Декомунізація має бути вибірковою, — Вадим Скуратівський | Громадське радіо\nДекомунізація має бути вибірковою, — Вадим Скуратівський\nJanuary 30, 2017, 11:29 AM 2018-08-28T09:51:48\nКультуролог Вадим Скуратівський подає погляд старшого покоління українських інтелектуалів на зняття пам’ятників і перейменування вулиць\nЩо робити з пам’ятниками радянської епохи?\nКирило Лукеренко: Найбільше радянський спадок у культурі та мистецтві ілюструють пам’ятники. Що тепер, на вашу думку, робити з цими пам’ятниками при зміні ідеології і формації? Дуже багато людей вважають, що їх треба масово зносити.\nВадим Скуратівський: Пам’ятники дуже різняться між собою і за естетикою, і взагалі за своєю художньо-світоглядною цінністю. Більшість пам’ятників Тарасу Григоровичу Шевченко, поставлених у радянські часи, обов’язково мають залишитися, попри те, що їх ставила радянська епоха, і ставила, чесно кажучи за дуже трагічних обставин.\nДесь уже знесли пам’ятник так званим загиблим чекістам. Цей пам’ятник зробив академік-скульптор високого класу. Але варто пам’ятати, що десь на початку 20-х років розпочався лютий терор проти всіх українців: і селян, і інтелігенції, і робітників. І це робили ті самі чекісти. Навіщо ж стоятиме цей пам’ятник?\nЗрозуміло, якісь пам’ятники необхідним чином мали зруйнувати, оскільки вони не мають художньої цінності.\nАле, от скажімо, пам’ятник Леніну високого цехового класу, який стояв посередині Києва, в кінці бульвару Шевченка — то велика дурня. Як в новокапіталістичній Україні міг стояти пам’ятник комуністичному радикалу в акурат навпроти того самого базару, який втілює собою нову формацію. Зрозуміло, що він мав зникнути, так само як подібні пам’ятники мали зникнути десь у Харкові.\nНе знаю щодо харківського пам’ятника, а от київський пам’ятник зробив скульптор високого класу, але якби ті, хто так поштиво ставилися до цього пам’ятника, зрозуміли який цинізм супроводжував це створення. Цей самий Меркуров, скульптор, десь на початку 50-х років зустрів якогось молоденького скульптора, який витесав чи Сталіна, чи Леніна в іншій радянській географії, і питає його: «Сколько же ты получил за это?» Той назвав якийсь скромний гонорар. А Меркуров каже: «А я вот монгольского маршала Чойбалсана изваял, так мне монголы прислали два грузовика монгольских разносолов». Що ж будуть стояти ці пам’ятники посередині міста?\nАле бачите, ці тоталітарні пам’ятники і високого, і менш високого естетичного класу мають стояти десь у виокремленому місці, яке б нагадувало нам про те, що колись з нами діялося. Але, з іншого боку, щось треба залишити, щось треба поставити.\nЗовсім нещодавно у Харкові розпочалася на повну силу полеміка, що робити зі Сталінградським проспектом. Зрозуміло, що таке Сталін, але треба пам’ятати, що таке битва у тому самому місці, яке носило його ім’я, оскільки та битва визначила історію світу.\nСловом, тут має бути нормальна диференціація, але, зрозуміло, що посередині цього світу оці пам’ятники — відверто тоталітарні. Хай залишають пам’ятники Сталіну у Севастополі, тепер він на певний час вийшов з-під української юрисдикції, але ми маємо пам’ятати про те, що тут має бути нормальна громадянська селекція.\nІ коли я чую добродія Вілкула-молодшого, народного депутата, який перед Новим роком каже: «Я возвращаюсь в свой город. Он для вас Днепр, а для меня и для моих земялков — Днепропетровск». Я по-своєму шаную трагічного Петровського, псевдопрезидента підрадянської України, але коли вже ти був найголовнішим, ти б, принаймні, застрілився, як, скажімо, Скрипник, а не дивився на те, як на тій Катеринославщині, яку тепер і досі називають Дніпропетровщиною, померли сотні тисяч селян.