ІСТОРІЯ ЦЕРКВИ | Oстрів Святий Юлій Єпархія\nEPARCHIA DI SAN GIULIO\nPRESENZA IN ITALIA – ПРИСУТНІСТЬ В ІТАЛІЇ\nSUA BEATITUDINE EPIFANIO METROPOLITA DI KIEV\nSua Beatitudine Vladyka Basilio\nOСТРІВ СВЯТИЙ ЮЛІЙ ЄПАРХІЯ, БУЛО СТВОРЕНО НА БАЗІ КИЇВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ В 19 ГРУДНЯ 1995 РОКУ, І ВЛАДИКА ВОЛОДИМИР БУВ ПЕРШИМ ЄПИСКОПОМ ОСВЯТИТИ В ЗАХІДНІЙ ЄВРОПІ ПІД ОМОФОРОМ СВЯТІШОГО ПАТРІАРХА ФІЛАРЕТА\n27 листопада 1995: Створення Єпархії Святі Юлії\n19 грудня 1995 р. – Синодом УПЦ КП владику Володимира призначено єпископом острова святий Юлій. Архієрейська хіротонія єпископа Володимира відбувалася в Італії в Соборі в Святого Амвросія (Київський Патріархат)\nВладика Володимир народився в Мілані, в 1962 році. Вивчивши Історію античності, тобто класичних старожитностей, археологію, візантійську історію та історію Церкви. Він написав свою дисертацію в візантійському стилі епнонвчного і цивільного права в Інституті історії Візантії (D.A.F.IS.T.) в престижному італійському університеті. З малих років майбутній владика полюбив Церкву і тому дуже часто відвідував Російську Православну Церкву Московського Патріархату , яка знаходиться на території Італії.\nУ 1984 році хлопець прийняв постриг в рясофора і читця, в 1985 році отримав свяченя в сан диякона, потім ієромонаха.\nУ 1988 році, юнак перейшов у юрисдикцію Української Православної Церкви в США, якою на цей час опікувався Святійший Патріарх Київський і всієї України Мстислав ( Скрипник), і яка пізніше перенесла свій осідок в Україну і отримала назву Київський Патріархат і в 1992 році ієромонах Володимира прийнято в лоно УПЦ КП, а в 1993 призначено катехуменом і в 1995 році піднято до сану архімандрита.\nУ 1991 році – Українська православна церква на чолі з Блаженним Філарета митрополитом Київським і всієї України офіційно звертається до Автокефалиї з Московським патріархатом. Лист був також підписаний митрополитом Онофрієм.\nПатріарх Володимира у Франції (1994) з архієпископа ВІГІЛІЙ, Mитрополита Парижі\nЩоб направити волю Святішого Патріарха Філарета, Митрополит Євлогій Мілана, Василь Остії і ВИГИЛІЙ Парижа. Ці три єпископи хіротонізований на єпископа мене в 1995 році. Це сталося відразу після того як ми повернулися з Києв в Італії. У Києві ми брали участь у виборах Святійшого Патріарха Філарета (жовтень 1995).\nКоли в жовтні місяці 1995 року в Києві на Всеукраїнському Помісному Соборі проходили вибори Патріарха Київського, архимандрит Володимир був делегований на ці вибори. В цей час на виборах обрано нового Патріарха Київського і всієї України Філарета. Святійший віддає всі свої сили на розбудову Помісної Православної Церкви в Україні, яка повинна об»єднати всіх православних в лоно Єдиної Української Православної Церкви Київського Патріархату. Пізніше через місяць Указом Патріарха Київського Філарета, за участю Митрополита Євлогія з Мілану ( Італія), владики Василя з Остії та владики Вигилія із Парижа архімандрита Володимира хіротонізували в сан єпископа.\n19 грудня 1995 р. – Синодом УПЦ КП владику Володимира призначено єпископом острова святий Юлій. Архієрейська хіротонія єпископа Володимира відбувалася в Італії в Соборі в Святого Амвросія (Київський Патріархат) .\nГрудень 1995 року він став секретарем Священного Синоду Західної Європи та Канади. Він залишався секретарем Священного Синоду до 1997 року, коли було скасовано автономію в Метрополізі Західної Європи, а Митрополит Євлогий був виведений з Київського Патріархату.\n12 травня 1996 р. – Владика Володимир брав участь в хиротонії Мішель Ларош ( сьогодні Митрополит Паризький Михаїл ).\n13 травня 1996 – владика Володимир отримав титул Єпископ Святого Юлія і Генуї ( Італія ), а також призначений вікарієм єпархії Мілан Київського Патріархату (документ підписаний всіма членами Священного Синоду). Єпископ Володимир залишився останній вікарний єпископ, який належить до УПЦ КП.\n20 лютого 1997 – Київський Патріархат засуджує дії його Високопреосвященства, єпископа Мілана, і за рішенням Священного Синоду УПЦ КП, було знято автономний статус міланської Єпархії та призначеного єпископа. (Журнали засідання Священного Синоду 20 лютого 1997 р.) Єпископи Західної Європи, звільняються від будь-якої слухняності Мілана і безпосередньо залежать від Святійшого Патріарха Філарета.\nНа думку Київського Патріархату, кожен документ або рішення так званого Синоду Мілана, відповідно щодо Київського патріархату діє не канонічно , так як це було зроблено поза межами законного спілкування з Київським Патріархатом. Всі єпископи, які були рукоположені так званим Синодом Мілана після 20 лютого 1997 важаються анти-канонічної і не визнаються Київським Патріархатом.\nКожен документ або рішення так званого Синоду Мілана, відповідно щодо Київського патріархату діє не канонічно , так як це було зроблено поза межами законного спілкування з Київським Патріархатом. Всі єпископи, які були рукоположені так званим Синодом Мілана після 20 лютого вважаються анти-канонічної і не визнаються Київським Патріархатом.\nЗ цієї причини владика Володимир перериває спілкування з колишнім митрополитом Мілану та залишає Міланську Єпархію і їхній Синод.\nТільки Митрополит Євлогий був виключений, тоді як інші єпископи: Владика Василь, Владика Володимир та Владика Михайло Ларош залишалися під юрисдикцією Київського Патріархату.\nПісля 1998 р. Колишня Автономна Митрополія була названа Синодом Мілана і складається з “єпископів”, не посвячених в юрисдикцію Київського Патріархату\n2003: Додати Владико Лазар (Puhalo) з Оттава отримала в Православної Церкви в Америці – Московський патріархат. Московський патріархат визнав свою єпископську хіротонію в 1992 році під Київського патріархату як діє (то ж рукоположення владики Володимир в 1995 році).\n2003: Додати Владико Варлаам Ванкувер був прийнятий в якості єпископа в Православній Церкві в Америці – Московського Патріархату. Московський патріархат визнав свою єпископську хіротонію в 1992 році під Київського патріархату як діє (то ж рукоположення владики Володимир в 1995 році)\n5 січня 2019 р. Його Всесвятість Вселенський Патріарх Варфоломій підписав Томос про Автокефалію Православної Церкви України. «Побожний український народ чекав цього благословенного дня цілих сім століть», — заявив Патріарх Варфоломій після підписання. 6 січня 2019 р. у церкві святого Георгія у резиденції Вселенського Патріархату в Константинополі під час святкової літургії за участю Патріарха Варфоломія предстоятелю Православної Церкви України Митрополиту Епіфанію було вручено Томос про автокефалію Української Церкви, відбулося євхаристійне співслужіння двох Предстоятелів та ієрархів і духовенства обох Церков. 9 січня на Томосі поставили свої підписи всі члени Синоду Константинопольського Патріархату, чим було формально завершено процес здобуття автокефалії Помісною Українською Православною Церквою.\n2019 – Православна єпархія чекає на обговорення та визначення Західноєвропейської правової бази Православною Церквою в Україні. Архієпископ Володимир і всі його Всесвященики і духовенство моляться за Вселенського Патріарха Його Святості Варфоломія, за Блаженнішого Єпифанія, митрополита Київського і всієї України.\nЗаконні єпископи, які складали старий Автономний Єпархіальний Синод Західної Європи та Канади, входять до них у повне євхаристійне спілкування і тісно співпрацюють, вважаючи себе повністю, останніми єпископами Автономного Єпархіяльного Синоду Західної Європи та Канади, яка отримала Томос від Його Святість Володимира Патріарха Київського та всієї Русі України.\nВ даний час православна церква в Україні є однією з канонічних автокефальних церков. Його первопреститель – Блаженніший Епіфаній, Митрополит Київський і всієї України\nВ даний час посвячені єпископи в Західній Європі живуть у повній співпраці та братській благодійності.\n1) Його Високопреосвященство Василійб Митрополит з Лаціо;\n2) Його Високопреосвященство Володимир Архієпископ Святіший Юлій;\n3) Його Високопреосвященство Лавренті (Касаті)\n3) Його Високопреосвященство Мішель (Лярош) Митрополит Корсунський\n1 Його Високопреосвященство Василійб Митрополит з Лаціо;\nПравославна Церква України: шлях крізь віки\nПроповідь св. Апостола Андрія Первозванного на українських землях стала першим словом проповіді Святого Євангелія, Словом Христовим для пращурів сучасних українців. Християнство поширювалося в українських землях і через грецькі колонії на півдні України, де у Північному Причорномор’ї і в Криму існували перші християнські єпархії. У справу розвитку православного богослужіння в слов’янських землях ІХ ст. величезним внеском стала місійна праця святих рівноапостольних Кирила і Мефодія.\nХристиянство поширювалося в Київській Русі за князювання в Києві св. Оскольда (†882), Олега (†912) та Ігоря (†945). Св. рівноапостольна київська княгиня Ольга (†969), яка хрестилася в Константинополі, будувала храми і підтримувала поширення віри Христової в державі. Св. рівноапостольний київський князь Володимир Святославич (963–1015) охрестив у 988 р. Русь-Україну, як свідчить “Повість минулих літ”. З цього часу Київська Русь-Україна вважалася християнською державою, де Православна Церква мала державне значення. Оскільки Православ’я прийшло з Візантії, то Константинопольський Патріархат є Матір’ю-Церквою Православної Церкви України.\nКиївська Митрополія у Київській Русі-Україні (Х–ХІІІ ст.) заснована на початку 990-х рр. Її першим митрополитом, за церковним переданням, вважається святитель Михаїл Київський († 992). З Х ст. поступово склалася організація церковного життя в Київській Митрополії. Під час правління св. князя Ярослава Мудрого (978–1054) в 1051 р. в соборі Софії Київської було поставлено митрополита Київського і всієї Руси Іларіона, автора твору «Слово про Закон і Благодать».\nЗа час існування Києво-Руської держави отримали розвиток нові галузі церковного життя. З’явилися церковно-юридичні пам’ятки Номоканон і Кормчі книги, отримало розвиток внутрішнє церковне право, здійснювалася канонічна діяльність Київських митрополитів. За прикладом Візантійської імперії побудова взаємовідносин між Церквою і державою ґрунтувалася на принципі «симфонії». Надзвичайний розвиток отримали церковна архітектура і мистецтво, побудовано величні православні храми: Десятинну церкву, Святу Софію Київську, Михайлівський Золотоверхий собор та ін. Чернече життя в Русі-Україні було започатковано свв. преподобними отцями Антонієм і Феодосієм, які заснували Києво-Печерський монастир, відбулася канонізація києво-руських святих в домонгольський період, зокрема святих мучеників-страстотерпців князів Бориса і Гліба та ін. Запровадження християнства сприяло потужному розвитку церковної книжної освіти, було засновано бібліотеку і школу при Софійському соборі св. київським князем Ярославом Мудрим, розвивалися церковна писемність, літописання, проповідництво тощо.\nКиївська Митрополія в часи Литовсько-Руської держави ХІІІ–ХV ст.\nПоступовий розпад Київської держави супроводжувався піднесенням нового політичного центру – Володимиро-Суздальського князівства. Після невдалої спроби Володимирського князя Андрія Боголюбського (1110–1174) отримати благословення Константинопольського патріарха на утворення окремої Володимирської митрополії у 1162 р., він вчинив напад на Київ у 1169 р. і повністю розграбував місто, спалив Печерський монастир і Софійський собор. Занепад Київо-Руської держави був зумовлений новим нападом на Київ 6 грудня 1240 р. монголо-татарських загарбників. Все це спричинило перенесення осідку митрополитів з Києва на північні території, хоча воно і суперечило канонічним правилам. У ХІІІ ст. почався процес розділення та занепаду Київської митрополії, який супроводжувався кількаразовим проголошенням на західно-українських землях окремої Галицької митрополії. За митрополитів Київських святителів Петра Ратенського (†1326) та Феогноста (†1353) відбулося фактичне перенесення осідку Київських митрополитів у Москву, що сприяло піднесенню цього провінційного центру в церковному і державному сенсі.\nРозділення Митрополії Київської і всієї Руси на дві – Київську і Московську.