Івано-Франківська Духовна Семінарія — «Конфлікт. Діалог. Примирення»\nРозпочалася конференція з представлення усіх учасників заходу і вітального слова. Першим доповідачем був о. Андрій Зелінський, котрий розповів про мир в умовах війни і насилля з точки зору Євангелія. «Блаженні миротворці, бо вони синами Божими стануть» (Мт.5;9) Ця цитата з Святого Письма червоною ниткою пройшла через усю доповідь о. Андрія. «Мир вимагає боротьби, але не силою насилля», – дуже чітко наголошував отець в часі своєї доповіді, пояснюючи як маємо здобувати бажаного миру. Доповідач також розповів про наслідки від війни. «У часі війни найбільше страждає наша людяність», - промовляв отець до усіх присутніх. На завершення доповіді о. Андрій закликав усіх вчитися бачити красу у всьому, щоб наповнювати себе добром.\nОпісля доповіді мали багато відомих і високопоставлених урядовців, науковців і громадських діячів. У доповідях були представлені питання, щодо психологічних, етнічних, політичних, економічних, соціальних конфліктів і способів їх вирішення. Теж було розглянуто певні особливості конфлікту на Сході України: його причини, наслідки, проблеми і перспективи до його подолання. Питання обмірковувалися, як з теоретичної сторони, так і з практичної.\nНа завершення усі спільно помолилися, дякуючи Богові за цей захід і постановили на основі усіх доповідей і доповнень видати резолюцію, що має підсумувати роботу засідання і нести практичну користь у боротьбі з будь-якими проявами конфліктів.


"Приберіть Глушко": Наташа Корольова довела до сліз шанувальників - Новини Українці\n"Приберіть Глушко, папуас, ти як його пробачила": Наташа Корольова довела до сліз фанатів\nЛегендарна співачка показала теплий відеоролик\nПопулярна українська актриса, знаменита співачка, телеведуча, фотомодель, дружина російського стриптизера Сергія Глушка (він же Тарзан) Наташа Корольова оприлюднила шикарний відеоролик у своєму акаунті в соцмережі. Вона показалася зі своїм сином і коханим чоловіком.\nУ своїй публікації знаменита артистка постала перед аудиторією в щоденному образі. Вона знялася зі своєю сім'єю і заспівала нову пісню, яку присвятила своєму улюбленому синові і близьким.\nВарто відзначити, що кліп знятий дуже цікавим чином, відчувається домашня атмосфера і справжні теплі сімейні відносини. Легендарна співачка обіймається зі своїм чоловіком і молодим сином.\n"Перемагає Любов! Дівчата ! Зі святом !", - підписала публікацію зірка.\nЧисленні підписники української зірки не змусили себе чекати і залишили чималу кількість коментарів під відеороликом зірки.\n"Слова не потрібно говорити ❤ так все ясно по обіймах❤молодець Наташа👍 👍 👍 👍 👍", "Наташа Ви прекрасні! Які хороші слова! Щастя Вашій родині!", "Яка сумна пісня. 😢😢😢❤❤", "О Боже і попуас там.як ти його пробачила", "до сліз до мурашок❤", "я і подумати не могла що Гордон може написати таку красиву пісню. Класно!", "Приберіть Глушко, Наташа блякне!", "Таку милу не можна ображати👏 😍", - пишуть відгуки фоловери знаменитої артистки.\nНагадаємо, що популярний російський артист Тарзан розчулив публіку теплим знімком у соцмережі.\nЯк раніше повідомляв портал "Українці", чоловік Наташі Корольової Тарзан показав незвичайний Відеоролик.\nТакож портал "Українці" писав, що легендарна співачка Наташа Корольова публічно привітала свого сина з днем народження.


Рада призначила міністра стратегпрому, віцепрем’єра економіки та главу МінТОТ | Politerno\nPoliterno > Україна і світ > Рада призначила міністра стратегпрому, віцепрем’єра економіки та главу МінТОТ\nУ четвер, 4 листопада, нардепи призначили на посаду міністра з питань стратегічних галузей промисловості очільника митниці Павла Рябікіна, нардепку “Слуги народу” Ірину Верещук на посаду віцепрем’єр-міністра – міністра з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, а Юлію Свириденко на посаду першої віцепрем’єрки – міністерки економіки.\nКандидатуру Рябікіна підтримали 237 нардепів.\n“Українська оборонка має компетентність у космічному ракетобудуванні, авіаційній та бронетанковій техніці, двигунобудуванні, високоточному озброєнні та радіоелектротехніки”, – заявив він.\nРябікіна призначили головою Держмитниці ще у листопаді 2020 року, спершу – за “карантинною” процедурою без конкурсу. Згодом, у вересні цьогоріч, він переміг у конкурсі на посаду і був призначений повторно.\nДо того, з березня 2017 року він працював гендиректором аеропорту “Бориспіль”. Як зазначає УП, у часи президентства Порошенка Рябікін був одним із ключових кандидатів у міністри інфраструктури.\nЗа кандидатуру Ірини Верещук проголосували 260 нардепів.\nСпікер Верховної Ради Руслан Стефанчук оголосив заяву Верещук про складення депутатських повноважень у зв’язку з призначенням до Кабміну. ЇЇ підтримали голосуванням 318 нардепів.\nВерещук склала присягу урядовця.\nЗамість Верещук до парламенту зайде 140-й номер виборчого списку партії “Слуга народу” Сергій Кострійчук.\nКострійчук у команді СН з вересня 2018 року. На президентських і парламентських виборах координував роботу штабів у регіонах. У 2020 році – член вищої ради партії, у 2021 – голова контрольно-ревізійної комісії, зазначає речниця фракції СН Юлія Паійчук.\nЗа призначення Юлії Свириденко проголосували 214 “слуг”, 13 нардепів від “За майбутнє”, 20 – від “Довіри” та 9 позафракційних.\nНагадаємо, 4 листопад Верховна рада призначила ексвіце-прем’єра Олексія Резнікова міністром оборони України.\nТегиВерховна Рада 9 скликанняМінекономікиМіністерство з питань стратегічних галузей промисловості УкраїнимінТОТ\nПопередня « Богданцю за чемні голосування у Раді дали на місто 16 мільйонів, просив 629\nНаступна Арахамія назвав слуг-антивакцинаторів і того, що “розчарувався у політиці партії” »


У Єврокомісії заявили, що вакцину Pfizer мають адаптувати до нового штаму “омікрон” – Сумські Дебати\n10:13 / 29 ноября 2021\nПрезидентка Єврокомісії Урсула фон дер Ляєн заявила, що компанії Pfizer та BionTech мають адаптувати свою вакцину до нового штаму коронавірусу “омікрон” протягом 100 днів, якщо він буде стійким до існуючих вакцин.\nДжерело: фон дер Ляєн на пресконференції в Латвії, пише Reuters\nДеталі: Вона нагадала, що Єврокомісія у травні уклала третій контракт з BionTech/Pfizer на до 1,8 мільярда доз вакцини.\nЗа її словами, контракт містив пункт про те, що компанії будуть адаптувати свою вакцину протягом 100 днів, якщо варіант виявиться стійким до існуючих вакцин.\nПряма мова: “Загальна лінія – сподіватися на краще, але готуватися до гіршого. Найвищим пріоритетом зараз є соціальне дистанціювання, скорочення контактів, але вакцинація та бустерні дози, наскільки це можливо”.\nБільше деталей: За словами фон дер Ляєн, Європейському Союзу потрібно виграти час, щоб повністю оцінити наслідки нового варіанту коронавірусу і підготуватися, зокрема, домагаючись підвищення рівня вакцинації.\n“Ми знаємо, що ми перебуваємо в перегонах з часом… І вченим і виробникам потрібно два-три тижні, щоб отримати повну картину про якість мутацій цього варіанту “омікрон””, — сказала вона.\n← Юні флейтистки із Сум відзначилися на конкурсі “Мій світ – мистецтво”\nНа Сумщині з початку року виявили 363 боєприпаси →


Мати отримала допомогу на дитину в розмірі 41 280 грн. незважаючи на перепони місцевої влади\nГромадянка України, мати двох малолітніх дітей, звернулася до Запорізького місцевого центру у зв’язку з наявними ознаками спору щодо протиправних дій (рішень) органу місцевого самоврядування, який відмовив їй у призначенні та виплаті грошової допомоги при народженні другої дитини.\nЗ наявних обставин та документів вбачалося наступне:\n1) Залишення у 2014 році (з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту) сім’єю з дитиною місця проживання у Донецькій області та внутрішнє переміщення (з отриманням відповідних довідок ВПО) до м.Запоріжжя;\n2) Перебування (вже після переселення) у населеному пункті, на непідконтрольній органам влади України території, народження у цей час ( у 2018 році ) другої дитини, та позбавлення можливості виїхати, подати відповідну заяву до населеного пункту підконтрольної території;\n3) Прибуття до м. Запоріжжя, подача заяви про виплату вищевказаної допомоги та отримання відмови Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району у її виплаті у зв’язку з закінченням терміну подачі відповідної заяви;\n4) Наявність грошової заборгованості з вищевказаної допомоги за період з 2018 по 2021 роки.\nЗа результатами аналізу правових підстав, з урахуванням практики застосування відповідних норм права, головний спеціаліст Центру зібрав докази та склав позовну заяву до Запорізького адміністративного окружного суду.\nОбґрунтуванням позову було посилання на норми ст. ст. 19, 46, 64 Конституції України, ст.ст. 4, 6, 10-12 Закону України «Про державну допомогу сім’ям з дітьми», Порядком призначення і виплати державної допомоги сім’ям з дітьми, ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 Сімейного кодексу України, практику Європейського суду з прав людини.\nЗокрема у позові наведено обставини, за наявності яких особа з об’єктивних причин не мала змоги звернутися з відповідною заявою, а також зазначено про те, що позивач та її дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а також про те, що право на отримання спірної допомоги є безперечним, і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов’язань.\nЗаявлено вимоги про визнання дій (рішень) відповідача протиправними та про зобов’язання відповідача здійснити виплату грошової допомоги при народженні дитини за період з 2018 по 2021 рік у розмірі 41280,00 грн.\nПід час розгляду справи, суд встановив таке:\n«У статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім’ям з дітьми» зазначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.\nЗа матеріалами справи позивач звернувся до відповідача за призначенням допомоги при народженні дитини пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.\nПричини неможливості своєчасного звернення за вказаною допомогою позивачем обґрунтовано знаходженням на непідконтрольній території України, та існуванням обставин та перешкод, які заважали виїзду.\nСуд вважає, що існували об’єктивні обставини, які перешкоджали позивачу до січня 2020 року у реалізації ним його права на допомогу при народженні дитини».\nСудом вирішено визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті вищевказаної державної допомоги сім’ям з дітьми з покладенням на нього зобов’язання призначити та виплатити допомогу у розмірі 41280,00 грн.\nАліменти на утримання дитини можна припинити, якщо мати витрачає їх не за призначенням