\nЯ вам скажу відверто щодо Петровського. Річ у цім, що цього самого квазіпрезидента України наприкінці 30-х років Сталін відкликав його у Москву, позбавив всіх звань і заарештував двох його синів-генералів. Один так і загинув, а другий вийшов у 1941 із табору і загинув у тому ж році. Петровський публічно говорив у 1957-му році: «Я вообще думал, что меня уберут, но меня оставили, в биографиях написано, что директором или заместителем директора, но нет, — завхозом, и каморку оставили». І вслід за тим йому кажуть: «Расскажите о линии партии». А він каже: «Она так часто менялась, что я о ней уже не хочу говорить, потому что я не знаю, где она начинается и где заканчивается». Це трагічна постать, але хай розбираються в цьому історики, журналісти і так далі.\nОкрім того, за моїми спостереженнями, кожний п’ятий чи десятий дніпропетровець думав, що Дніпропетровськ названий на честь Петра І. Ну це взагалі велика дурня. Так що, зрозуміло, що треба уже обійтись і без цих пам’ятників і, відповідно, без тієї самої топоніміки. Це стосується дуже багатьох сюжетів.\nВ режимі імпровізації це не зробиш, треба це все робити точно, не поспішаючи, але й не сповільнюючи темп, і треба пам’ятати, що щось від цієї епохи треба залишити.\nКирило Лукеренко: Але є люди, які вимагають це робити якомога швидше і масово.\nВадим Скуратівський: Вони помиляються з однієї простої причини. От, скажімо, пам’ятник Щорса на бульварі Шевченка акурат навпроти вулиці, яка тепер носить ім’я Симона Петлюри. Це добрий пам’ятник робити скульптора Лисенка. Ну давайте тоді цей пам’ятник не зруйнуємо, а перенесемо на якесь інше місце, тому що Щорс загалом — трагічна постать. Зрозуміло, що це був варіант націонал-комунізму в ту епоху. За цей варіант молодий червоний генерал розплатився, а потім взагалі нічого від пам’яті Щорса не залишилося. Хай його постаттю займаються історики, журналісти, а все інше має виглядати саме таким чином, тому це просто скандал: з одного боку, вулиця Петлюри, а з другого — пам’ятник Щорса, який воював з Петлюрою.\nМені починають говорити, а от у Парижі стоїть пам’ятник Робесп’єру, а десь Людовіку ХVI. Але там зовсім інший історичний ритм. Так, за часів Робесп’єра Луї ХVI зійшов на ешафот, але французи намагаються пам’ятати рішуче все, і, зрештою, вони знають, що режим Луї ХVI теж мав якісь позитиви, і Луї ХVI дуже багато зробив для національної історії, а ще більше для світової історії зробив Робесп’єр.\nУ нас трохи інша ситуація.\nКирило Лукеренко: Чому?\nВадим Скуратівський: У нас сторіччя так званої Великої Жовтневої соціалістичної революції — це взагалі серйозна дата, але безкінечно трагічна, тому що та революція обіцяла всьому світові абсолютне звільнення людини від будь-яких форм того, що марксисти називають відчуженням, рабством, а закінчила вона нечуваним кладовищем. Так що потрібна розумна селекція довкола цих самих пам’ятників.\nАле ідеться і про те, що десь висить дошка пам’яті письменника Віктора Платоновича Некрасова, який жив тут недалеко. Хай вона обов’язково залишається. Некрасов — автор класичної книги, яка називається «В окопах Сталинграда». Це дуже добра книга, перекладена всіма мовами світу. Більше того, генштаби всього світу півстоліття вивчали цю книгу як джерело того, що діялося в Сталінграді. Взагалі-то спочатку ця книга називалась «Сталінградський дневник», а Сталін з якихось своїх міркувань закреслив цю назву і проставив «В окопах Сталинграда». Ну так що ми будемо викреслювати назву цієї книги з нашого обігу?