Як згадують лікарі, найфатальнішим видався 1999 рік: петарди тоді були ще доволі новою і неспізнаною розвагою для львів'ян. Кількість звернень постраждалих від забавок з петардами тоді була найбільшою. Хоча й тепер, за словами завідувача хірургічного відділення комбінованої та поєднаної травми 8-ї міської лікарні Любомира Чепіля, кількість таких хворих не меншає: щосезону їм доводиться рятувати до 12-15 таких постраждалих. Особливо згадує лікар минулорічний випадок, коли 12-річному хлопчикові петардою відірвало всі пальці руки. Після п'ятимісячного лікування хлопчина все ж залишився калікою. "Але трапляються і інші тяжкі травми, коли вкраплення пороху потрапляють в обличчя, очі, руйнуючи рогівку ока, або залишаючи сині плями на обличчі," -- каже Любомир Чепіль. На його думку, боротися з цим "петардовим" злом конче необхідно, але не так, як це роблять тепер, оскільки нинішні запобіжні заходи жодного ефекту не дають.\nЦього року, як запевнив начальник Управління торгівлі і побуту Львівської міської ради Ярослав Пеліховський, його структура має намір невдовзі також провести рейди з метою вилучення піротехніки у торговців. Водночас він зауважив, що його сфера впливу закінчується малими торговими точками, а нагляд за несанкціонованими вуличними торговцями піротехнікою (які якраз, з його досвіду, є лідерами з продажу різної піротехніки) -- це справа муніципалів. Щодо останніх, то вони, в свою чергу, теж запевняють, що "все під контролем". Більше того, вони готуються до чергових рейдів для вилучення піротехнічних засобів. Унаслідок лише вчорашнього такого рейду вони вилучили кілька тисяч одиниць різної піротехнічної техніки.\nАле найприкріше у цій ситуації те, що найбільше, що можуть правоохоронці зробити з торговцями піротехнікою, то це накласти на них адмінстягнення і вилучити продукцію. А це означає, що, сумлінно сплативши штраф, торговці, найімовірніше, знову повернуться до цієї торгівлі, надіючись, що вдруге увага муніципалів їх омине. Адже у передріздвяні і передноворічні дні основне для них -- гарний виторг.\nначальник ЦГЗ УПБ УМВСУ у Львівській області\nДля більшості бізнесменів, згадане розпорядження не є перешкодою. Дехто з них навіть озброївся висновками відповідних інстанцій про те, що продукція, якою вони торгують, є не петардами, а зовсім мирними піротехнічними забавками. Під час рейду ми також помітили, що піротехніку продають подекуди у тісних павільйонах, де часто самі ж торговці курять, користуються електронагрівальними приладами. А якщо на стіл, де виставлено на продаж бенгальські вогні і петарди, випадково впаде недокурок сигарети? Що буде, коли увесь цей вогненебезпечний крам почне вибухати? Тому ми звертаємося до львів'ян з проханням усвідомити, що використання такої святкової продукції в приміщеннях, поблизу ялинок та будівель може дуже суттєво зіпсувати святковий настрій прикрощами -- пожежами або каліцтвом.


Нові правила коментування… — Марганец.net\nЗ Нового 2019 Року на сайті Марганецкий очевидец залишити коментарі зможуть тільки ті користувачі, які зареєстровані та авторизовані. Це викликано тим, що в обговореннях присутнє лихослів’я, заклики до насильства та інший спам. Наш сайт читає не тільки доросле покоління, але і молодше. Який приклад Ви показуєте своїми висловлюваннями?! За новинами в Марганці слідкують не тільки містяни, але і мешканці інших міст та держав. Ми розуміємо, що не все гладко, майже днище, але давайте бути вище і більш культурними в спілкуванні. Тому сподіваємося на Ваше порозуміння.


Зеленський: Росія вже заслуговує на нафтове ембарго\n📅 29.03.2022 🕐 10:54\nУкраїна не може і не буде погоджуватися з пасивною санкційною позицією деяких суб'єктів щодо Росії, заявив президент Володимир Зеленський.\n«Не повинно бути жодних «підвішених» санкційних пакетів – мовляв, якщо російські війська зроблять щось, то тоді буде якась відповідь... Ми вже пройшли цю історію в минулому році, коли ми говорили, що потрібні потужні превентивні санкції проти Росії, щоб не було вторгнення. Превентивний пакет не зробили. Повномасштабна війна почалася. Зараз багато натяків і попереджень про те, що нібито посилення санкцій, наприклад у вигляді ембарго на постачання російської нафти у Європу, буде у разі, якщо Росія застосує хімічну зброю. Просто немає слів», - сказав він.\n«Лише вдумайтеся, до чого це все дійшло. Чекати на хімічну зброю... Ми, живі люди, повинні чекати… А хіба все, що російські військові роблять до цього і вже зробили, не заслуговує на нафтове ембарго? Фосфорні бомби не заслуговують? Обстріляне хімічне виробництво чи обстріляна атомна станція не заслуговують?» - обурюється Зеленський.\nЗ його слів, важливо, щоб санкційні пакети були дієвими й достатньо серйозними, зважаючи на те, що вже робиться проти України Російською Федерацією.\n«Тому вже з цього тижня ми створюємо при Офісі Президента групу експертів – українських і міжнародних, які на постійній основі будуть аналізувати застосовані проти Росії санкції – на що вони реально впливають. Наша мета – щоб санкції працювали так, як це й задумувалось. І щоб не було жодної можливості їх обходити. Це має бути метою й для всього демократичного світу – без жодних винятків. Жодних», - підкреслив президент.


Політв'язня Романа Протасевича привели на пресконференцію білоруської влади | ZMINA\nКолишній головний редактор телеграм каналу NEXTA Роман Протасевич, якого утримує білоруська влада, взяв участь у пресконференції разом з низкою білоруських посадовців.\nПряму трансляцію заходу вели в ютубі.\nЯк стверджує речник МЗС Білорусі Анатолій Глаз, затриманий опозиціонер нібито сам захотів поговорити з журналістами під час пресконференції за участю міноборони, прикордонної служби та слідчого комітету республіки. У залі, як додають медіа, перебували також дипломати.\n“Ми дізналися про бажання Романа поспілкуватися зі ЗМІ, легальна можливість була знайдена, і ось він тут”, – зазначив Глаз.\nПротасевич прийшов до зали не в кайданках, однак у супроводі чоловіка в чорному камуфляжі. Опозиціонер відповідав на запитання журналістів. Під час розмови він стверджував, що білоруські силовики не застосовували до нього насильства.\n“Я прекрасно почуваюся, я в чудовому настрої, у мене немає жодних скарг. Ніхто мене не бив, пальцем не чіпав”, – сказав він.\nНапередодні пресконференції батьки Протасевича звернулися з відкритою заявою до канцлерки Німеччини Ангели Меркель, щоб та допомогла врятувати їхнього сина. Відповідаючи на запитання журналістів, Протасевич передав вітання батькам, які змушені переховуватись у сусідній Польщі:\n“Мамо, тату, не переживайте, у мене справді все чудово”.\nНаразі рідні політв’язня ніяк не коментували його появу на публіці. На початку червня пропагандистський канал Білорусі показав запис розмови з ним. Тоді рідні побачили на руках Протасевича сліди від кайданків. Під час пресконференції він стверджував, що сліди з’явилися від стяжки, яку білоруські силовики використовували замість кайданків.\nУ свою чергу голова Слідчого комітету Білорусі Дмитро Гора заявив, що Протасевича звинувачують за трьома статтями: “Розпалювання соціальної ворожнечі”, “Організація масових заворушень” та “Організація дій, що грубо порушують громадський порядок”. Софію Сапегу, затриману разом з опозиціонером, звинувачуються за двома статтями: “Розпалювання соціальної ворожнечі” та “Участь у масових заворушеннях”.\nНагадаємо, засновника опозиційного білоруського телеграм-каналу NEXTA Романа Протасевича білоруські силовики затримали 23 травня 2021 року. Через нібито повідомлення про мінування вони примусили зробити посадку в аеропорту Мінська літак ірландської авіакомпанії Ryanair, що прямував з Афін до Вільнюса. Після цього з борту зняли Протасевича та його дівчину.


Кризи в індійській моделі\nІндійська модель характеризується іншими підставами криз і політичних трансформацій. Селянство тут не так пов’язано з політичним суспільством і не породжує соціальні рухи, здатні його дестабілізувати і змінити. Це пов’язано насамперед з тим, що в Індії селянство фрагментировано по каст і мовам. Його залученість в соціальний порядок є більш соціальним, ніж у Китаї, т. К. Система каст є елементом стабілізації соціального порядку на основі традиції. З іншого боку, комплексність системи земельної власності забезпечує значну частину селянства професією на землі, що знижує ризик бунтів. Це не означає, що індійська історія не відає селянських бунтів: соціальні рухи об’єднували їх різні форми і могли підживлюватися конфліктами мовними або релігійними. Проте вони зберігали фрагментарний характер, перешкоджаючи широкої мобілізації подібного масштабу, як це мало місце в Китаї.\nЛокальна та фрагментована мобілізація є специфічною особливістю індійського світу, а також відносини індивіда до політики. В Індії ставлення індивіда до політики відчувала вплив в більшій мірі місцевого співтовариства, найбільш близького оточення. Індивід історично сприймав урядову функцію як марну, віддалену, скоріше як паразитичну, ніж корисну. Його включеність у політичне суспільство великого вимірювання, наприклад в імперію, залишається слабкою, нестійкою, і вона пов’язана з його боку з недовірою і навіть нерозумінням її (імперії) необхідності.\nЕволюція політичного суспільства в Індії залежить від здатності правителів мобілізувати ресурси влади і використовувати стратегії мобілізації в інтересах підтримки центральної влади з боку різних соціальних груп. І тут ми стикаємося з тим, що в індійській історії є підставою політичної автономії. Ми стикаємося з феноменом релігії. Вплив релігії на політику є в цій країні визначальним: легітимація політики бере початок в просторі священного. А тому політичний порядок в Індії може бути тільки божественного походження. Дозвіл криз та подолання хаосу пов’язано найчастіше з використанням індуїстської міфології. Однак адаптація політичних товариств до викликів часу, подолання ризиків ерозії цього порядку, вибудовування відносин з сусідніми товариствами, дружніми або ворожими, пов’язано з ініціативами політичної природи, які задають ритм індійської історії.\nЗазначена адаптація зазнає впливу ряду факторів. Серед них перше місце належить факторам військової природи. Створення або розпад імперій в Індії пов’язані зі зброєю та військовими захопленнями. Це ж саме можна сказати про царства і про відносини між ними. До цього додається інший фактор – здатність принца вийти за межі родинних структур, які активно впливали на політичний порядок і його заснування.\nЦей феномен вивчався на прикладі раджей  і їх здатності вассалізіровать членів сімейства, а також способів контролю над сусідніми королівствами, в яких вони ставали сюзеренами. Потрібно сказати, що здатність створювати і стверджувати залежність була важливим ресурсом влади принца (військової, бюрократичної, спадкової і навіть особистої). Зменшення цих ресурсів вело до зникнення вассальской зв’язків. Така система враховує одночасно комплексність і нестабільність політичних товариств. Комплексність, т. К. Така модель сприяла створенню пірамідальної структури авторитету, множинності політичної влади, що знаходиться на різних рівнях, що здійснюють конкурентний авторитет на одних і тих же просторах, на зразок російської матрьошки; нестабільність, т. к. така структура залежала від еволюції ресурсів суверена. Відповідно з такою логікою політичний порядок може бути тільки геометрично змінним, а відмінність між стабільним і нестабільним – важкою справою.\nКризи в індійській моделі Посилання на основну публікацію\nЗагальна характеристика актів, прийнятих в Європейському союзі\nМеханізм прийняття рішень в ЄС\nРоль виборів у політичному процесі