\nУ XIV ст. відбулося піднесення Великого князівства Литовського, куди увійшли частини колишньої Києво-Руської держави. Боротьба за Київську митрополичу кафедру і титул митрополита Київського і всієї Руси між московськими та київським осередками точилася за правління великого Литовського князя Ольгерда (1345–1377). За правління великого литовського князя Вітовта (1392–1430) Київська Митрополія знову почала процес створення Української Церкви для слов’янських земель поза впливами московських правителів і митрополитів, які тоді зберігали титул митрополита Київського. Церковний Собор у новому осідку Київських митрополитів у Великому князівстві Литовському – Новогрудку відбувся у 1415 р. Митрополитом Київським було обрано Григорія Цамблака (†1419).\nОстаточне розділення Київської Митрополії на дві окремі – Київську і Московську відбулося за митрополита Київського і всієї Руси Ісидора (†1463). Цьому спряли Ферраро-Флорентійська унія та падіння Константинополя у 1453 р. і перетворення його в столицю Османської імперії з назвою Стамбул. У Москві було поставлено окремого митрополита і у 1448 р. відбулося фактичне проголошення автокефалії Московської митрополії. Митрополитом Київським, Галицьким і всієї Руси став Григорій ІІ Болгаринович (1458–1473). На цей період припадає початок формування окремих національних традицій Православ’я – українського і російського.\nКиївська Митрополія і Польсько-Литовська держава у XV–XVІІ ст.\nУкраїнська Православна Церква (Київська Митрополія) у Польсько-Литовській державі існувала окремо після остаточного відокремлення від неї Московської митрополії. Київські митрополити, починаючи з другої половини XV ст., обиралися на місці і потім затверджувалися Константинопольськими патріархами. Серед канонізованих святих цього періоду найбільш відомим є священномученик митрополит Київський, Галицький і всієї Руси святитель Макарій (†1497). Упродовж XVI ст. в Київській Митрополії скликалися церковні Собори, на яких вирішувалися проблеми церковного життя. Але якщо на початку XVI ст. згадок про Собори небагато (Віленський обласний церковний Собор 1509 р.), то у зв’язку з ускладненням внутрішньоцерковної ситуації кількість Соборів другої половини XVI ст. значно збільшується і останнім Собором, на якому Київська Митрополія розділилася на православну і унійну частини, став Берестейський Собор 1596 р. У цей період активізується діяльність православних церковних братств, серед яких найбільш відомими і впливовими були Львівське і Віленське. У другій половині XVI ст. св. князь Василь-Костянтин Острозький (1527–1608) організував Острозьку Академію, де було видано Острозьку Біблію (1581). Розвиток українського богослів’я в XVI ст. характеризується появою полемічних творів авторства Івана Вишенського, Василя Суразького, Герасима Смотрицького та ін.\nПід час правління польського короля Сигізмунда ІІІ Вази (1536–1632) було укладено церковну унію з Римом у грудні 1595 р. У м. Бересті в 1596 р. одночасно відбулися Православний та латино-уніатський Собори, рішеннями яких остаточно закріплено розкол Київської Митрополії. До боротьби на захист Православної віри стало українське козацтво на чолі з українським гетьманом Петром Конашевичем-Сагайдачним, яке підтримало засноване 1615 р. в Києві Богоявленське братство. В умовах утисків православних в Речі Посполитій, відбулося відновлення православної ієрархії у 1620 р. Патріархом Єрусалимським і всієї Палестини Феофаном III (†1644), який висвятив на Київського митрополита Іова Борецького.\nСвятитель митрополит Київський, Галицький і всієї Руси Петро Могила (1632–1647) був поставлений на Київську митрополичу кафедру в складних умовах внутрішньоцерковного протистояння в Речі Посполитій. Для припинення ворогування і залагодження церковно-політичного протистояння було ухвалено «Пункти заспокоєння» 1632 р., за якими православна Київська Митрополія була визнана державною владою. Церковна діяльність святителя Петра Могили була спрямована на відновлення Православної Церкви, створення Києво-Могилянського колегіуму для розвитку православної освіти та богослів’я.\nКиївські митрополити др. пол. ХVІІ ст., здійснювали церковне служіння в добу Хмельниччини і намагалися зберегти статус Київської Митрополії в канонічній єдності з Константинопольським патріархатом на Правобережній Україні – Сильвестр Косів (†1657), Діонисій Балабан (†1663), Йосиф Нелюбович-Тукальський (†1676). Переяславська угода 1654 р. стала причиною посилення намагань московського уряду та Московського Патріархату підпорядкувати під свою зверхність Київську Митрополію. «Місцеблюстителями» Київської митрополичої кафедри на Лівобережній Україні в цей період виступали архієпископ Чернігівський Лазар Баранович та єпископ Мефодій Филимонович.\nУкраїнська Православна Церква (Київська Митрополія) у синодальний період (1686–1721–1917).\nМосковська церковна політика в Україні з 1686 р. після неканонічного приєднання Київської Митрополії до Московського Патріархату виявилася в усіх галузях церковного життя. Відбулося територіальне обмеження Київської Митрополії за рахунок єпархій, які їй належали до 1686 р., а потім увійшли до Московського Патріархату, встановленого у 1589 р. Упродовж XVIІІ ст. відбулося поступове обмеження та ліквідація церковних прав і автономії Київської Митрополії.\nУ 1700–1721 рр. було проведено ліквідацію інституту патріаршества в Російській Православній Церкві російським імператором Петром І Романовим і переведення церковного управління під зверхність Святійшого Урядуючого Синоду Російської Православної Церкви (1721–1917). Ректор Києво-Могилянської Акакдемії, згодом Архієпископ Великоновгородський і Великолуцький Феофан Прокопович (1681–1736) є автором документу «Духовний регламент», яким запроваджувалась нова форма правління Православної Церкви в Російській імперії.\nЗа умови відсутності власної системи духовної освіти та недостатньої розвинутості церковного життя в Росії, за вимогами російських імператорів відбувся масовий відтік українських ієрархів, духовенства та церковних діячів на служіння до Російській імперії впродовж XVIІІ ст. (Митрополит Стефан Яворський, Святитель Димитрій Ростовський та ін.).\nПід впливом політики Російської імперії Київські митрополити XVIІІ ст., хоча і були за походженням українцями, поступово стають виконавцями розпоряджень Синоду РПЦ по нівеляції українського церковного життя за російськими зразками.\nУкраїнська Православна Церква на Правобережній Україні XVIІ–XVIІІ ст.\nНаприкінці XVIІ ст. стався перехід в унію галицьких і волинських православних єпархій, який став реалізацією таємної політики спочатку православного, а потім уніатського єпископа Львівського Йосипа Шумлянського (1643–1748).\nУтиски православних у Речі Посполитій призвели до вибуху повстання під назвою «Коліївщина» (1768), яке було придушене урядами Речі Посполитої і Російської імперії. Православна Церква в період трьох поділів Речі Посполитої (1772–1795) поступово була підпорядкована Святійшому Синоду РПЦ.\nПінський Православний Церковний Собор 1791 р. був спробою польського королівського уряду взяти під опіку православних підданих Речі Посполитої, облаштувати внутрішню організацію Українсько-білоруської Православної Церкви та відновити її юрисдикцію від Константинопольського Патріархату, але російська експансія перекреслила ці плани. Перетворення Київської Митрополії в першокласну єпархію Російської Православної Церкви відбулося після повного захоплення Російською імперією українських земель, за винятком Галичини, наприкінці ХVIII ст.\nПравославна Церква на українських землях в складі Російської імперії у ХІХ – поч. ХХ ст.\nЦерковна політика російського імператорського уряду ХІХ – поч. ХХ ст. була спрямована на русифікацію та денаціоналізацію українського церковного життя за рахунок цілеспрямованих дій Святійшого Урядуючого Синоду Російської Православної Церкви і світської влади.\nНа відміну від XVIІІ ст., всі Київські митрополити ХІХ – сер. ХХ ст. були етнічними росіянами, що гарантувало російському урядові їхню проімперську позицію в церковних питаннях, унеможливлювало вживання української мови (українського прочитання слов‘янської мови) в богослужінні, сприяло політиці русифікації.\nДуховна освіта в українських землях в складі Російської імперії поступово розвивалася як система підготовки духовенства і мала багатоступеневий устрій. З метою уніфікації загальноросійської системи духовної освіти Києво-Могилянську академію було закрито і на її основі відкрито спочатку Київську духовну семінарію (1817–1920) і Київську духовну академію (1819–1920), яка стала одним з чотирьох центрів духовно-навчальних округів Російської імперії.\nВнаслідок польського повстання (1830–1831) відбулася ліквідація унії в межах Російської імперії з подальшими репресіями проти українських і білоруських греко-католиків. Кирило-Мефодіївське Товариство стало першою українською організацією, яку було звинувачено і засуджено з політичних мотивів, зокрема за “Книгу буття українського народу” авторства М. І. Костомарова.\nНезабаром почалася боротьба за можливість друкувати українською мовою переклади Священного Писання наприкінці ХІХ – поч. ХХ ст. (П. Морачевський, П. Куліш, І. Нечуй-Левицький, І. Пулюй та ін.).\nУ цей час відбувається розповсюдження вільнодумства і атеїзму в Російській імперії, що спричинило заколоти і революцію 1905 р., у відповідь на які з‘явилися російські націоналістичні чорносотенні організації, які виступали на захист самодержавства та офіційного Православ’я.\nНаслідки синодального періоду (1721–1917) для Української Православної Церкви були негативними. Попри розбудову православних парафій, зведення храмів і монастирів, організацію системи духовної освіти, синодальна система призвела до бюрократизації церковного життя, повної русифікації богослужбової, освітньої та видавничої діяльності, занепаду українських церковних традицій і звичаїв тощо.\nПолітичні зміни в Російській імперії, викликані Першою Світовою війною (1914-1918) і революціями 1917 р. спричинили появу і подальший розвиток українського церковного руху за автокефалію Української Православної Церкви (1917–1921). Упродовж 1917–1918 рр. відбулися єпархіальні з’їзди в Україні, найбільш радикальними з яких у справі українізації церковного життя стали Київський і Полтавський єпархіальні з’їзди 1917 р.\nЗ метою підготовки до скликання Всеукраїнського Православного Церковного Собору для проголошення автокефалії Української Церкви і виборів митрополита-українця українські військові капелани разом з національно свідомим духовенством та мирянами утворили Тимчасову Всеукраїнську Православну Церковну Раду (ВПЦР) у листопаді 1917 р.\nВсеукраїнський Православний Церковний Собор було скликано в січні 1918 р., але через наступ російських червоних військ на Київ делегати першої сесії Собору роз’їхалися.\nЧерез вбивство митрополита Київського і Галицького Володимира (Богоявленського) в січні 1918 р., вибори нового Митрополита Київського і Галицького Антонія (Храповицького) відбулися в травні 1918 р.\nІІ сесія Собору закінчилася розривом між представниками ВПЦР та консервативно налаштованою проросійською частиною делегатів.\nІІІ сесія Собору затвердила «Положение о временном Высшем управлении Православной Церкви на Украине», текст якого благословив Патріарх Московський і всієї Росії Тихон (Бєлавін). 15 листопада 1918 р. на ІІІ сесії Собору з промовою про необхідність проголошення автокефалії Української Церкви виступив міністр сповідань О. Г. Лотоцький.\nЗакон Директорії УНР про автокефалію Української Церкви було прийнято 1 січня 1919 р. Заходи уряду УНР щодо канонічного визнання автокефалії Української Православної Церкви було здійснено О. Г Лотоцьким, який у 1919 р. у Константинополі намагався добитися згоди на це Вселенського Патріархату, а також І. І. Огієнком, який розгорнув кампанію збору підписів за визнання автокефалії Української Церкви у таборах військовополонених українців у Польщі.\nУ 1919 р. в Києві було зареєстровано перші українські православні парафії, які діяли на основі зразкового статуту в межах радянського законодавства. У квітні 1919 р. було засновано ІІ ВПЦР, яку очолив М. Н. Мороз. 5 травня 1920 р. на пленарному засіданні ВПЦР відбулося проголошення автокефалії Української Церкви. ВПЦР намагалася вирішити проблему з набуттям канонічного єпископату для УАПЦ упродовж 1919–1921 рр., але безрезультатно.