\nЄ і інший приклад. Стояла не дуже вдала скульптура Мануїльського. Він соціал-демократ, чесна людина і все таке, а вслід за тим він потрапив в те саме річище, яке скінчилося тим, що десь під час війни він став Міністром зовнішніх справ України. Ну це фікція! Але мені розповідали його домашні, що до нього десь одразу після війни приїхав полковник, і Мануїльський йому каже: «Слушай, полковник, тебя Сталин прислал меня отравить?» Там були Шекспірівські пристрасті, от про це давайте і розповімо! Можна зробити трагічний фільм про людину, яка хотіла кращого, але скінчилося тим, що постало кладовище від Лібави до Владивостоку. І, відповідним чином, не може бути там той самий пам’ятник. Але поставте його у якомусь спеціальному парку, і всі гіди майбутнього будуть говорити школярам, що це пам’ятник одній із персон тієї самої епохи і далі розповідатимуть, як Гоголь «Страшній помсті».\nМіняти треба все це. Але, зрозуміло, треба міняти без якоїсь дурості.\nЧи варто перейменовувати вулиці та міста?\nВадим Скуратівський: Нещодавно у якомусь ЗМІ я побачив інформацію, що треба перейменувати вулицю Толстого на вулицю Євгена Чикаленка. Я тільки руками розвів. Євген Чикаленко — дуже симпатична постать української культури початку 20-го століття. Він підгодовував цю саму культуру, але це різні виміри. І, у зв’язку з цим, я навіть почав протестувати. Раптом мені дзвонять із Інституту національної пам’яті і кажуть: «Нічого подібного. Буде вулиця Чикаленка, замість вулиці Мельникова». Але мені шкода стало і Мельникова, тому що це київський соціал-демократ, який не дожив навіть толком до більшовизму. Може ми залишили б ім’я цих соціал-демократів?\nЗнаєте, хто був секретарем київської міської марксистської партії в 90-х роках? Микола Олександрович Бердяєв — майбутній ворог більшовизму. Але, зрозуміло, що треба вже відмовитися від цього минулого, тому що воно над нами буде нависати, і воно, зрештою, нависає і досі. І коли той самий Вілкул говорить: «Я поеду в тот самый Днепропетровск…» Та якби був живий цей самий Петровський 20-х років, і він би побачив статки Вілкула, то він одразу б моргнув своїм чекістам, і вони відвели б Вілкула у відповідний підвал разом з його сім’єю. Ну треба ж думати, що це робиться!\nІ, зрештою, є якісь інші виміри. Скажімо, я за те, щоб Ватутін так чи інакше залишався у нашому світі, тому що, хоч він, очевидно, загинув від кулі якогось українського військового, але, зрештою, він робив все, для того щоб у Європі на одну тоталітарну гіперодиницю поменшало.\nТеж саме можна сказати і стосовно Жукова, який у великому часі тодішньої історії багато чого зробив, і у якомусь розумінні є переможцем Гітлера. Але треба пам’ятати про урядове розпорядження 44-го року про виселення всіх українців, які були на окупованій території, їх хотіли виселити кудись на схід, і там два підписи — Берії і Жукова. Одні кажуть, що це правда, інші кажуть, що ні. Ну але ж правда, принаймні те, що коли сюди прийшла Червона армія, починаючи з кінця літа-початку осені 43-го року, мобілізували всіх, і оці так звані чорножупанники, хлопчики, на яких навіть не вистачило уніформи, тисячами гинули, а Жуков казав: «Бабы других нарожают». Але, між нами кажучи, великі полководці по-іншому себе не поводять.