жодного документа, що регламентує сценарій, я не бачила. Гадаю, організатори і самі ще не виробили його для себе. Втім, не думаю, що тут буде щось спонтанне, що виходить за межі пам’яткоохоронних вимог. Поки немає документів — немає про що говорити. Цієї п’ятниці я зустрічатимуся з Діаною Поповою (директор департаменту культури КМДА. — Авт.) і спробую прояснити це питання. Якщо плануватиметься щось, що хоч трохи шкодитиме пам’яткам або території, я перша стоятиму на захисті Софії».\n■ «День» стежитиме за перебігом ситуації.


КИШЕНЬКОВІ ГРОШІ | Про дітей\n← Суперництво звідних дітей\nПобоювання дітей, пов’язані з розлученням батьків →\nЯ упевнена, що дітям потрібно давати гроші на кишенькові витрати, порівнюючи суму з їх віком: адже, врешті-решт, вони є повноправними членами сім’ї. Давати їх слід безоплатно, не ставлячи перед дітьми ніяких умов(Якщо приберешся у своїй кімнаті, то. і т. д.) Крім того, їм слід надати можливість збільшувати кількість власних грошей, наприклад, пропонувати робити додаткову роботу по будинку, яка не входить в постійне коло їх обов’язків. Важливо, щоб ви роз’яснили дитині, що грошей завжди вистачає. Зрозуміти це дитина зможе лише у тому випадку, якщо ви допоможете йому реалізувати його власні можливості по добуванню грошей, а не видаватимете їх в необмежених кількостях на першу вимогу.\nОсь якими можуть бути почуття дитини, викликані різною реакцією мами на його прохання.\nЕйми просить маму: Мам, давай встановимо в моїй кімнаті ще один телефон? Мама відповідає: Дорога, ти ж знаєш, що у нас зараз немає грошей. А тепер порівняєте: Мам, давай встановимо в моїй кімнаті ще один телефон?! Мама відповідає: У мене немає бажання витрачати на це свої гроші. Та все ж я із задоволенням допоможу тобі зробити попередні розрахунки, щоб ти уявляла собі вартість телефону, витрати по його установці, місячні розцінки, а також підкажу тобі один спосіб, як можна заробити гроші.\nЗверніть увагу на те, що перша відповідь мами примушує дитину повірити в одвічну нестачу грошей і переконатися в тому, що з цим нічого не можна поробити.\nДитина може відчути себе винуватим за те, що наважився звернутися до дорослого з проханням витратити на себе гроші.\nДруга відповідь мами дає дитині зрозуміти, що кількість грошей, яким він може розташовувати, залежить від його власних здібностей і вигадки.\nСтежте за тим, щоб у присутності дітей ви як можна рідше скаржилися на хронічну нестачу грошей, наприклад: Це ж занадто дорого, ми не можемо собі це дозволити. Кожна людина – це нерозкритий талант, творча особа. І свій талант він направляє або на винахід приводів і причин, реабілітовуючих відсутність того, що він може мати, або на розробку ідей і планів, що мають на увазі достаток того, що він доки ще не має. Замисліться, якій з цих альтернатив ви хочете присвятити більше часу?\n2. Визначте помилкову мету поведінки дитини\nУсвідомивши, що відчуваю сама, я зуміла зрозу...