\nПолтавський архієпископ Парфеній (Левицький) певний період співпрацював з ВПЦР, але під тиском Собору/Синоду єпископів змушений був відмовитися від цієї співпраці. Діяльність ІІ ВПЦР щодо скликання Всеукраїнського Православного Церковного Собору тривала у 1920–1921 рр. і була спрямована на організацію мережі українізованих православних парафій, де богослужіння відбувалося українською мовою, а також на пошук варіантів здійснення єпископської хіротонії. У липні 1921 р. в Україну було направлено російського патріаршого екзарха митрополита Михаїла (Єрмакова).\nІ Всеукраїнський Православний Церковний Собор УАПЦ 14–30 жовтня 1921 р.\nВідкриття Собору УАПЦ відбулось у кафедральному соборі Софії Київської 14 жовтня 1921 р. 23 жовтня відбулася пресвітерська хіротонія о. митрополита УАПЦ Василя Липківського (1921–1927) у Софійському соборі. Його заступником обрано архієпископа Київщини Нетора Шараївського. Т. зв. «Київські канони», затверджені Першим Всеукраїнським Собором УАПЦ 1921 р. основними засадами цієї Церкви проголошували автокефалію, соборноправність, українізацію. Ставлення до УАПЦ після її інституалізації було різко негативним як з боку патріаршого єпископату і обновленців, так і митрополита Іларіона (Огієнка).\nЦерковно-державні відносини в УСРР у міжвоєнний період цілком ґрунтувались на матеріалістичній ідеології і на радянському законі про відокремлення Церкви від держави і школи від Церкви. В умовах розгортання антицерковної боротьби в УСРР відбувалася соборна діяльність УАПЦ у 1920–1930 рр. Засади антирелігійної політики в УСРР були випрацювані в Росії, де у 1917 р. стався більшовицький переворот і почався комуністичний експеримент побудови безрелігійного суспільства.\nСтавлення радянської влади до УАПЦ характеризувалося не тільки антирелігійними настановами атеїстичної ідеології, але й супроводжувалося додатковими репресіями, зумовленими звинуваченням українських церковних діячів у «петлюрівщині».\nІІ Всеукраїнський Православний Церковний Собор УАПЦ відбувся у кафедральному Софійському соборі 17-30 жовтня 1927 р. За вимогами НКВС УСРР відбулося усунення митрополита Василя Липківського від управління УАПЦ. Другим митрополитом УАПЦ став Миколай Борецький (1927–1930). Стан церковного життя після Собору різко погіршився через посилення політичних репресій, яке вилилося в справжнє гоніння на УАПЦ з боку більшовицького режиму, масове зречення від сану ієрархів і священства, закриття і руйнування православних храмів. У Софійському соборі було скликано Перший «надзвичайний» Церковний Собор 28–29 січня 1930 р., на якому відбулась т. зв. «самоліквідація» УАПЦ. Після процесу т. зв. «Спілки визволення України» 1930 р., де офіційно було засуджено діячів УАПЦ, відбувся ІІ «Екстрений» Церковний Собор УПЦ 8–12 грудня 1930 р., на якому було проголошено утворення Української Православної Церкви (1930–1939). Митрополитом Київським УПЦ став Іван Павловський (1930–1936). Ліквідація церковного життя в УРСР відбулася напередодні ІІ Світової війни, коли внаслідок репресій радянської влади проти усіх Церков, ліквідації церковних осередків, розстрілу митрополитів, єпископату і духовенства було майже повністю зруйновано церковне життя.\nВідродження Української Православної Церкви на українських землях в Другій Речі Посполитій (1918–1939) сталося внаслідок відродження незалежної Польської держави, на території якої опинилася частина Російської Православної Церкви з православним українським і білоруським населенням. Почаївський з’їзд 1921 р. ухвалив резолюцію щодо українізації церковного життя. Митрополитом Варшавським і всієї Польщі, екзархом Московського патріарха, у 1921 р. став Юрій (Ярошевський), який здійснив реорганізацію церковного управління Православною Церквою в Польщі. Після вбивства митрополита Юрія (Ярошевського) 8 лютого 1923 р. митрополитом Варшавським, Волинським і всієї Польщі обрано Діонисія (Валединського) (1923–1948). За сприяння польського уряду було отримано Патріарший і Синодально-Канонічний Томос Вселенської Константинопольської Патріархії від 13 листопада 1924 р., який визнав акт приєднання Київської Митрополії до Московського Патріархату у 1686 р. неканонічним.\nУкраїнська Православна Церква в роки Другої Світової війни (1939–1945).\nЦерковне життя на Західній Волині, яка опинилася в складі СРСР у 1939–1941 рр., також зазнало негативних впливів, зокрема почалося переслідування радянською владою духовенства. Завдяки діяльності митрополита Миколая (Ярушевича) відбулося підпорядкування православних єпархій, які до того належали до юрисдикції Польської Автокефальної Православної Церкви, Московській Патріархії. Український церковний рух в Генеральній Губернії ІІІ Рейху (1939–1941) домігся українізації церковного життя, було здійснено висвяту української православної ієрархії, зокрема архієпископа Холмського і Підляського Іларіона (Огієнка). Після початку війни між Німеччиною та СРСР, Собор єпископів в Почаєві 18 серпня 1941 р. поклав початок розколу в Православній Церкві на «визволених землях», проголосивши Українську Автономну Церкву в канонічній єдності з Московським Патріархатом в СРСР. Відродження УАПЦ почалося декретом митрополита Діонисія (Валединського) від 24 грудня 1941 р., яким архієпископа Полікарпа (Сікорського) було призначено Адміністратором Православної Церкви на «визволених землях» України. Перша висвята українських єпископів УАПЦ відбулася 8–10 лютого 1942 р. у Пінську. Московська Патріархія, перебуваючи в Ульяновську, виступила проти митрополита Полікарпа (Сікорського) з Великодніми посланнями і виголосила «анафему». Висвячення українських єпископів в Києво-Андріївській церкві відбулося Собором єпископів УАПЦ 10–17 травня 1942 р. Було здійснено спробу об’єднання Автокефальної і Автономної Церков і навіть підписано «Акт поєднання» від 8 жовтня 1942 р. в Свято-Успенській Почаївській Лаврі. Але через протест єпископів Української Автономної Церкви і невизнання цього «Акту» німецькою владою, об’єднавчий процес припинився. Після «визволення» України від німецьких військ і відновлення радянської адміністрації, українські ієрархи усіх православних Церков разом з частиною духовенства і вірян виїхали за кордон у 1943–1944 рр.\nПравославна Церква в Україні після Другої Світової війни (1945–1990) була підпорядкована Московському Патріархату, який діяв в СРСР на умовах «Московського конкордату» 1943 р. Після 1946 р. відбулося остаточне оформлення Українського Екзархату Московського Патріархату в межах УРСР. Український Екзархат Московського Патріархату в роки хрущовського гоніння на Православну Церкву в СРСР у 1950–1960-ті рр. пережив іще один наступ атеїстичної держави на церковні осередки, оскільки в Україні, попри період невпинних репресій і руйнацій церковного життя в складі СРСР з 1922 р., все ще залишалося дуже багато православних монастирів, парафій, храмів тощо. Патріарший Екзарх, Митрополит Київський і Галицький Філарет (Денисенко) здійснював архіпастирське служіння на Київській кафедрі у 1966–1990 рр. У період його керування Українським екзархатом Православна Церква в Україні залишалась складовою частиною Московського Патріархату в СРСР, але без обумовленого канонічного статусу.\nОрганізація українського церковного життя на еміграції у США, Канаді і Західній Європі (1945–1990).\nУкраїнська Православна Церква за кордоном сформувалась на початку ХХ століття за рахунок кількох хвиль емігрантів з різних частин України, в основному на теренах США і Канади. Ієрархи, духовенство і вірні УАПЦ на чолі з митрополитом Полікарпом (Сікорським) опинилися в таборах для переміщених осіб в повоєнних Німеччині, Австрії, Великобританії та інших країнах Західної Європи (1945–1953). Внаслідок розколу цієї Церкви в серпні 1947 р. у м. Ашаффенбурзі виникла УАПЦ (Соборноправна), яка проголосила свою тяглість від УАПЦ на чолі з митрополитом Василем Липківським. Митрополит Никанор (Абрамович) очолював УАПЦ в Західній Європі до 1969 р. Після його упокоєння УАПЦ в Західній Європі, а також УПЦ в США після митрополита Іоана Теодоровича очолив митрополит Мстислав (Скрипник). Таким чином відбулося об’єднання православних українців за межами УРСР. Українська Греко-Православна Церква в Канаді у 1924–1947 рр. була очолювана митрополитом Іоаном Теодоровичем, потім митрополитом Мстиславом (Скрипником) і з 1951 р. митрополитом Вінніпегу і всієї Канади Іларіоном (Огієнком) (1882–1972). Євхаристійне єднання УГПЦ із Вселенським Константинопольським Патріархатом відбулося у 1990 р.\nТретє відродження УАПЦ та утворення Української Православної Церкви (1990–1992).\nУ лютому 1989 р. виник Ініціативний комітет відродження УАПЦ силами радянських дисидентів, правозахисників, громадських діячів, студентів. Висвята ієрархів УАПЦ відбулася весною 1990 р. Задля проголошення Київського Патріархату УАПЦ було скликано Всеукраїнський Православний Церковний Собор 5–6 червня 1990 р. Першим Патріархом Київським і всієї України на цьому Соборі заочно було обрано митрополита Мстислава (Скрипника) (1990–1993). Восени 1990 р. він приїхав до Києва, де відбулася інтронізація у соборі Святої Софії.\nПерейменування Українського Екзархату Московського Патріархату під тиском зовнішніх обставин на Українську Православну Церкву відбулося у 1990 р., коли було створено Українську Православну Церкву в канонічній єдності з Московським Патріархатом. Митрополит Київський і всієї України Філарет почав працювати над розширенням автономії УПЦ в нових політичних умовах. Дарування самостійності і незалежності в управлінні Українській Православній Церкві Патріархом Московським і всієї Русі Алексієм ІІ (Рідігером) відбулося у жовтні 1990 р. наданням Митрополитові Київському і всієї України Філарету відповідної грамоти. Після проголошення незалежності України 24 серпня 1991 р. скликаний Митрополитом Київським і всієї України Філаретом у Києво-Печерській Лаврі Помісний Собор УПЦ 1–3 листопада 1991 р. ухвалив рішення про автокефалію і звернувся з офіційним проханням затвердити незалежність Української Православної Церкви. Натомість відбулася нівеляція Архієрейським Собором РПЦ у березні-квітні 1992 р. статутних положень УПЦ і рішень її Помісного Собору 1991 р. Як наслідок антиканонічних дій РПЦ по дискредитації Митрополита Київського і всієї України Філарета за його намагання отримати канонічним шляхом автокефальний статус УПЦ, відбулося позастатутне зібрання єпископату УПЦ у Харкові в травні 1992 р. У червні 1992 р. в Україну приїхав митрополит Ростовський і Новочеркаський РПЦ Володимир (Сабодан), який очолив Українську Православну Церкву в канонічній єдності з Московським Патріархатом.\nПостання Української Православної Церкви Київського Патріархату як Помісної Церкви українського народу сталося в результаті рішень Всеукраїнського Православного Об’єднавчого Собору 25–26 червня 1992 р. Патріарх Київський і всієї України Мстислав (Скрипник) очолив Українську Православну Церкву Київського Патріархату після об’єднання УАПЦ та частини УПЦ, яка була представлена митрополитом Філаретом та єпископом Яковом (Панчуком). Частина незгодних з постановами об’єднавчого Собору єпископів, кліриків і мирян УАПЦ оголосили про утворення окремої «УАПЦ» у 1993 р. Після упокоєння в США Патріарха Київського і всієї України Мстислава (Скрипника) у Києві було скликано Всеукраїнський Православний Церковний Собор 21–24 жовтня 1993 р. на якому відбулося обрання Патріарха Київського і всієї України Володимира (Романюка). Кончина Патріарха Володимира (Романюка) і його похорон супроводжувалися трагічними подіями і відомі як «Чорний вівторок» 18 липня 1995 р. Всеукраїнський Православний Церковний Собор 20–22 жовтня 1995 р. обрав Патріархом Київським і всієї Руси-України Філарета (Денисенка). З 1995 р. відбулося утвердження і кількісне зростання Української Православної Церкви Київського Патріархату. Відзначено 2000-літній ювілей Різдва Христового скликанням і проведенням Всеукраїнської міжнародної християнської Асамблеї до 2000-ліття Різдва Христового. Відновлено і освячено національні церковні святині українського народу (Михайлівський Золотоверхий собор, Пирогощу та ін.).\nЗдобуття Синодального та Патріаршого Томосу про автокефалію Православної Церкви України. Новітній період.