В Івано-Франківську забили палі під опори моста на Пасічну - Галицький Кореспондент\nГоловна | Новини | В Івано-Франківську забили палі під опори моста на Пасічну\nВ Івано-Франківську вже забили вісім паль під опори другого моста на Пасічну.\n“Ще здалеку помітно, що будівництво нового мосту в Пасічну набирає обертів, адже масштаби робіт вражають. Вже забили 8 паль під опори. Таких опор має бути сім. З кожної палі прибирають ґрунт, аби потім опустити арматурний каркас і залити бетон. Після цих робіт будівничі візьмуться за основний фундамент мосту і почнуть піднімати опори. Ось тоді почнуть вимальовуватись обриси проекту, рівних якому не було в Івано-Франківську кілька останніх десятиліть”.\nНагадаємо, відкрити міст пообіцяли у 2019 році.\nКатегорії: Влада, Комуналка, Новини, Офіційно, ФотоПомічено: міст на Пасічну


7 дивовижних місцин України\nЗ якими краєвидами ми асоціюємо Україну? Безмежні пшеничні поля на фоні безмежного неба? Тихі верби на фоні річкової гладі? Чи золотаве сонце, що заходить за оксамитові ліси? Усе набагато цікавіше ніж ви могли собі уявити. Краса української природи настільки багатогранна та неповторна, що в кожному куточку країни нас часто чекають справжні дива. Тож пропонуємо помандрувати найгарнішими природними місцинами нашої країни.\nВ шести кілометрах від невеличкого села Манява в Івано-Франківській області можна відвідати живописний водоспад. Високий водяний потік (висота водоспаду 18-20 метрів) з нестримною силою впадає в озеро, з берегів якого можна насолодитися красою цього місця. Тут навіть можна скупатися, проте треба пам’ятати, що вода в водоймі досить холодна навіть у найспекотніші літні дні.\n2. Чорне озеро\nУ Кіровоградській (Кропивницькій) області, неподалік села Богданівка, є неймовірно гарне та оповите містичними історіями озеро, назване в народі Чорним. Таку назву воно отримало завдяки тому, що водорості та велика кількість тофру забарвлюють воду в темний колір. Згідно місцевих легенд, це озеро не має дна, як то насправді достеменно не знає ніхто, так як таких вимірів ніколи не робили. Купатися тут заборонено, однак дивовижні види та рідкісні й унікальні рослини, що ростуть на берегах вартують того, аби тут побувати.\n3. Стільсько городище\nНеподалік села Стільсько, Львівська область, можна побачити старовинні кам’яні печери, які використовувалися як келії монахів. Загалом ці печери – частина історико-культурного стародавнього міста-поселення, побудованого білими хорватами ще в VIII–XI столітті. Археологи стверджують, що площа поселення була майже 250 гектарів, до нашого часу збереглися лише невеличка частина, яку ми й пропонуємо відвідати.\n4. Базальтові стовпи на Рівненщині\nСправжня дивовижа схована в Костопольскому районі Рівненської області. Тут на березі чистого озера прямо з землі ростуть кам’яні брили-стовпи. Кожен такий стовп має різну висоту, створюючи неймовірний вид. Скажімо по секрету, тут хочеться фотографувати і фотографуватися, тож якщо ви полюбляєте фотосесії – це чудова місцина.\nПро цей острів на Херсонщині знають практично всі, однак краса його від того не меншає. Цю місцину часто називають українськими Мальдівами, але окрім чистої морської води на комфортній прибережній лінії, тут також можна помилуватися красою місцевої природи. Також тут розміщується високий маяк (висота 24 метри), який був доставлений з Франції. А ще влітку тут можна відпочити в дивовижному містечку з очерету.\n6. Дивовижна яблуня\nВи звісно запитаєте що може бути дивовижного в яблунях? А що ви скажете про унікальну яблуню, яку визнано ботанічним пам’ятником природи та вік якої налічує близько 200 років? Вся дивина цієї рослини в тому, що вона росте не вгору, так як ми звикли, а стелиться по землі, нагадуючи величезний кущ. Зараз яблуня займає площу в 10 соток та продовжує активно плодоносити. Подивитися на цю красу можна в місті Кролевець, Сумська область.\n7. Мавринський майдан\nНедалеко від міста Павлоград та в 80 кілометрах від Дніпра розкинулася дивовижна місцина – Мавринський майдан. Це велике поле з ґрунтовими насипами, покритими травою. Якщо поглянути на цю місцину зверху, то насипи нагадують чи то риси краба, чи то павука. Однак в будь-якому випадку помилуватися тут є чим.\n← Оздоровчий відпочинок «вдома», або 15 найкращих курортів України | Таємниці, загадки та легенди львівських двориків →


Друга дружина тата не стала претендувати на спадщину і віддала мені квартиру – Порадниця\nДруга дружина тата мені не дуже подобалася. Було в ній щось таке … відразливе, чи що. Будучи скупою на емоції, вона навіть татові рідко ласкаві слова говорила, про себе я зовсім мовчу.\nНачебто, посміхається, чаєм напоїть, справами поцікавиться. А якась награність все одно прослизала. У дитинстві я бувала я у них часто. Вихідні, канікули, мамині відрядження. Батько вічно працював, і ми з Танею були наодинці. Вона намагалася ставитися до мене терпимо, наскільки це можливо по відношенню до чужої дитини. Своїх дітей у них з татом не було. Зі слів самої Тані було зрозуміло, що справа в ній.\nЯ, напевно, була живим докором в її жіночій неспроможності. Закінчивши школу, я стала бачитися з татом рідше. Проблема з канікулами з віком вирішилася сама собою. Він не наполягав на зустрічах, я не нав’язувалася. Ми могли по півроку не телефонувати. Але вже якщо справа доходила до спілкування, то тато хотів знати все про моє життя.\nРоків п’ять тому вони купили квартиру. Продали батьківську стару, де колись жила я з мамою і татом, і взяли побільше. У Тані була своя квартира, але її маніпуляції з квартирами не зачепили. Мама, дізнавшись про це, хмикнула: – Ну і правильно. Хату твого тата перевела в спільну власність, а сама при своїй залишилася. Далеко піде. Тато помер незабаром…\nПро це я дізналася від Тані, якій закортіло зі мною серйозно поговорити. – Тут і гадати не треба: у спадщині справа. Проситиме, щоб ти відмовлялася, і розповідатиме байки, що у тебе немає прав на батьківське майно, – сказала мама, коли я їй розповіла про дзвінок Тані.\n– Ти, головне, її не слухай. Ви з Льонею одружитися зібралися, вам зараз ой як гроші потрібні. Або ви все життя у мене жити зібралися? Я не наважувалася на зустріч з Танею. Я навіть до нотаріуса йти не хотіла, здавалося, це не дуже правильно: вони з татом там жили, а я заявлюся і почну щось ділити. Ми з нею за життя тата були не дуже раді один одному.\nА після того, що сталося, як мені здавалося, і поготів ніякої радості не буде. Тоді Таня підкараулила мене після роботи. Я зразу повідомила рідних, що затримаюся з дружиною батька … Вибору не залишилося, ми з нею пішли в кафе розмовляти. Вона ніби постаріла, хоча ми не бачилися місяців сім-вісім. Змарніла, погляд згас. Ми провели в кафе від сили півгодини і розійшлися.\nДодому я поверталася в роздумах. Домашні часу дарма не втрачали: обдзвонювали всіх підряд в пошуках грошей. Перед мамою лежав листочок з прізвищами і сумами, а Льоня розмовляв по телефону зі своїм дядьком, просячи у нього в борг.\n– А ми тут тобі гроші збираємо, – мама поставила мене перед фактом. – Дядько десять тисяч дасть, записуйте! – скомандував Льоня, закінчивши розмову. – Навіщо мені гроші?\n– На адвоката! – хором сказали мої найближчі люди. – Навіщо мені адвокат? – Раз Таня тебе вицепити, не полінувалася, то справа серйозна. Вчепиться, як кліщ, в квартиру. Адвоката тобі треба, щоб все, що тобі за законом належить, до останнього сантиметра відвоювати!\n– Скасовуй все, не потрібен ніякий адвокат, – зітхнула я і розповіла рідним про зустріч з Танею. Я очікувала почути від Тані все, що завгодно, але не це: – Твій тато хотів, щоб ця квартира тобі залишилася. Оформити він нічого не встиг, так вийшло.\nЯ хочу, щоб ми разом сходили до нотаріуса. Ти його єдина дочка. І я відмовлюся від своєї частки в твою користь.\n– Ой, вона ще сто раз передумає! – не повірила мама, забрала Льоню і вони поїхали. Гроші на адвоката, зайняті по всім родичам і друзям, лежали у мами вдома кілька місяців, поки я не вступила в права спадщини. Батькова друга дружина не обдурила.\nМама все чекала каверзи. А я як згадаю ці пошуки адвоката, ці мамині мрії в дусі «дочка квартиру розміняє, шубу мені купить», то аж пересмикує – огидно. А Льоня? Хіба що слиною не бризкав, обіцяючи притиснути мою мачуху, якщо вона в суд піде, а вечорами заводячи розмову про машину. Та якби у Тані не було своєї квартири, я б не стала ні на що претендувати.\nІ навіть мама мене б не змусила. Знаєте, тато завжди говорив, що його перший шлюб був помилкою. І зараз я схильна з ним погодитися. Зате він не помилився з вибором другої дружини. Таню я не кину. Навпаки, спробую налагодити з нею відносини. Хоча вона і з’їхала до себе, ми все частіше спілкуємося.\nМоже, коли у мене народиться дитина (чи не від Льоні, з ним ми розлучилися, він був повністю на боці мами), вона зможе його прийняти, хоча б як онука коханого чоловіка? Несправедливо, що у такої порядної жінки ніколи не буде рідних онуків і внучок.\nПравду кажуть: хочеш пізнати людину – поділи з ним спадок. У мене було багато часу, щоб прийняти татову другу дружину. Шкода, що я зважилася на це так пізно. Але ж краще пізно, ніж ніколи?\nПишні і смачні вергуни: Готуються дуже швидко