Чорниця. Удобрення чорниці (лохини)\nУдобрення чорниці високорослої (лохини)\nВ природних умовах чорниця щиткова (лохина) росте на кислих торфовищах з низьким вмістом елементів живлення. Тому в комерційному виробництві більшої шкоди може завдати занадто висока концентрація окремих елементів, ніж їх нестача. Біологічні особливості культури та її вимоги до грунтових умов визначають основні підходи до удобрення цієї культури, що значною мірою відрізняється від системи удобрення інших ягідних.\nОптимальна система удобрення чорниці щиткової (лохини) передбачає забезпечення рослин необхідними елементами живлення для отримання максимального урожаю і уникнення надлишкового внесення мінеральних добрив, що може призвести до пошкодження чи загибелі рослин та забруднення навколишнього середовища.\nВизначення потреби в елементах живлення\nПотреба в удобренні визначається:\n- на основі аналізу грунтової проби перед закладанням плантації та проведенням регулярного аналізу грунту кожні 3-4 роки;\n- беручи до уваги зовнішні ознаки рослин, що можуть вказувати на дефіцит чи надлишок елементів живлення;\n- на основі листового аналізу, що проводиться регулярно в період вегетації.\nЗа рік перед закладанням плантації рекомендується провести загальний аналіз грунту (вміст гумусу, рН та гідролітична кислотність, вміст основних елементів живлення в доступній формі – Р, К, Са, Мg).\nПроби відбирають з глибини 0-30 см, де розміщується основна частина кореневої системи рослин. В залежності від однорідності грунтових умов одна проба відбирається з кожної ділянки площею 1-2 га.\nОдин з найважливіших показників грунтового аналізу – це реакція грунтового розчину рН. Допустимий рівень рН для чорниці становить 4,0-5,5 проте оптимальний рівень знаходиться в межах 4,5-5,0.\nНа грунтах з занадто низьким рівнем рН за рік до закладання насадження рекомендується провести розкислення грунту. Зазвичай для цього використовують вапнякове борошно чи дефекат, при заниженому вмісті рухомого фосфору ці матеріали можна частково замінити фосфоритним борошном, а при низькому вмісті магнію – доломітовим борошном.\nПри рН > 5,5 проводять закислення грунту. Оптимальним закислюючим агентом є сірка. Норма внесення сірки суттєво залежить від механічного складу грунту. Так, грунти з високим вмістом органічної речовини та глинисті грунти мають підвищену ємкість катіонного обміну та, відповідно, високу буферність. На таких ділянках норми внесення сірки в декілька разів вищі, ніж на легких піщаних грунтах, і зниження рН до потрібного рівня може потребувати декілька разового внесення сірки.\nОрієнтовні норми внесення зазначені в таблиці.\nБактерії грунту окислюють сірку і в результаті утворюється сірчана кислота, що спричиняє зниження рН. Зазвичай сірку вносять навесні (бактерії проявляють активність при температурі вище 12оС), для найвищої інтенсивності окислення грунт має бути вологим та добре аерованим.\nПри внесенні сірки в перезволожений грунт, анаеробні бактерії починають виробляти сірководень, що є токсичним для кореневої системи рослин.\nНа ділянці, де вносилась сірка, проводять повторне визначення рН восени, і, при необхідності, планують подальше внесення сірки після висаджування рослин. Якщо рослини вже висаджені, одноразова доза внесення сірки не повинна перевищувати 400 кг/га.\nПісля закладання насадження аналіз грунту рекомендується проводити кожних 3-4 роки. Зразки грунту відбирають з рядів, бажано з глибини 0-20 та 20-30 см окремо (рН та вміст основних елементів живлення у доступній формі може суттєво змінюватись з глибиною). На закислених ділянках значення рН поступово зростає, і, з часом, з’являється необхідність повторного внесення сірки.\nЗовнішні ознаки рослини теж можуть вказувати на дефіцит чи надлишок елементів живлення.\nАзот. При недостатньому рівні забезпечення азотом рослини повільно ростуть, утворюється невелика кількість нових пагонів, зазвичай пагони мають лише одну хвилю росту за сезон.\nКолір листя блідий, без характерного блиску, хлороз проявляється по всій поверхні листка. Зазвичай хлороз проявляється спочатку на старіших листках, що знаходяться в основі пагона, а потім поширюється на молоде листя. Рослина рано завершує вегетацію, набуває антоціанового забарвлення та скидає листя.\nДефіцит азоту суттєво знижує закладання квіткових бруньок, а отже і урожайність у наступному сезоні.\nПри надлишковій кількості азоту рослина набуває насичено зеленого кольору та утворює сильні видовжені пагони, що мають декілька хвиль росту. Верхівка пагона не встигає задерев’яніти і підмерзає взимку.\nУрожай знижується, зменшується розмір ягід та розтягується їх дозрівання.\nФосфор. На кислих грунтах дефіцит фосфору практично не проявляється. Проте при збільшенні рН фосфор переходить у недоступні для рослини форми і його нестача може викликати сповільнення росту. Листки дрібнішають та набувають темно-зеленого кольору з пурпурним відтінком (таке забарвлення спочатку з’являється по периметру листової пластинки, а потім поширюється на всю площу листка).\nНадлишок фосфору не є критичним, проте його надмірна кількість може викликати проблеми із засвоєнням заліза.\nКалій. Суттєвий дефіцит калію викликає відмирання верхівок пагонів. Краї листка скручуються і засихають, на поверхні з’являються некротичні плями.\nПочатковою ознакою дефіциту калію може бути хлороз між прожилками молодого листя на верхівках пагонів, схожий за ознаками з дефіцитом заліза.\nМагній. Дефіцит магнію проявляється характерним хлорозом листової пластинки. Спочатку ділянки між основними прожилками світлішають, потім набувають жовтуватого та жовто-червонуватого забарвлення. Причому, самі прожилки та прилегла до них частина листової пластинки залишається зеленою.\nОзнаки дефіциту магнію спочатку проявляються на старому листі біля основі пагона, потім поширюються на середню частину пагона. Молоді листки зазвичай не проявляють вищезазначених симптомів.\nЗалізо. На чорниці досить часто можна спостерігати дефіцит заліза.\nСпочатку ріст пагонів сповільнюється, листя дрібнішає. Характерною ознакою є прояв хлорозу між прожилками листка, причому самі прожилки (як основні, так і дрібніші) залишаються зеленими. Спочатку хлороз з’являється на молодих лисках на верхівках пагонів, а потім поширюється по всій рослині.\nПрояв дефіциту елементів живлення на зовнішньому вигляді вимагає негайної реакції з боку виробника. На внесення додаткової кількості добрив через систему крапельного зрошення чи використання листового підживлення рослина відреагує через декілька тижнів і продуктивність плантації в поточному та, можливо, наступному сезоні може суттєво знизитись.\nПри використанні методів листової діагностики можна відреагувати на потреби рослини в елементах живлення оперативніше.\nЛистову діагностику рекомендується проводити щороку. Зразок відбирають з кожного сорту (проте кожен - з площі не більше 5 га) – 50-100 типових листків з середньої частини пагона поточного року.\nВ таблиці наведені рівні вмісту елементів живлення в листовій пробі. Реакцію рослини на внесення добрива можна очікувати, якщо вміст того чи іншого елементу живлення знаходиться нижче визначеного в таблиці рівня дефіциту.\nАзот. Вміст азоту в листовій пробі найкраще підтримувати на рівні 1,7-2,1% сухої маси. При цьому концентрація азоту у листі завжди вища, при високому завантаженні кущів урожаєм. Вегетативний ріст таких рослин сповільнюється, а отже концентрація азоту у листках зростає.\nЗростання вмісту азоту також простежується у рослин в стані стресу (наприклад під час засухи). Варто пам’ятати, що на початку сезону вміст азоту у листку найвищий, з часом він знижується.\nФосфор. Додаткове внесення фосфору рекомендується при зниженні його вмісту у листках до 0,08%.\nЗазвичай концентрація цього елементу живлення найвища на початку сезону, а найнижча – в час збору врожаю. Вміст фосфору не залежить від завантаженості рослин урожаєм чи рівня забезпечення рослин вологою.\nКалій. Калієві добрива рекомендується вносити при пониженні вмісту калію в листках до 0,3-0,5%. На рівень калію значною мірою впливає розмір урожаю поточного року, тому, якщо кущі завантажені урожаєм – калійні добрива потрібно вносити при зниженні рівня цього елементу до 0,3%. Якщо ж урожай поточного року не значний – рослини відреагують на додаткове внесення добрив при концентрації калію у листі на рівні 0,5%.\nНадлишкове внесення калійних добрив (збільшення концентрації в листі до 0,9%) призводить до блокування надходження магнію.\nКальцій. Рослини чорниці щиткової зазвичай не проявляють дефіциту кальцію. Проте зростання концентрації цього елементу в листі є індикатором зростання рН грунту.\nПри високому завантаженні рослин урожаєм рівень кальцію у листі зростає. При надмірному азотному живленні, що призводить до швидкого росту молодих пагонів, вміст кальцію значною мірою знижується.\nМагній. Рівень дефіциту магнію простерігається при його концентрації в листі нижче 0,1%. Проте, якщо вміст калію знаходиться у верхній межі оптимального діапазону, рослина може потребувати додаткового вмісту магнію вже при 0,2% концентрації цього елементу в листі.\nЗанадто високий вміст магнію може свідчити про високий рН грунту.\nЗалізо. На комерційних плантаціях чорниці дефіцит заліза досить часто проявляється. Проте дані листової діагностики не завжди правильно ідентифікують потребу рослини в цьому елементі.\nОзнаки дефіциту заліза проявляються при зниженні вмісту цього елементу в листі до 60 мг/кг, проте в окремих випадках рослина потребує додаткового внесення залізовмісних добрив при зниженні рівня в листі до 100-150 мг/кг.\nВиди добрив, способи, строки та норми внесення добрив\nКожен елемент живлення можна вносити з різними видами добрив. Для чорниці щиткової вибір того чи іншого виду добрив визначається особливостями культури та залежить від грунтових умов (насамперед рівня рН).\nПеред закладанням плантації здійснюють коректування рівня рН та вносять основне удобрення (калій, фосфор, магній та кальцій). В подальшому щорічно проводять підживлення азотними добривами, а інші елементи вносять по потребі.\nОсновне удобрення. Чорниця щиткова не потребує значної кількості елементів живлення, проте при низькому рівні забезпеченості грунту доступними формами фосфору та при низькому та середньому рівні доступного калію рекомендується внести мінеральні добрива перед закладанням плантації. Орієнтовні норми внесення добрив в залежності від забезпеченості грунту елементами живлення наведені в таблиці.\nПри низькому рівні забезпечення грунту магнієм (< 40 мг/1000 г грунту на грунтах з низьким вмістом органічної речовини) рекомендується внесення 40-50 кг/га д.р. магнію. Так, як засвоєння магнію рослинами суттєво залежить від співвідношення K/Mg, варто звернути увагу на суму ввібраних основ. Якщо доля магнію становить менше 4% суми ввібраних основ, або ж доля калію перевищує долю магнію, це свідчить про необхідність внесення магнієвих добрив.\nДобрива, що містять хлор непридатні для чорниці, тому калійні добрива бажано вносити у формі сульфатів (сульфат калію), а при необхідності внесення магнію – калімагнезію (суміш сульфатів калію та магнію).\nФосфорні добрива – при низькому значенні рН можна вносити фосфоритне борошно. Якщо рівень рН знаходиться в межах рекомендованого для чорниці діапазону (4,5-5,5) краще використовувати суперфосфат.\nНайдешевша форма добрива, що містить магній – доломітове борошно. Проте його внесення рекомендується при рН<4.5, в іншому випадку краще використовувати сульфат магнію або калімагнезію (якщо калій також необхідний).\nПри потребі внесення кальцію без підвищення рН використовують гіпс.\nПідживлення. Щороку плантацію необхідно підживлювати азотними добривами. Для чорниці краще використовувати амонійну форму азоту. Якщо рН знаходиться на оптимальному рівні – можна використовувати карбамід, що в грунті утворює амонійну форму азоту. Якщо рН вище 5,0 – краще використати сульфат амонію.\nДози внесення азотних добрив залежать від вмісту органічної речовини у грунті та інтенсивності її мінералізації, а також від виду мульчуючого матеріалу (при використанні тирси кількість азоту необхідно збільшити вдвічі для уникнення іммобілізації азоту бактеріями, що її розкладатимуть).\nВ перші 2 роки існування плантації норма внесення азоту складає 20 кг/га д.р. (40 кг/га карбаміду, або 80-90 кг/га сульфату амонію відповідно). Цю норму вносять двома рівними дозами – на початку розпускання бруньок і наприкінці цвітіння. На піщаних грунтах, де невикористаний азот швидко вимивається, сезонну норму краще розбити на три внесення, проте останнє підживлення азотом не рекомендується проводити пізніше липня.\nВ подальшому норму азотних добрив збільшують до 40-50 кг/га д.р. (3-4-й рік) та 60-80 кг (5-6-й рік і далі).\nНа плодоносній плантації при потребі (результати аналізу грунту чи листова діагностика) вносять інші макроелементи рівномірно розкидаючи гранульовані форми в межах ряду чи шляхом використання водорозчинних форм через систему краплинного зрошення (фертигація).\nПри необхідності внести фосфор комплексні фосфорні добрива з вмістом азоту (наприклад моно амоній фосфат) вносять лише в першій половині вегетації.\nСеред мікроелементів найчастіше проявляється дефіцит заліза. В більшості випадків це пов’язано з зростанням рН, проте, якщо ознаки дефіциту проявляються при рН в межах 4,5-5,5 необхідно застосувати листове удобрення з вмістом заліза.\nПри необхідності залізо, марганець та цинк використовують у хелатній формі, а бор у вигляді препарату Солюбор. Не бажано вносити мікроелементні добрива при відсутності дійсної потреби (прояв дефіциту чи низький рівень за результатами листового аналізу).