Шахраї списують гроші за неіснуючі поїздки у таксі | Новини на Gazeta.ua\nПасажири, які прив'язують свої банківські картки до додатка перевізника знаходяться у зоні ризику. Фото: pexels.com\nВ Україні водії таксі списують гроші за неіснуючі поїздки. Пасажири, які прив'язують банківські картки до додатка перевізника, перебувають у зоні ризику.\nСхема працює так: з жертвами зв'язується водій і скаржиться, що випадково оформив поїздку, просить її скасувати. Для скасування потрібен пароль, який надсилають жертві на телефон. Людина вводить код, який насправді підтверджує списання коштів, попереджає "Сьогодні".\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Як захиститися від шахрайських схем з банкоматами\nУ такій схемі можуть бути замішані не тільки таксисти, але й оператори колцентрів, які оформляють фіктивні поїздки.\nЩоб уникнути неприємної ситуації, не треба прив'язувати до акаунтів у службах таксі картки, на яких лежать великі суми. Для поїздок можна завести окрему картку з невеликою сумою.\nВ Україні активізувалась стара схема шахрайства. Аферисти розсилають довірливим громадянам повідомлення про виграш машини.\nЗараз ви читаєте новину «Таксисти списують гроші з карток українців за неіснуючі поїздки». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nКолишня учасниця "ВІА Гри" викликала фурор знімком у надвідвертому бікіні Переглядів: 15516


Уроки гри на більярді!\nТрадиційний більярдний турнір 27 серпня!\nОнлайн трансляція Турніру\nСпортивно оздоровчий клуб «СВ»\nСпортивно-оздоровчий комплекс «СВ» запрошує всіх, хто піклується про своє здоров'я і бажають мати гарне тіло, відвідати наші спортивно-оздоровчі зали, до Ваших послуг:\nБасейн «Каліпсо» на 4 доріжки довжиною 25 м. Дві доріжки глибиною 1м 60 см, дві доріжки - 1м 40см.\nСучасна система очищення (кварцування і іонізація), кондиціонування, підлога з підігрівом, енергозберігаючі вікна.\nВишуканий дизайн та музичний супровід.\nБасейн працює без вихідних з 7.00 до 22.00. Час перебування в басейні 45 хв. Останнє відвідування на 21.00.\nУ басейні постійно працюють інструктори, які за бажанням відвідувачів проводять індивідуальні заняття з плавання, надають консультації та поради.\nТакож в басейні проводяться заняття з аквааеробіки (2 рази на тиждень). 3 групи займаються в ранковий час і 3 у вечірні.\nАквааеробіка проводиться з використанням сучасного інвентарю (акваремні, акваперчатки, нудли, поплавці, гантелі, дощечки для плавання).\nЗаняття з аквааеробіки триває 50 хв і проводиться згідно з розкладом.\nСучасний тренажерний зал площею 500кв.м.\nУ просторому залі вас чекають кардіотренажери: бігові доріжки, велотренажери, орбітреки.\nСилова лінія представлена повним комплектом вантажно-блокових тренажерів і тренажерів з вільним вагою.\nПрисутній гантельний ряд з вагою від 1 до 60 кг.\nНаявність різноманітних тренажерів дозволяє опрацювати всі м'язові групи не тільки професіоналам, але і початківцям.\nЗавдяки сучасній системі кондиціонування Ви зможете займатися в комфортних умовах.\nВиконуючи вправи на кардіотренажерах, Ви не будете нудьгувати, переглядаючи свої улюблені програми на моніторах.\nДосвідчені комунікабельні інструктори познайомлять Вас з обладнанням, розроблять індивідуальну програму тренувань, дадуть поради для визначення оптимального спортивного режиму та поліпшать ваш настрій.\nТренуйтеся заради здоров'я, отримуйте задоволення і пишаєтеся собою!\nЗали для занять оздоровчими видами фітнесу\nDANCE - танцювальна аеробіка (фанк, сіті-джем, хіп-хоп, латина, джаз-модерн та ін) - обираєте близька вам музичний напрям і вбиваєте відразу трьох зайців: насолоджуєтеся музикою, танцями і спілкуванням.\nSTEP - заняття середньої інтенсивності на степплатформах REEBOK. Крім базових вправ, використовуються як танцювальні рухи (степ-денс), так і силові вправи з гантелями та бодібарами (степ-памп). Степ-аеробіка чудово поліпшує форму тіла, особливо гомілок, стегон і сідниць.