\nНапередодні Всеправославного собору 16 червня 2016 року Верховною Радою України була прийнята постанова № 1422-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Його Всесвятості Варфоломія, Архієпископа Константинополя і Нового Риму, Вселенського Патріарха щодо надання автокефалії Православній Церкві в Україні». В цьому зверненні ВРУ просила Вселенського Патріарха:\nвзяти участь у подоланні наслідків церковного поділу шляхом скликання під егідою Вселенського Патріархату Всеукраїнського об’єднавчого собору з метою вирішення всіх суперечливих питань та об’єднання Українського православ’я;\nВідповідне Звернення було підготовлено з метою подолання існуючого в Україні церковного розподілу та нормалізації канонічного статусу Православної Церкви в Україні. Одним із приводів до його підготовки стала збройна агресія Російської Федерації.\n9 квітня 2018 р. Президент України Петро Порошенко відбув до Стамбула, де провів зустріч з Вселенським Патріархом Варфоломієм та з членами Святого і Священного Синоду. 17 квітня 2018 р. Петро Порошенко в Києві зустрівся з головами фракцій у Верховній Раді України і закликав їх підтримати Звернення до патріарха Варфоломія І про надання Українській Церкві Томосу про автокефалію.\n18 квітня 2018 р. Президент Петро Порошенко отримав підписи 40 архієреїв УПЦ Київського Патріархату, 12 архієреїв УАПЦ і близько 10 архієреїв Московського Патріархату до Вселенського Патріарха з проханням про надання Томосу про автокефалію Української Церкви. 19 квітня 2018 р. Верховна Рада України прийняла постанову № 2410-VIII про підтримку звернення Президента України до Вселенського Патріарха Варфоломія про надання Томосу про автокефалію Православної Церкви в Україні. Того ж дня цю постанову підписав Голова Верховної Ради України. 20 квітня 2018 р. Заступник голови Президентської адміністрації Ростислав Павленко вилетів до Стамбула для передачі Вселенському Патріарху Варфоломію звернення про надання Томосу про автокефалію Православної Церкви в Україні. 19-20 квітня 2018 року відбулося засідання Священного Синоду Вселенського Патріархату з приводу українського питання. За результатами Синоду 22 квітня опубліковано комюніке. В ньому зазначено, що відповідно до Божественних і Священних Канонів, а також вікового церковного порядку і Священного Передання, Вселенський Патріархат зацікавлений в збереженні всеправославної єдності та піклується про Православні Церкви у всьому світі, і особливо про український православний народу, який отримав спасительну християнську віру і святе хрещення від Константинополя. Таким чином, Константинопольський Патріархат, як істинна Церква-матір, розглянув питання, що стосуються церковної ситуації в Україні, як це було зроблено на попередніх синодальних засіданнях, і, прийнявши від церковної і цивільної влад, які представляють мільйони українських православних християн, звернення з проханням про надання автокефалії, вирішив тісно спілкуватися та узгодитися зі своїми сестринськими Православними Церквами це питання.\n14 травня 2018 р. делегація Синоду Вселенського Патріархату з трьох митрополитів розпочала візити в Помісні Церкви з інформуванням про українську справу. Першим відбувся візит у Афіни. Візити мали на меті інформувати про справу, а не отримувати дозвіл на її вирішення. Російська Православна Церква на церковно-дипломатичному рівні провадить активну протидію процесу надання Томосу про автокефалію Українській Церкві.\n1 липня 2018 р., виступаючи у Тронному залі своєї резиденції після поминального богослужіння з нагоди 40-го дня від упокоєння митрополита Перги Євангела, Вселенський Патріарх Варфоломій значну частину промови присвятив українському питанню. Патріарх заявив, що ніякої канонічної території Російської Православної Церкви (РПЦ) в Україні не існує, а Москва у 1686 році приєднала Українську Церкву неканонічно і взяла більше, ніж дозволено.\n31 серпня 2018 р. біля офіційної резиденції Вселенського патріарха Варфоломія близько 50 українців просили надати автокефалію УПЦ і помолилися за неї. Після цього відбулася зустріч Патріархів Вселенського Варфоломія і Московського Кирила. По завершенню зустрічі представник Константинопольського Патріарха Варфоломія митрополит Гальський Еммануїл запевнив, що зустріч з російським Патріархом не вплинула на рішення Патріарха Варфоломія щодо автокефалії Української Церкви.\nТого ж дня Константинопольський Патріарх Варфоломій про імплементацію рішення щодо автокефалії Української Церкви. На відкритті Архієрейського Синаксу Константинопольської Церкви 1 вересня 2018 р. у Стамбулі Вселенський Патріарх Варфоломій прочитав доповідь, у якій зазначив, що Москва впродовж багатьох століть розпоряджалася Київською Митрополією без відома Константинополя. 2 вересня на Синаксі єпископи ухвалили, що Константинопольський Патріархат може надавати автокефалію без будь-яких узгоджень. 7 вересня 2018 р. Вселенський Патріарх Варфоломій призначив двох екзархів (представників) у Києві: архієпископа Даниїла Памфілійського із США та єпископа Іларіона Едмонтонського з Канади у рамках підготовки до надання автокефалії Православній Церкві в Україні. Екзархи мали взаємодіяти з українською владою і Церквами для організації Об’єднавчого собору.\nВ кінці вересня 2018 р. Вселенська Патріархія оприлюднила дослідження історичних церковних документів, у яких довела, що Константинополь ніколи не віддавав Київську Митрополію в канонічне підпорядкування Російської Православної Церкви.\n9-11 жовтня 2018 р. відбулося засідання Синоду Вселенського Патріархату, на якому було прийнято декілька рішень:\nПідтвердити вже прийняте рішення про те, щоб Вселенський Патріархат приступив до надання автокефалії Церкві України.\nСкасувати зобов’язання Синодального листа 1686 року, виданого за обставин того часу, який надавав у порядку ікономії право Патріарху Московському висвячувати Київського митрополита, обраного собором духовенства та вірян його єпархії, який мав згадувати Вселенського Патріарха, як свого Першоієрарха за будь-яким богослужінням, проголошуючи та підтверджуючи свою канонічну залежність від Матері-Церкви Константинопольського патріархату.\nЗвернутися до всіх залучених сторін із закликом утримуватися від захоплення церков, монастирів та іншого майна, а також від будь-яких інших насильницьких дій та помсти, щоб перемагали мир і любов у Христі.\n12 жовтня 2018 р. прес-служба президента Росії повідомила, що становище Російської Православної Церкви в Україні після винесеного Синодом Константинопольського Патріархату рішення приступити до надання автокефалії Українській Церкві, скасування грамоти 1686 року і заяви про відновлення ставропігії Вселенського Патріархату в Києві стало предметом обговорення оперативної наради постійних членів Ради безпеки Росії, проведеної президентом Росії. Прес-секретар президента РФ заявив, що політичний Кремль підтримує занепокоєння РПЦ щодо надання автокефалії Українському Православ’ю.\n27-29 листопада Вселенський Патріархат провів засідання Священного Синоду, де, окрім інших питань, обговорювався текст Томосу про автокефалію Української Церкви. За результатами Синоду було видано комюніке, у якому зазначено про створення проекту Статуту Помісної Православної Церкви України.\nПатріарх Варфоломій у своїх листах-запрошеннях закликав православних ієрархів трьох юрисдикцій в Україні взяти участь в Об’єднавчомуу соборі 15 грудня 2018 р. Патріарх Варфоломій написав листа митрополиту Онуфрію, в якому зазначив, що після обрання Предстоятеля Помісної Церкви він вже не зможе носити титул «Митрополит Київський».\nІсторичний Об’єднавчий собор відбувся 15 грудня 2018 р. у Софійському соборі. Перед початком Собору відбулися Помісні Собори УПЦ Київського Патріархату та УАПЦ, які ухвалили рішення припинити свою діяльність як окремі релігійні об’єднання та об’єднатися в одну Православну Церкву України. Делегатами Собору – всіма ієрархами з УПЦ КП, УАПЦ та двома ієрархами з УПЦ МП, представниками кліру і мирян, було одноголосно створено Православну Церкву України, а також затверджено її Статут та інші необхідні рішення. Шляхом таємного голосування новим Предстоятелем обрали Митрополита Епіфанія. Титул Предстоятеля Православної Церкви України — Блаженнійший Митрополит Київський і всієї України.


Плани США щодо Вартових ісламської революції - в Тегерані відповіли | СЬОГОДНІ\nІран відповів на плани США визнати Вартових ісламської революції терористами\n6 квітня 2019, 12:25\nВнесення КВІР в список терористичних організацій може вдарити по американцях, які несуть службу в регіоні\nІран внесе Збройні сили США в список іноземних терористичних організацій, якщо Корпус вартових ісламської революції (КВІР, елітні частини ЗС Ірану) потрапить в аналогічний американський список. Про це в суботу повідомило агентство Reuters з посиланням на голову комітету з національної безпеки і зовнішньої політики іранського парламенту Хешматоллу Фалахатпіше.\n"Якщо Корпус вартових ісламської революції буде внесений в американський список терористичних угруповань, ми внесемо збройні сили цієї країни в свій чорний список терористичних організацій поряд з ІД", – наводить агентство слова Фалахатпіше.\nРаніше повідомлялося, що Сполучені Штати можуть оголосити про внесення Корпусу вартових ісламської революції в список іноземних терористичних організацій.\nЗгідно з даними газети The Wall Street Journal, рішення підтримали держсекретар США Майк Помпео і помічник президента США з національної безпеки Джон Болтон. У той же час представники Пентагону, в тому числі голова Комітету начальників штабів ЗС США Джозеф Данфорд, застерігали від такого кроку через побоювання, що внесення КВІР в список терористичних організацій вдарить по американцях, що несуть службу в регіоні.\nВидання відзначає, що цей крок стане першим випадком, коли США внесуть до списку терористичних організацій офіційний орган іноземної держави.\nРаніше США вводили санкції проти пов'язаних з КВІР організацій. Зокрема, 26 березня під санкції потрапили 25 фізичних та юридичних осіб.\nУ 2015 році "шісткою" міжнародних посередників (п'ять постійних членів РБ ООН і Німеччина) і Іраном був прийнятий Спільний всеосяжний план дій щодо іранської ядерної програми. План передбачав скасування міжнародних і односторонніх санкцій щодо Ірану в обмін на його згоду ввести певні обмеження на ядерну програму.\nУ минулому році держсекретар США Майкл Помпео запевнив, що Вашингтон готовий працювати з Тегераном над врегулюванням проблем у відносинах, в тому числі шляхом укладення нової угоди натомість Спільного всеосяжного плану дій, про вихід з якого Дональд Трамп оголосив 8 травня. Зокрема, глава зовнішньополітичного відомства США перерахував 12 умов підписання нової угоди з Іраном, які висуває адміністрація Трампа. Серед них він назвав гарантію, "що у Ірану ніколи не буде ядерної зброї і що він відмовиться від зловмисної поведінки, чого не міг забезпечити Спільний всеосяжний план дій".\nРаніше повідомлялося, що Сполучені Штати докладають всіх можливих зусиль, щоб утруднити роботу Ірану над ракетною програмою.\nІран США санкції