Відмінності між версіями «Степан Вдовиченко» — Вікіпедія\nВідмінності між версіями «Степан Вдовиченко»\nВерсія за 15:10, 23 лютого 2018 (ред.)\nПоточна версія на 16:28, 21 вересня 2019 (ред.) (скасувати)\nЗа деякими відомостями народився у Харкові. Здобув освіту, де саме невідомо. У 1660-х роках перебував на Запорізькій Січі. У 1668 році обирається писарем. Того ж року після повалення і загибелі гетьмана Івана Брюховецького, запорожці оголосили Вдовиченка наказним гетьманом. При цьому кошовий [[Іван Білковський]] і далі займався справами коша, а Вдовиченко цілковито зосередився на утвердженні свого гетьманства.\nЗа деякими відомостями народився у Харкові. Здобув освіту, де саме невідомо. У 1660-х роках перебував на Запорізькій Січі. У 1668 році обирається військовим писарем. Того ж року після повалення і загибелі гетьмана [[Іван Брюховецький|Івана Брюховецького]], запорожці оголосили Вдовиченка [[наказний гетьман|наказним гетьманом]]. При цьому кошовий [[Іван Білковський]] і далі займався справами коша, а Вдовиченко цілковито зосередився на утвердженні свого гетьманства.\nУ вересні на Січ до гетьмана прибули посли кримського хана [[Аділь Ґерай|Аділь Ґерая]], з яким укладено союзний договір, відповідно до якого козаки зобов'язалися не нападати на татарські улуси, а натомість Вдовиченко отримував в допомогу орду у 80 тис. вояків. Щоб якось залагодити цей конфлікт, Вдовиченко звернувся до гетьмана Петра Дорошенка з листом, в якому пропонував провести на Запоріжжі Чорну раду щодо обрання єдиного гетьмана України. Дорошенко відмовився прибути на Січ, відступивши до Чигирина.\nУ вересні на Січ до гетьмана прибули посли кримського хана [[Аділь Ґерай|Аділь Ґерая]], з яким укладено союзний договір, відповідно до якого козаки зобов'язалися не нападати на татарські улуси, а натомість Вдовиченко отримував в допомогу орду у 80 тис. вояків. Щоб якось залагодити цей конфлікт, Вдовиченко звернувся до гетьмана [[Петро Дорошенко|Петра Дорошенка]] з листом, в якому пропонував провести на Запоріжжі Чорну раду щодо обрання єдиного гетьмана України. Дорошенко відмовився прибути на Січ, відступивши до [[Чигирин]]а.\nВважаючи, що дипломатичні засоби вичерпано, запорожці і татари здійснили похід на Гетьманщину, силою підкорюючи собі сотенні та полкові міста і села. Намагаючись знову натиснути на Дорошенка, гетьман Вдовиченко кілька разів ультимативно вимагав, щоб він зрікся булави, прислав клейноди на Січ і надалі ніколи не називав себе гетьманом, але той відмовився. Після чого Дорошенко поспішив оголосити себе гетьманом по обидва боки Дніпра, тобто гетьманом усієї України, а [[Дем'ян Многогрішний|Дем'яна Многогрішного]], полковника свого, залишив на Лівобережжі на посаді наказного Лівобережного гетьмана.\nТоді Вдовиченка самостійно зібрати Чорну раду, але на ній внаслідок інтриг кримського хана та козацької старшини, гетьманом обрано [[Петро Суховій|Петра Суховія]]. Зрозумівши, що протистояти всім одразу: і Дорошенкові, й Суховію, і кримському хану він не може, тим паче, що влади його позбавлено згідно зі звичаєм, Степан Вдовиченко відмовився від подальшої боротьби за гетьманські [[клейнод]]и і повернувся до обов'язків генерального писаря Війська Запорізького.\nТоді Вдовиченко самостійно зібрав Чорну раду, але на ній внаслідок інтриг кримського хана та козацької старшини, гетьманом обрано [[Петро Суховій|Петра Суховія]]. Зрозумівши, що протистояти всім одразу: і Дорошенкові, й Суховію, і кримському хану він не може, тим паче, що влади його позбавлено згідно зі звичаєм, Степан Вдовиченко відмовився від подальшої боротьби за гетьманські [[клейнод]]и і повернувся до обов'язків генерального писаря Війська Запорізького.\nВідсторонений від булави, у 1669 році він подався в мандри, але потрапив до рук воєводи [[Ромодановський Григорій Григорович|Ромодановського]], який піддав його тортурам за антимосковські дії на посаді гетьмана і, напевне, збирався або стратити, або схилити на свій бік. Проте Вдовиченку вдалося вирватись на волю.\nУ 1672 році Вдовиченко закликав до більш активних дій проти кримських татар, проте кошовий отаман [[Євсевій Шашол]] наполягав на ретельній підготовці походу. Агітація Вдовиченка подіяла — Шашола було відсторонено від посади, а Вдовиченка обрано кошовим отаманом і польовим гетьманом. Зібравши близько 9 тис. вояків він рушив до Перекопу. Тут не виявив жодного військового хисту, в результаті чого запорожці зазнали відчутної поразки, залишки їх врятував [[Лук'ян Андріїв]], якого обрано кошовим отаманом.\nСтепан Вдовиченко втік до Лівобережної України. Тут козаки, що підпорядковувалися гетьману [[Іван Самойлович|Івану Самойловичу]], заарештували Вдовиченка та віддали на суд гетьмана. Останній передав того князю Ромодановському. Незабаром Вдовиченка було вбито або страчено.\nПоточна версія на 16:28, 21 вересня 2019\nЗа деякими відомостями народився у Харкові. Здобув освіту, де саме невідомо. У 1660-х роках перебував на Запорізькій Січі. У 1668 році обирається військовим писарем. Того ж року після повалення і загибелі гетьмана Івана Брюховецького, запорожці оголосили Вдовиченка наказним гетьманом. При цьому кошовий Іван Білковський і далі займався справами коша, а Вдовиченко цілковито зосередився на утвердженні свого гетьманства.\nТоді Вдовиченко самостійно зібрав Чорну раду, але на ній внаслідок інтриг кримського хана та козацької старшини, гетьманом обрано Петра Суховія. Зрозумівши, що протистояти всім одразу: і Дорошенкові, й Суховію, і кримському хану він не може, тим паче, що влади його позбавлено згідно зі звичаєм, Степан Вдовиченко відмовився від подальшої боротьби за гетьманські клейноди і повернувся до обов'язків генерального писаря Війська Запорізького.\nВідсторонений від булави, у 1669 році він подався в мандри, але потрапив до рук воєводи Ромодановського, який піддав його тортурам за антимосковські дії на посаді гетьмана і, напевне, збирався або стратити, або схилити на свій бік. Проте Вдовиченку вдалося вирватись на волю.\nСтепан Вдовиченко втік до Лівобережної України. Тут козаки, що підпорядковувалися гетьману Івану Самойловичу, заарештували Вдовиченка та віддали на суд гетьмана. Останній передав того князю Ромодановському. Незабаром Вдовиченка було вбито або страчено.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Степан_Вдовиченко&oldid=26141088\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 16:28, 21 вересня 2019.


Водяний автомат із помпою, чорний (M5398) оптом, дропшиппінг в Києві і Україні ― TOYSI.UA\nВодяний автомат із помпою, чорний (M5398)\nКод товару: 186683 Артикул: M5398\nВодна зброя. Вода заливається у спеціальний резервуар, що кріпиться до пістолета. З накачуванням. Виконано із якісного пластику. Розмір: 37х18х6 см.


15 найбільших банків пройшли «тест» / Статтi / Finance.ua\nНацбанк завершив вивчення фінансової стабільності 15 найбільших банків країни. «За попередніми оцінками, обсяги їх докапіталізації цілком реальні, зокрема, у нас є конкретні плани та взаєморозуміння щодо ситуації з найбільшими системними банками, які мають значний вплив на банківську систему», — озвучуючи результати заявив перший заступник голови Національного банку Олександр Писарук.\nПри цьому, додав він, попри очевидну необхідність у докапіталізації зараховувати банки, які її потребують, до категорії неплатоспроможних немає потреби. «Рішення про конкретні банки та обсяги їх докапіталізації буде прийняте тільки після ретельного опрацювання та офіційного затвердження правлінням Національного банку відповідно до встановленої процедури», — сказав Писарук, відмовившись називати суми вливань. Коментуючи результати стрес-тестів, Писарук не назвав тих, хто на черзі на докапіталізацію. У ЗМІ ж з’явилася інформація, що претензій у НБУ немає тільки до п’яти банків (Приватбанк, Райффайзен Банк Аваль, Альфа-банк Украина, Сбербанк Россії, ПУМБ).\nТим часом на початку тижня стало відомо, що Національний банк України ввів кураторів і надав стабілізаційні кредити на суму близько 2 мільярдів гривень двом системним банкам. За даними НБУ, вони належать до першої групи за розміром активів і потребують ресурсів через відтік депозитів. Крім того, НБУ збирається створити на постійній основі інститут тимчасових кураторів (вони ведуть проблемні банки).\nНа які тенденції в банківському секторі вказують результати стрес-тестів? Та які сценарії подальшого розвитку ситуації можливі? Про це «День» запитав експертів.\nОлександр САВЧЕНКО, заступник голови НБУ (1991 — 1992 і 2005 — 2009), заступник міністра фінансів:\n— На банківському ринку буде тягнучка, банкрутство, зокрема й середніх установ. У мене таке відчуття, що криза в секторі може закінчитися в середині 2015 року. По-перше, на таку думку мене наштовхують парламентські вибори і пов’язані з ними очікування кадрового посилення структури НБУ та економічного блоку уряду. Тому можна сподіватися на старт реформ, бо зараз, крім розмов та впровадження нових податків нічого не робиться. По-друге, я на 100% упевнений, що військові дії до кінця року закінчаться і в середині наступного року почнуть заходити приватні інвестиції. Тож буде додатковий кисень для банківської системи. Щодо проведених стрес-тестів: ситуація насправді гірше, аніж декларується. Якщо чесно порахувати резерви і частку поганих кредитів, то реально позитивний капітал мають 10 — 15% усіх банків, решта — негативний. Але банки можуть існувати роками з негативним капіталом. І якщо буде позитивна хвиля, то вони можуть виплисти, хоч і не всі. Я на це сподіваюся. Щоби ринок до кінця року не поповнився новими «потопаючими», НБУ потрібно якнайшвидше закрити найслабкіші банки, залучити міжнародних аудиторів до банківського нагляду і перейти до політики інфляційного таргетування.\nАнатолій ГУЛЕЙ, голова правління «Української міжбанківської валютної біржі»:\n— Скептичний прогноз: НБУ прикрашує картину, коли каже, що сьогодні з 15 банків п’ять не має проблем із докапіталізацією. Це погляд із минулого. Чому? Адже стрес-тести проводилися станом на 1.08. А ситуація в секторі та економіці змінюється динамічно, валютний курс рухається активно. Тому я закликаю НБУ до більшої об’єктивності та не тримати уряд у рожевих окулярах. І курс 14 гривень за долар вказує на те, що 70% усієї банківської системи потребує докапіталізації. За моїми оцінками, ця сума залежить від розміру валютного курсу і коливається від 50 (12 гривень) до 90 мільярдів (14 гривень) гривень… Загальна сума вже виданої фінансової підтримки банку для сектору — 100 — 120 мільярдів гривень. Це обсяг портфелю допомоги НБУ банківській системі через різні інструменти (рефінансування, стабілізаційні кредити та докапіталізація). При цьому докапіталізацію не вважаю ефективним механізмом, бо 2008 рік показав: у нас немає позитивної практики в цьому питанні. Із трьох націоналізованих тільки Укргазбанк можна умовно назвати вдалим, а «Київ» та «Родовід» — невдалі спроби.\nОптимістичний прогноз: на ринку з’явилися ньюз-мейкери, які починають опікуватися валютним курсом. Йдеться про інститут маркет-мейкерів, що днями анонсувала голова НБУ Валерія Гонтарєва. Через них проходить 80 — 90% усієї валюти країни (експорт — імпорт), а решту купує населення через маленькі банки (1-2 тисячі доларів). Як правило, на цих маленьких об’єктах продажів (але з великою ціною купівлі валюти) формується курс, далі він переростає у загальний і у банків виникають надспекуляції. Цей інститут має розірвати це хибне коло. Восьмого вересня 15 маркет-мейкерів провели перший валютний аукціон, але курс поки що 14,1 гривні за долар. Тобто поки немає єдності та погодженості їхніх позицій. Це потребує трохи часу. Із іншого боку, Нацбанк прийняв постанови, які дають можливість адміністративно управляти валютними ринком. І тепер лишилося питання механіки: як швидко казначеї цих 15 банків знайдуть взаємодію між собою і повернуть керованість валютному курсу. Адже вже сформувався тіньовий ринок валюти і він кидає виклик маркет-мейкерам.\nЯ схвалюю введення НБУ інституту кураторів. Вони потрібні, щоб попереджати неприємності в банках. Якщо протягом 10 днів банком затримується 10% платежів і виникають проблеми з платежами у бюджет, то терміново треба вводити тимчасового адміністратора в таку фінустанову. Інша справа поточний чи попередній контроль для банку, якому видали стаб-кредит. Поява таких кураторів на постійній основі — це посилення контролю в банківській системі, щоб потенційно зменшити кількість проблемних банків, і, як результат — фінансових вливань з боку НБУ. Адже 17 банків з тимчасовою адміністрацією мають рефінансування та стаб-кредити НБУ. І не факт, що їх повернуть. Куратор має не допустити видачі рефінансування та стаб-кредиту банкам, які «тонуть», а не просто відчувають тимчасові фінансові проблеми.\nВіталій ШАПРАН, головний фінансовий аналітик рейтингового агентства «Експерт-Рейтинг»:\n— Стрес-тест — це миттєва фотографія стану справ у банку. Якщо результати дуже погані, це не означає, що банк буде неплатоспроможним. Це як у лікарні: якщо діагностували хронічне захворювання, то не відправляють автоматично в морг. Є низка інструментів, як вийти з цієї ситуації. Так і з тестами: це інформація більше для регулятора та акціонерів, від яких менеджмент банку міг щось приховати… Один із найбільших викликів НБУ військові дії і нестабільна економічна кон’юнктура. І він погано справляється зі зменшенням спровокованих цим фактором панічних настроїв. НБУ не дуже прикладає зусиль, щоби реально, а не формально працювати з вкладниками на повернення довіри до системи. Зараз люди нервують, валютний курс скаче, у багатьох валютні депозити, притоку вкладів у банках немає. Оце проблема. А те, що стосується результатів стрес-тестів, то ні один із 15 банків не оголосить дефолту в найближчій час.\nНБУ: відтік депозитів в Україні з початку року перевищив 100 млрд 22.09.2014, 12:00 2373 8\nВсупереч логіці, уряд намагається ввести прогресивну ставку оподаткування доходів від депозитів - впевнені в НАБУ 19.09.2014, 18:00 3593 24\nДержбанки в Україні будуть докапіталізовані за рахунок Держбюджету, а приватні банки - ні, заявили у Нацбанку 19.09.2014, 17:25 3224 11\nПрокуратура порушила справу за фактом розтрати банком "Демарк" більше 40 млн грн держкредиту 19.09.2014, 15:15 832\nДельта Банк обмежив зняття грошей у банкоматах до 2,5 тис. гривень на добу - "через проблеми в банківській системі" 19.09.2014, 14:30 10384 48\nПереділ тіньової економіки 18.09.2014, 16:00 1301\nНБУ надав рефінансування ще 3 банкам 18.09.2014, 12:35 4231 3\n"Чорний серпень": збитки українських банків за останній місяць літа перевищили 3,3 млрд 18.09.2014, 11:15 1285 6\nНБУ запізно почав призначати кураторів у банки, які брали рефінансування, там вже немає чого контролювати, - експерт 18.09.2014, 02:20 2400\nМінус ще 1 банк: НБУ ухвалив рішення про ліквідацію банку "Старокиївський" 17.09.2014, 19:15 847 2