\nПрограми Ківоте, СOMBAT, КІК-аеробіка, Бокс-аеробіка - комплексні програми тренувань, в основу яких взято безпечні але ефективні руху - удари руками і ногами, запозичені зі східних єдиноборств: карате, боксу, кікбоксингу.\nЗаймаючись за такими програмами, Ви розвиваєте витривалість серцево-судинної системи, силу і витривалість м'язової системи, гнучкість, рівновагу, координацію, тренуєте дихальну систему. Важливим моментом цих занять є тренування не тільки тіла, але і духу.\nPUMP - найкраще тренування для підтримки м'язового тонусу, яке добре навантажує великі групи м'язів. Для проведення тренувань використовуються бодібари (спеціальні палиці вагою 6 кг).\nBELLY DANCE - танець живота. Специфічні рухи танцю змушують працювати в максимальному режимі всі м'язи живота, роблячи їх сильними і еластичними. Великий обсяг рухів, чергування стиснення і розслаблення живота під час танцю - все це забезпечує ефективний масаж внутрішніх органів, покращує їх кровопостачання, нормалізує роботу кишечника.\nGO-GO - танець-імпровізація, танцювальний клубний стиль. Живі, енергійні і сексуальні руху для модних, стильних і красивих дівчат, охочих виділитися. На таких заняттях Ви навчитеся розрізняти танцювальні стилі, красиво і пластично рухатися, відчувати ритм музики, імпровізувати.\nСтріп-пластика - цікавий клас для тих, хто хоче навчитися повністю володіти своїм тілом, пластично і красиво рухатися, відчувати себе впевнено. Разом з тим Ви розпрощаетесь із зайвими калоріями, відпочинете морально, здійсніть Ваші настрій і бажання в реальність.\nСтріп-стретчинг - розвиває грацію кішки. На заняттях виконуються хореографічні елементи і вправи на розтягування м'язів. У м'язах поліпшується кровообіг, вони стають більш еластичними, суглоби мають велику рухливість.\nPORT DE BRAS - сучасний напрям в оздоровчій системі. Гармонійне поєднання рухів класичної хореографії з основами Пілатеса зроблять Ваше тіло граціозним, струнким і допоможуть зберегти відчуття молодості на довгі роки.\nЙога 23 - технологія нового покоління. Спеціальний підбір технік, дозволяє вирішити багато реальних індивідуальних питань, що стосуються тіла, свідомості, психіки. Всі техніки, що входять в структуру занять для зміцнення імунітету, оздоровлення м'язово-сухожильних апарату, вирівнювання хребта.\nПілатес - система занять різних рівнів складності розвиває силу, гнучкість м'язових груп, що стабілізують наше тіло. Виконання спеціально підібраних вправ дає можливість максимально швидко знімати напругу з хребта і покращує поставу.\nДіти у віці від 10 років запрошуються до групи дитячої аеробіки. Заняття тривають 50-60 хвилин 3 рази на тиждень згідно з розкладом.\nЗ нами Ви будете гарними й здоровими, станете щасливіше і успішніше!


SMM просування TM PULLER | © Кейси АІК Socialism\nSMM просування ТМ Пуллер\nТМ пуллер - виробник унікального снаряда для собак у вигляді двох фіолетових кілець. SMM підтримка торгової марки PULLER здійснюється в загальній маркетинговій стратегії розвитку продукту, розробленої нашим агентством.\nМета проекту: Популяризація продукту серед кінцевого споживача\nДата проведення: 01/09/2012 - 18/11/2014\nМісячний бюджет: 1000$\nТМ Пуллер - виробник унікального снаряда для собак у вигляді двох фіолетових кілець.\nSMM підтримка торгової марки PULLER здійснюється в загальній маркетинговій стратегії розвитку продукту, розробленої нашим агентством.\nГоловними напрямками роботи з кінцевим споживачем є:\n1. Популяризація продукту\n3. Пошук потенційних клієнтів і послідовників.\nПроект ведеться на постійній основі за двома напрямками - російськомовна аудиторія і англомовна аудиторія.\nРезультатом даного інструменту на даний момент є 126 знайдених оптових клієнтів, продукт став впізнаваним серед власників собак, зростання роздрібних продажів. Середньодобова відвідуваність спільноти становить 400-700 осіб на добу (20% від загальної кількості передплатників).