\nВслід за тим, стоїть у дворі військового ліцею імені Богуна пам’ятник Суворову. У мене двоїсте ставлення до нього. Він все життя вів тільки імперіалістичні війни, хоча брав участь і в одній громадянській війні, де його ледве не вбили. Він був одним із тих, хто брав у полон громадянина Пугачова, але, в принципі, він відвойовував ту територію, яка колись була, принаймні слов’янською, а вслід за тим намагалася заволодіти тою самою територією Отаманська імперія при посередництві Кримського ханства. І український народ інстинктивно відчував, що цей самий генерал щось робив для нашого майбутнього. Український фольклор називав його «генерал Суворий». Хай там десь стоїть цей пам’ятник, але не перетворюйте катерининського генерала на абсолют посередині українського минулого. Чикаленка не знають, а про Суворова знають ніби все!\nЗрештою, це процес. Але цей процес необхідним чином має розгортатися не у спазматичному режимі. В режимі імпровізації експромтів колись бюрократія переназвала вулиці, давши їм імена Кутузова, Суворова або ще якісь. Але тепер зрозуміло, що це вже має належати минулому. Давайте не будемо брати приклад з радянської бюрократії, коли, наприклад, помер Юрій Володимирович Андропов (різне можна говорити про цього начальника радянської потаємної поліції), але раптом Рибинськ, місто, яке сотні років називалось Рибинськ, вже називається Андроповськ. Треба щоб у нас не було тієї самої дурості.\nТепер уже, зрозуміло, пізно, але зараз під назвою Кропивницький місто, яке звалося чи не століття Кіровоградом. Це дурість! Кіров ніколи не був в Україні. Чому ж Кіровоград? Але Єлисаветград це ж було нормально. Це ж було названо не на честь Єлизавети Петрівни, а на честь святої, яка покровительствувала тій самій Єлизаветі Петрівни, так само як Петербург був названий на честь святого Петра, а не на честь Петра І. Ну хай буде уже Кропивницький, уже пізно. Але чому не повернулися до Єлисаветграда? Тому що через все українське минуле проходить Єлисаветград.\nПопереду у нас ще якісь перейменування і, відповідним чином, з цим щось треба робити. На Донбасі, наприклад, назвали місто Торезом на честь французького комуніста, у якого різне було намішано: був і сталінізм, і намагання відійти від нього, був він і віце-прем’єром повоєнної Франції. Але, зрештою, при чому тут Торез?\nТак само як у Росії є місто під назвою Тольятті. Тольятті взагалі сказав незадовго до своєї смерті, десь влітку 1964-го року, що СРСР іде якимось не тим шляхом. Це не те, що має залишитися в обігу Східної Європи, але, зрозуміло, це треба робити все спокійно і консультуватися не тільки з Інститутом національної пам’яті, а й з усією громадськістю.\nУ зв’язку з цим, я хочу сказати, хай у Харкові залишається ім’я Сталінграду. Мій батько там лежав в окопах і він казав, що 90 годин їх безперестанку бомбила люфт-армія Німеччини і, зрештою, якийсь вчитель сказав йому: «Леонтій, я вже не витримую, давай перейдемо до німців, може хоч якось уціліємо». А батько сказав: «Якось незручно. Давай все-таки залишимося тут». А потім виявилося, що німці навпроти потрапили в котел. Але ж вони не здавалися при цьому. Мій батько теж потрапив у полон і втік з нього.\nБувають такі інциденти в історії, коли той чи інший цезар імплікує своє ім’я в світову історію, і спробуй його не те що викреслити звідти, а навіть виплюнути. Сталінград є Сталінградом.\nПродовження розмови про декомунізацію читайте за посиланням.