Як я купляв квадроцикл\nВівторок, 15 жовтня 2013, 15:56\nОсь і збулася моя мрія, купив собі квадроцикл. До вибору підходив грунтовно, читав форум кілька місяців. Так як це мій перший квадр, багато грошей витрачати було шкода, було сумнів, що ця тема мене не зачепить, і квадр буде простоювати в гаражі. Вибирав з двухметних моделей, одному їздити мені не цікаво.\nУ нас в місті продають квадроцикли багатьох фірм, з недорогих є стелс, БМ і гамакс. Казума не сподобалася зовні, гамакс наш дилер жодного разу не возив, та й ціну попросив чималу. Таким чином вибір припав на рестайлінговий двухметний CF жовтого кольору. Дилера CF на той момент в місті не було, потрібно було їхати 400 кілометрів до найближчого дилера.\nНасамперед придбав причіп МЗСА 817701. В наявності причіп був тільки з тентом, довелося брати його. Тент досить низький, тому щоб закотити квадр в причіп потрібно спочатку зняти тент, зняти металевий каркас, загнати квадр в причіп, попередньо знявши спинку сидіння і дзеркала, встановити каркас, встановити тент. Усередині кузова квадр зафіксував стяжками через стандартні гаки причепа. На все йде хвилин 15, якщо робити вдвох. У підсумку тент виявився на пару сантиметрів нижче CF, при перевезенні кермо протер верх тенту. Зараз використовую причіп без тенту. Причіп має відкидається платформу, тому заїжджати на нього можна без всяких додаткових пристосувань, краще за допомогою другої людини.\nПри огляді у дилера, cf500 2a справив непогане враження. Збірка з вигляду якісна, пластик хоча і пофарбований, виглядає непогано. Здивував тихий звук вихлопу на холостих, думав буде помітно голосніше. З недоліків помітив, що передачі перемикаються туго, але не завжди, дуже складно включився режим паркінгу.\nСьогодні перший раз виїхав на квадрі. Заводив дуже довго, крутив стартер раз 20 з перервою 30 секунд. Схема була така - підсмоктування на 3/4, через секунду як заведеться трохи піддавав газом і збавив підсмоктування до половини. У дилера при отриманні квадр теж завівся з восьмої спроби, але дилер посилався на майже порожній бак, мабуть справа була не в цьому. Після прогріву движок працював рівно, холостий був 1300 оборотів. На ходу квадроцикл дуже м'який, проблем з перемиканням передач майже не виникало.\nАле радість моя тривала не довго. Через 2 кілометри на холостому ходу з'явився тертьових металевий звук в районі правій частині движка і квадр заглох. При повторному пуску звук залишився, але пропадав при додаванні газу. При перемиканні передач квадр заглох, вирішив більше не чіпати його, довелося утрьох затягувати його на причіп.\nАле немає лиха без добра. Буквально днями у нас з'явився офіційний дилер CF, наступного тижня буду телефонувати з ним. Сподіваюся проблему не серйозна і CF надалі буде експлуатуватися без поломок, про що обов'язково буду писати в цій темі.


26 березня 2020, 16:22 | Релігієзнавство-дайджест | 0 | | Код для блогу | |\n"Україна модерна", 16 березня 2020\nНедавно на сайті Історичної правди появилися дві публікації п. Івана Матковського, які стосуються Другої світової війни та діяльності митрополита А. Шептицького та його брата ігумена Климентія Шептицького. Автор в кожній статті публікує по одному документу, котрі, як він вважає та переконує читачів, є абсолютно невідомими. Більш того, автор звинувачує істориків у тому, що вони не вивчають такі важливі документи та взагалі не приділяють належної уваги дослідженню такої важливої теми, як діяльність митрополита Шептицького та його брата під час трагедії єврейського народу.\nМені доведеться трохи розчарувати автора цих публікацій і відстояти здобутки деяких моїх колег-істориків. Насправді, є історики в Україні і за кордоном, які ці питання вивчають, й обидва документи, які публікує Матковський ніби-то вперше, є відомими. Перший документ давно опублікований, а другий готувала до друку покійна Оксана Гайова, і якби не її передчасна смерть, його теж було б опубліковано. Але опубліковані чи ні, обидва документи є в науковому обігу і про них давно писали і дискутували. Автор або не знає про ці дискусії, або ж навмисно вводить в оману читачів, щоб видати себе за першовідкривача та присоромити істориків.\nВ першій публікації “Як митрополит Шептицький не вітав вождя німецького народу” автор подає як своє ‘відкриття’ чернетку та машинопис послання митрополита від 1 липня 1941 р. Цей текст був опублікований ще у 1998 р. у збірнику “Митрополит Андрей Шептицький, 1899-1944. Документи та Матеріали” під ред. Андрія Кравчука. Більш того, цей документ неодноразово аналізували у своїх статтях українські та закордонні вчені. Найновіші та найповніші приклади ретельного аналізу цього документу можна знайти в статтях о. А. Михалейка та А. Боляновського. Я також згадувала про цей документ у статті «Про ставлення митрополита Шептицького до німецького окупаційного режиму в контексті документа з канцелярії Альфреда Розенберґа» («Україна Модерна», № 20, 2013).\nУ цій першій статті автор І. Матковський незрозуміло на чому ґрунтує свій опис того, яким чином митрополит підписував цей лист-послання від 1 липня 1941. Він твердить, що до митрополита “прийшли о 4.30 ранку”, його “переконували 4 години” підписати і він “віднайшов мужність і викреслив власноручно фразу”. Ці деталі та метафори мали би зворушити читача. Проблема полягає в тому, що вони дуже неточні і, правдоподібно, є плодом авторської фантазії. Автор пише, що до Митрополита прийшли з готовим текстом капітан Абверу Ганс Кох, зондерфюрер Кейт, Ярослав Стецько та о. Іван Гриньох і чинили на нього тиск протягом 4 годин. Це не відповідає ані свідченням документів, ані дослідженням та публікаціям з цього питання. Історики українські та закордонні вважають, що до митрополита справді приходили вранці (але не 4.30, а значно пізніше) Ярослав Стецько, о. Іван Гриньох, Роман Шухевич та Юрій Лопатинський, але не всі одразу. Проф. Ганс Кох відвідав митрополита о 19.20. Зокрема, про це йдеться в англомовній статті Г. Штеле, опублікованій в канадському збірнику “Morality and Reality: The life and Times of Andrei Sheptyts`kyi” під ред. П. Магочі в 1989 р. Володимир Косик у своєму 4-томному збірнику документів “Україна у другій світовій війні у документах. Збірник німецьких архівних матеріалів” опублікував рапорт Г. Коха про перебіг подій 30 червня 1941 р. А найкраще проаналізував події 30 червня 1941 о. А. Михалейко в статті “Митрополит Шептицький і проголошення Української держави 30 червня 1941 р.”, що була опублікована в науковому збірнику “Ковчег” (№ 8, 2018 р.)\nНа основі опублікованих документів та ґрунтовних досліджень можемо стверджувати, що Ганс Кох як представник абверу, не чинив тиску на митрополита, не приносив йому тексту послання і 4 години не змушував його це підписувати. Встановити точний перебіг подій 30 червни 1941 хотів також митроплит Йосиф Сліпий, котрий після свого повернення з радянських таборів, в Римі зібрав документи та свідчення очевидців о. Івана Гриньоха та о. Й. Кладочного. Можливо, пан І.Матковський має документи, що спростовують всі ці дослідження та документи. Але тоді він мав би їх оприлюднити, бо інакше його твердження викликають сумніви.\nБільшість дослідників питання схиляється до цього, що згадані вранішні українські відвідувачі митрополита переконали його в тому, що Німецький Райх підтримує Акт проголошення Української державності. Більш того, з документів відомо, що митрополит десь о 19.30 поінформував про цю подію, що мала відбутися о 20.00, Ганса Коха. Своєю чергою, від Г. Коха митрополит дізнався, що А. Гітлер не розглядав і не розглядає перспективи створення Української держави. Наприкінці своєї статті І.Матковський висловлює щирий жаль з приводу того, що історики “не спішать досліджувати цю тему і фахово говорити про загадки історії з тих часів”. Це зовсім не відповідає дійсності. Дуже раджу йому перечитати дослідження на цю тему моїх українських та закордонних колег, хоча б статті та книжки А. Михалейка, А. Боляновського, І.-П. Химки, А. Кравчука.\nУ своїй другій публікації “Брати Шептицькі та єврейський народ” автор знову намагається створити видимість цілини, на котрій історики начебто не працюють. Це виглядає ще більше ‘дивно’, оскільки він подає список документів, в котрих митрополит торкався в той чи інший спосіб Голокосту, і цей список подає чітко за україномовною публікацією статті Івана-Павла Химки “Митрополит Андрей Шептицький та Голокост”. Правда, сам автор жодним словом не згадує, що цей список уклав не він, а Іван-Павло Химка. У науковому світі така «забудькуватість» називається плагіатом.\nДалі Матковський - через своє незнання - допускає смішну помилку. Останній пункт переліку відображає неточність перекладачів англомовного оригіналу статті І.–П. Химки. Отже, останній документ автор називає як “Розмова з Рене Мартелем як її записано у звіті Доктора Фредерика”. Мушу для автора та для читачів пояснити – цей документ є така собі доповідна записка, а точніше донос на митрополита Шептицького, з підписом «др. Всеволод Фредерік». Цей підпис - це псевдо, за котрим ховався французький журналіст і історик Рене Мартель. Вочевидь І.Матковський цього не знає і подає цей документ як розмову Шептицького з Рене Мартелем, яку записав др. Фредерік. Виходить, що Мартель вів розмову, а Фредрік її записував - хоча насправді мова йде про одну й ту саму особу.\nАвтор також вважає цей документ опублікованим, але чомусь покликається не на публікацію, а на архівну сигнатуру паризького архіву, де цей документ зберігається і де я його знайшла. Він пише, що цей документ опубліковано в Mémorial de la Shoa, Centre de documentation juive contemporaine. Останнє, утім, не є назвою видання, але назвою французької установи, - Сучасний Єврейський документаційний центр в Парижі, Меморіал Шоа, в котрому зберігається документ. Насправді, цей документ я там знайшла і опублікувала з передмовою в журналі Україна Модерна № 20.\nВ статті “Брати Шептицькі і єврейський народ. Частина 1” автор звинувачує всіх істориків, хто досліджував питання звернення/послання митрополита проти гріха людиновбивства у тому, що вони висловлюють суперечливі і неправдиві думки, бо зовсім не знають про те, що “було послання на цю тему, підписане митрополитом ще 5 жовтня 1941”. Я і мої колеги, які вивчають ці питання, звісно, знають про цей документ. Його опублікували Жанна Ковба та Андрій Кравчук, упорядниця та науковий редактор видання “Митрополит Андрей Шептицький. Документи і матеріали. 1941-1944”. (Київ: Дух і Літера, 2003), у якому документ представлено на с. 45-46. Окремо варто підкреслити: цей документ – це чернетка, і в 1941 р. воно не була публіковане власне як послання. Ще у вересні 1941 митрополит публічно на засіданнях Львівського архиєпархіального собору сказав, що почав писати пастирське послання про гріх людиновбивства.\nЦікаво, що в публікації про братів Шептицьких і Шоа автор обходить мовчанкою тему участі українців в антиєврейських погромах у липні 1941 р. Тоді стає не зовсім зрозумілим, чому духовні лідери єврейської громади Львова в перші дні липня 1941 поспішили до митрополита. Вони просили Андрея Шептицького вплинути на своїх вірних, щоб ті не брали участі у погромах, зорганізованих німецькими спеціальними підрозділами. Щоб не було непорозумінь, треба сказати: Д. Кагане свідчить, що були українці, переважно інтелігенція та духовенство, котрі співчували євреям і допомагали. Але якшо це є правдою, то правдою є й інше: і равин Кагане, і Курт Левін, котрих цитує автор Матковський, описують також участь українських та польських міщан у жорстоких знущаннях над євреями та в липні 1941 р.\nАвтор мимохідь згадує про те, що митрополит в листі до Гіммлера просив останнього не залучати української поліції до анти-єврейських “акцій”. Мушу акцентувати, що митрополит ще 10 грудня 1941 р. на засіданні Львівського архиєпархіального собору дав розпорядження парохам перестерігати молодь від вступу до української поліції.\nАвтор також публікує лист митрополита Шептицького до папи від 28 березня 1942 р. Це дуже цікавий та важливий документ. Він є чернеткою листа французькою мовою до папи Пія ХІІ, і навіть дуже можливо, що чернеткою незакінченою. Автор цього не зазначає, як і не вказує, що подає тільки невеликий фрагмент листа, ту частинку, де йдеться про Голокост. Окрім Голокосту у цьому листі митрополит торкався таких питань як призначення Апостольских екзархів, як загальне ставлення німецької окупаційної адміністрації до свободи віровизнання. Також, митрополит нищівно критикує цілі та методи діяльності німецької адміністрації, характеризує їх як “нестерпна тиранія” або “системна корупція”, тощо. Фрагмент про Голокост є найважнішим в цьому документі. Митрополит, зокрема, пише папі Пієві ХІІ про вбивство 130 000 тис. євреїв Києва. Також, він згадує про участь української міліції з наказу німецького командування у масових стратах євреїв. Лист важливий з огляду на те, що митрополит намагався донести до Римської курії інформацію про трагічні події в Україні.\nЦей документ не є абсолютно невідомим. Його готувала до публікації Оксана Гайова, про цей лист писав Іван-Павло Химка та Андрій Боляновський. Я також про нього написала детальніше в статті, що вийде в наступному числі щорічника «Україна Модерна». Сьогодні ми поки-що не маємо підстав стверджувати, що митрополит таки надіслав того листа і що він справді дійшов до папи Пія ХІІ. Принаймні, попри ретельні пошуки, мені не вдалося знайти цього листа в архіві Конгрегації для східних церков, де я працювала в 2018 році.\nПринагідно хочу подякувати всім, хто мені особисто допоміг отримати дозвіл для роботи в цьому архіві і посприяв цьому дослідженню. Ватиканські архіви часів Другої світової війни незабаром відкриються для дослідників. Тоді, думаю ми ще знайдемо цікаві і важливі документи.\nЗ огляду на власний понад 25-літній досвід праці в архівах, можу стверджувати: віднайдення документів – це тільки половина дороги для кожного сумлінного дослідника. Другою половиною є археографічне опрацювання та критичний аналіз. Документи потребують ретельного вивчення під оглядом обставин їх створення. Аналіз історичних документів потребує також доброї знання історичного контексту, і то не лише контексту української історії. У випадку документів митрополита Андрея Шептицького важливим є також знання богословських аспектів і, звичайно, добра обізнаність в історіографії питання. Незнання або ігнорування цих моментів можуть приводити до створення викривленої картини минулого.\nЗвичайно, не може не тішити, що зараз в Україні з’явився такий інтерес до тем пов'язаних з Шоа та до постаті митрополита Шептицького. Науково-популярні розвідки, безперечно, сприяють поширенню інформації та зацікавленню ширшої публіки. Такий процес є важливим і дуже потрібним. Але виникає також небезпека створення вигладженої і прикрашеної картини історичної дійсності, котра не зовсім відповідає історичним реаліям часів Голокосту у Львові та діяльності митрополита Шептицького. Переконана: ми, історики, маємо прагнути того, щоб свідчення різного роду джерел були критично зваженими, щоб дослідженими і врахованими були різноманітні контексти для того, аби в результаті отримане нами знання про минуле було повним, багатовимірним та більш адекватно віддзеркалювало тогочасну дійсність.\nУ згаданих публікаціях др. філософії Матковського прикро вражає не лише необізнаність з історичних контекстом, історіографією питання та методикою праці з історичними джерелами, але й очевидне нехтування етичними принципами. Маю на увазі і відсутність будь-яких покликань чи згадок про авторів та роботи, звідки він почерпнув інформацію (чи бодай короткого переліку використаних праць), і відсутність «лапок» у його текстах там, де є прямі цитати з доробку інших дослідників або ж зі спогадів. Нам варто постійно дбати про наукові стандарти та дотримуватися принципів академічної сумлінності у публікаціях на історичну тематику. Тим більше - у публікаціях на такі складні теми, як події Другої світової, Голокост, а особливо діяльність митрополита Шептицького, в контексті такої важливої справи як присвоєння Йому титулу «Праведника Світу»\nЛіліана Гентош – історикиня, кандидатка історичних наук (1997), старша наукова співробітниця Інституту історичних досліджень ЛНУ ім. І.Франка, відповідальна секретар редколегії щорічника «Україна Модерна». Дослідниця життя і діяльності Митрополита Андрея Шептицького та міжнародної політики Ватикану, опрацьовує документи Ватиканських архівів. Авторка наукових статей та монографій українською, польською, англійською та німецькою мовами, зокрема монографії “Митрополит Андрей Шептицький 1923-1939: випробування ідеалів” (2015, 2019). Зараз працює над монографією про діяльність митрополита Шептицького в 1939-1944 рр. Живе і працює у Львові.\nтеги до статті:Андрей Шептицький і євреї,Голокост,Іван Матковський,Історична пам'ять,Ліліана Гентош\nenzian | 30 травня 2020, 06:36