Фантомні болі Імперії. Чи могла Україна втратити Крим у 1990-х | Історична правда\nФантомні болі Імперії. Чи могла Україна втратити Крим у 1990-х\nНайбільше загострення стосунків між молодими країнами припадає саме на 1992-1993 роки, коли відбувалися переговори щодо відмови України від ядерного статусу.\nДоктор історичних наук, завідувач відділу Українського інституту національної пам’яті\nУ березні 2014 р. Російська Федерація здійснила окупацію Криму, апелюючи до тези, що це "исконно русская земля". Таким чином були порушені правові основи європейських кордонів післявоєнного періоду. Дії Росії викликали справедливе засудження з боку світового співтовариства.\nВодночас, у середовищі українського суспільства ця акція спричинила не тільки глибокий шок, а й нерозуміння, бо значна частина українців звикла традиційно вважати росіян дружнім та навіть братнім народом, з боку якого не припускалася можливість агресії.\nПри цьому досить легко забулося, що певні спроби "забрати" в України Крим були здійснені іще в першій половині 1990-х років.\nПравове оформлення міждержавних відносин між Україною та Росією розпочалося в процесі розпаду СРСР.\nМітинг кримських татар у Симферопольської міської ради, 1991 рік. Фото Віктор Чернов\nУлітку 1990 р. союзні республіки ухвалили Декларації про державний суверенітет. Ці перші державницькі акти заклали підвалини для укладення майбутніх міждержавних угод між Україною та Росією.\nПершим таким договором, який врегульовував стосунки між республіками у всіх сферах діяльності став "Договір між Українською Радянською Соціалістичною Республікою і Російською Радянською Федеративною Соціалістичною Республікою" від 19 листопада 1990 р.\n6 стаття Договору зазначала: "Високі Договірні Сторони визнають і поважають територіальну цілісність Української Радянської Соціалістичної Республіки і Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки в нині існуючих у межах СРСР кордонах" .\nВерховна Рада УРСР своєю Постановою від 22 листопада 1990 р. ратифікувала Договір без жодних зауважень. Водночас, під час ратифікації Договору на засіданні Верховної Ради РРФСР 22 листопада 1990 р. було зроблено певні застереження.\nОдин з етапів урегулювання "Кримського питання". 3 серпня 1992 року у Мухалатці поблизу Ялти президенти України Леонід Кравчук та РФ Борис Єльцин підписують Угоду про поетапне урегулювання проблеми Чорноморського флоту. Фото Олександра Сєнцова\nТак, тодішній міністр закордонних справ Російської Федерації А. Козирєв зазначив, що цей договір розрахований лише на ту ситуацію, коли Україна й Росія існують в рамках СРСР. "Інша справа, – заявив він, – якщо виникне питання про те, що кордон буде не в рамках СРСР" . Такі заяви свідчили про те, що для російської сторони питання кордонів залишається відкритим і, що в разі розпаду Радянського Союзу вона буде піднімати питання щодо можливого їх перегляду.\nПодальший перебіг подій засвідчив, що саме так і відбулося.\nВже 23 січня 1992 р. Верховна Рада Російської Федерації ухвалила постанову "Про рішення Президії Ради СРСР від 19 лютого 1954 року і Верховної Ради УРСР від 26 квітня 1954 року про виведення Кримської області зі складу РРФСР".\nЦя постанова ще не містила жодних оцінок щодо легітимності прийнятих рішень вищими державними органами СРСР і УРСР. Верховна Рада РФ тільки доручала комітетам міжнародних справ і зовнішніх економічних зв’язків разом з Міністерством закордонних справ розглянути питання про конституційність цих рішень.\nМітинг біля Верховної Ради Крима. Спроба проголошення "суверенітету" Криму, 1992 рік. Фото Олексія Федосєєва\nРосійські депутати також зверталися до Верховної Ради України з пропозицією "розглянути питання про конституційність рішень про передачу Кримської області зі складу РРФСР до складу УРСР, прийнятих 1954 року" . Таким чином на державному рівні РФ поставила питання щодо необхідності двохстороннього розгляну проблеми статусу Криму.\nВерховна Рада України відреагувала достатньо категорично. Український парламент зазначив у своїй Заяві від 6 лютого 1992 р., що розцінює ці дії як такі, що можуть дестабілізувати суспільно-політичну ситуацію в Україні і Росії.\nУ документі наголошувалося, що Крим став частиною України в рамках тих політико-правових структур, процедур і реалій, які на той час існували в колишньому СРСР.\nЗагалом Постанова Верховної Ради Російської Федерації характеризувалася як така, що суперечила статті 6 Договору між Українською РСР і РРФСР від 19 листопада 1990 року, статті 5 Комюніке про переговори між делегаціями РРФСР і України за участю делегації Верховної Ради СРСР від 29 серпня 1991 року, статті 5 Угоди про утворення Співдружності Незалежних Держав від 8 грудня 1991 року, хельсінкському Заключному актові.\nЗаява констатувала, що Крим є "невід’ємною частиною України в статусі повноправної автономної республіки" .\nОднак позиція Верховної Ради України не була сприйнята російською стороною. Вже 6 лютого 1992 р. Верховна Рада РФ вирішила продовжити роботу щодо вивчення правової обґрунтованості рішень 1954 р., для чого з числа депутатів було утворено відповідну комісію .\nРезультатом роботи депутатської комісії стало ухвалення Верховною Радою Російської Федерації 21 травня 1992 р. Постанови "Про правову оцінку рішень вищих органів державної влади РРФСР стосовно статусу Криму, прийнятих 1954 року".\nДокумент однозначно визнав, що Постанова Президії Верховної Ради РРФСР "Про передачу Кримської області зі складу РРФСР до складу Української РСР" від 5 лютого 1954 р. є "такою, що не має юридичної сили з моменту прийняття".\nДругий пункт ухваленого документу пропонував з огляду на "конституціювання подальшим законодавством РРФСР цього факту і укладання між Україною та Росією двостороннього договору від 19 лютого 1990 року, в якому сторони відмовляються від територіальних претензій, і закріплення цього принципу у договорах і угодах між державами СНД" врегулювати питання Криму шляхом міждержавних переговорів Росії та України за участю Криму на основі волевиявлення його населення .\nТобто, ця Постанова чітко свідчила, що всі ухвалені попередні документи не є для Росії беззаперечно легітимними та такими, що остаточно визначають державно-правовий статус Криму. Росія прагнула подальшої ревізії кримського питання.\nМітинг Народного Руху України в Сімферополі\nНа наступний день Верховна Рада РФ виступила із "Заявою Верховної Ради РРФСР Верховній Раді України", в якій надавалися відповідні роз’яснення.\nЦе доволі цікавий документ, який за риторикою й логікою викладу аргументів дуже нагадує Ультиматум Раднаркому Центральній Раді 4 грудня 1917 р., де в першому пункті визнавалося право націй на самовизначення, а в другому – не визнавалася Центральна Рада.\nТак само й у Заяві Верховної Ради РФ, з одного боку зазначалося, що "виносячи це питання на засідання Верховної Ради Російської Федерації, ми ні в якому разі не переслідуємо завдання висунення яких-небудь територіальних претензій до України, братському українському народу", а з іншого – констатувалося: "Зараз у Росії поширюється та скріплюється громадська думка про прийняття ефективних засобів щодо захисту державних інтересів Російської Федерації, висуваються вимоги про правову оцінку рішень, пов’язаних із передачею Росією Україні Криму" .\nЗагалом документ чомусь проблему статусу Криму розглядав у контексті проблем СНД і оцінював її як таку, що "розхитує устої Співтовариства".\nУ відповідь Верховна Рада України 3 червня 1992 р. ухвалила "Заяву стосовно рішень Верховної Ради Росії з питання про Крим", в якій однозначно стверджувалося, що з юридичної точки зору Постанова парламенту Росії не тягне за собою правових наслідків для України і не впливає на її територіальний "статус-кво".\nСама Постанова кваліфікувалася як недружній акт щодо України, а дії парламенту Росії оцінювалися як спроба політичного тиску і акт політичного шантажу стосовно України.\nУ Заяві констатувалося, що дії Верховної Ради Російської Федерації суперечили семи із десяти принципів хельсінкського Заключного акта, які отримали назву "десять заповідей миру" чи "хартія мирного життя Європи".\nПоказово, що у цій Заяві Верховна Рада України безпосередньо звертала увагу держав-учасниць Наради з безпеки і співробітництва в Європі (назва Організації з безпеки і співробітництва в Європі до 1995 р.), постійних членів Ради Безпеки ООН та міжнародного співтовариства на неприпустимість політики відмовчування у явних випадках оголошення територіальних претензій до України з боку Росії.\nЗаява українського парламенту розцінила таке замовчування як політику перенесення югославського варіанту подій на землі України .\nЗрозуміло, що обмін подібними документами не розв’язав спірного питання.\nНаступний 1993 р. позначився подальшим зростанням напруженості. Цього разу гостроти набуло питання статусу міста Севастополя.\nГоловна військово-морська база Чорноморського флоту в Севастополі, 1991 р. Фото Володимир Вєлєнгурін\nУ Верховній Раді РФ було утворено робочу комісію, завданням якої було вивчення історико-правових аспектів статусу міста Севастополя. Крім депутатів до комісії було залучено науковців і співробітників двадцяти наукових, державних і громадських установ, в тому числі й Інституту держави і права РАН. Створення подібної комісії мало на меті обґрунтувати "наукові підстави" територіальних претензій Росії до України щодо Криму.\nСпираючись на висновки комісії 9 липня 1993 р., Верховна Рада РФ ухвалила Постанову "Про статус міста Севастополя".\nПостанова однозначно визначала "російський федеральний статус міста Севастополя в адміністративно-територіальних кордонах міського округу станом на грудень 1991 року". Виходячи з цього державним органам РФ надавалися конкретні завдання.\nЗокрема, Рада Міністрів мала в короткий термін розробити державну програму забезпечення статусу міста Севастополя, Центральний банк Росії повинен був передбачити фінансування відповідних статей бюджету міста Севастополя через свої відділення, Комітет Верховної Ради РФ з конституційного законодавства – підготувати проект закону про закріплення в Конституції РФ федерального статусу міста Севастополя. До того ж, "з метою недопущення політичної напруги", Уряду України пропонувалося відкликати з міста підрозділи спецчастин .\nУхваленням такої Постанови Верховна Рада РФ фактично втручалася у внутрішні справи України.\nТому відповідною була й реакція українського парламенту. 14 липня 1993 р. Верховна Рада України прийняла Постанову "Про постанову Верховної Ради Російської Федерації "Про статус міста Севастополя".\nПостанова Верховної ради РФ кваліфікувалася українським парламентом як агресивний політичний акт російських парламентарів проти України. Доводилося, що вона "суперечить нормам міжнародного права, зобов’язанням, які Росія взяла на себе як член ООН, НБСЄ та інших міжнародних організацій, двостороннім договорам між Російською Федерацією та Україною і спрямована на порушення територіальної цілісності і суверенітету України" .\nПозицію України з цього питання підтримало міжнародне співтовариство.\nЗ відповідною Заявою 20 липня 1993 р. виступив Голова Ради Безпеки ООН Девід Хенней. Крім того він заявив, що "вітає також позицію, яку зайняло Міністерство закордонних справ РФ від імені Уряду Російської Федерації", яка полягала в тому, що, за словами постійного представника Російської Федерації при ООН, "прийнята 9 липня 1993 р. постанова Верховної Ради Російської Федерації "Про статус міста Севастополя" розходиться з лінією Президента та Уряду Російської Федерації".\nСправа полягала в тому, що саме тоді в Росії спостерігалося протистояння між Президентом Борисом Єльциним і російським парламентом, що заважало виробленню спільних позицій. Можна стверджувати, що протистояння між російським президентом і парламентом стала на заваді активізації політичних дій РФ щодо реалізації постанов Верховної Ради РФ щодо статусу Криму й міста Севастополя.\nНа перебіг російсько-українського конфлікту впливали як зовнішньополітичні, так і внутрішні чинники, головними серед яких, варто назвати проблему розподілу Чорноморського Флоту між Росією й Україною та зростання самостійницьких настроїв кримської політичної еліти.\nУ 1994-1995 рр. міждержавне протистояння продовжилося, ініціатором напруги знову виступила Росія, Державна Дума якої ухвалила кілька відповідних актів. Водночас, у порівнянні з подібними документами 1992-1993 років, тон цих документів став менш категоричним.\n23 листопада 1994 р. Державна Дума Росії ухвалила Заяву "У зв’язку з Постановою Верховної Ради України від 17 листопада 1994 р. "Про виконання Постанови ВР України "Про політико-правову ситуацію в Автономній Республіці Крим".\nУ Заяві висловлювалося розуміння всієї складності проблем, які дісталися Росії й Україні в результаті дезінтеграції Радянського Союзу, визнавалася "реальність находження Криму у складі України", але водночас заявлялося про занепокоєність розвитком взаємостосунків між Верховною Радою України та Верховною Радою Криму. Документ містив заклик до народних депутатів і громадян України поставитися з терпимістю й повагою до надій та проблем Республіки Крим.\nНаступним документом російської сторони стала Постанова Державної Думи "У зв’язку з рішенням Верховної ради України з Криму" від 22 березня 1995 р. Постанова не відзначалася категоричністю тверджень й не містила вимог перегляду легітимності існуючого статусу Криму та міста Севастополя.\nУ документі пропонувалося Уряду РФ повторно представити в Державну Думу весь пакет підписаних протягом лютого-березня 1995 р. угод з Україною. Щодо Севастополя зазначалося, що в ході переговорів з Україною слід "виходити з визнання міста Севастополя в адміністративно-територіальних кордонах міського округу за станом на грудень 1991 року головною базою Чорноморського флоту" .\nФлот розбрату. Фото Сергія Величкіна\nОбмін заявами тривав й протягом 1996 р. У цей період напруження посилювалося на тлі нерозв’язання проблем перерозподілу Чорноморського Флоту та труднощами, які виникали в процесі підготовки Базового Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Росією.\nЗокрема, зростання напруги викликало ухвалення 16 жовтня 1996 р. Державною Думою Росії у першому читанні проекту закону "Про припинення розподілу Чорноморського Флоту".\nУ відповідь 18 жовтня 1996 р. Верховна Рада України прийняла досить різку заяву, де кваліфікувала російський проект закону як "спробу поширити юрисдикцію Російської Федерації на місто Севастополь". Дії російського парламенту оцінювалися негативно: "Державна Дума Російської Федерації не вперше відіграє дестабілізуючу роль у регіоні, порушує стабільність і безпеку, створює своїми рішеннями конфліктну ситуацію, яка може призвести до непередбачуваних наслідків".\nЧерговим документом з боку Росії стала Заява Ради Федерації Федеральних Зборів Росії "Про статус міста Севастополя" від 5 грудня 1996 р.\nЗаява починалася твердженням, що питання територіальної цілісності та безпеки є основоположним для будь-якої держави, й підкреслювалося, що в цьому відношенні не може бути виключенням й Росія. Далі зазначалося: "Між тим в останні роки саме з цього боку російська державність підлягає випробуванням на міцність. Яскраве підтвердження того – проблема статусу міста Севастополя, яка стала предметом розбіжностей між Російською Федерацією та Україною".\nТобто статус міста Севастополя сприймався російськими депутатами як загроза територіальній цілісності Росії, а не України, що було свідоцтвом їхнього переконання щодо його російської належності. Водночас, Заява прямо не говорила про російську приналежність Севастополя, однак висловлювала занепокоєність тим, що "Українська Сторона всупереч об’єктивним реальностям не бажає обговорювати на переговорах питання про російський статус міста Севастополя" .\nТого ж дня Рада Федерації затвердила й постанову "Про комісію Ради Федерації з підготовки питання про правовий статус міста Севастополя", де підкреслила, що питання "має виключну політичну значущість для розвитку добросусідських відносин між Російською Федерацією та Україною, забезпечення стабільності і безпеки Європи" .\nТакі заходи російської сторони були негативно сприйняті Україною. У черговій Заяві від 6 грудня 1996 р. Верховна Рада України негативно розцінила їх, вказавши, що метою Російської Федерації є проголошення російського статусу українського міста Севастополя.\nЗавершенням відкритого російсько-українського протистояння щодо проблеми визначення статусу Криму й міста Севастополя стало підписання Базового Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та Росією.\nПідписання Договору про Дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Росією 31 травня 1997 р. у Києві\nЦе відбулося 31 травня 1997 р. під час першого офіційного візиту російського Президента Бориса Єльцина до Києва.\nДоговір юридично закріпив територіальну цілісність обох держав і непорушність існуючих кордонів.\nУ контексті попередніх спроб поставити під сумнів приналежність Україні Криму та Севастополя це мало для України принципове значення. Водночас була прийнята українсько-російська Декларація та спільна заява з питань Севастополя та Чорноморського флоту.\nВерховна Рада України ратифікувала Договір 14 січня 1998 р., Державна Дума Федеральних Зборів Російської Федерації зробила це майже через рік – 25 грудня 1998 р., а Рада Федерації – 17 лютого 1999 р. 2 березня 1999 р. Президент РФ Єльцин підписав цей ратифікований закон.\nОднак умовою набуття чинності Договору російська сторона висунула необхідність ратифікації Верховною Радою України угод щодо Чорноморського Флоту.\n28 травня 1997 р., в Києві голови урядів України і Росії підписали угоду про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України, про параметри розподілу ЧФ і взаєморозрахунки, пов’язані з поділом ЧФ та перебуванням ЧФ РФ на території України.\nУкраїнський парламент ратифікував цю Угоду 24 березня 1999 р. 1 квітня 1999 р. у Москві відбувся обмін ратифікаційними грамотами між Президентами обох держав. Базові угоди щодо Чорноморського флоту набули чинності 6 липня 1999 р.\nХолодна війна за Крим. Як ділили флот у 1990-х роках. ФОТО\nПісля підписання цих Договорів питання про статус Криму та міста Севастополя формально було знято на міждержавному рівні. Але протягом наступних років воно періодично піднімалося різними російськими політиками, які відкрито заявляли або про потребу закріплення російського статусу міста Севастополя, або про повне повернення Криму Російській Федерації. До того ж, увесь час РФ прагнула підтримувати "російськомовний статус" Криму й Севастополя, відкриваючи на їхній території власні освітні заклади та надаючи права російського громадянства жителям міста.\nОтже, аналіз документів вищих державних органів влади Російської Федерації 1990-х років свідчить, що з перших днів після розпаду Радянського Союзу, вона не визнавала легітимності рішень Постанов СРСР, РРФСР і УРСР 1954 р. щодо передачі Кримської області до складу України. Ця обставина стала причиною перманентного протистояння та напруги у взаємостосунках обох держав у зазначений період.\nНа тлі всіх тогочасних заяв і постанов Верховної ради та Державної думи Російської Федерації постає питання – як Україні вдалося зберегти територіальну цілісність й не допустити анексії Криму у 1990-х роках. Серед головних причин можна назвати наступні:\n– Насамперед, протистояння різних гілок влади всередині Російської Федерації. Це завадило виробити сконсолідовану єдину позицію щодо вирішення "Кримського питання".\n– На заваді відокремлення Криму від України стала й неспроможність тогочасної кримської політичної еліти сконсолідуватися й виступити єдиним фронтом у протистоянні Київському центру. Офіційному Києву вдалося на тому етапі різними засобами мінімізувати сепаратистські настрої на півострові.\n– На перебіг конфлікту між Україною та Росією певним чином впливав і факт наявності в Україні ядерної зброї. Найбільше загострення стосунків припадає саме на 1992-1993 роки, коли паралельно йшли переговори щодо відмови України від ядерного статусу.\n– На послаблення напруги у "Кримському питанні" вплинув і початок Чеченської війни у 1995 р., коли Росія змушена була зосередити свою головну увагу саме на розв’язанні цього військового конфлікту та забезпечення власної територіальної цілісності.\n– Не останню роль, мабуть, відіграв й суто суб’єктивний чинник – Президентом Російської Федерації на той час був Борис Єльцин, який позиціонував себе як ліберальний політик.\nФантомні болі колишньої Імперії знову загострилися навесні 2014 року.\n1. Відомості Верховної Ради. – 1990. – N 49. – Ст. 637.\n2. Копиленко О. Крим як невід'ємна складова частина України: правові аспекти // Крим в історичних реаліях України: Матеріали наукової конференції "Крим в історичних реаліях України: До 50-річчя входження Криму до складу УРСР" – К., 2004. – С. 15.\n3. Там само. – С. 5.\n4. Відомості Верховної Ради України. – 1992. – N 19. – Ст. 264.\n5. Постановление Верховного Совета России "О продолжении работы по изучению правовой обоснованности решений Президиума ВС СССР от 19 февраля 1954 г. и ВС РСФСР". – [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://sevkrimrus.narod.ru/ZAKON/o1954-1.htm\n6. Постановление ВС России "О правовой оценке решений высших органов государственной власти РСФСР по изменению статуса Крыма, принятых в 1954 году" и соответствующее Заявление. – [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://sevkrimrus.narod.ru/ZAKON/o1954.htm\n7. Там само.\n8. Відомості Верховної Ради України. – 1992. – N 33. – Ст.481.\n9. Постановление Верховного Совета Росийской Федерации "О статусе города Севастополя". – [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://sevkrimrus.narod.ru/ZAKON/sewastop.htm\n10. Відомості Верховної Ради України. – 1993. – N 36. – Ст.364.\n11. Постановление Государственной Думы Федерального Собрания РФ в связи с решениями Верховного Совета Украины по Крыму. – [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://sevkrimrus.narod.ru/ZAKON/1995ref.htm#2\n12. Заявление Совета Федерации Федерального Собрания Российской Федерации "О статусе города Севастополя". – [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://sevkrimrus.narod.ru/ZAKON/1996-405.htm#1\n13. Копиленко О. Назв. праця. – С. 19-20.\nМатеріал підготовлений Українським інститутом національної пам’яті в рамках проекту "Наш Крим".\n"Принуждение к союзу": як Крим став "ісконно русскім"\nЯк Крим "ісконно русским стал". Імперський крок Катерини\nУнікальні фото депортованих кримських татар\nВідбудова Криму Українською РСР після війни\nЯк депортували кримських татар і що з того вийшло\nАнексія 1783 року. Як імперія окупувала Кримський Юрт\nПостанова про депортацію і перетворення Криму на область РРФСР\nДва береги одного Степу. Про дружбу козаків і татар\nПівнічно-Кримський канал. Історія будівництва\nІнші матеріали за темою "Крим"