Які цікаві артефакти можна побачити в історико-краєзнавчому музеї Миколаєва? – Миколаївські ВІСТІ\nДобжанська Любов 27.09.2019 Всі новини, Соціум No Comment\nДруге дихання історико-краєзнавчого музею у Миколаєві\nЦьогоріч у Миколаєві сталась вельми значима подія – після десяти років тиші історико-краєзнавчий музей міста нарешті відкрив свої двері для відвідувачів. Тепер тут вивчають історію та звичаї свого краю школярі миколаївських шкіл, заходять поглянути на давні артефакти цілими сім’ями, родинами.\nДнями завітала в гості до господині музею Марії Ганич на розмову. Разом пригадали скільки всього довелось пройти, щоб зберегти історичне надбання. У 2009 році Марію Ганич призначили відповідальною за музей. Стан, у якому була тодішня будівля, просто жахав. Ззовні нагадував покинуту хатину, а всередині – прогнила підлога, грибок на стінах та купи невпорядкованого мотлоху. Саме такий «посог» дістався новій господині музею. Щоб зрушити питання з мертвої точки непорозуміння, довелося неодноразово оббивати пороги тодішньої мерії та звертатись до депутатів, щоб нарешті осягнули – мати в центрі міста покинутий музей у такому занедбаному стані – ганебно.\nВідправною точкою, розповідає Марія Ганич, стала перемога у конкурсі мікропроєктів Львівської обласної ради. У 2017 році музей отримав майже 300 тисяч гривень на капітальний ремонт приміщень музею. З обласного бюджету спрямували 140 тисяч грн., з міського -105 тис. грн, а громада долучилась 54 тисячами гривень.\n«Найважче було зібрати фінансовий внесок громади, треба було ходити по людях, установах, фірмах, спілкуватись, пояснювати на що підуть кошти. Зустрічала, звісно, і чимало недовіри»,- згадує Марія Ганич. Згодом за кошти міського бюджету додатково замінили всю застарілу електропроводку, встановили опалення, закупили стелажі. Тепер температура в музеї регулюється та підтримується на рівні 16 градусів Цельсія – саме такі умови прийнятні для збереження музейних експонатів.\nНаразі в музеї діє чотири експозиційні кімнати. Перша – тваринний світ Миколаївщини. Тут можна побачити птахів, тварин, представників флори та фауни нашого регіону, а також бивні шерстистого носорога та стародавнього тура).\nУ другій кімнаті на відвідувачів чекають давні артефакти, викопні рештки епохи палеоліту, неоліту, мезоліту. Є окремий куточок із розкопок Стільського городища. Тут також є давнє взуття та різноманітні предмети побуту.\nНайбільшу кімнату історико-краєзнавчого музею займає кімната історії заснування міста, де відображено як місто розбудувалось, як закладались підвалини церков. У цій же кімнаті відображене одне з основних ремесл миколаївчан –гончарство. Гончарний круг тут займає чільне, видне місце.\nЗа словами Марії Ганич, найбільше відвідувачів дивує, як так добре вдалось зберегти вишиванки, одяг з лляного домотканого полотна, бо виглядають вони так, ніби їх століттями надійно берегли в добротних скринях. А ще тут є глиняний посуд, вишиті рушники, предмети побуту. Є також і куточок знаного миколаївчанам отця Володимира Федусевича.\nУ четвертій кімнаті облаштована справжнісінька повстанська криївка. З іншої сторони кімнати – куток блаженнішого отця Андрія Іщака та куток знаного миколаївського лікаря Дмитра Стасіва.\nПані Марія розповідає, що з початком навчального року, екскурсій суттєво побільшало. Щотижня до музею приходять школярі. У такі дні тут гамірно та весело.\n«Особливо дітворі цікаві велетенські кістки викопних тварин, кістка голови давнього тура. Діти не стримують захвату та емоцій. Сучасним дітям, які хліб беруть з хлібнички, доволі складно осягнути, навіщо в давні часи були жорна і як важко було перемелювати муку. Усмішки в дітей викликають і різноманітні товкачі, калаталки(авт.- прототипи сучасних блендерів), а особливо праска, яку в давні часи нагрівали вугіллям». Господиня музею каже, що дуже любить дітей, дозволяє доторкнутися до експонатів, спробувати покрутити жорна, гончарний круг, погойдати низеньку колиску. «Коли діти приходять на екскурсію, зауважую, що частина з них дуже уважно слухає, натомість іншій буває нудно, їм цікавіше доторкнутись, скажімо, до праски, потримати її в руках, відчути яка вона тяжка»- ділиться спостереженнями Марія Ганич.\nОкрім дітей, музей відвідують дорослі. Були в гостях переселенці зі Сходу країни, представниці «Союзу українок» з Жидачева та ще чимало гостей. Самі ж миколаївчани полюбляють у неділю після церковного богослужіння завітати до музею.\nЦе велике щастя для такого маленького містечка, де мешкає 15 тисяч жителів мати аж два музеї – історико-краєзнавчий та літературно-мистецький імені Уляни Кравченко та Миколи Устияновича.\nБо де живе історія, там є надія на майбутнє.\nРозклад роботи музею – понеділок, четвер з 10-00 до 16-00, вихідний день – субота, неділя\nПри потребі телефонувати 096-230-69-42 Марія Михайлівна Ганич


Гіпермаркети Маріуполь: список, мапа, адреси, телефони📞\nДонецька обл. Маріуполь Супермаркет ГіпермаркетиГіпермаркети Маріуполь\nГіпермаркети у Маріуполі\nЗапорізьке шосе, тел. 0800501-40... показати\nЗапорізьке шосе, 4, тел. 0800501-401 детальніше\nГіпермаркети Метро, гіпермаркет знаходиться у Маріуполі, Запорізьке шосе. Також у цієї організації є ще 1 філій. Сьогодні ця організація працює за графіком з 07:00 до 22:00.\nГіпермаркети Cavio знаходиться у Маріуполі, проспект Металургів.\nГіпермаркети Гастроном знаходиться у Маріуполі, проспект Металургів.\nГіпермаркети ЦУМ знаходиться у Маріуполі, проспект Миру.\nвулиця Архитектора Нильсена, 59/51, тел. детальніше\nГіпермаркети Вега знаходиться у Маріуполі, вулиця Архитектора Нильсена.\nМаріуполь, проспект Миру, торгова, тел. детальніше\nГіпермаркети Euro City знаходиться у Маріуполі, проспект Миру.\nЗапорізьке шосе, тел. 0(629)40-96-5... показати\nЗапорізьке шосе, запорізьке, тел. 0(629)40-96-51 детальніше\nГіпермаркети Гипермаркет Там-там знаходиться у Маріуполі, Запорізьке шосе. Сьогодні ця організація працює за графіком з 08:00 до 22:00.\nГіпермаркети Метро, гіпермаркет знаходиться у Маріуполі, Запорізьке шосе. Також у цієї організації є ще 1 філій. Сьогодні ця організація працює за графіком з 08:00 до 22:00.\nГіпермаркети Пирамида знаходиться у Маріуполі, проспект Перемоги.\nГіпермаркети M³ Cube Gallery знаходиться у Маріуполі, проспект Миру.\nМаріуполь, Запорізьке шосе, тел. 0(629)40-57-0... показати\nМаріуполь, Запорізьке шосе, , тел. 0(629)40-57-04 детальніше\nГіпермаркети ПортCity знаходиться у Маріуполі, Запорізьке шосе.\nГіпермаркети First знаходиться у Маріуполі, проспект Будівників.\nГіпермаркети Епіцент К знаходиться у Маріуполі, проспект Миру. Сьогодні ця організація працює за графіком з 08:00 до 21:30.\nГіпермаркети Волд Бест знаходиться у Маріуполі, проспект Металургів.\nГіпермаркети Проспект-центр знаходиться у Маріуполі, вулиця Архитектора Нильсена.\nМаріуполь, , приморський, тел. детальніше\nГіпермаркети Приморье знаходиться у Маріуполі, .\nГіпермаркети Обжора знаходиться у Маріуполі, проспект Будівників.\nГіпермаркети Огород уДача знаходиться у Маріуполі, вулиця Купріна.\nГіпермаркети Торговий центр знаходиться у Маріуполі, проспект Перемоги.\nМаріуполь, вулиця Купріна, тел. 0(629)59-57-9... показати\nМаріуполь, вулиця Купріна, вулиця, тел. 0(629)59-57-95 детальніше\nГіпермаркети Гипермаркет Оби знаходиться у Маріуполі, вулиця Купріна. Сьогодні ця організація працює за графіком з 09:00 до 20:00.\nкоротко про гіпермаркети у Маріуполі\nНа цій сторінці зібрані гіпермаркети, розташовані у Маріуполі. Locator.ua відомо про двадцять гіпермаркети поряд з цим місцем серед яких Метро, гіпермаркет, Cavio, Гастроном та інші , які розташовані на ш. Запорізьке, пр. Металургів і інших вулицях поряд. Тут ви знайдете точні адреси, мапу розташування, ☎ телефони, години роботи, відгуки про ці гіпермаркети.\nСкільки Гіпермаркети у Маріуполі?\nЗа даним Locator.ua у Маріуполі ведуть діяльність 20 Гіпермаркети.\nЯкі Гіпермаркети найкращі у Маріуполі?\nLocator радить відвідати насступні Гіпермаркети у Маріуполі: Метро, гіпермаркет, Cavio, Гастроном.\nДе знаходиться найближчі від мене Гіпермаркети у Маріуполі?\nДля того аби дізнатись за якою адресою знаходиться найближчі від вас Гіпермаркети, перейдіть на сторінку Гіпермаркети у Маріуполі і наближайте карту Locator.ua до вашого місцезнаходження або натисніть на іконку геолокації в блоці управління мапою справа внизу.\nЯкі ціни на послуги Гіпермаркети у Маріуполі?\nПослугами яких Гіпермаркети у Маріуполі краще скористатись?⭐\nРекомендуємо звертатись до Гіпермаркети, які мають високий рейтинг за оцінками Locator.ua: Метро, гіпермаркет, Cavio, Гастроном.\nГіпермаркети за районами Маріуполя:


На Маньківщині відкрили пам’ятник Небесній сотні — ПРОЧЕРК.інфо\nНа Маньківщині відкрили пам’ятник Небесній сотні\n25 лютого 2015, 07:10\tНовини Черкас та області\t/ Черкаські новини\nУ селі Подібна Маньківського району за ініціативи активістів Майдану, місцевого блокпосту та громадськості відкрили пам’ятник героям Небесної сотні, які загинули за свободу українського народу під час Революції Гідності.\nЦе – перший такий пам’ятник, споруджений на території Маньківщини за кошти мецената, місцевого підприємця Віктора Шевченка.\n– Цей пам'ятник героям Небесної сотні, – наголосив сільський голова Подібної Валерій Кобзар, – надихатиме нинішнє та майбутні покоління Маньківського краю, усіх патріотів України на утвердження її незалежності, щоб Україна була могутньою та успішною країною. Він увічнює пам'ять героїв, загиблих за волю і незалежність України під час Революції Гідності. Серед них – житель Подібної Віктор Чернець, який загинув на блокпосту, захищаючи Майдан від реакціонерів та войовничо налаштованих силовиків.\nЦеремонія продовжилася перерізанням червоної стрічки, після чого присутні поклали квіти до пам’ятника.\nМісцевий священник Отець Артемій освятив пам’ятник і прочитав молитву за спокій душ українських героїв.\nНа мітингу також виступили місцеві жителі та представники учнівської молоді, безпосередні учасники та свідки буремного подібнянського блокпосту, інформують у відділі інформаційної політики та комунікацій з громадськістю апарату Маньківської райдержадміністрації.\n+7 #1 адекватний 25.02.2015 07:33\nА Тим часом на міжбанківських торгах ... , в магазинах ..., в аптеках ..., на заправках ..., а в Україні повна ... Займайтеся ..... чим небудь, аби не про присідальників думали.


Не дай собою маніпулювати! - tochka.net\nНе дай собою маніпулювати!\n22 вересня 2011, 17:27\nВчимося визначати маніпулятора.\nНе дозволяй собою маніпулювати © photl.com\nВизначити маніпулятора досить непросто. До того ж вони можуть вести себе зовсім по-різному. Як правильно визначити маніпулятора з його поведінки, знає психолог Еверетт Шостром.\nТакі люди діляться на кілька типів. Можливо в твоєму оточенні є хтось, хто намагається тобою керувати?\n1. Активний тип. Такі маніпулятори не приховують своїх намірів - головувати в усьому. Вони ніколи не стануть проявляти слабкість, створюючи образ сильної і твердої людини. Такі люди будуть намагатися керувати іншими під приводом свого авторитету.\n2. Пасивний тип. Тут все навпаки. Пасивний маніпулятор прикинеться дурним і безпорадним. Таким чином він непомітно для інших, зніме з себе всю відповідальність і змусить усіх думати замість нього.\n3. Тип суперника. Це суміш пасивного і активного маніпуляторів. Люди такого типу сприймають життя, як постійне змагання і питаються досягти мети будь-яким способом. Для нього суперником є буквально кожен.\n4. Байдужий тип. Такі люди надягають маску байдужості і не виявляють ні до чого особливого інтересу. Але не варто забувати, що це всього лише маска. Таким чином маніпулятори можуть стати дуже несподіваним суперником у досягненні мети, вдаривши звідти, звідки ти і не могла підозрювати.\nДізнайся, наскільки легко ти поддаешься маніпуляції.\nТобою колись намагались маніпулювати?\nпсихологія карьера успіх маніпуляція