Як підняти настрій дівчині? | argprint.com.ua\nПривіт всім читачам «Чоловічий життя«! Сьогодні хочу поговорити про важливі речі для кожного хлопця, це як розвеселити дівчину або як підняти настрій дівчині? У минулих статтях я вже розглядав ці варіанти, використовуючи смс повідомлення і Контакт. Зараз же, хочу розглянути варіанти так сказати в живу, без всякої електроніки.\nДівчата дуже люблять романтику, це ні для кого не секрет. Вони хочуть емоції, романтики, яскравих вражень і так далі. Хто як не кохана людина повинен дарувати їй все це. Іноді ми скаржимося на брак часу, грошей або можливостей, щоб зводити кохану в ресторан або покататися на конях. Розваг і місць, щоб гарненько провести час, дуже багато.\nПідняти настрій дівчині можна багатьма способами. І для цього не обов’язково витрачати багато грошей. Не можна забувати, що кожна дівчина індивідуальна і один метод може підняти настрій однієї, а інша навіть оком не моргне. Тому, вибирай те, що підходить саме їй, знаючи її характер і звички.\nОтже, як розсмішити дівчину і підняти їй настрій?\n1. Подаруй їй подарунок. Дівчата дуже люблять подарунки, це знає кожен. А що подарувати дівчині вирішувати тільки тобі. Це може бути просто красивий букет квітів або прикраса з золота. Краще тебе, на це питання ніхто не відповість.\n2. Притисни її до себе. Часто у дівчат буває поганий настрій, просто через брак уваги й улюбленого плеча. Обійми її, міцно притисни до себе і поцілунок. Вона відчує спокій і захищеність.\n3. Займися з нею сексом. Коли дівчина не в дусі важко підійти до цього з правильного боку. Про це не потрібно починати розмову. Виконай те, що написано в другому пункті і продовжуй її пестити, поступово наближаючи її до інтимної близькості. Під час сексу виділяються гормони щастя, що допоможе тобі підняти настрій дівчині. На допомогу тобі стаття Ерогенні зони або як швидко порушити жінку?\n4. Здивуй її. Приготуй їй що-небудь смачненьке або зроби смачний чай або каву. Вона відчує твою турботу і її настрій почне поступово покращаться. А найкраще принеси все це прямо до неї в ліжко.\n5. Порадуй словами. Придумай для своєї дівчини особливий комплімент і ніжно скажи їй. Почути особливий комплімент від коханого, для дівчини завжди найцінніше.\n6. Напиши записку. Візьми саму звичайну папір і розпиши в ній, як ти її любиш і на що ти готовий заради неї. Якщо лист вийде гарним, то дівчина буде зберігати її ще дуже довго.\n7. Зроби їй масаж. Це відмінно розслабить її і підніме її настрій. Зроби масаж на різні частини тіла і достав їй задоволення. Поступово можеш перемкнутися до еротичного масажу, а далі секс. Гарний настрій забезпечено вам обом!\nЄ ще багато методів для того, щоб розвеселити дівчину. Який саме вибрати, вирішувати тільки тобі. Залишай свій коментар і поділися своїми методами щодо цього питання. Також підпишись на оновлення, щоб отримувати найновіші статті прямо на свою поштову скриньку. Адже в одному з наступних постів я розповім про те, як звести з розуму дівчину еротичним масажем. До наступних постів!\nПредыдущая статьяЯк зрозуміти, подобаєшся ти дівчині?!\nСледующая статья Як відбити дівчину у хлопця?


РАБІНОВИЧ: УКРАЇНА ПОВИННА РОЗІРВАТИ ВІДНОСИНИ З МВФ. ДЛЯ НАС – ЦЕ НЕ ЛІКАР, А ВБИВЦЯ! | Політична партія " ЗА ЖИТТЯ"\nКритичні висловлювання адвоката Дональда Трампа Рудольфа Джуліані на адресу нової української влади повинні стати тривожним сигналом для всієї України. Новообраний президент Володимир Зеленський і його команда зобов’язані врегулювати відносини з США. Про це заявив народний депутат, голова політичної партії «Опозиційна платформа – За життя» Вадим Рабінович в ефірі авторської програми «Хто кому Рабінович» на телеканалі «112 Україна».\n«Сьогодні світ біполярний, де США – найвпливовіший гравець, імперія нашого часу, найпотужніший держава, якій немає рівних. І Україна повинна це враховувати – вона не повинна вести міжнародні справи з перекосом в якусь сторону. Більш того, розрив відносин зі Сполученими Штатами є злочинним», – вважає політик.\nПарламентарій закликав президента Зеленського і команду «шукати шляхи врегулювання конфлікту зі Штатами».\n«Сьогодні всі повинні зрозуміти – жарти закінчилися. Сьогодні кожен ваш невірний крок чи жарт може дорого обійтися країні. Це не «Квартал», а абсолютно інша міра відповідальності. Тому ретельно обмірковуйте всі свої вчинки, кожен свій крок. Не можна забувати і про те, що Джуліані – це ікона Америки, один з лідерів американців, особистий адвокат Трампа і сваритися з ним – ну дуже погана ідея. Тому потрібно знаходити шляхи врегулювання конфлікту з ним, давати пояснення, підключати дипломатію. Україна не повинна бути заручником тупиць, які намагаються втягнути нас у внутрішні справи тієї чи іншої країни, як це часто з нами бувало», – підкреслив Вадим Рабінович.\nНародний депутат нагадав, що головним обов’язком будь-якого керівника країни є відстоювання національних інтересів.\n«Ще Черчилль говорив: «У країн немає постійних друзів і ворогів, а є лише постійні національні інтереси». І Україна повинна керуватися тільки проукраїнськими інтересами. У наших інтересах жити в мирі з усіма сусідами, будувати нормальні відносини з ними. Не в наших інтересах було знищувати торгівлю з країнами СНД, але, тим не менше, влада це зробила. Якщо, знищивши торгівлю з країнами СНД, ми підемо ще й на розрив відносин із Заходом, то ми потрапимо в таку халепу, що останні п’ять років нам здадуться раєм», – вважає голова партії «Опозиційна платформа – За життя».\nОсобливу увагу Вадим Рабінович приділив співпраці України з МВФ. Він порекомендував новому керівництву країни в першу чергу припинити будь-які відносини з цією організацією, оскільки «через розкрадання позик корумпованою владою допомога міжнародних фінансових інститутів сьогодні не працює».\nПри цьому політик нагадав, що сьогодні «з Міжнародним валютним фондом працюють не так вже й багато країн».\n«В основному клієнтами МВФ стають африканські країни, країни, що розвиваються, а також кілька європейських держав. МВФ вже попросили з багатьох країн, тому що його «рецепти» вбивають державу. Але те, що МВФ накоїв в нашій країні, відрізняється особливим цинізмом. Фонд часто порівнюють з лікарем, який лікує хворі економіки. Пацієнт «Україна» в результаті такого лікування в наступні п’ять років повинен виплатити Фонду приблизно 10 млрд дол. При цьому стан нашої економіки не змінився: сировинна складова збільшилася, трудова еміграція досягла небачених розмірів, обсяг іноземних інвестицій знижується, темпи зростання знижуються. За що ми повинні платити? Навіщо нам потрібен цей «лікар»?» – обурився Вадим Рабінович.\n«Треба попрощатися з МВФ і не платити борги, які навісила на всю країну група Порошенка. Український народ не брав гроші МВФ – вони пішли в кишені конкретних людей з оточення президента (Порошенка, – ред.). Сам МВФ неодноразово заявляв, що Україна – лідер у рейтингу країн за рівнем корупції. Але як можна давати наркоману дозу? Якщо ви даєте злодієві мільярдні кредити, значить, або спеціально накидаєте петлю на шию нашій країні, або «в долі» з нашими корупціонерами. І в тому, і в іншому випадку народ України страждати не повинен! МВФ повинен залишити нашу країну. Цей «лікар» виявився липовим – у нього немає диплома, він не знає, як нас лікувати, і лікує нас навмання. І якщо Володимир Зеленський не покінчить з МВФ – це буде трагічною помилкою», – резюмував Вадим Рабінович.