Головне питання, яке цікавить тих жінок, яким після пологів накладалися шви, стосується того, скільки вони заживають. Давайте спробуємо розібратися в ньому і розповісти про те, скільки часу йде на повне загоєння швів, залежно від їх виду. — Kraina.One\nГоловне питання, яке цікавить тих жінок, яким після пологів накладалися шви, стосується того, скільки вони заживають. Давайте спробуємо розібратися в ньому і розповісти про те, скільки часу йде на повне загоєння швів, залежно від їх виду.\nДіти 12 жовтня 2021\t Перегляди: 120\nЯкі типи швів накладають після закінчення пологів?\nДля того, щоб розібратися з тим, через скільки заживають шви після процесу пологів, необхідно сказати, існують зовнішні і внутрішні. До першого типу відносять ті, які накладаються на область проміжності, розрив якої нерідко відбувається при невідповідності розмірів родових шляхів розміру плоду. При цьому в окремих випадках, щоб запобігти мимовільному розриву тканини, лікарі роблять невеликий розріз за допомогою медінструмента. Справа все в тому, що такого роду рана затягується набагато швидше, ніж рвана. Процедура, за якої проводять ушивання розривів проміжності, називається епізіотомією.\nНабагато частіше накладають внутрішні шви. Така маніпуляція в обов 'язковому порядку проводиться в тих випадках, коли відбувається розрив вологих стінок, або ж надрив маточної шийки. При цьому використовують шовний матеріал, що саморозсмоктується.\nСкільки часу йде на загоєння шва?\nГоворячи про те, через скільки після пологів заживають (розсмоктуються) внутрішні шви, лікарі зазвичай називають термін 5-7 днів. Саме стільки часу необхідно для повного зникнення матеріалу, що використовується для накладення внутрішніх швів. Однак це зовсім не означає, що рана повністю зажила.\nЗовнішні шви після пологів заживають приблизно через 10 днів. Однак через те, що вони піддаються більшому впливу факторів навколишнього середовища, даний процес може затягнутися і до 1 місяця. В окремих випадках, при недотриманні стерильності під час накладення або через погану обробку шва, може відбуватися інфікування рани, що тільки подовжує процес регенерації.\nЯкі нюанси повинна дотримуватися породілля, щоб уникнути ускладнень?\nДуже важливо в післяпологовому періоді приділяти увагу правильній і своєчасній обробці швів.\nТак, лікарі рекомендують проводити цю маніпуляцію не менше 2 разів на день. В умовах медустанови це роблять медсестри. Крім того, щоб уникнути інфікування, жінка повинна змінювати через кожні 2 години гігієнічну прокладку. Якщо на білизні раптом були помічені сліди крові, про це варто повідомити лікарю.\nТакож молодих мам часто цікавить питання щодо того, скільки болять шви, накладені після пологів, і скільки часу не можна сидіти жінці зі швами. Як правило, больові відчуття стихають вже на 3-4 добу. Також лікарі забороняють жінці сидіти протягом 10 днів, - присідати можна тільки на одну сідницю і на короткий час.\nЗовнішні шви після пологів знімають, коли пройде 10-14 діб з моменту їх накладення. При цьому, на їх місці залишаються в більшості випадків рубці.