У Euroclub подивилися перший півфінал Євробачення | QHA Агентство Кримські Новини\n10 травня 2017 14:10\nУ Euroclub подивилися перший півфінал Євробачення\nФанати з різних країн зібралися у залі Euroclub, щоб подивитися виступи перших півфіналістів міжнародного пісенного конкурсу Євробачення-2017 і підтримати своїх улюблених артистів.\nЗворушливі, запальні, ліричні, з оригінальними хореографічними постановками та візуальними ефектами — такими були виступи перших півфіналістів одного з найвідоміших музичних конкурсів у світі — Євробачення-2017. Ті, хто не потрапив до МВЦ, стежили за його подіями на одній з головних локацій конкурсу — Euroclub.\n— Дуже яскравий конкурс, приємно, що проходить він саме в нашій країні. Мені подобається, як підготувалися артисти, як вони виступають. Багато позитивних вражень, — ділиться емоціями гостя Euroclub Дарина.\nПідтримати улюблених виконавців приїхали глядачі з інших країн і навіть континентів. Про свої враження від конкурсу та України розповів гість з Австралії Алек.\n— Я дивлюся Євробачення з 15 років, постійно їжджу підтримувати учасників. І мені дуже сподобалося ваше місто. Київ — просто приголомшливий. Красива річка, красиві пейзажі, люди приємні. Я радий, що приїхав, — говорить австралієць Алек Тіан.\nВиступи артистів були досить різноманітними. Хтось робив ставку на вокальні дані, інші намагалися вразити запальними ритмами.\n— Мені здається, в цьому конкурсі важливе все в комплексі: добре, коли гармонійно поєднуються образ артиста, хореографічна постановка, вокальні дані. Євробачення — це в першу чергу шоу, тому не варто сприймати його просто як пісенний конкурс, — вважає гість Euroclub діджей XLDELUXE.\nУ цей вечір за право представляти свою країну у фіналі боролися 18 учасників. Номери були досить різноманітними, і кожен глядач зміг визначити для себе фаворита.\n— Особисто я сьогодні підтримую Ховіга з Кіпру. Дуже сподобалася його пісня — така напіврокова, у моєму стилі. І, звісно ж, наш улюблений O.Torvald, — зізнається ведучий Євробачення у Euroclub Сергій Величанський.\n— Я надаю перевагу артистам із Греції. Мені здається, у них дуже запальний номер, добре підготовлений, — каже гостя Euroclub Марія Черепашкіна.\n— Мені сьогодні більше імпонують чоловіки — якось візуально симпатичніші. Хоча серед дівчат теж є гідні кандидатки, голоси дуже потужні, — думка киянки Дарини.\nПісля закінчення півфіналу першу перемогу відсвяткували представники Молдови, Азербайджану, Греції, Швеції, Португалії, Польщі, Вірменії, Австралії, Кіпру та Бельгії.\nЄвробачення-2017 Euroclub півфінал виступ артисти Україна


Україна це хайтек на мінімалках. Ми живемо у майбутньому, набагато більше, ніж більша частина білого світу, але цей хайтек будується і юзається з мінімальними костами.\nСкажімо, в нас потроху головним методом платежу стає переказ з картки на картку - дуже швидкий, дуже дешевий (а часто і взагалі безкоштовний), без метаданих та підтверджень. В мене на районі навіть розкладка з овочами приймає такі перекази. Ще й сама пропонує, до речі! Я навіть бачив на свої очі, як бабуся 70+ з монобанка перекидувала гроші, «бо не треба з дрібнотою возитися». Але! Покажи будь ласка екран, що гроші пішли, бо карта - хазяїна.\nВ інсті шось купив, гроші сюди і будь ласка скріншот переводу. Довбаний гемор, придумати якийсь протокол, де б метадані ходили, ще б навколо візи/мастера, щоб комісію не платити — раз плюнути, тіки воля двох-трьох великих банків треба. Але ні, нащо, давайте скріншотами у месенджерах підтверджувати перекази.\nЩе Дія у голову приходить з подібного. Замість спрощення, ми діджиталізуємо всі процеси! Бо хайтек це просто, а управління процесами — складно, тож ми будемо шукати ключі під ліхтарем, бо тут щось видно. А секьюріті зробимо як в пре-сід стартапа, бо часу бракує! Ми ж доганяємо уявні дедлайни!\nА замість того, щоб виписувати штрафи за паркування, давайте запустимо евакуацію приватною конторою по ціні х5 від ринкової. Але ж вивезення з неасфальтованої площадки з ланцюжком замість шлагбауму обов‘язково зробимо в застосунку, з QR-кодом в кінці! Нашо він там, номера машини не вистачає?..\nТіки шо зрозумів, що Максим Бахматов не дарма називає Київ столицею кіберпанку — це і є хайтеком на мінімалках, який ми спостерігаємо.\n15 Aug 21 (@ tg)