Вароша - колись процвітаючий грецький курорт, який став містом-привидом (15 фото) - Gerold\nдодому Новости Вароша — колись процвітаючий грецький курорт, який став містом-привидом (15 фото)\nРайон Вароша в місті Фамагуста на півночі Кіпру колись був популярним курортом, який щороку відвідували сотні тисяч туристів. Але все змінилося в 1974 році, коли турецькі війська зайняли Фамагусти і місто було поділено на дві частини. Про подальшу долю Вароші нам повідає даний пост.\nПісля «закриття» Вароші про курорт склалося безліч міфів. Наприклад, такий: місцеві готелі були настільки популярні, що завбачливі англійці і німці резервували в них люкси на 20 років вперед.\nВ липні 1974 року турецька армія вторглася на Кіпр після політичного перевороту в країні. Через місяць турки зайняли Фамагусти. В результаті Кіпр виявився розколотий на дві частини: грецьку і турецьку. Проживали в Вароше греків евакуювали, повертатися назад їм заборонили. З тих пір в район не пускають журналістів.\nПісля турецького вторгнення Варошу покинули 16 тисяч осіб. Більшість з них були впевнені, що повернуться додому через тиждень, максимум дві.\nЭвакуируясь, люди залишали автомобілі, меблі, предмети побуту. Ще деякий час у вітринах магазинів красувалися манекени в шикарних сукнях. Однак у наступні роки в Вароше побували тисячі мародерів.\nФормальною причиною, по якій Вароша залишається занедбаною протягом 40 років, є резолюція 550 Ради безпеки ООН, яка була прийнята в 1984 році. «Спроби заселення будь-якій частині кварталу Вароша ким-небудь, крім її жителів, неприпустимі», — йдеться в документі.\nЖителі Вароші, згадані в резолюції 550, — це ті самі греки, покинули місто в 1974 році. У наступні роки багато будинків Фамагусти зайняли переселенці з Туреччини.\nЗа роки запустіння мародери винесли з Вароші все, що можна було винести.\nЗа 40 років в паркані, огораживающем район, з’явилися дірки, через які в Варошу можуть потрапити допитливі мандрівники.\nУ червні 2012 року Фамагусти відвідав патріарх Московський і Всієї Русі Кирил. Він розповів, що бував у цих місцях 40 років тому і вражений опустошенностью міста. «Я згадую квітучу Фамагусти, монастир святого Варнави, трьох чудових ченців-малярів, Свято-Миколаївський кафедральний собор, красиві будинки і прекрасну природу», — згадував він.\nМісцеві звикли до існування міста-примари. З 1974 року в Фамагусте виросли два покоління городян, які вже не пам’ятають іншу Варошу.\n«Асфальт на вулицях потріскався від сонячного жару, і посеред дороги ростуть кущі. Зараз, у вересні 1977-го, обідні столи все ще накриті, пралень все ще висить одяг, а лампи ще горять», — писав шведський журналіст Ян Олаф Бенгтсон про залишеною греками Вароше.\nСеред зірок, які відпочивали в Вароше в роки її розквіту, — Елізабет Тейлор, Річард Бартон, Ракель Уелч і Бріджит Бардо.\nНа пляжах Фамагусти і сьогодні можна зустріти відпочиваючих. Проте в основному це місцеві жителі, для іноземців курорт вже не представляє інтересу.\nПляж Вароші, розташований в трьох найбільших готелів району, відкритий для публіки. Щорічно сюди приїжджають православні греки, щоб відсвяткувати Різдво.\nУ 2004 році генеральний секретар ООН Кофі Аннан запропонував план врегулювання конфлікту між розділеними народами Кіпру, який, зокрема, передбачав повернення Вароші грекам. Але цього не сталося: план Аннана був відкинутий греками-кіпріотами.\nпопередня статтяНовий молочний комплекс у Курській області на 6000 голів почав вводитися в експлуатацію\nнаступна статтяУ Радянський Союз хочу!


Вірусологи: дуже часто люди лікують не те, що треба - Назоферон\nНазоферон > Новини медицини > Вірусологи: дуже часто люди лікують не те, що треба\nВірусологи: дуже часто люди лікують не те, що треба\nБагато хто за цей холодний сезон перехворів кілька разів – то на грип, то на застуду, то на ускладнення після них, а саме на затяжний бронхіт чи на запалення легень. Але ж ніби кажуть, якщо раз хворів, то виробляється імунітет. У чому річ?\nА все тому, кажуть фахівці, що недолікували чи неправильно лікували вірусну інфекцію. Адже гострих респіраторних вірусних інфекцій, до яких належить і грип, безліч. І, перш ніж приймати ліки, усе-таки варто з’ясувати, який саме вірус оселився в організмі.\nЯк виявилося, це, попри поширені міфи, не так уже й складно чи тривало у часі. У вірусологічній лабораторії лабораторного центру Держсанепідслужби України про це можна дізнатися за лічені години. Тоді й курс лікування буде ефективнішим, кажуть лікарі.\nНаприклад, для виявлення вірусу грипу чи іншої ГРВІ, розповідають у лабораторії, може знадобитися від трьох до шести годин. Скажімо, грип можна діагностувати всього за 6 годин.\n“У цей період року в нас роботи вистачає, – каже Зоряна Верстюк, завідувач вірусологічної лабораторії. – Приміром, учора ми дослідили приблизно 20 проб на грип. З них шість виявилися позитивними: 5 випадків грипу типу В і ще один випадок грипу А типу Н1N1. Грип В характерний цього року для України. Для вірусів грипу властиво повертатися кожні 10 – 12 років, а останні епідемії вірусів грипу В спостерігалися у 1995-му та 2003-му.\nПоліо-, адено-, ентеровіруси, парагрип можна виявити за допомогою класичного методу дослідження вірусів. Для цього потрібно мати спеціальні лінії культур клітин, вирощені штучно, – каже далі завідувач вірусологічної лабораторії. – Вони зберігаються у скляних матрацах у термостаті, температура повітря там рівно 37 градусів за Цельсієм. Ці культури клітин у пробірці заражаємо певним вірусом, а далі під мікроскопом спостерігаємо, як змінюється їх структура. Залежно від цього вірусологи і бачать, від якого захворювання потерпає людина”.\nВірусолог пояснює, як розрізнити віруси. Якщо це, наприклад, аденовірус, то картинка в мікроскопі нагадуватиме гроно винограду, бо ці крупинки, що утворюються, злипаються. Якщо ж це поліовірус – кульки стають зморщені й роз’єднуються.\nА ось і найсучасніший апарат, який дозволяє виявити вірус усього за 5 – 6 годин. Це найточніший метод дослідження вірусів – полімеразна ланцюгова реакція.\n“З ним працювати дуже просто, бо аналіз даних проводиться за допомогою комп’ютера. У спеціальний апарат ми вставляємо пробірки з виділеними із проб матеріалом і закриваємо його, – демонструє Зоряна Верстюк. – Таким методом можна досліджувати кров хворого, сечу, фекалії, мазки з носа, горла, одне слово, усе, в чому може жити вірус. Далі пристрій, відповідно до встановленої програми, починає самостійно обробляти суміш у пробірці. Для того впродовж 45 циклів кардинально змінює температуру своєї роботи – з високої на низьку. І вже незабаром виводить на монітор спеціальні графіки, з яких видно, чи у пробі, що ми досліджуємо, був вірус”.\nБільшість виявлених вірусів із лабораторії відправляють у Київ, а звідти – у міжнародні референс-лабораторії. Скажімо, виділені віруси грипу відправляють до Лондона, а поліовіруси, віруси кору та краснухи – до Москви. І вже там провідні науковці розробляють нові спеціальні вакцини для боротьби з новими хворобами.\n- З настанням весни раджу заготовити соснові бруньки, – розповідає Віра Крась, травниця. – Зібравши чи обрізавши бруньки, розкладіть їх тонким шаром і просушіть. Опісля зберігайте в темному і сухому місці. Ці ліки особливо корисні при бронхіті, запаленні легень, захворюваннях горла, туберкульозі. Наприклад, при бронхіті та запаленні легень раджу ось такий засіб: узяти по одній столовій ложці соснових бруньок, ісландського моху та багна, усе ретельно подрібнити й перемішати. Опісля столову ложку суміші залити трьома склянками окропу і поварити 5 хвилин. Настояти протягом години і пити теплим з медом тричі на день. Курс такого лікування – 10 днів.


Під Кропивницьким зник ветеран АТО: Пішов в автошколу та не повернувся - YouLife.BiZ - Новини на будь який смак. Методи заробітку в інтернеті\nУ місті Знам’янка Кіровоградської області 11 травня без вісті пропав 42-річний боєць АТО Сергій Ільющенков. Чоловік вийшов з дому в обід і не повернувся. Про те, що чоловік зник, розповіла дружина бійця Ірина, повідомляють Патріоти України.\nІльющенков брав участь в антитерористичній операції в складі 57-ї бригади. Після повернення із зони АТО він працював у військовій частині А1201 в селі Богданівка Знам’янського району. У день зникнення захисник повернувся додому після чергування. Потім він взяв велосипед і відправився в місцеву автошколу, де навчався.\nДружини бійця на той момент вдома не було. Чоловік розповів тещі, що йому зателефонували з автошколи і сказали прийти до 12 години дня. “Він вже вийшов за хвіртку, але згадав, що не взяв ключ від протиугінного замка, тому повернувся за ключем, взяв, а потім сів і поїхав. Після того ми його не бачили. Вже ввечері ми занепокоїлися, що його довго немає”, – розповіла дружина.\nОднак коли жінка приїхала в автошколу їй сказали, що ніяких занять в цей день не було і Ільющенкова ніхто не бачив. Вдома залишилися паспорт, військове посвідчення, жетони, одяг, годинник, телефон захисника. За словами місцевих поліцейських, ніяких кримінальних подій в день зникнення АТОШника не було. Вночі в день зникнення чоловіка до його дружини прийшли правоохоронці і оформили заяву про зникнення чоловіка. Були перевірені не тільки посадки, а й занедбані будівлі, ліс неподалік від будинку.\nTags: ветеран АТО Сергій Ільющенков, Кропивницький, Україна\nУ Дніпрі 11-річний хлопчик ґвалтував свого однокласника: Насильство тривало не один місяць