Як знайти роботу: співбесіда при прийомі на роботу\nНе хочете кусати лікті? — Тоді правильно проходьте співбесіду! Частина 1\nвід kalabukha | 21 Лис, 2014 | Переговори | 0 коментарів\nЯкщо все робити правильно - тоді все правильно й буде!\nЯвище «пошуку роботи» з’явилося багато мільйонів років тому, як тільки у прадавніх людей сформувалися перші праобрази керівників і підлеглих і почали складатися товарно-грошові відносини. Підприємливі люди вдало зуміли заволодіти певними природними і людськими ресурсами, встановили свою владу. З правильно організованих структур зрештою утворилися держави, міста, компанії. З тих пір нічого особливо не змінилося!\nЖодна бізнес-структура, не може існувати і розвиватися без головного ресурсу — робочої сили, або, висловлюючись політкоректно, персоналу. Це обов’язково потрібно пам’ятати, збираючись на пошуки нової роботи. Керівник завжди заробляє більше, ніж підлеглий, але саме ви — головний «інструмент» для заробляння грошей власниками будь-якої компанії.\nТому, порада №1: прагніть зберігати власну гідність на зустрічі з потенційним роботодавцем. Намагайтеся змінити ролі, щоб на співбесіді саме вам продавали нову посаду, а не ви «розбивали лоба», «презентуючи» себе, доводячи, який ви хороший і підходите в усьому.\nНе соромтеся побільше розпитати про вакансію, графік і обсяг роботи, про робоче місце, соцпакет, можливості для професійного росту та навчання. Запитайте, як у компанії проходять будь-які процеси, цікаві для вас. Усе, що не виходить за рамки конфіденційності, вам розкажуть.\nПрямо запитайте, які є можливості заробітку, які передбачаються премії та за що саме, реально їх заробити чи вони будуть стимулом для руху далі, як «морква перед віслюком».\nНічого не домислюйте, не фантазуйте, робіть висновки, опираючись лише на факти. Не соромтеся робити позначки, фіксуючи відповіді на важливі питання.\nДля підвищення власної важливості можна запропонувати час співбесіди, зручнийі вам, а не тільки призначений компанією.\nРоботодавець повинен побачити, що він не єдиний і ви шукаєте свою роботу серед багатьох пропозицій. На співбесіді не тільки представник компанії мусить представити вас як співробітника, але й ви маєте зрозуміти — чи підходить вам те, що пропонується.\nПорада №2. Дотримуйтесь елементарної етики і пунктуальності. Це здається очевидним, але досвідчений HR може розповісти безліч сумних прикладів із практики.\nНе запізнюйтеся на призначений час. Заздалегідь подивіться на мапі, де саме вам потрібно бути, скільки часу і яким транспортом туди їхати. Кандидат, що нагадує марафонця після дистанції, навряд чи зможе зосередитися і миттєво перемкнутися на професійну бесіду.\nПрийдіть трохи раніше і почекайте 5–10 хвилин у приймальній. Але, якщо ви випадково приїхали на годину раніше, краще погуляйте десь навколо. Кандидат, який довго сидить над душею в очікуванні зустрічі, діє на нерви роботодавцю, ще навіть не сказавши ані слова про себе.\nЯкщо ви спізнюєтесь або не зможете приїхати за якихось обставин — обов’язково передзвоніть і попередьте про це. Не думайте, що якщо роботодавець чекає на вас у теплому офісі, то ви не порушуєте його планів своєю відсутністю.\nЗвертайтеся до всіх на «Ви», навіть якщо вас зустрінуть співробітники, на вигляд набагато молодші за вас. Пам’ятайте, що, незважаючи на вік, вони вже зуміли зайняти місце в цій компанії, а ви ще ні.\nЯк же поводитися під час бесіди? Ви розумієте, що вся ваша поведінка уважно «сканується» роботодавцем і боїтеся дихати або сказати щось не те. Уявіть себе на місці вашого співрозмовника, роздивіться, який він, не забувайте, що в першу чергу обираєте ви, а потім уже роботодавець.\nПорада №3: залишайтеся спокійними і будьте креативними.\nПоводьтеся доброзичливо, природньо, спокійно і впевнено. Не варто трястися від хвилювання або страху — знайте, що навряд чи це ваша «судна година» і нічого жахливого не відбуватиметься. Не будьте диким або навпаки, занадто сміливим і розв’язним. Оцініть «темперамент» офісу і спробуйте триматися в тому ж ритмі.\nБудьте акуратно одягненими, не користуйтеся сильними ароматами, інакше можна потрапити в непередбачену ситуацію, наприклад, коли у того, до кого ви прийшли, алергія на парфуми і вас намагаються скоріше випровадити, щоб провітрити приміщення.\nВам обов’язково зададуть професійні, провокаційні або тестові питання. Будьте до них готовими. Обов’язково обгрунтовуйте свої думки і відповіді, щоб було видно вашу обізнаність і гнучке мислення. Не бійтеся, якщо ви не знаєте відповіді на якесь питання. Можна прямо сказати, що відповісти саме на це питання ви зараз не можете. Чесність у цьому випадку може бути кращою, ніж уникання відповіді і «замилювання очей».\nТакож вас можуть запитати: «Як би ви відповіли клієнту, якщо…», «Що б ви зробили в разі…», «Як би ви реагували, якби сталося…», «Що для вас важливіше з варіантів: 1), 2), 3)…» і будь-які інші подібні ситуативні питання. Не треба їх боятися, використовуйте весь свій професійний і життєвий досвід, включіть оригінальне, креативне мислення, сміливо відповідайте, не боячись нестандартних рішень. Ці запитання визначають для роботодавця вашу адаптивну поведінку. Деякі питання або манера спілкування навмисно повинні стресувати вас.\nЗаздалегідь продумайте, що б ви відповіли на запитання: «Як ви бачите себе через 5–10 років». Відповідь на це важливе запитання покаже, чи маєте ви мету і на що готові, задля її досягти, чи просто плануєте плисти за течією.\nДосить частим є прохання охарактеризувати колишнього керівника. Категорично заборонено в цьому випадку говорити щось неповажне або «поливати брудом» колишнього директора. Потрібно або щиро сказати про нього щось хороше, або нейтрально відповісти, що це розумна і ділова людина.\nАдекватно реагуйте на гумор. Жарти на співбесіді і ваша реакція можуть бути частиною тесту.\nНекоректні та особисті питання: можна почути запитання, що не стосуються професійних якостей, але роботодавці інколи ії задають, щоб зробити для себе певні висновки. Наприклад, про сімейний стан, про дітей, про ваші хвороби і таке інше. Ви не зобов’язані сповідатися на свівбесіді, бажано відповісти коротко і загально, якщо це не спричиняє вам моральної шкоди. До речі, на Заході подібні питання заборонені законом, там мають значення тільки професійні якості претендента.\nЯк говорити про бажану зарплатню, як підготуватся до онлайн-співбесіди, як правильно завершити зустріч — читайте незабаром у наступній частині!\nНе опускайте руки, будьте наполегливими і відкритими - і ви обов’язково знайдете роботу своєї мрії!\nАвтор статті: Яна Бондаренко\nА які цікаві випадки були у вас на співбесіді? Будь ласка, розкажіть в коментарях!