Маркетингове дослідження ринку квіткових магазинів і магазину Lilija\nМаркетингове дослідження ринку квіткових магазинів і магазину Lilija\nна тему: «Маркетингове дослідження ринку квіткових магазинів і магазину« Lilija »\n1. ВИЗНАЧЕННЯ ПРЕДМЕТА ДОСЛІДЖЕННЯ. ПОСТАНОВКА ПРОБЛЕМИ 4\n2. ФОРМУЛЮВАННЯ ПОШУКОВИХ ЗАПИТАНЬ І ВИЗНАЧЕННЯ СКЛАДУ Збирається інформація .. 6\n3. РОЗРОБКА ПЛАНУ ДОСЛІДЖЕННЯ .. 7\n3.1. Визначення складу змінних. 7\n3.2. Джерела отримання інформації. 7\n3.3. Вибір методу проведення дослідження. 8\n3.4. Вибір методу запису і зберігання. 9\n4. ОРГАНІЗАЦІЯ ЗБОРУ ІНФОРМАЦІЇ .. 13\n5. ЗАПИС, ПЕРЕВІРКА І ПЕРВИННА ОБРОБКА ІНФОРМАЦІЇ .. 14\n6. АНАЛІЗ І ІНТЕРПРЕТАЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ .. 19\n7. ВИСНОВКИ І РЕКОМЕНДАЦІЇ .. 25\nСПИСОК ДЖЕРЕЛ ІНФОРМАЦІЇ .. 27\nПід маркетинговими дослідженнями розуміється систематичний збір, відображення та аналіз даних з різних аспектів маркетингової діяльності. Маркетингові дослідження - це функція, яка через інформацію пов'язує маркетологів з ринками, споживачами, конкурентами, з усіма елементами зовнішнього середовища маркетингу. Маркетингові дослідження пов'язані з прийняттям рішень по всіх аспектах маркетингової діяльності. Вони знижують рівень невизначеності і стосуються всіх елементів комплексу маркетингу і його зовнішнього середовища по тим се компонентів, які впливають на маркетинг певного продукту на конкретному ринку.\nЯким чином може бути представлена модель споживчої поведінки людини в умовах сучасної ринкової економіки? Її не можна розуміти спрощено: якщо людина високо оцінив товар - то він його обов'язково купить (зрештою, у нього просто в даний момент може не бути вільних грошей). Проте, якщо вже він негативно оцінив його, ніхто не змусить споживача купити даний товар.\nТак, якщо реклама є рушієм торгівлі, то результати маркетингових досліджень, в яких відображені думки споживачів, являють собою фундамент усієї ринкової економіки. Природно, вплив подібних думок на регулювання ринкової економіки здійснюється, по-перше, стихійно, тобто незалежно від того, що і як думає і робить той чи інший виробник товару, по відношенню до даного товару формується певну громадську думку і, отже, товар купується або не купується. По-друге, подібне ставлення споживачів до товарів і послуг у сучасному ринковому суспільстві спеціально аналізується в процесі організації маркетингу та проведення маркетингових досліджень.\n1. Визначення предмета дослідження. ПОСТАНОВКА ПРОБЛЕМИ\nМагазин живих квітів Lilija, який знаходиться на проспекті Леніна в місті Харкові, займається продажем широкого асортименту товарів, що включає живі зрізані квіти, горшкові рослини, декоративні елементи, аксесуари та багато іншого. Також тут можна оформити замовлення на оформлення та доставку букетів, скориставшись послугами досвідчених флористів, вибрати подарунок для любителів кімнатних рослин, упакувати його і не тільки його, але й інші подарунки.\nМагазин орієнтований в основному на заможних споживачів, для яких високий рівень якості виконуваних послуг і вишуканість товару. Клієнти приходять в цей магазин не тільки для того, щоб зробити приємний подарунок собі або кому-небудь, але і щоб підкреслити свій високий статус і рівень престижу.\nМагазин розташований в районі готелю «Національ», на невеликому віддаленні від кінця суцільного ряду дорогих бутіків і магазинів, серед яких, зокрема, є й інший подібний за орієнтацією магазин квітів, але менший за площею і асортименту. Поруч з магазином розташований в'їзд у двір, де нещодавно відкрилася автомийка.\nДо недавнього часу послуги і товари магазину користувалися порівняно великим попитом. Але зараз попит почав стабільно знижуватися. Власник магазину вирішив виділити кошти на проведення маркетингового дослідження для з'ясування причин цього явища. Під внутрішнє оформлення магазину вкладені великі кошти: тут крім використання дорогих оздоблювальних засобів, облаштований фонтан з маленьким басейном, а також багато іншого. Тому по можливості бажано зберегти як профіль магазину, так і саме його приміщення, не переїжджаючи на нове місце.\nТаким чином, проблемою даного дослідження є падіння попиту на товари і послуги магазину квітів Lilija. Метою дослідження в такому випадку буде виявлення шляхів вирішення цієї проблеми, тобто нормалізації попиту, а також - усунення причин цього явища.\n2. ФОРМУЛЮВАННЯ пошукових питань І ВИЗНАЧЕННЯ СКЛАДУ Збирається інформація\nПерш за все, необхідно визначити, на які питання необхідно відповісти, щоб отримати інформацію для досягнення поставленої мети дослідження. Для цього складається ряд пошукових питань, які потребують вивчення.\nТаблиця 1. - Аналіз пошукових питань і параметрів\n1. Чи правильно обрана цільова аудиторія споживачів?\n2. Чи правильно вибрано розташування магазину?\nМісцезнаходження цільової аудиторії\nСтавлення споживачів до розташування магазину\n3. Як сприймають споживачі імідж магазину?\n4. Яке ставлення споживачів до якості послуг і товарів магазину?\n5. Яке ставлення до асортименту послуг і товарів\nСформулювавши на базі цих пошукових питань запитання анкети, можна буде дізнатися про те, що ж могло послужити причиною падіння попиту в магазині.\n3. РОЗРОБКА ПЛАНУ ДОСЛІДЖЕННЯ\n3.1. Визначення складу змінних\nСклад спостережуваних змінних визначається для можливості формулювання анкетних питань на основі пошукових\nТаблиця 2. - Склад спостережуваних змінних\nПропорційна, альтернативний питання\nПорядкова, закритий альтернативний питання\nСприйняття зовнішнього оформлення\nНомінальна, напівзакритий альтернативний питання\nСприйняття внутрішнього оформлення\nОцінка якості товарів\nВизнання асортименту товарів широким\nОцінка асортименту послуг\nНомінальна, напівзакритий дихотомічний питання\nОсновним джерелом даних при проведенні маркетингових досліджень є цільові споживачі організації, для якої вони проводяться. Для магазину Lilija цільовою аудиторією є споживачі, які хочуть не тільки придбати для себе або для подарунка кому-небудь квіти або кімнатні рослини, але і підкреслити цим своє виняткове становище і можливості.\nПри проведенні дослідження як правило не можна обстежити всю генеральну сукупність, це можна зробити тільки якщо вона вкрай мала. Тому використовується вибірка, обсяг якої залежить від низки показників, таких як варіація вибірки, необхідна достовірність, і рівень допустимої помилки. Для даного дослідження важлива гранична достовірність результатів, тобто цей показник визначається рівнем довіри, рівним 99%. Виходячи з цього, отримуємо нормоване відхилення, рівне 2,58. Варіація вибірки може бути розрахована трьома способами, з яких доцільно в цьому випадку вибрати визначення її у розмірі 50% відповідей. Допустима похибка вибірки буде мати значення 10%.\nПроста випадкова вибірка визначається за формулою:\nНайбільш ефективним за обсягом можливих для збору даних і найбільш широко використовуваним методом маркетингового дослідження є опитування. Існує ряд способів проведення опитування, з яких для даного дослідження обрано письмове опитування споживачів, що проводиться за допомогою спеціально складених анкет.\nАнкетування буде проводитися таким чином: кожному відвідувачеві і покупцеві магазину буде вручатися анкета та конверт для відповіді з зазначених на ньому поштовою адресою магазину. Таким чином, людина зможе вдома в спокійній і зручній для нього обстановці оцінити відвідування магазину і вибрати найбільш відповідні його думку варіанти відповідей.\nЗапис і збереження отриманої в ході дослідження інформації буде здійснюватися за допомогою анкет. Заповнені анкети респонденти відішлють за вказаною адресою, де і буде проводитися їх обробка. Необхідно передбачити достатній час для респондентів для відповіді: вона не повинна бути занадто великим, тому що він може просто забути про анкету, і занадто маленьким, тому що в опитуваних може не знайти часу відразу відповісти. Необхідно також передбачити певне додаткову кількість анкет, для того щоб запобігти ефекту від певного відсотка неповернення анкет.\nАнкети будуть виглядати наступним чином:\nВас вітає магазин Lilija, в якому Ви нещодавно побували. Нам було б дуже цікаво дізнатися Вашу думку з приводу ряду питань, що стосуються нашого магазину\n1. (3) Що Ви думаєте про назву магазину? (Виберіть один найбільш підходящий варіант)\nc Воно благозвучне\nc Відповідає загальному іміджу магазину\nc Не викликає ніяких емоцій\nc Воно невідповідний\n2. (3) Яка Ваша думка про внутрішню обстановку в магазині?\nc Обстановка вражає\nc Обстановка перенасичена елементами\nc Обстановка цілком пересічна\nc Інше (укажите__________________________________________________)\n3. (3) Яка Ваша думка про зовнішнє оформлення магазину?\nc Зовнішнє оформлення непомітно\nc Зовнішнє оформлення привабливе\nc Зовнішнє оформлення відразливе\nc Інше (вкажіть __________________________________________________)\n4. (4) Як Ви оцінюєте якість послуг, що надаються магазином? (Оцініть за 5-бальною шкалою, де 5 - висока, 1 - низька)\n5. (4) Як Ви оцінюєте якість товарів, представлених в магазині? (Оцініть за 5-бальною шкалою, де 5 - висока, 1 - низька)\n6. (5) Чи вважаєте Ви асортимент представлених у магазині товарів досить широким?\n7. (5) Чи можна за допомогою послуг магазину задовольнити всі Ваші потреби, що стосуються його профілю?\nc Ні (вкажіть, почему_______________________________________________)\n8. (2) Чи зручно для Вас розташування нашого магазину?\n9. (2) Чи часто Ви буваєте поблизу нашого магазину?\n10. (1) Вкажіть Ваше соціальне становище:\n11. (1) Який Ваш середньомісячний дохід?\nc нижче 2500 грн.\nc 2501 - 5000 грн.\nc більше 5000\nТаблиця 3. - Перевірка відповідності питань досліджуваним параметрам\n1.Що Ви думаєте про назву магазину?\n2. Яка Ваша думка про внутрішню обстановку в магазині?\n3. Яка Ваша думка про зовнішнє оформлення магазину?\n4. Як Ви оцінюєте якість послуг, що надаються магазином?\n5. Як Ви оцінюєте якість товарів, представлених в магазині?\n6. Чи вважаєте Ви асортимент представлених у магазині товарів досить широким?\n7. Чи можна за допомогою послуг магазину задовольнити всі Ваші потреби, що стосуються його профілю?\nПерехресне табулювання 7-11\n8. Чи зручно для Вас розташування нашого магазину?\nПерехресне табулювання 8-10\n9. Чи часто Ви буваєте поблизу нашого магазину?\nПерехресне табулювання 9-10\n10. Вкажіть Ваше соціальне становище:\nПерехресне табулювання 9-10; 8-10\n11. Який Ваш середньомісячний дохід?\n4. ОРГАНІЗАЦІЯ ЗБОРУ ІНФОРМАЦІЇ\nЗбір інформації, як вже говорилося, проводиться у формі письмового віддаленого анкетування. Протягом певного проміжку часу, всі відвідувачі та покупці магазину при вході в магазин або при здійсненні покупки отримують анкету та конверт із зворотною адресою для пересилки. Так відбувається до тих пір, поки не вичерпається встановлена кількість анкет. Протягом ще п'ятнадцяти днів після видачі останньої анкети, дослідники очікують отримання результатів анкетування. У випадку, якщо у строк приходить менше встановленої кількості анкет, строк подовжується до тих пір, поки не буде зібрано потрібну їх кількість. При отриманні до закінчення терміну більшої кількості анкет, ніж визначений об'ємом вибірки, збір анкет зупиняється, а зайві анкети відкидаються.\n5. ЗАПИС, ПЕРЕВІРКА І ПЕРВИННА ОБРОБКА ІНФОРМАЦІЇ\nНа цьому етапі проводиться перевірка кожної анкети на наявність помилок, неточностей, двоякості тлумачення відповідей та інших негативних явищ. При цьому ж виключаються анкети, не повністю заповнені, або анкети, де не вистачає складових її частин та ін Це дуже важливий етап, тому що в результаті очищення даних від неповної або помилкової інформації можна провести більш достовірний аналіз і зробити більш точні й правильні висновки .\nУ даному випадку, всі, хто прийшов за вказаною адресою анкети були заповнені правильно, відповіді на питання не потрапляють у ранг екстремальних значень. Було прийнято рівно стільки анкет, скільки було необхідно для проведення дослідження.\nВсі отримані в ході дослідження дані кодуються (див. табл. 5) відповідно до составляемой попередньо книгою кодів (див. табл. 4).\nТаблиця 4. Книга кодів.\nСприйняття назви (V2)\n1 - Воно благозвучне\n2 - Відповідає загальному іміджу магазину\n3 - Не викликає ніяких емоцій\n4 - Воно невідповідний\nСприйняття зовнішнього оформлення (V3)\n2-Обстановка перенасичена елементами\n3 - Обстановка цілком пересічна\n4 - Інше\nСприйняття внутрішнього оформлення (V4)\n1 - Зовнішнє оформлення непомітно\n2 - Зовнішнє оформлення привабливе\n3 - Зовнішнє оформлення відразливе\nОцінка якості послуг (V5)\n5 - висока,\n1 - низька\nОцінка якості товарів (V6)\nВизнання асортименту товарів широким (V7)\n2 - Ні\nОцінка асортименту послуг (V8)\nСтавлення споживачів до розташування магазину (V9)\nМісцезнаходження цільової аудиторії (V10)\nСоціальний статус (V11)\n1 - підприємець\n2 - керівник\n3 - службовець\n1 - нижче 2500 грн.\n2 - 2501 - 5000 грн.\n3 - понад 5000\nТаблиця 5. Кодування анкет.\n6. АНАЛІЗ І ІНТЕРПРЕТАЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ\nДотримуючись порядку проведення опитування, першим аналізуємо сприйняття клієнтами та відвідувачами магазину його назви «Lilija». Аналіз проводиться за допомогою методу простого табулювання.\nТаблиця 6. Аналіз сприйняття назви.\nТаким чином, 80% респондентів сприймають назву магазину позитивно, з них 37% вважають його просто милозвучною, а 43% вважають, що воно повністю відповідає загальному іміджу магазину. Таким чином, можна сказати, що назва не може бути однією з причин падіння попиту, і міняти його не потрібно.