Сергій Квіт у своєму останньому інтерв'ю для "5 каналу" на посаді міністра освіти та науки розповів про неможливість подолати корупцію репресіями, зарплати викладачів, евакуйовані зі Сходу виші та плани на життя після відставки\nСОЦІОЛОГІЧНІ ОПИТУВАННЯ ПОКАЗУЮТЬ, ЩО СТУДЕНТИ У НАС БІЛЬШЕ ВИСТУПАЮТЬ ІНІЦІАТОРАМИ КОРУПЦІЙНИХ ДІЙ, ЗОКРЕМА ПОВ'ЯЗАНИХ З ХАБАРНИЦТВОМ, НІЖ ВИКЛАДАЧІ\n– Хочу з вами поговорити про стан освіти в Україні сьогодні, вищої, середньої, про корупцію, яку ви намагаєтесь подолати, і власне про майбутнє. Розпочнемо напевне з найактуальнішого. Останнім часом багато чуємо про те, що зловили на хабарах… регіонально в інституціях різних. Що відбувається, звідки такий шалений темп антикорупційної діяльності в Міносвіти?\n– Ну, як сказати, я взагалі не вважаю, що корупцію можна подолати якимись репресивними заходами, коли когось ми за руку десь ловимо. Це неможливо. Тобто треба, звичайно, з'ясувати причини корупції. Корупція – це соціальна проблема, вона пов'язана з рівнем економіки, скільки люди одержують зарплату і, звичайно, з культурою професійною і особистою, тому що все, що пострадянське, дуже корумповане. Якщо ми бачимо конкретно якісь приклади, то це добре. Нам із самого початку було важливо усунути якісь схеми такі, які сходилися на гору, те, що ми одразу зробили. Далі, наприклад, якщо ми реалізуємо, імплементуємо закон про вищу освіту, то неможливо його імплементувати тільки від міністерства згори, треба щоб була активна академічна громада, тобто це студенти, викладачі, співробітники, адміністрація. Тут також є великі проблеми, тому що соціологічні опитування показують, і про це каже Ірина Бекешкіна і Фонд "Демократичні ініціативи" імені Ілька Кучеріва, що студенти у нас більше виступають ініціаторами корупційних дій, зокрема пов’язаних з хабарництвом, ніж викладачі, і так далі. Тобто це дуже непросте питання. І йдеться про зміну академічного життя в цілому, укладу життя. Це не робиться моментально. Багато розмов про корупцію у школах, але що ми називаємо корупцією? На заході є поняття фандрайзингу, у нас це називається поборами, і дійсно, в одному місці це побори, в іншому місці, скажімо, це директор...\n– …благодійні пожертви…\n– …так, директор добре співпрацює, наприклад, із батьківським колективом, і вони щасливі, що вони разом можуть розвивати школу. Тобто це питання зміни укладу академічного життя, і це не так просто зробити. Я думаю, що крок за кроком ми повинні витримати якийсь час.\nЧАСТО МИ ЧУЄМО ВІД ВИШІВ, ЩО МИ БУДЕМО АВТОНОМНИМИ, АЛЕ ДЛЯ ЦЬОГО НАМ ТРЕБА ПЕВНІ ВКАЗІВКИ І РЕКОМЕНДАЦІЇ\n– А як наші університети справляються з тією автономністю, яку міністерство зараз надає їм, наскільки це складно?\n– Це хороше дуже питання. Я вже багато разів про це казав і виступав на міжнародних конференціях, що в нас буває часто так, що міністерство… Оскільки ми коли писали закон про вищу освіту у важкі часи, фактично робота над цим законом почалася наприкінці 2010 року, коли ми виступили проти законопроекту Табачника, тобто ми боролися проти свавілля міністерства. Зараз міністерство каже – почувайтеся вільними і будьте автономними. І дуже часто у відповідь ми чуємо, що ми будемо автономними, але для цього нам треба певні вказівки і рекомендації. Тобто тут є колізія, але вона зрозуміла, психологічна. Іноді ми пропонуємо моделі, яких раніше не було, які раніше не працювали, і з тими моделями чи фінансування, чи організації навчального процесу ознайомлені більше просунуті університети. А як я сказав, університетів у нас забагато, тому іноді дійсно треба робити якісь гайдлайнс, щоб пояснювати, як щось працює. Тут ми маємо прогрес. Наша проблема в тому, найбільша проблема, можливо, не в ідеях, – тобто у нас є ідеї, у нас є процеси, які ідуть, ми приймаємо нові закони, – проблема в тому, що треба людям більше платити, це об'єктивно. Я вважаю, що ми повинні більше платити науковцям, професорам, викладачам, співробітникам, нашим вчителям, тому що це повага до них. І зараз держава не має такої можливості платити гідну зарплату – це об'єктивна проблема, яку я розумію. І я хочу подякувати всім нашим педагогам, які сумлінно працюють у доволі непростих умовах.\n– Якою має бути, на вашу думку, заробітна плата викладача у вищому навчальному закладі?\n– Вона має бути гідною.\n– Я свідомо відходжу від цього питання, від відповіді на ваше питання, тому що там, де найкращі університети у Сполучених Штатах, то там є найбільше нарікань, що платня недостатня. Тобто це завжди недостатньо, тому що все у порівнянні ми розуміємо. Скажімо, в американських університетах викладач одержує гідну платню, щоб прожити, очевидно, але все одно, якщо йдеться про питання заробітки викладача, це стосується уже його професійної діяльності. Тому що університет щось платить викладачам, але насправді хороші викладачі є джерелом надходжень коштів в університет, передусім через гранти. Тому має бути гідною зарплата, і вона має бути набагато більшою, ніж зараз, звичайно.\nІНОДІ БУВАЄ, ЩО ВИКЛАДАЧ ПРИЇЖДЖАЄ НА ПАРИ З ОКУПОВАНОЇ ТЕРИТОРІЇ, А ПОТІМ ЇДЕ НАЗАД, БО ВІН З ЯКИХОСЬ ПРИЧИН НЕ МОЖЕ ПОКИНУТИ СВОЮ РОДИНУ АБО МАЙНО\n– Далі хочу поговорити про навчальні заклади, які ви змогли перевести з тимчасово окупованих територій. Ми нещодавно проїжджали у Вінниці Донецький університет. Власне питання у тому, які їхні результати на сьогодні, наскільки вдало чи не зовсім вдало відбувається навчальний процес, з якими ключовими проблемами стикаються ці навчальні заклади сьогодні?\n– Вони знаходяться у різному стані. Ми перевели 18 університетів, вищих навчальних закладів, десять академічних інститутів. Треба розуміти, що, по-перше, все лабораторне обладнання, матеріально-технічна база лишилася там, на території, яка нам непідконтрольна, фактично – це окупована територія, і в цьому є проблема. Дуже часто ці навчальні заклади мають набагато кращих викладачів, викладацький склад, ніж, скажімо, ті заклади, куди вони переїхали. Тут є цей момент у кадровому сенсі. В кількісному вимірі – дуже по-різному виглядає. Я думаю, що найбільш повно переїхав Луганський національний університет імені Тараса Шевченка. Тобто, їхній стан є різним. Але вони кожен все ж таки мають свою нішу і вони утримують якусь групу абітурієнтів, студентів і викладачів. Іноді відбувається так, що викладач приїжджає на свої пари з окупованої території, а потім їде назад, тому що він з якихось причин не може покинути або свою родину, або вони переживають за майно. Таких прикладів уже набагато менше, але попервах такі приклади також були. Тому це дуже специфічний наш сучасний досвід, який насправді ні з чим не можна порівняти.\n– А що з кримськими студентами?\n– З кримськими студентами, по-перше, я би відповів так, якщо брати минулорічну вступну кампанію, то не було жодного у нас абітурієнта, який би хотів вступити і не вступив. Тобто, ми всім знайшли цей шлях. Проблема в тому, що там специфічна дуже атмосфера, у Криму, і вони почуваються якби на іншій планеті зовсім. Тому була потреба, щоб українські умови вступу зробити їм ближчими, зрозумілішими. Ми прийняли спеціальний закон, який полегшує вступ кримчанам. Цей закон містить два головні пункти. По-перше, ми не визнаємо ніяких документів від окупаційної влади, і це принципова державна політика, тому цей закон дає можливість міністерству освіти і науки створити порядок визнання не дипломів їхніх, не їхніх різних документів про навчання, складання сесій і таке інше, а визнавати їхні кваліфікації і ступені навчання. Тобто ми йдемо шляхом визнання кваліфікацій. З бюрократичної точки зору це дуже важливо. І друге, ми йдемо шляхом створення квот для кримчан, це будуть спеціальні квоти. У нас є досвід квот для такої категорії абітурієнтів, як закордонні українці. Кримчани не є закордонні українці, вони не закордонні, але вони не живуть на окупованій території, тому вони будуть мати квоти. Цей закон якраз дуже полегшує для них ці завдання.\nЯКЩО НЕ ДАЙ БОГ БУДУТЬ ДРАМАТИЧНІ ЗМІНИ, ТОДІ Я ОДРАЗУ ЗГАДАЮ, ЩО Я ГРОМАДСЬКИЙ АКТИВІСТ\n– Ви бачите себе в майбутньому, якщо ви не є міністром, в політичній діяльності, ви повертаєтеся до вашого десятиденного депутатства, умовно, або ви стаєте громадським активістом, який буде працювати навколо навчальної освітньої структури?\n– Якщо я не буду міністром, я повернуся працювати у Києво-Могилянську академію.\n– У якій ролі?\n– У ролі викладача. Я викладаю у школі журналістики, і я там щасливий, так що тут все в порядку. Стосовно громадського активіста, то знаєте, у нас у країні ніхто нікому рота закрити не може, і мені, очевидно, ніхто не закриє. Якщо буде щось не так, то я скажу все, що я маю сказати. Але в принципі, я сподіваюся, що той курс, який ми почали, буде продовжуватися, тому що в нас немає ніяких альтернатив. Тобто щоб щось змінити в освіті і в організації наукових досліджень, треба зробити ті кроки, які вам скаже будь-який хороший…\n– Тобто, цю дорожню карту, яку ви створили, треба втримати.\n– Так. Тобто дорожня карта одна, і будь-який хороший експерт, ми працюємо з багатьма експертами, чи будь-які наші громадські активісти, чи скажімо якісь експерти, задіяні у створенні нових законів, підзаконних актів, то вони все розуміють, що це один тільки шлях, і ним треба пройти. Тобто певні речі треба змінити, і я сподіваюся, що драматичних змін тут не буде. Якщо не дай бог будуть драматичні зміни, тоді я одразу згадаю, що я громадський активіст.\n– Персонально про вас трошки більше насамкінець. Ви були учасником організації "Тризуб" імені Степана Бандери, яка була відома своїм досить правим спрямування, чи ви досі залишаєтеся поціновувачем таких цінностей?\n– Я поціновувач України, і насправді історія українського націоналізму свідчить про те, що ключовий момент тут – відстоювання якихось національних інтересів, і в силу якихось обставин, в різні історичні періоди, вони можуть ідентифікуватися як праві чи ліві, і я думаю, це не головне. Головне, щоб була Україна, щоб були забезпечені інтереси. В даному випадку ми боремося за незалежність України. У мене багато друзів лишається, Дмитро Ярош, який після Майдану особливо став дуже відомим, і він мій дуже хороший друг, і багато інших хлопців, які брали участь у Майдані, і були на фронті – це мої дуже хороші друзі, звичайно.\nСТУДЕНТИ У НАС СХИЛЬНІ ДО КОРУПЦІЇ, РЕКТОРИ – КОНСЕРВАТИВНІ, ВИКЛАДАЧІ – ІНЕРТНІ, НА КОГО МИ СПИРАЄМОСЯ? ПОВИННІ СПИРАТИСЯ НА АВТОНОМНІ, ЯКІСНІ УНІВЕРСИТЕТИ\n– Михайло Мінаков, Михайло Вінницький у розмові зі мною говорили про те, що їм здається, що ви можете слабко виконувати на сьогодні свою роль міністра, адже ви віддали важелі управління, делегували умовно на середній рівень, і вас називають м'яким міністром.\n– А що мається на увазі?\n– М'яким міністром у контексті того, що ви віддали важіль управління, у вас менше влади, і від того ви не можете, коли хотіли би, наприклад...\n– У якому розумінні менше влади, на який рівень віддали?\n– Автономність університетська, наприклад, і це не дає вам можливості використати умовно право вето у якомусь сенсі. Як вам з цією якістю, вам комфортно, чи це те чого ви хотіли?\n– Це цікаве питання. Це суголосно моїй психології, скажемо так. Я можу втручатися, дуже різко у якихось ситуаціях себе поводити, коли бачу, щось явно не так, щось трапляється, бо це питання тоді моєї персональної відповідальності. Але в принципі ми повинні змінити систему, і університетська автономія може запрацювати лише тоді, коли ми будемо мати університети-бренди, які будуть якісні, і всередині цих університетів усі будуть вимогливі один до одного. Якщо, наприклад, гіпотетично, ми кажемо, що в майбутньому у когось буде бажання відійти від лінії на автономію, на якість, – а ключовий момент у цих реформ – це якість, все заради якості, це треба розуміти – тоді ці університети, якісні й автономні, повинні не дати ніякому міністру чи ніякому державному службовцю, чи взагалі нікому, відійти від цих принципів ідей автономії і ідей якості. Тобто вони повинні не дати цього зробити, вони повинні сказати свій голос, вони бути агентами змін. У нас проблема з агентами змін. Хто у нас агент змін, ми можемо порахувати по пальцях університети, які були агентами змін у час Революції Гідності, чи ще раніше, по пальцях порахувати. На кого ми спираємося? Ми можемо сказати, що студенти у нас схильні до корупції, ректори – консервативні, викладачі – інертні, на кого ми спираємося? Батьки дуже часто хочуть, щоб дитина одержала хорошу освіту і…\n– Так, диплом. На кого ми спираємося? Якщо ви мене питаєте про вищу освіту, то ми повинні спиратися на оці автономні, якісні університети. Тому ця політика свідома і це посилення їхніх позицій, і ми кажемо їм – будьте активними.\n– Але це в результаті приводить до того, що вони залишаючись на цьому рівні сильними, можуть спокійно собі корумпуватися, а ви це можете якимось чином не помічати або не діяти.\n– У нас взагалі вимогливий народ, я так скажу. Він і ще у часи війни й озброївся. І оцей елемент вимогливості, атмосфера вимогливості потрапляє скрізь. У нас скрізь ви можете знайти вимогливих батьків, вимогливих студентів, вимогливих викладачів і зовсім інших ректорів, тобто такі приклади скрізь є. Тому ця концепція взаємної вимогливості. Також вона походить, зрештою я можу згадати, хто її формулював – це Києво-Могилянська Академія, до речі, формулював її колись також Михайло Вінницький. Ми повинні це перенести, зробити це частиною академічної культури в усіх наших університетах. Це страшенно важливо. І для чого нам мати якогось одного мудрого міністра, який тільки моргне, і хтось повинен бігти і перевертатися, щоб щось виконувати? Ні, навпаки. Я думаю, що автономні університети повинні в майбутньому виставляти цю адженду і рамки для кожного міністра. Я не вважаю це проблемою. Навпаки, якщо люди це помічають, я вважаю, що це добре.\n– Тобто, це така довготермінова, довгострокова ідея…\n– Ми закладаємо зараз підвалини для іншої академічної культури, коли основна вага у прийнятті всіх важливих рішень у вищій освіті переноситься на рівень самих університетів. Це дуже важливо. Наприклад, Массачусетський технологічний інститут. Там у них працює Чомський – відомий професор, який дуже критикує всіх американських президентів, величезний він критик, і хто би з американського уряду спробував зачепити в цьому університеті цього професора? Та одразу би весь уряд пішов у відставку, тому цей професор захищений трибуною цього відомого університету. Ми повинні перейти до сильних університетів, до університетів-брендів, які би відповідали за власну якість.\nЯ НЕ ВВАЖАЮ, ЩО ЯКІСЬ КАМПАНІЇ ПО БОРОТЬБІ З КОРУПЦІЄЮ МОЖУТЬ БУТИ ВЗАГАЛІ ЕФЕКТИВНИМИ. ТРЕБА ЗНИЩУВАТИ ПІДСТАВИ ДЛЯ КОРУПЦІЇ\n– Про корупцію в університетах, ми говорили про плагіат, але залишається ще корупційно-адміністративна діяльність. Як боротися, які виходи?\n– Я не вважаю, що якісь кампанії по боротьбі з корупцією можуть бути взагалі ефективними. Треба знищувати підстави для корупції. Перше, треба людям платити більше, це абсолютна аксіома. Друге, люди повинні бути вимогливими один до одного, тому що університет має сенс, якщо він тільки якісний, якщо він неякісний, такий університет нам не потрібний. Треба йти від підстав і від культури, професійної культури й академічної культури. Звичайно, що це не так просто. Але якщо ми говоримо стереотипами – я проти цього. Кажуть, що всі ректори корумповані, ректори наші – це треба розуміти ректора також. Ректор завжди в Україні дбав не про розвиток, а про виживання свого університету. І вони робили і працювали так, як вони вміли. Треба бути ближче до міністра, тоді перепаде більше держзамовлення, тоді буде і ще щось і ще щось… Тобто треба підтримувати будь-яку владу політичну. Це психологія нашого середнього ректора, тому що він думав про виживання свого вузу. Якщо ми зараз щось змінимо в академічній культурі і покажемо, що розвиватися може тільки якісний брендовий університет, і зовсім інші наголоси в академічному нашому житті, тоді це винесе на поверхню зовсім інше покоління управлінців. От зараз я також маю велику претензію, у кожному хорошому університеті у нас є випускники, які потім вчилися на Заході і отримали дипломи. Ця категорія людей, ця генерація зовсім не бере участі у боротьбі за адміністративну владу, у боротьбі за ректорські посади. Не бере, вони займаються своїми власними проектами. Це прекрасно, академічні проекти – це прекрасно, але хто буде управляти, де ця нова генерація? Ми повинні достукатися до цієї генерації. І це все боротьба з корупцією. Це створення нової академічної культури.\n– До створення нової академічної культури входить оновлення викладацького складу, умовно, зміна педагогічного підходу до того, якби вони освіту отримували?\n– Звичайно, і тут помічні є ті зміни, які відбуваються у нас зараз у сенсі академічної автономії. Тому що ми вимагаємо реальної вибірковості предметів, тому що ця вибірковість часто формальна, тобто студентам кажуть – це у вас основні курси, а це ви повинні пройти на ваші вибіркові курси. Тобто студент має вибирати. Зменшення аудиторії, навантаження на викладачів і студентів – значить, більше академічних вимог при захисті дисертації, при здобутті вчених звань і в сенсі міжнародних публікацій, і англійська мова, і інтернаціоналізація наших університетів, все це боротьба з корупцією. Якщо ми будемо мати інші університети, то там не буде корупції. В університетах легше насправді побачити цю перспективу, ніж будь-де, тому що система вищої освіти – це самі університети. Якщо ми змінимо університети, то ми змінимо вищу освіту. Бо коли ми говоримо про школи чи про дошкільну освіту, чи про професійну освіту, то ми говоримо про систему як таку.\n– І останнє запитання, які у вас персональні стосунки з Президентом України?\n– Ну, робочі стосунки.\n– А на що схожі робочі стосунки Президента і міністра освіти?\n– Президент дуже зайнята людина, тому я не можу до нього доступитися у будь-яку секунду, але коли у нас були потреби, то я завжди міг до нього потрапити, так що це робочі стосунки.\nДо корупціонерів НАУ двічі застосовували спецпризначенців – Квіт