Медицина : Ліки від куріння спонукають до самогубства\nЛіки від куріння спонукають до самогубства Автор: lesya · Опубліковано: 07.11.2011 16:50 · Розділ: Медицина\nМинулого року американські спеціалісти виписували Champix (у Сполучених Штатах препарат продається під назвою Chantix) більше мільйона разів. До речі, порівняно недавно в результаті проведеного дослідження виявилося, що ці ліки певною мірою стають причиною серцевих нападів, інсультів, неспровокованої жорстокості та тимчасової втрати свідомості.\nЛіки від куріння викликають депресію (фото взято з сайту topnews.net.nz)\nВ рамках останнього дослідження американські фахівці проаналізували цілу низку серйозних побічних ефектів від застосування Champix, зафіксованих в період з 1998 по 2010 рік. Як з'ясувалося, Champix у 90% випадків став причиною депресії або ж суїцидального настрою. Для порівняння: Zyban, інший препарат від куріння, пов'язаний з 7% випадків депресії, а нікотинові пластирі, жуйки та інші нікотинозамінні продукти - з 3%. Дослідники вважають, що Champix необхідно заборонити повністю.\nДо речі, за даними європейських дослідників, інструкції по вчиненню суїциду дуже легко знайти в Інтернеті. Однак на моральну підтримку в мережі тим, хто подумує про відхід з життя, розраховувати не варто.


“Ревізор” пішов назустріч супермаркету | Ревізор\nРевізор › Новини › “Ревізор” пішов назустріч супермаркету\n“Ревізор” пішов назустріч супермаркету\nЗауваження команди соціального реаліті Нового каналу допомогли супермаркету “Фуршет” у Мелітополі\n“Ревізор” – соціальне реаліті-шоу, яке насправді змінює сферу обслуговування в Україні. Перевірка супермаркету “Фуршет” у Мелітополі довела це.\nНагадаємо, 25 лютого на сайті програми була опублікована новина під заголовком “У Мелітополі “Ревізор” вперше залишив” чорну мітку” у супермаркеті”. У ній йшлося про те, як ведучий проекту Вадим Абрамов і шеф-редактор Анна Жижа під час відрядження до Мелітополя виявили порушення у магазині “Фуршет” на вулиці Леніна. Новини про ревізію поширилися в інтернеті миттєво.\nПредставники мережі супермакетів “Фуршет” одразу відреагували на виявлені знімальною групою недоліки. Це безпрецедентний випадок в історії програми!\n– Представники “Фуршету”, не чекаючи ефіру, звернулися до нас по конкретний список порушень, які виявила знімальна група “Ревізора”. Нас просили вказати на недоліки, щоб виправити їх, не чекаючи ефіру. У нашій практиці такий досвід – перший. Зазвичай ми не йдемо на переговори із власниками закладів або готелів. Але тут інший випадок – у нас просили конкретно пояснити, що обурило ведучого і шеф-редактора, якраз щоб екстрено виправити недоліки, – розповідає керівник ТО Вікторія Бурдукова. – Нам важливо, щоб споживачі отримували якісні послуги, і ми, звісно, погодилися дати перелік знайдених порушень. Важливо, що ці переговори ніяк не вплинуть на вихід сюжету в ефір. Представники мережі навіть не намагалися тиснути на канал з цього приводу. Як завжди, ми покажемо у “Ревізорі” все, що зняли. Без купюр!\nВарто зазначити, що за час зйомок п’ятого сезону програма побувала у супермаркетах і на ринках 13 міст України. Так, після зауважень “Ревізора” щодо умов реалізації продуктів на базарі у Миргороді, інформаційно-розважальна програма “Абзац!” влаштувала розслідування на торгових майданчиках. Журналісти побували в тому ж Миргороді, а також у Харкові та Дніпропетровську. Після приїзду “Ревізора” до супермаркету “Вопак” у Житомирі там замінили парк візків. У Черкасах у супермаркеті почали писати терміни реалізації на продукції, чого раніше ніколи не робили.\nДнями журналісти пост-шоу “Страсті за Ревізором” знову вирушили до Мелітополя, щоб побачити які зміни відбулися у магазині.\n– Наше завдання не “замочити” чийсь бізнес в Україні, а зробити так, щоб після приїзду “Ревізора” справді відбулися зміни на краще. А порушень безліч у всіх мережах. Але це не привід покупцям не користуватися ритейлом (роздрібна торгівля, тобто реалізація товарів кінцевим споживачам – прим. ред.). Ми ж не зможемо вирощувати петрушку на підвіконні, а яловичину на балконі – це просто нерозумно! Шлях приведення торговельних мереж до стандартів довгий, але ми його пройдемо. І зробимо це разом. Конструктивно і пізнавально, – каже Вікторія.\nСкандальну перевірку “Ревізора” і розслідування журналістів пост-шоу “Страсті за Ревізором” на Новому каналі покажуть у травні.\nНе пропустіть “Ревізор” щопонеділка о 19:00, а відразу після – пост-шоу “Страсті за Ревізором” на Новому каналі


Офіційний сайт САУ - Заява Соціологічної асоціації України\nСоціологічна асоціація України вважає за необхідне зазначити, що грубе попрання владою принципів демократії, нехтування правами і свободами громадян, елементарними нормами моралі, неувага до громадської думки не могли не призвести до її глибокої кризи і закономірного краху.\nПро необхідність прислухатися до громадської думки, в тому числі людей, які вийшли на Євромайдан, Правління Соціологічної асоціації України наголошувало у своєму зверненні до В. Ф. Януковича від 10 грудня 2013 року. Це звернення, як і всі інші, залишилося не почутим. Драматичне розгортання подій призвело до кривавих протистоянь січня-лютого 2014 року.\nМи глибоко приголомшені загибеллю невинних людей. Висловлюємо глибоке співчуття їхнім рідним і близьким, вимагаємо прозорого та справедливого розслідування і суворого покарання вбивць та тих, хто віддавав злочинні накази.\nПеремога Майдану, за яку заплачено таку високу ціну, відкриває перед Україною можливість становлення демократичного, справедливого, морального суспільства, ствердження сили закону замість закону сили. Ми підтримуємо курс на створення такого суспільства, на захист суверенітету і цілісності України.\nМаємо підкреслити, що демократичний розвиток будь-якої сучасної держави неможливий без регулярного моніторингу громадської думки на основі професійних соціологічних досліджень, наукової експертизи управлінських рішень, соціальних програм і проектів, підвищення соціологічної культури представників влади та громадян.\nСоціологічна спільнота України відчуває всю відповідальність за об’єктивність, актуальність і високий рівень досліджень усього кола гострих проблем суспільства, за конструктивну взаємодію соціологів, управлінців всіх щаблів державного управління, місцевого самоврядування та представників громадянського суспільства.\nМи готові й надалі підтримувати курс на демократизацію влади, формування засад її прозорості та соціальної відповідальності, курс на розвиток справедливого суспільства.\nЗвертаємо також увагу Верховної Ради України, що прийняття всіх законів має готуватися з урахуванням громадської думки, а прийняттю дискусійних законів має передувати кампанія з роз’яснення цих законів населенню і формування позитивного ставлення до них.\nВ. Бакіров – Президент Соціологічної асоціації України;\nвіце-президенти САУ – О. Куценко (Київ), Л. Сокурянська (Харків), Н. Черниш (Львів);\nчлени Правління, комісій, науково-дослідних комітетів, керівники регіональних відділень САУ: О. Балакірєва (Київ), Л. Білоконь (Миколаїв), В. Ворона (Київ), Л. Герасіна (Харків), А. Горбачик (Київ), В. Городяненко (Дніпропетровськ), Є. Головаха (Київ), М. Гоманюк (Херсон) Е. Гугнін (Запоріжжя), О. Дейнеко (Харків), В. Євтух (Київ), Н. Коваліско (Львів), Л. Кондратик (Луцьк), І. Кононов (Луганськ), Р. Куртсеїтов (Сімферополь), О. Личковська (Одеса), А. Лобанова (Кривий Ріг), Л. Ляпіна (Миколіїв), О. Мазурик (Донецьк), К. Михайльова (Харків), Б. Нагорний (Луганськ), А. Ніколаєвська (Харків), В. Ніколенко (Дніпропетровськ), В. Паніотто (Київ), О. Панькова (Донецьк), А. Пелін (Ужгород), В. Подшивалкіна (Одеса), В. Полторак (Дніпропетровськ), С. Романенко (Одеса), І. Рущенко (Харків), О. Стегній (Київ), Л. Хижняк (Харків), В. Хмелько (Київ), С. Хобта (Луганськ), О. Ходус (Дніпропетровськ), Н. Цимбалюк (Київ), С. Шандрук (Тернопіль), А. Шатохін (Умань), С. Щудло (Дрогобич), А. Яковенко (Луганськ), Ю. Яковенко (Київ), С. Яремчук (Чернівці).\n26 лютого 2014року\nЦя заява є відкритою. Під нею можуть підписатися усі бажаючі члени САУ