\nТаблиця 7. Аналіз думок про внутрішній обстановці магазину\nБлизько 53% респондентів вважає, що внутрішня обстановка в магазині досить вражаюча. Тобто більшість опитаних сприймають внутрішнє оформлення магазину позитивно. Але, при цьому, існує досить великий відсоток - 32% вважають, що обстановка магазину перенасичена елементами\nТаблиця 8. Аналіз думок про зовнішній оформленні магазину\nТут з'являється перший показник, який не є позитивно сприйнятим для більшості. Лише 10% респондентів визнали зовнішнє оформлення привабливим, а в той же час 40% вказують на те, що воно практично не помітно. При цьому, найбільший відсоток відповідей припадає на варіант «інше». Для цього варіанту відповіді респонденти мали можливість викласти свою власну думку про зовнішньому оформленні. При розгляді таких відповідей були виявлені дві сторони проблеми:\n· По-перше, трохи більше половини респондентів, що вибрали цей варіант відповіді вказали на абсолютно непередбачена обставина: вивіска відкрилася нещодавно поруч з магазином автомийки розміщена над в'їздом на подвір'я на одному рівні з вивіскою магазину, так що виходить негативно сприймається поєднання: Автомийка. «Lilija».\n· По-друге, окрім вивіски і спеціально оформлюваної і висаджується поруч з магазином клумби, відвідувачі не відзначають ніяких привабливих елементів зовнішнього оформлення.\nТаблиця 9. Аналіз якості послуг, що надаються магазином\n4 - вище середнього\n3 - середнє\n2 - нижче середнього\nЗ цієї таблиці видно, що більшість респондентів оцінюють якість послуг, що надаються магазином як вище середнього і високий 30% і 48% відповідно або 78% в цілому. Тільки 17% вважають якість послуг середнім. Середня оцінка якості послуг (У) магазину представлена на малюнку 1 нижче.\nТаблиця 10. Аналіз якості товарів, представлених в магазині\nТаблиця наочно показує, що хоч якість товарів, пропонованих магазином, і сприймається клієнтами гірше, ніж якість послуг, все ж більшість респондентів визначають його як вище середнього (38%) і високий (30%). При цьому вже 27% вважають якість товарів середнім. Середня оцінка якість товарів (Т) магазина представлена на малюнку 1.\nМалюнок 1. Середні оцінки якості товарів і послуг магазину «Lilija»\nТаблиця 11. Аналіз думок про широту асортименту продукції\nНезважаючи на думки про якість товарів, все ж переважна більшість споживачів вважають асортимент продукції магазину досить широким. Про це говорять відповідні відповіді 80% респондентів.\nТаблиця 12. Аналіз можливості задоволення потреб споживачів за категоріями доходу\nМожливість магазину задовольнити всі потреби в послугах\nПотреби більшості споживачів усіх категорій доходу (60%) може задовольнити асортимент послуг магазину. Для споживачів із низьким рівнем доходу менше 2500 грн. этот показатель составляет 7% от общего числа опрошенных, для среднего уровня доходов – 35%, для людей с высоким – 18%. В тоже время 20% покупателей средней категории по доходу и 15% – с высоким доходом не смогли в своё время найти нужную им услугу в исследуемом магазине. Среди пояснений, возможность которых была предусмотрена в анкете, преобладает указание на то, что при помощи службы доставки цветов магазина нельзя отправить также и подарок.\nТаблиця 13. Анализ удобства расположения магазина для разных категорий населения.\nТаблиця 14. Анализ частоты пребывания целевых потребителей вблизи магазина.\n2.Голубков Є.П. Маркетингові дослідження, теорія, методологія і практика. - 2-е видання, перероблене і доповнене. - М.: Видавництво «Финпресс», 2000. - 464 с. - (Маркетинг та менеджмент в Росії і за кордоном).\n8. Черчілль Г. Маркетингові дослідження. - СПб.: Питер, 2001. – 752с.\n265.5кб. | скачати\nМаркетингове дослідження ринку будівельних матеріалів


6 Способів Як Знайти Речі Для Продажу На Онлайн Ринку Ebay | Catalogue of Articles\nТреба більше грошей? Розповім про 6 варіантах як знайти речі на продаж на eBay ринку. Мільйони покупців відвідують онлайн ринок eBay кожен рік. Ви, звичайно ж можете вільно мати свій онлайн бізнес як з частковою зайнятістю, так і на повну зайнятість і продавати товари через онлайн аукціони типу eBay. Найбільше питання для початківців бізнесменів на eBay – де взяти товари на продаж? Ці 6 способів дадуть вам можливість знайти їх і почати заробляти в Інтернеті. Якщо хочете дізнатися, то читайте далі.\nПочніть шукати їх у себе вдома або у сусідів, які хочуть позбутися від речей, але руки не доходять. Ви навіть можете дати оголошення в газету про те, що приїдете заберете безкоштовно непотрібні речі. Ви дуже здивуєтесь, коли дізнаєтесь, скільки речей можна продати на eBay. Фірмові речі, дитячі речі, ювелірні вироби, відео ігри продаються на eBay дуже добре.\nСайти ліквідатори типу BlueBlee.com. Не знаю в Росії чи є аналоги. На цьому сайті покупці дізнаються про закриваються магазинах, в яких продається все дуже дешево з метою розпродати швидко. З допомогою однієї найбільшої мережі ліквідаторів США сайт BlueBlee.com направляє тисячі покупців в закриваються магазини тим самим допомагаючи їм розпродати свій товар. За допомогою системи оповіщення через електронну пошту або мобільних коштів сайт BlueBlee інформує своїх членів про початок рапродаж в тому чи іншому місці. Причому покупці дізнаються про це відразу ж як тільки почалася ліквідація товару, а не через 3-5 днів коли кожна собака знає про це. Така система дозволяє покупцям купувати найкращі речі за найкращими цінами.\nОптові сайти типу Alibaba.com. Ці міжнародні гіганти дають звичайним людям, як ви і я, шанс брати участь у величезній грі руху товарів на онлайн ринках. Одне зауваження, якщо ви не можете собі дозволити покупку як мінімум 10 000 одиниць товару, то навіть і не заходьте на такі сайти. Alibaba продає тільки оптом і ви зможете робити дуже хороші гроші, але за умови покупки у великій кількості.\nПерепродаж нерухомості принесе вам велику прибуток, якщо ви знаєте, що шукаєте. Люди, хто виставляє нерухомість на продаж, найчастіше хочуть швидше продати її. Вивчайте що продається на eBay і створіть список товарів для пошуку. Дослідження продажів нерухомості на аукціоні дозволить вам зрозуміти цінові пороги і що потім шукати на продаж. Я знаю одного друга, який зробив 25 000 доларів на продажу столу, який не кому не був потрібен. Звичайно, стіл був 18 століття, але тим не менш він нікого не цікавив, поки друг не підчепив його і виставив на продаж на eBay.\nРозпродажі на складах теж можуть вам принести гроші. Трохи правда є відчуття азартної гри. Як правило невідомо, що стоїть за такими розпродажами, можливо, господар уже не може сплачувати оренду або ще щось в цьому роді. Однак можна купити товари дуже дешево і зробити гроші на eBay. Я знаю одного, який зробив 100 000 доларів на таких угодах.\nЗавжди відвідуйте відділи магазинів де розпродається все з метою ліквідації товарів за маленьку суму. Якщо вам подобається продавати потім, то справи будуть йти добре. Багато великі магазини мають подібні відділи. Також часто влаштовуються великі розпродажі по святах. Використовуйте цей шанс.\nОсь такі нехитрі способи дозволять вам вести свій онлайн бізнес на онлайн ринку eBay або інших подібних ринках, зокрема і в Росії.\n← 6 Головних Інструментів Як Просунути Сайт І Залучити Клієнтів\n7 Міфів Про Заробіток Через Інтернет →


Створено: 01 квітня 2020\tДата публікації\tПерегляди: 484\nАктуальність проекту є очевидною, враховуючи нестихаючий шквал наклепів на постать і діяльність Провідника ОУН з одного боку і все зростаючий інтерес до Степана Бандери та його творчості з іншого.\nПровідник ОУН залишив об’ємну і ґрунтовну теоретичну спадщину, яка насьогодні є нажаль малодоступною для широкого кола зацікавлених і є значною мірою актуальною. Саме твори Бандери є найпереконливішим вираженням його ідеалів та переконань, вони є одним з наріжних каменів ідеології і стратегії революційної ОУН. Нагадуємо, що останній раз в Україні збірник творів Бандери «Перспективи української революції» видавався в Україні ще понад 20 років тому обмеженим накладом і є бібліографічною рідкістю.\nДо видавничого комітету, який очолив відомий дослідник життя і творчості Степана Бандери, кандидат історичних наук Микола Посівнич, увійшли директор Незалежного аналітичного центру «Українські Студії Стратегічних Досліджень» Юрій Сиротюк, представник Центру Національного Відродження імені Степана Бандери Ігор Артюшенко, редактор офіціозу ОУН «Шлях Перемоги» Віктор Рог і директор Музею національно-визвольних змагань Тернопільщини Євген Філь.\nВидавничий комітет оголошує збірку коштів на видання і закликає до активної співпраці патріотичних українців на рідних землях і в діаспорі.\nЗ питань співпраці просимо зголошуватись:\nТереновий Провід ОУН (б)


Мінфін - ТЕГИ iPress - сторінка 5\nМінфін перелічив законопроекти, необхідні для наступного траншу МВФ 26 лютого 2019 16:36 Міністерство фінансів закликає Верховну раду ухвалити пакет законопроектів, необхідних для продовження співпраці з західними кредиторами.\nМінфін хоче наприкінці березня залучити другий транш ЄС на € 500 млн 12 лютого 2019 14:45 Україна розраховує отримати 500 млн євро другого траншу макрофінансової допомоги від ЄС наприкінці березня - на початку квітня.\nЗа три тижні до кінця пільгового періоду розмитнили 65 тис. "євроблях" 01 лютого 2019 13:35 З 25 листопада по 31 січня громадяни України розмитнили 65 142 автомобілі на іноземній реєстрації, які перебували в режимі тимчасового ввезення або транзиту.\nМінфін залучив до держбюджету рекордну суму 30 січня 2019 12:31 29 січня Міністерство фінансів на плановому аукціоні з розміщення облігацій внутрішньої державної позики залучило до державного бюджету 18,3 мільярда гривень.\nМінфін заборонив містам класти кошти на депозити. Міста б’ють на сполох 23 січня 2019 17:38 Міністерство фінансів заборонило містам розміщувати тимчасово вільні кошти загального фонду на депозитних рахунках.\nЗа півтора місяця за новими правилами розмитнили 24,6 тис "євроблях" 11 січня 2019 17:18 За півтора місяця, з 25 листопада по 10 січня, в Україні оформили 24,6 тис. автомобілів за новими правилами розмитнення євроблях.


США закривають своє консульство в китайському Ухані - Centernews\nСША закривають своє консульство в китайському Ухані\nВлада США прийняла рішення не відновлювати роботу свого консульства в китайському місті Ухань і закрити його зовсім.\nПро це повідомляє Assciated Press.\nНагадаємо, що влада США зажадала від Китайської Народної Республіки закрити її консульство в Х’юстоні (штат Техас). Представник зовнішньополітичного відомства Китаю Ван Веньбінь заявив, що влада Китаю вживе необхідних заходів, якщо Вашингтон не відмовиться від своєї вимоги.\nАле представник Державного департаменту США Морган Ортегус заявила, що Вашингтон від своєї вимоги не відмовиться і закриття китайського консульства в Х’юстоні необхідно для захисту американської інтелектуальної власності та особистих даних громадян Сполучених Штатів.\nТепер же США заявляють, що закривають своє консульство в китайському місті Ухань. Нагадаємо, що саме в цьому місті вперше був зафіксований спалах коронавірусу SARS-CoV-2. Американське консульство в місті було закрито з міркувань безпеки. Тепер же США закрили його зовсім.


Доцент кафедри менеджменту Назар Кудла – координатор міжнародного наукового проекту\nОпубліковано 01.12.2021 р. у розділі Новини кафедри\nДоцент кафедри менеджменту Кудла Н. Є. бере активну участь у ролі координатора міжнародного наукового проекту «BADANIE PRODUKTÓW KARPACKICH, ICH WYTWÓRCÓW ORAZ INSTYTUCJI i SYSTEMÓW WSPARCIA (UKRAINA)».\nПроект реалізовується асоціацією розвитку та сприяння Підкарпаттю «Pro Carpathia», що розташована в Жешуві, на замовлення New Direction – Фундації Європейських Реформ, що знаходиться в Брюсселі – неприбуткової організації, частково фінансується Європейським парламентом. Дослідження стосується регіональних та місцевих продуктів, виготовлених традиційними способами у польській, словацькій, чеській та українській частині Карпат.\nМетою дослідження є також знайомство з виробниками цих продуктів, місцями та методами їх розповсюдження та інструментами підтримки.\nДослідження дозволить виявити найважливіші проблеми у збереженні продуктів, їх розвитку та розробці рекомендацій у сфері систем підтримки виробників та збереження регіональних та місцевих продуктів. Запропоновані рішення в цій сфері будуть використані при розробці нових механізмів підтримки.