З Петербурга в Таллінн відновлені авіарейси — Подорож до Європи\nНовини Новини Естонії З Петербурга в Таллінн відновлені авіарейси\nЗ Петербурга в Таллінн відновлені авіарейси\nЕстонська авіакомпанія Nordica 15 травня здійснила перший за півтора року рейс з петербурзького аеропорту «Пулково» у столиці Естонії. Nordica буде здійснювати до 13 перельотів на тиждень на літаках Bombardier CRJ700, розрахованих на 88 пасажирів, розповів її генеральний директор Свен Кукемелк.\nЧас у дорозі – 50 хвилин. Польоти буду виконуватися за код-шерінгом з авіакомпанією LOT, яка є постійним партнером Nordica Air. Концерн Nordic Aviation Group, в який входить Nordica, був заснований 25 вересня 2015 р. рішенням уряду Естонської республіки і на 100% належить державі.\nМенеджер з продажу Nordica Ксенія Полдре визнає, що за час відсутності рейсів в Таллінн цю потребу закрили автобусні маршрути. Але пасажирів приверне мала тривалість перельоту, а також ціни, ненабагато перевищують пропозиції автобусних перевізників, вважає Полдре.\nНапрямок Санкт-Петербург – Таллінн найпопулярніше у перевізника Lux Express. У 2016 р. компанія перевезла з Петербурга в Таллінн, Тарту, Ригу, Гельсінкі більше 428 000 пасажирів, 64% з них – у Таллінн, повідомила прес-служба перевізника. За підсумками I кварталу 2017 р. пасажиропотік в Таллінн зріс на 6% порівняно з 2016 р. В березні цього року Lux Express збільшив загальну кількість рейсів до Талліна і назад зі 100 до 110 в тиждень.\nВідкриття рейсу Nordica буде в цілому сприяти зростанню інтересу до напрямку Петербург – Таллінн, що позитивно позначиться і на завантаження рейсів Lux Express, вважає регіональний керівник комерційного відділу компанії Григорій Померанцев. За його словами, на привабливість напрямку стане працювати, в тому числі, реклама авіарейсів, яка з'явиться в Естонії і Росії. «Перельоти з можливістю здійснювати пересадки в аеропорту «Пулково» також підвищать туристичну привабливість Талліна, Естонії та Прибалтики у жителів інших регіонів Росії, і це, знову ж таки, хороша новина для нас», – сказав пан Померанцев «Ведомостям», додавши, що туристи зможуть комбінувати способи пересування (Bus&Fly).\nЗа даними Естонського центру розвитку туризму, в минулому році відвідали Естонію 2 млн. іноземних туристів, 10% – з Росії. Число російських туристів збільшилася на 8%. У 2015 р. росіяни зупинялися в готелях 394 000 раз, а 2016 р. кількість ночівель зросла до 413 000.\nУ I кварталі 2017 р. попит на авіаперельоти з Росії в Таллінн зріс на 12%, повідомляє прес-служба онлайн-сервісу DaTravel.com. За його даними, на авіаквитки в Естонію припадає не більше 3% продажу на європейських напрямках.\n«РусЛайн» несподівано припинив польоти з Петербурга в Таллінн - 23/10/2017


У Коломиї з під'їзду поцупили велосипед - Pravda.if.ua\nУ Коломиї з під’їзду поцупили велосипед\nВ ході проведення відповідних заходів правоохоронці встановили особу, яка скоїла вищевказаний злочин. Ним виявився 37-річний коломиянин. Як з’ясувалося, зловмисник, перебуваючи в під’їзді багатоповерхівки, побачив залишений без нагляду і не закріплений двохколісник. Скориставшись відсутністю довкола можливих свідків викрав велосипед та з місця події втік.\nУ скоєному лиходій зізнався, крадене правоохоронці вилучили та повернули власникові на зберігання.\nЗа цим фактом слідчими розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 (Крадіжка) Кримінального кодексу України Відповідно до санкції статті зловмисникові загрожує покарання у вигляді штрафу, громадських або виправних робіт, арешт на строк до шести місяців або позбавлення волі на строк до трьох років.\n30 Тра, 10:19\t Версія для друку Лист редактору