Україна зробить ставку на космос? - Аналітика\nУ листопаді відбудеться вже другий у цьому році запуск ракети-носія "Дніпро", розробленої українським "Пвіденмашем".\nПоновлення серії запусків після довгої перерви одночасно з прийняттям Науково-технічної програми України дозволяє вірити в те, що майбутнє космічної галузі - головного активу українського технічного прогресу - забарвиться в більш райдужні тони.\nЦього тижня стала відома дата чергового запуску конверсійної ракети-носія (РН) "Дніпро" із закордонними малими супутниками. За даними ряду агентств новин, запуск призначений на 21 листопада.\nЯк повідомляло агентство "Інтерфакс-Україна", Міжнародний космічний консорціум (МКК) "Космотрас" вже почав підготовку кластерного запуску, який має відбутися з пускової бази "Ясна", в Оренбурзькій області Російської федерації.\nКластерний запуск припускає, що на орбіту виведуть кілька космічних апаратів. Серед супутників, які повинні бути запущені за допомогою "Дніпра" - DubaiSat -2 (ОАЕ ) , БПА-3 (Україна), SkySat -1 (США), ISIPod (Голландія ), StSat -3 (Корея), SSL (Канада), AprizeSat -7/ 8 (США), UniSat -5 (Італія).\nЗгідно з повідомленням "Космотрасу", в якості основного корисного навантаження кластерного запуску визначений КА DubaiSat -2 (ОАЕ).\n"16 жовтня на базу доставлені закордонні космічні апарати SkySat -, GOMX -1, WNISat та BRITE -Poland, а також контейнери ISIPOD з КА Cubesat. Прибуття космічних апаратів інших замовників планується наступного тижня", - наголошується в повідомленні компанії.\nТам також уточнили, що пуск "Дніпра" буде другим у цьому році і заключним. Нагадаємо, 22 серпня ракета-носій успішно вивела на орбіту південнокорейський супутник дистанційного зондування Землі КА KompSat -5, масою 1400 кг. Запуск також відбувся з російського "Ясного" за участю українських фахівців.\n"Космотрас" здійснює модернізацію розроблених дніпропетровським ДКБ "Південне" МБР РС-20 в конверсійну ракету-носій "Дніпро" і одночасно є постачальником пускових послуг з використанням цієї техніки на світовому ринку.\nЗ моменту запуску програми було вже здійснено 18 запусків, 12 з них виконувалося з космодрому Байконур. Нові пуски проводяться з позиційного району Ясненського з'єднання РВСП.\n"Пускова база "Ясна" - дуже компактна. Тут від житлового корпусу до монтажно-випробувального корпусу всього 93 метри, а не годину їзди, як на Байконурі",- пояснили в "Космотрасі".\nВарто відзначити, що цей рік став вдалим для "Дніпра" - починаючи з 2011 програма запуску ракети була заморожена. Останній раз, не рахуючи серпня цього року, ракета стартувала два роки тому, 17 серпня 2011 року.\nТоді на орбіту був виведений український КА "Січ-2". На той же 2011-й рік планувався і запуск корейського супутника, але терміни неодноразово переносилися. Причиною цього називали плани про призупинення реалізації запусків через невирішеність фінансових аспектів програми.\nНагадаємо, що вона передбачає утилізацію міжконтинентальних ракет методом пуску з попутним виведенням у космос корисного навантаження.\nЗа даними "Космотрасу", наступний запуск ракети-носія відбудеться вже в 1 кварталі 2014 року. На думку експертів, є всі підстави сподіватися на підтримку високого попиту на запуски за допомогою "Дніпра".\nУ сегменті запуску малих КА до 1000 кг на низьку навколоземну орбіту РН "Дніпро" займає лідируючі позиції на світовому ринку і виступає чинником його подальшого зростання, зазначають фахівці.\nКонкурентоспроможність ракети обумовлена її надійністю, яка становить 97 % - при 188 проведених випробувальних пусків. Як відомо, показник надійності впливає в тому числі і на ціну запусків - через рівень страхових платежів.\nЗавдяки цьому і ряду інших параметрів вартість запусків "Дніпра" обходиться сьогодні замовникам відчутно дешевше, ніж використання конкуруючих ракет-носіїв. Наприклад, запуск аналога, європейської ракети "Вега", перевищує за вартістю російсько-українську розробку майже в два рази - 59 мільйонів євро за запуск проти 31 мільйона євро, в які обходиться виведення на орбіту "Дніпра".\nПоновлення програми "Дніпро", яку Україна спільно з Росією і Казахстаном реалізує з 1999 року, - не єдина хороша новина, що надійшла останнім часом з космічної галузі.\nНаприкінці вересня президент підписав закон про затвердження Загальнонаціональної цільової науково-технічної космічної програми України на 2013-2017 роки.\n"Програма спрямована на підвищення ефективності використання космічного потенціалу для вирішення завдань соціально-економічного, культурного, інформаційного та науково-освітнього розвитку суспільства, забезпечення національної безпеки і оборони та захисту геополітичних інтересів України",- йдеться в преамбулі до нормативного акту.\nСуму фінансування під програму було затверджено ще в лютому 2012 року і становить вона 2,58 мільярда гривень. Значна частка коштів повинна надійти з зовнішніх джерел, з держбюджету - менше половини, 1,12 мільярда гривень.\nУ програму закладено низку фінансових і виробничих показників, яких планується досягти в галузі в найближчі роки. Зокрема, за два роки очікується збільшення не менш ніж в 1,5 рази обсягу виробництва ракетно-космічної техніки та зростання обсягів експортної продукції галузі на 500 мільйонів доларів.\nТакож передбачається, що протягом 5 років буде створено близько 10 тисяч додаткових робочих місць безпосередньо в галузі і в спільних сферах. Судячи з усього, в уряді усвідомили, що космічна галузь має всі можливості стати ключовою ланкою інноваційного розвитку України.\nЗ точки зору експертів, її підтримка задовольнить довгострокові інтереси держави у сфері безпеки та оборони, а також буде істотно стимулювати розвиток фундаментальної та прикладної науки й освіти.\nНезважаючи на заяви з різних сторін про те, що в міру віддалення від Митного союзу і підписання угоди та ЗВТ з ЄС Україна втратить свій космічний потенціал, факти поки говорять скоріше про зворотне.\nПриміром, на початку жовтня стало відомо, що Євросоюз виділив Україні 1,45 мільйона євро на гармонізацію і імплементацію українського законодавства та технічних регламентів у галузі супутникової навігації та дистанційного зондування Землі до європейських норм.\nКоментуючи цей транш, глава представництва Європейського Союзу в Україні Ян Томбінський спрогнозував співпрацю Євросоюзу та України після підписання Угоди про асоціацію з ЄС, а також відзначив, що українські космічні технології будуть затребувані в рамках європейських космічних програм.\nОднією з них можна назвати, наприклад, співпрацю за проектом європейської глобальної навігаційної супутникової системи ( ГНСС ) EGNOS / Galileо, угоду про який Україна та ЄС підписали ще в 2005 році, а ЄС ратифікував її тільки цього року.\nСтавка на космос для України - це не тільки реалізація її багаторічного потенціалу як держави, здатної заявити про себе у сфері високих технологій. Це ще й заділ для майбутньої економічної стабільності.\nАдже, не секрет, що сьогодні розвиток космічних технологій ґрунтується вже не на політичній, а на економічній доцільності. Наприклад, динаміка розвитку пускового сегменту космічного ринку в довгостроковому періоді показує, що прямої залежності від економічних процесів тут немає.\nСкажімо, в 1990-му році ринок впав на 25%, що логічно пояснювалося розвалом СРСР. Падіння на 25% було і в 2001-му, швидше за все, пов'язане з терактом у США і подальшим відтоком коштів у військово-оборонну сферу.\nОднак, скажімо, в періоди фінансових криз 1997-1998 та 2008-2009 років сегмент запусків тільки зростав. На думку експертів, причина цьому - стійке зростання ринку телекомунікацій, зв'язку та мультимедіа, що вимагають збільшення супутникових потужностей через заміну старих або запуск нових космічних апаратів.\nУ будь-якому випадку потрібні пускові послуги для доставки апаратів на орбіту.\nУ цілому, за оцінками експертів, в найближчому майбутньому більше 50 % запусків на орбіту будуть купувати комерційні структури. Урядові замовлення цивільного призначення складуть 30 %.\nЦі цифри вказують також і на зниження впливу політичних чинників на ринок пускових послуг. Сумарний же обсяг ринку запусків космічних супутників за десятиліття до 2020 року, як очікують експерти, впевнено перевищить суму в 10 мільярдів доларів.\nУкраїні ж не варто забувати, що в даний час у світі існує тільки 8 держав, що володіють ракетно-космічними технологіями.\nІ це той потенціал, який необхідно зберегти будь-якою ціною, інакше ми просто втратимо один зі своїх найважливіших активів і безцінна перевага як країни, яка здатна ще хоч в якійсь сфері генерувати інновації.


Акція під посольством Білорусі: Кольченка присудили громадські роботи » Слово і Діло\nАкція під посольством Білорусі: Кольченку присудили громадські роботи\n11 серпня 2020, 15:01\nПісля затримання активістів на протесті під посольством Білорусі в Києві експолітв'язню Олександру Кольченку присудили громадські роботи. Його визнали винним у дрібному хуліганстві.\n«Визначили покарання у вигляді 40 годин громадських робіт», - зазначила адвокат.\nВона додала, що стосується залучення до відповідальності за нібито непокору законним вимогам поліції, питання не було розглянуте по суті. Матеріали відправили на додаткове оформлення у зв'язку із тим, що протокол був складений з порушеннями.\n«Це цирк... суддя зазначила, що судовий розгляд є відкритим, але не допустила журналістів. Також не був допущений свідок», - зазначив, своєю чергою, сам Кольченко.\nНагадаємо, понеділок, 10 серпня, під посольством Білорусі в Києві почали палити фаєри і вигукувати патріотичні білоруські гасла. Поліція затримала двох учасників акції.\nКиїв Акція протесту Посольство Білорусь Вибори в Білорусі\nКольченко розповів про свої плани після повернення з полону 10 вересня 2019, 12:48\nКольченко розповів про умови утримання в російській в'язниці 10 вересня 2019, 06:13


"Слуга" Заславський пояснив, за що його відгамселили на Житомирщині – культурне життя України Depo.ua\nДепутат фракції "Слуга народу" Юрій Заславський розповів, як і за що його побив депутат сільради на Житомирщині\n7 червня 2020 21:06\nПро це повідомляє Depo.ua з посиланням на "Страну".\nЗ слів нардепа виходить, що перепалка на заправці, що закінчилася рукоприкладством, почалася через те, що він зачепив іншу людину в черзі пляшкою.\n"У п'ятницю ввечері перед святами була так звана евакуація Києва, тому на заправках було маса людей. Багато хто зупинявся купити воду, хот-доги, тому була черга. Маса людей була, і ось так людина відреагувала. Я подумав, що він несерйозно, і собі спокійно пішов до свого автомобіля. Я цьому не надав значення, не думав, що це настільки серйозно, що це може когось зачепити для того, щоб бити людину. Але він мене наздогнав і почав наносити удари, я втратив свідомість", – сказав Заславський.\nВін додав, що не розуміє, як взагалі можна так просто підняти руку на людину з дріб'язкового приводу.\n"Для мене це нонсенс – бити людину. Хіба що в якихось екстремальних умовах, а не так, що я його випадково зачепив пляшкою. Це взагалі дурниці. У мене струс мозку з усіма наслідками, що випливають, синці на обличчі. Поліція зараз займається", – повідомив нардеп.\nЗа деякими даними нападник був депутатом сільради.\n"Я з ним не знайомий. Ніколи в житті його не бачив. Не знаю толком, депутат він місцевої сільради, як кажуть. Мені ще ніхто нічого не розповідав. З вівторка буде більш зрозуміло", – сказав Заславський.\nНагадаємо, 5 червня у Житомирській області побили народного депутата Юрія Заславського, який входить до фракції "Слуга народу".