Як позбутися від жувальної гумки на одязі |ЯкПросто\nЖувальна гумка крім фруктового смаку та свіжого дихання може принести зайві проблеми. Прилиплу до одягу жуйку, складно видалити, але спробувати можна. Адже безвихідних ситуацій не буває.\nІснує безліч способів позбавитися від жувальної гумки на одязі. Ви можете вибрати найбільш зручний для вас, і почати діяти.\nНайпоширеніший спосіб боротьби з прилип жуйкою — заморожування. Помістіть зіпсовану річ в морозильник, і тримайте її в ньому, поки гумка не затвердіє. Після такої процедури, жуйку можна легко видалити, так як при холоді вона руйнується. Якщо ви не хочете заморожувати річ цілком, то скористайтеся кубиками льоду. Кілька шматків загорніть в пакет і покладіть на жувальну гумку. Коли вона замерзне, приступите до її видалення.\nІнший, цілком ефективний спосіб, заснований на протилежних принципах. На жуйку можна впливати не тільки холодом, але й теплом. Для цього візьміть декілька паперових серветок і праска. На місце, де приклеїлася жуйка, покладіть серветку і проведіть зверху сильно нагрітим праскою. Повторіть процедуру кілька разів, міняючи серветки. Жувальна гумка при високій температурі стає рідшою і вбирається в серветку, тим самим залишаючи волокна тканини. Але стежте за праскою, адже ненавмисно можна зіпсувати тканину.\nКрім того, очистити одяг можна звичайною гарячою водою і губкою для миття посуду. Просто потріть гарненько нещасливе пляма, і гумка сама відійде від тканини.\nЖуйку можна видалити за допомогою звичайного розчинника. Візьміть ватку, змочену в ацетоні, і видаліть жувальну гумку. Щоб прибрати різкий запах, обов’язково виперіть одяг.\nСучасні лосьйони для зняття макіяжу, виявляється, багатофункціональні. Адже за допомогою такого засобу дуже добре виводити прилиплу жуйку. Капніть на потрібну ділянку одягу лосьйон і потріть губкою. Жуйка пропаде, як ніби її й не було.\nКрім народних способів боротьби з липкою солодкістю існують спеціальні засоби для виведення плям. Коштують вони не дешево, зате чудово справляються навіть з засохлої жуйкою.


Великдень в Італії: українська медсестра розповіла про ситуацію з COVID-19 – Академія медичних новин України\n» Великдень в Італії: українська медсестра розповіла про ситуацію з COVID-19\nВеликдень в Італії: українська медсестра розповіла про ситуацію з COVID-19\nВпродовж свят майже всі італійці перебували вдома. Адже законом передбачені чималі штрафи та покарання за порушення карантину. Про це у прямому ефірі 24 каналу розповіла Ірина Устіянич, медсестра приватної лікарні міста Брешіа.\nЧитайте також: Україна передала Італії ще одну партію антисептиків\nВона розповіла, що священник парафії, до якої вона належить, у великодню п’ятницю проводив Хресну дорогу.\n“Йшов він з хрестом, біля нього – лише мер міста, який репрезентував громаду. Вдвох вони ходили вулицями, зупинялися, молилися”, – зазначила українка.\nСитуацію сприймають дуже серйозно. Всі чітко розуміють, що є небезпека і єдиний спосіб захистися – залишатися вдома, не гуртуватися. Звісно, порушники є. Проте штрафи та покарання мають вагомий вплив,\n– наголосила Устіянич.\n“Спрацьовує людська свідомість, бо цифри надзвичайно великі та страшні, як інфікованих, так і загиблих. Люди розуміють, що зараз – не час дотримуватися традиції, а треба змінювати своє життя та звички”, – підкреслила вона.\nДовідка. Станом на 16 квітня в Італії кількість нових випадків захворювання на COVID-19 за добу збільшилася на 3786 і досягла 168 941. Одужати від коронавірусу вдалося 40 164 хворим. Від початку епідемії в Італії померли понад 22 тисячі людей.\nЗа словами українки, якщо хтось без вагомої причини їде кудись машиною чи йде пішки, його зупиняє поліція та виписує штраф в розмірі від 400 до 3000 євро. Також передбачена кримінальна відповідальність, якщо в людини є підозра на COVID-19, а вона виходить на вулицю.\n“Звісно, конституційних прав потрібно дотримуватися. Так, всім дещо врізали свободу, є обмеження. Але люди повинні розуміти, що ситуація справді неординарна. На жаль, мусимо дотримуватись таких правил”, – додала Устіянич.\nУкраїнка вважає: хто хоче помолитися та має щиру віру в серці, може зробити це й вдома. Не обов’язково йти до церкви та дотримуватися традицій. “Посвятити паску можна просто з молитвою, цього буде достатньо. Хто є над нами, той зрозуміє”, – переконана вона.\nЯк посвятити великодній кошик в умовах карантину / Інфографіка 24 каналу\nЗверніть увагу! 24 канал транслюватиме літургію з Патріаршого собору УГКЦ у Києві – посилання тут.\nОлімпіада та Євро без глядачів: радник ВООЗ дав невтішний прогноз


Команда "Полісся" посіла третє місце на Всеукраїнському дитячому турнірі – CДЮСШОР «Полісся»\nГоловна > Змагання > Команда “Полісся” посіла третє місце на Всеукраїнському дитячому турнірі\nКоманда “Полісся” посіла третє місце на Всеукраїнському дитячому турнірі\n10 вересня в рамках святкувань Дня фізкультури і спорту Романів зустрічав п’ятий Всеукраїнський дитячий турнір з футболу. На змагання прибули команди з Донецької та Херсонської (вперше) областей, Києва, Житомира, Бердичева, Романова та Баранівки. Житомир на турнірі представляла команда ДЮСШ «Полісся» під керівництвом Миколи Подранного.\nТурнір проходив на двох полях. Команди вочевидь серйозно готувались до бою, бо майже всі матчі проходили або внічию, або з мінімальною гольовою перевагою. На полі відчувався дух боротьби, напруги, спортивного азарту. Особливо це проглядалось у другій частині турніру, коли уже визначались претенденти на призові місця. Присутні відзначали, що професійність юних футболістів росте з року в рік і діти показують якісний футбол.\nІнтрига зберігалася до останньої хвилини у кожному матчі. У фіналі між київською «Зміною» та «Угольком» з Донецької області усі з напругою чекали розв’язки. Попри те, що рахунок у матчі відкрили кияни, гравці «Уголька» зібрали всю волю в кулак і спочатку зрівняли рахунок, а згодом довели свою перевагу до двох м’ячів й у підсумку святкували перемогу на турнірі. Не менш напруженим видався й матч за бронзу, у якому команда житомирського «Полісся» мінімально здолала господарів турніру.\nЗа результатами ігор в кожній команді визначились кращий гравець, нападаючий, захисник. Визначались і кращі учасники футбольного фестивалю. Так житомирянина Антона Гордєєва організатори визнали кращим гравцем турніру. Привітали учасників турніру та провели церемонію нагородження: заступник голови Житомирської обласної федерації футболу Володимир Дорошенко, начальник відділу у справах сім’ї, молоді, спорту та охорони здоров’я райдержадміністрації Людмила Ковальчук та віце-президент Фонду підтримки соціальних ініціатив імені Олега Блохіна Олег Скукін.\nЗа матеріалами Твій Романів


Калініч перейшов у "Дніпро". Спорт ДНІПРОГРАД\nГоловна / Спорт / Калініч перейшов у "Дніпро"\nКалініч перейшов у "Дніпро"\nХорватський збірник таки змінив англійську Прем'єр-лігу на українську, перейшовши у «Дніпро», повідомляє uafan.net.\nСьогодні, 26-го липня, в обідню пору нападник збірної Хорватії Нікола Калініч приземлився в аеропорту Дніпропетровська. Швидше за все вже, тепер уже колишній футболіст «Блекберна» прибув з пристойним багажем особистих речей і від коментарів ввічливо відмовився.\nПісля проходження поглибленого медогляду Калініч підпише контракт з ФК «Дніпро». Принаймні на Вікіпедії його записали вже повноцінним гравцем дніпропетровської команди.\nВихованець клубу «Хайдук» (Спліт) у ньому ж розпочав професійну кар'єру 2005-го року. 2006-го на правах оренди виступав за клуб «Істра 1961» з міста Пула. Того ж 2006-го переїхав до міста Шибеник, де також на правах оренди грав за однойменний клуб. 2007-го повернувся в рідний «Хайдук» і за перший же повноцінний сезон у ньому забив 18 м'ячів, посівши 2-ге місце в списку найкращих бомбардирів чемпіонату.\nЗ 2003-го року виступав за юнацькі та молодіжні збірні, у складі головної національної збірної Хорватії дебютував 24-го травня 2008-го, вийшовши на заміну у товариському матчі зі збірною Молдови. Учасник чемпіонату Європи 2008-го року. 2009-го перебрався в «Блекберн» за 7 млн. євро.\nТеги: Калініч, ФК "Дніпро", футбол