ЭФИР Громадского.тв: Спикер УПЦ о вводе российских войск в Украину (+текст) | Відкритий Православний Університет/Православие в Україні\nСлово регіонам: Херсон\nУже неделю в Иерусалиме продолжаются крестные ходы с поминанием погибших в Украине. Фоторепортаж\nГолос Донбасса: сегодня во всех храмах Донецка звонили в колокола (ВИДЕО)\nВолинські священики поїхали у Крим — зустрітись із військовими корвету "Луцьк"\nВИДЕО. Очевидец архиепископ Лука — о событиях в Запорожье. Как выводили людей...\nЗа що духовенство любить Літургію? Відбулася лекція о.Андрія Дудченка у Відкритому Православному Університеті\n«Намагаюся відрефлексувати дивне відчуття від конференції Dmopc18». О.Георгій Коваленко — про результати форуму на Криті\nСпільна справа: лектори Відкритого Університету зустрілися біля євхаристійної чаші\nДискусія про оновлення українських церков: о. Андрій Дудченко та о. Георгій Коваленко vs науковці, церковні ієрархи та політики\nПОХОРОН БЛАЖЕННІШОГО відбудеться 7 липня. До цього часу прощання - ЦІЛОДОБОВО\nВ Крыму появилась улица Андрея Первозванного\nМноготысячный крестный ход прошел по Одессе — фоторепортаж\nСлухайте Великий покаянний канон на розспів — пряму трансляцію з Іонинського монастиря\nФОТО ДНЯ. Освячення пам’ятника на могилі Блаженнішого Митрополита Володимира (оновлено)\nПИСЬМО В РЕДАКЦИЮ: прошу организовать освящение всех водоемов Украины…\nВеликий канон прп.Андрія — трьома мовами. ЧЕТВЕР\nЭФИР Громадского.тв: Спикер УПЦ о вводе российских войск в Украину (+текст)\n01 березня 2014 | редакция | Події\nВыступление спикера УПЦ протоиерея Георгия Коваленко в прямом эфире Громадского.тв прошло с 18:45 до 19:15.\n— Отче, Ви прийшли до нас, очевидно, маєте якусь заяву від Московського патріархату в Україні чи з якихось інших мотивацій?\n— Я прийшов, тому що мене запросили. Відразу приїхав, тому що немає жодних нових заяв, та їх, напевне, в такий час у такій швидкості бути не може.\nАле я тут зараз, як реальна людина, реальний речник Церкви, реальний громадянин України... Якщо ви спитаєте, то я скажу те, що я думаю з цього приводу. Можливо, це буде тим словом. Бо зараз не час заяви писати…\n— Час кожному сказати, що він думає.\n— Так, час кожному сказати, що він думає.\n— То що ж Ви думаєте, власне, стосовно сьогоднішнього рішення Росії про введення військ на Українську територію? Те, що ми вже бачимо в Криму, і ми не знаємо насправді, чи буде наступний наступ, і за Крим.\n— Я повторю те, що говорив протягом останніх трьох місяців майже щодня.\nПривід для вводу — це порушення заповіді «не бреши». І фактично, все те, що говорилося як привід, і все, що лунало з екранів російських каналів, все, що лунало вчора і на прес-конференції Януковича… Навіть ще вона не закінчилася, я у фейсбуці написав, що там була брехня, в тому числі і про Церкву.\nЯ — людина, яка живе в Києві, яка ходить по цих вулицях. Я як міг спростовував це.\nЗ іншого боку, ми постійно говорили про те, що «не вбий!» — це Божа заповідь, і якщо на сучасній мові – це «ні насильству!». І агресія однієї держави по відношенню до іншої держави — це насильство, це порушення також Божої заповіді.\nНа жаль, це роблять люди, які вважають себе по відношенню до нас єдиновірними, які вважають Київ Матір’ю міст руських. Але вони не хочуть чути киян.\nМи знову на межі… Не знаю, ми на межі, чи ми її знову перейшли. Але ми маємо зробити все, щоб не допустити кровопролиття. Ми маємо зробити все, щоб війська іноземної держави покинули нашу територію, і немає Божого благословення на тому, хто застосовує насильство.\nБільш того, десята заповідь — вона говорить «не забажай майна ближнього твого, не забажай дружини ближнього твого». Тобто, якщо ближній — на рівні держав — це різні держави, то це також порушення Божої заповіді.\nЯ не знаю, зараз не мені радити політикам, не мені радити військовим, не мені радити державним мужам. Але Церква молиться. І Церква буде робити все, і Церква завжди буде зі своїм народом, бо це наш народ, і ми є цей народ. Ми плоть від плоті і кров від крові нашого народу і ми будемо з ним до кінця.\n— Ці люди на Сході, які сьогодні прийшли на масові акції проросійські… Як Ви вважаєте, це здебільшого православні християни? Чому вони настільки непатріотичні?\n— Я особисто спілкувався зі священиком, який був першим, хто виступав на мітингу в Донецьку. Це отець Георгій Гуляєв. Він у фейсбуці виклав так само своє слово, яке він там говорив. І це слово, знову ж таки, було про заповіді. Воно було про те, що ми маємо почути один одного. І закінчувалося побажанням єдності Донбасу і єдності України. Це — слово Церкви.\nІ те, що я від нього почув — це те, що більшість дончан була налаштована не агресивно, а мирно. Вони були налаштовані на те, щоб втримувати свою владу, владу в регіоні. Вони не були налаштовані на відокремлення України чи ще інше. Що там вже потім відбулося, я не знаю, але думаю, що зараз так само буде здавати іспит кожен священнослужитель. Іспит не тільки на патріотизм, але і знову іспит на вірність Богові.\nТому що вірність Богові — це говорити правду. Вірність Богові — це бути зі своїм народом до кінця. Вірність Богові — це значить робити все, щоб не пролилася жодна краплина крові людської, щоб не було вбивств, не було насилля. Не було того, про що ми навіть у страшному сні не могли подумати, і те, що відбувається зараз у нашій країні.\n— Отче, може Ви знаєте, чи була якась реакція Патріарха Кирила? Він завжди був активний і до українського життя, оскільки він має тут велику паству. І якщо зараз ця реакція піде в розріз з тим, що говорите Ви, і він фактично схвалить акт агресії Росії…\n— Жодну політичну заяву Патріарха ми не сприймемо. Ми вірні Української Православної Церкви, і якщо Патріарх наш пастир, наш отець, він має зробити все, щоб зупинити російські війська, і вони мають повернутися назад в Росію.\nМи зараз не чули заяв останнім часом. Це напевне також мудра позиція — Патріарх дав говорити нам. Він не робив заяв суперечливих по відношенню до позиції Української Православної Церкви. Остання заява Вищої церковної ради була на днях, де вона підтримала всіх, хто прагне миру в Україні і забезпечив охорону святинь. Тобто, фактично Патріарх заявив свою позицію щодо миру.\nЯ думаю, він також зараз робить певний вибір, а ми будемо дивитися на його реакцію.\nХоча, ви знаєте, я їхав сюди, мені люди телефонують, питають: може, варто вже не поминати Патріарха? А я відповів — ви знаєте, це вже не принципово. Не принципово, кого ми поминаємо. Принципово, що ми робимо, за що ми молимося — за мир чи за війну. Що ми робимо — зі своїми ми людьми чи ми вже розбіглися.\nТому це вже питання совісті кожного священика. Не питання, кого поминати. Питання — капеланом в якому війську і в якій групі людей бути.\n— Навіть так…\n— Навіть так.\nМи відмовилися від намету на Майдані, тому що говорили: це не війна, це політичний мітинг, і це не капелані, це мирні протести. Але якщо дійсно починаються бойові дії, то священик стає капеланом — хтось зі священиків. Хтось зі священиків залишається на парафії, хтось зі священиків намагається бути посередником між ворогуючими сторонами.\nЦерква робитиме все задля того, щоб у нашій країні запанував мир.\nЗ іншого боку, нагадаю, що всі священнослужителі Української Православної Церкви є громадянами України. Я голосував за незалежність України, робив це свідомо. І на сьогоднішній день не збираюся бути громадянином іншої країни.\nПряме включення по скайпу з очільником УГКЦ Святославом Шевчуком.\n— Ми продовжуємо свій телемарафон, який присвячений фактичному оголошенню війни Україні Російською Федерацією. Я вже не перший раз за сьогодні повторюю ці слова. І це, власне, та реальність, з якою ми сьогодні стикаємося.\nМи ведемо марафон, який транслює Перший національний, за що дякуємо Першому національному, який надав ефір Громадському, попри ті домовленості, які існували, вони надали нам ефір цілодобовий. І отже ми закликаємо всіх брати участь у нашій програмі. Ми будемо запрошувати сюди політиків, державних діячів, звичайно, церковних діячів так само.\nІ в нас отець Георгій Коваленко бере участь у нашій програмі, речник Української Православної Церкви Московського Патріархату.\nОтче Георгій, можливо, Ви так само хотіли би звернутися до вірних Вашої Церкви, щоби сказати їм, як діяти в цей непростий час.\n— Знаєте, я, напевне, буду говорити зараз спочатку не духовні слова, бо воно мені прийшло на думку.\nКолись за Радянських часів мені моя бабця в Святогірську в Донецькій області, де місцеве населення україномовне, а говорять російською вже ті, хто були завезені після Голодомору, після всіх цих індустріалізацій — вона мені колись казала: Юра, пам’ятай, ми — українці. Я це запам’ятав на все життя. Я це вже говорив своїм дітям.\nАле дуже важливо зараз нам, українцям, зрозуміти, що якщо хтось думає інакше, то, можливо, не варто задля того, де проходить кордон, когось вбивати.\nДавайте визначимося, де наші люди, які вважають Україну своєю державою, де наша земля, де живуть ці люди, і давайте нікого на цю землю не пустимо.\nАле якщо, на жаль, в нашій державі є території чи люди, які вважають, що вони не українці, не громадяни нашої держави, наші хлопці там не мають гинути. Ми маємо боронити свою землю.\nЗ іншого боку, Українська Православна Церква залишається Церквою, яка об’єднує Україну в тому державному кордоні, який визнали всі, включаючи Російську Федерацію. І тому, я думаю, нам, церковним людям, треба зробити все, щоб не розірвати Тіло Христове — Церкву.\nІ сьогодні це випробування дуже небезпечне і суворе. Тому ми, як віруючі люди, маємо пам’ятати, що від наших слів, від наших гасел, від наших проповідей залежить життя людей. Тому ми маємо все робити, щоб зберегти життя, щоб зберегти єдність нашого народу, щоб зберегти єдність нашої країни і щоб знову не лилася кров. Тому що давайте не тільки робити все як громадяни, не тільки як чоловіки, а давайте ще будемо робити все як віруючі люди. Бо якщо ми віруючі люди, якщо ми з Христом, якщо Христос воскрес, то воскресне й Україна — якщо ми будемо йти за Христом і боронити свою землю, але не порушуючи заповіді по відношенню до тих, хто думає інакше, хто робить інакше.\nІ хай нам помагає Бог, і хай нас благословляє.\n— Дякуємо, отче, за участь у нашій програмі. Отець Георгій Коваленко, речник Української Православної Церкви Московського Патріархату.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: ВАЖНО! Местоблюститель УПЦ направил письмо Святейшему Патриарху Кириллу в связи с угрозой ввода российских войск


Як підібрати недорогий аналог Лінексу\n«Лінекс» — одні з найпопулярніших і дієвих засобів щодо нормалізації діяльності кишкової середовища. Вартість його на сьогоднішній день досить велика, тому багато цікавляться – чи є у препарату «Лінекс» більш дешеві аналоги.\nВідповідь на це питання неоднозначна, оскільки аналогів, повністю замінюють дію даного препарату, немає. Але є менш дорогі, але все ж ефективні препарати, які частково або більшою мірою мають схожий з «Лінекс» склад.\nРозглянемо найпопулярніші і не дорогі аналоги:\n— «Біфідумбактерин» – препарат за вартістю значно нижче, ніж «Лінекс», зате заслуговує не меншої поваги завдяки лікувальним властивостям. Форма випуску – у вигляді порошку, який потрібно розчиняти у воді і приймати всередину. Препарат має досить приємний смак. До даної категорії ефективних пробіотиків варто віднести: «Біфікол», «Біфіліз», «Біфіформ»;\n— «Аципол» і подібні йому препарати, що містять лактобактерії: «Биобактон», «Ацилак», «Лактобактерин», «Гастрофарм», «Нормофлорин»;\n— Пребіотик «Хілак-Форте», який випускається у вигляді крапель і є не менш дієвим при лікуванні дисбактеріозу, кишкової інтоксикації і гастроентериту.\nВарто зазначити, що вибір більш дешевого препарату не завжди несе за собою вирішення наявної проблеми. Перед покупкою того або іншого ліки, варто проконсультуватися з досвідченим фахівцем, і тільки він зможе призначити грамотне лікування.\nЧим небезпечні знеболюючі для організму людини\nГенеролон: інструкція із застосування, показання, ціна\nИрифрин: інструкція по застосуванню, ціна, аналоги\nОкомістин: інструкція із застосування, показання, ціна\nПромедол: інструкція із застосування, показання, ціна