1 Дієта і діабет\n2 Харчові баланси\n3 Низкоуглеводная дієта, меню на один день\n4 Інші дієти при діабеті\n4.1 дієта №9 — збалансована\n4.2 Низькокалорійна дієта\nЯкщо у вас діагностований ЦД II типу, що не вважайте це скасуванням всього колишнього способу життя. Сучасна медицина і дієтологія скасували поняття про СД як про смертельне захворювання. І все-таки подбайте про подальше благополуччя свого організму. Зокрема, за допомогою різних дієт.\nЧому при діабеті II типу в основу лікування покладена саме дієта?\nЗ- за фактора схильності. Саме ті з нас, хто постійно переїдає і у кого відзначений зайву вагу, в групі діабетичного ризику. Худеньких, спортсмени та просто активні люди з нормальною вагою хворіють СД набагато рідше.\nФахівці-діабетології давно відзначили: навіть зниження маси тіла на п’ять або десять відсотків вже призводило до деякої нормалізації рівня цукру і вмісту холестерину в крові і поліпшенню самопочуття. Тому перше, що лікар порадить пацієнту-діабетикові II типу — це розробка спеціальної дієти.\nпри цукровому діабеті I типу головне — це збалансоване харчування,\nа при захворюванні II типу обов’язково потрібен певний ухил — зокрема, в бік зменшення вуглеводів.\nХарчовий баланс необхідний при будь-якій формі діабету\nЯкщо вдуматися, то при будь-якій формі СД потрібен харчовий баланс. Просто різний. Інсулінозалежні хворі можуть коригувати дози інсуліну при ін’єкціях і таким способом контролюють рівень цукру. Інсулінові препарати при діабеті II типу призначаються за особливими показниками, так що цукор в крові доводиться контролювати заздалегідь, перш, ніж він взагалі потрапить в організм.\nЦукровий діабет скільки років з ним живуть? Яка статистика середньої тривалості життя при діабеті? Детальніше читайте в цій статті.\nЧи є діабет підставою для інвалідності? Які документи необхідні до пред’явлення?\nХвороби очей. Які очні краплі застосовують в лікуванні ускладнень цукрового діабету?\nВ добу дозволено лише 2 хлібні одиниці\nАмериканська розробка має на увазі найсуворіше, дуже жорстке обмеження кількості споживаних вуглеводів.\nПри низьковуглеводній дієті з раціону виключаються:\nВСЕ ягоди і фрукти, виключаючи авокадо.\nгорох і квасоля (дозволяється тільки спаржева ).\nЄ обмеження, які стосуються термічної обробки. Наприклад, сирі помідори при низьковуглеводній дієті вживати вирішаться, а тушковані або перероблені в соус — немає. Те ж стосується лука: його можна трохи додати сирим в салат, і тільки.\nВсі ці продукти або містять «швидкі» вуглеводи, або просто мають високим глікемічним індексом.\nзнежирені сири і сир.\nзелень, капустяні овочі, огірки, помідори, кабачки.\nЄ думка, що при низьковуглеводній дієті можна вживати гречану локшину.\nНаскільки легко дотримуватися низкоуглеводной дієти? Для любителів фруктів або, наприклад, квасолі такий режим харчування може стати по-справжньому важким. Нелегко доведеться тим, хто хоча б іноді дозволяє собі солодощі.\nНа що ще звернути увагу? Низкоуглеводная дієта для здорових людей і діабетиків — це різні поняття. Обмеження жорсткіше в другому випадку.\nСамі собі низкоуглеводную дієту не призначають. Це рішення повинно бути обгрунтованим і узгодженим з лікарями.\nЦе важливо: будь-який ваш раціон повинен обговорюватися з лікарем. Головне, щоб ваші супутні діагнози не стали протипоказанням. Якщо ви хочете і готові поговорити з доктором про низкоуглеводной дієті, подивіться приблизно, з чим вам доведеться зіткнутися. Нижче дано орієнтовний меню на один день.\nТип прийому їжі Блюдо Вага, г / обсяг, мл Сніданок Салат з моркви 70 Каша вівсяна на молоці 200 Хліб з висівками 50 Чай несолодкий 250 Обід Борщ пісний 250 Печеня з овочевим салатом 70 і 100 відповідно Хліб з висівками 50 Вода мінеральна негазована 250 Полудень Сирники 100 Відвар / настій шипшини 250 Вечеря Котлетка з м’ясо-капустяного фаршу 150 Яйце (зварене некруто) 1 штука Хліб з висівками 50 Чай несолодкий 250 Друга вечеря Ряжанка 250\nПодібний раціон — це і є низкоуглеводная дієта. Зрозуміло, меню на тиждень може бути вельми привабливим. Такий режим харчування, якщо його організувати по-справжньому правильно, може дати значні результати.\nКористь і шкода ксиліту для діабетика. Чи варто застосовувати цей цукрозамінник? .\nВ її основі лежать розробки більш ніж півстолітньої давності. Призначення пацієнту дієти №9 — це практично перший крок в терапії діабету II типу.\n«швидкі», рафіновані вуглеводи замінюються такими, які розщеплюються повільно.\nобмежується кількість жирів, тварини при цьому практично виключаються, рослинні додаються в уже готові страви.\nДієта №9 не розписувалися абсолютно всі продукти в штуках і грамах, тольк про деякі. Строгий підрахунок калорій при цьому також не ведеться. Мається на увазі, що при виключенні одних продуктів і обмеження інших принципи правильного харчування будуть дотримані. Детальніше про дієту №9 або як її ще називають дієта 9 стіл читайте в цій статті.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Чому у дитини облазить шкіра на пальцях?\nЩе один варіант харчування при діабеті II типу — це низькокалорійна дієта.\nжирне м’ясо, сало, молочні продукти.\nвершкове масло, майонези.\nнапівфабрикати (магазінскіе пельмені, фарші).\nякісні макарони, крупи, хліб.\nмолочні продукти з невеликим вмістом жирів або знежирені.\nМожна дозволити собі рибу жирних сортів (в ній багато специфічних їх харчових кислот), насіння і горіхи.


12 березня – День землевпорядника | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\nШановні працівники і ветерани землевпорядної служби Полтавщини!\nЗемля – наше національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави. Це наша святиня, годувальниця, невичерпне джерело натхнення. Від вашої відповідальної і професійної роботи сьогодні значною мірою залежить її раціональне використання, збереження для прийдешніх поколінь, надійний захист конституційних прав землевласників та орендарів.\nСьогодення ставить перед землевпорядною службою відповідальні завдання: проведення інвентаризації земель, формування принципів ефективного землекористування, розмежування земель державної та комунальної власності, встановлення меж населених пунктів. Втілення у життя гарантій права власності на землю законодавчо закріплює земельні відносини, сприяє стабільному розвитку галузі сільського господарства та підвищенню добробуту нашого краю.\nБажаємо вам міцного здоров’я, злагоди, достатку, сил та наснаги на здійснення нових професійних досягнень! Нехай у ваших оселях завжди панують мир та спокій, у справах – мудрість та натхнення, у серцях – весняний настрій та любов до рідної землі.\n« Пріоритети уряду – правопорядок, освіта, медицина\n“Світлі вчинки – то наші мечі” »


У Черкасах знайшли чоловіка, який надав неправдиве повідомлення про замінування - Видання Вичерпно\nУ Черкасах знайшли чоловіка, який надав неправдиве повідомлення про замінування\nНим виявився 50-річний мешканець Черкас. Відкрито кримінальне провадження за статтею 259 Кримінального кодексу України. Триває досудове розслідування.\nВчора ввечері до поліції Черкас надійшло повідомлення про замінування. Правоохоронці встановили особу чоловіка, який повідомив про можливий вибух. Ним виявився 50-річний місцевий житель. Чоловік перебував у стані алкогольного сп’яніння та про причини такого поступку пояснити нічого не зміг.\nНа Черкащині незабаром стартує друга медіа-школа та прес-тур для молодих журналістів (програма)


Французький фотограф відправив на війну іграшкових солдатиків — Новости — ARTUKRAINE\nФранцузький фотограф відправив на війну іграшкових солдатиків\nФотограф із Франції Жак-Ів Лемоїн (Jean-Yves Lemoigne) представив серію «Людський проект. Війна». Він зазнімкував баталії, участь у яких беруть іграшкові солдатики, аби показати зростаючу перевагу військових корпорацій над особистістю у сучасному світі.\n«Індивідуальність завжди стирається під впливом великих мілітаристичних утворень. Це дає можливість моїм персонажам діяти в прородніх умовах. Але я позиціоную себе набагато вище за цих чоловічків у різнокольорових уніформах», – розповідає про проект митець.\nЖак-Ів Лемоїн займається переважно комерційною фотографією. «Людський проект» – його арт-дослідження поведінки людини у просторі. Наразі фотограф закінчив роботу над його другою частиною, у якій також зняв іграшкових чоловічків у найбільш популярних туристичних місцях світу.


"Минай" переміг вдома "Калуш" і вийшов на перше місце / Футбол / Спорт - Прозак\nУ Другій лізі зіграно більшу частину матчів 10-го туру. ФК "Минай" на своєму полі приймав лідера змагань ФК "Калуш".\nГра закінчилася перемогою закарпатської команди - 2:0. Голи забивали Роберт Гегедош (8) та Михайло Кополовець (14).\nПісля зіграних матчів Гегедош очолив список бомбардирів, а "Минай" - турнірну таблицю Чемпіонату.\nЗавтра відбудеться ще один матч, в якому зіграють дві "Ниви". Результат цього матчу не вплине на турнірне становище у верху таблиці. Таким чином "Минай" розпочав друге коло лідером групи "А".\nУ наступному турі "Минай" прийме "Поділля".\nТурнірка, результати та інша статистика.\n0 Prozak.info 19:36 | 22 Вересень 2018 | Футбол\nAbout 15 hours ago Діти дуже уважно слідкують за своїми батьками і на них впливає ваша поведінка, і навіть ваша інтонація. Побільше лю… https://t.co/OC9uIcf4qB:


16 серпня понад 100 американських медіа опублікують редакційні колонки у відповідь на неодноразові напади президента Дональда Трампа на ЗМІ.\nЗірку Трампа хотіли прибрати з Алеї слави — у відповідь художники наклеїли 50 нових\nХудожнє об’єднання «The Faction» приклеїло десятки наклейок із зіркою Дональда Трампа у відповідь на пропозицію міської влади демонтувати її.\nГрупа Конгресу США з питань свободи преси закликала підтконтрольних Росії бойовиків на Донбасі негайно звільнити українського журналіста Станіслава Асєєва, який понад рік перебуває у полоні.\nGoogle, Facebook та Apple нещодавно видалили контент від сайту InfoWars, оскільки він продукує неперевірену інформацію. Медіа створило свій додаток, який став вкрай популярним.\nЗагалом сторінок: 373 / Загалом записів: 3730