Смажена свинина - одна з популярних і дуже смачних страв. За допомогою маленьких хитрощів можна змінити звичний рецепт, отримавши новий смак м 'яса. М 'ясо, замочене в маринаді з майонезу, добре як в якості повсякденної страви, так і для святкового столу.\nм 'якоть свинини 1,5 кг;\nлимонний сік 20 гр;\nрецептсвинини1. Серед інших варіантів приготування знаходиться в маринаді з домашнього майонезу. Можна використовувати соус з магазину, проте якість такого майонезу поступається домашньому. Для його приготування олія збийте з сирим яйцем, сіллю і перцем. Свідченням готовності соусу є зміна його кольору, що переходить з жовтого в білуватий. Коли він придбає консистенцію густого киселю, додайте в нього лимонний сік або оцет.\n2. Щоб корейки, вирізки або шийки свининини. З цих частин страва вийде особливо ніжною. Однак за їх відсутності можна використовувати і м 'ясо зі стегна або лопатки. Вирізку промийте під проточною водою, розріжте на порційні шматки поперек волокон. Такий спосіб дозволяє отримати найбільш м 'яку свинину. Товщина шматків не повинна перевищувати 2 см.\n3. Завантажте шматочки м 'яса в приготований маринад і перемішайте таким чином, щоб всі шматки були змащені соусом рівномірно. Зверху посуд прикрийте кришкою або поліетиленовою плівкою, інакше верхня частина м 'яса підсохне. Час маринування залежить від можливостей господині: від трьох годин до доби. Свинина при цьому повинна стояти в холодильнику.\n4. Коли м 'ясо досить промаринується, залишається обваляти кожен шматок в панувальних сухарях і викласти на гарячу сковороду з рослинним маслом. Якщо майонезу забагато, надлишок його зніміть з шматків за допомогою ложки або кулінарної лопатки. Смажте м "ясо на середньому вогні, щоб уникнути його пригоряння. Після того, як свинина знайде рівну корочку з одного боку, переверніть шматочки на інший бік. Весь процес оскарження займає 20 хвилин.


Комплекс в Києві — Порівняти ціни та купити на Flagma.ua\nОголошення в Києві Комплекс\t15 743\n15 743 оголошення\nПродаж виробничих, майнових комплексів Посівні комплекси Автобусні зупинки та зупинкові комплекси Сховища для овочів і фруктів Інженерно-будівельні послуги, інше Продаж складів Дієтичні харчові добавки Санітарно-профілактичні послуги Регулятори росту рослин Обладнання, інше\nФанера, ДВП, ДСП, МДФ, OSB351\nПродаж виробничих, майнових комплексів131\nІгрові майданчики, гойдалки, пісочниці84\nПослуги дозвілля, відпочинку і туризму, інше74\nКомплекс робіт по ремонту квартир, будинків, котеджів і житлових приміщень72\nМедичне обладнання та техніка, інше60\nЗаправні станції (АЗС)56\nОдяг для сфери послуг56\nРобочі комбінезони та напівкомбінезони52\nОренда виробничих приміщень41\nОренда офісного приміщення39\nОрганізація шоу програм38\nЖіночі сумки та клатчі35\nРобоче демісезонне взуття31\nПрисадки до палива та мастил29\nБандажі і ортопедичні корсети25\nКомплектуючі для паливороздавального обладнання25\nОбслуговування та ремонт будівельного обладнання25\nПристрій і ремонт підлог25\nДіагностичне обладнання, інше24\nПродаж квартир за кордоном23\nТурніки і бруси для будинку16\nПаркани, огорожі, єврозабори15\nПослуги складського зберігання14\nПромо стійки і стенди14\nВебдизайн, створення та просування сайтів13\nСтимулятори росту рослин12\nТуристичні послуги, інше12\nБудівництво та ремонт доріг, мостів і тунелів11\nОбладнання для ультразвукової діагностики11\nАвтономна каналізація, септики10\nНавісне обладнання для мінісільгосптехніки10\nОренда виробничих, майнових комплексів10\nОхоронні послуги, забезпечення безпеки, інше10\nПлити аеродромні, дорожні, тротуарні10\nПослуги внутрішнього туризму9\nПродаж офісного приміщення9\nАвтомобільні охолоджуючі рідини (Антифризи)8\nОренда об'єкта сфери послуг8\nРеєстрація, реорганізація і ліквідація підприємств8\nАвтобусні зупинки та зупинкові комплекси7\nЗасоби захисту очей і обличчя7\nКомплектуючі для кардіологічного обладнання7\nПослуги в сфері медицини, здоров'я і краси, інше6\nЗапасні частини до вудилищ4\nПрилади для комп'ютерної діагностики організму4\nКардіологічне обладнання, інше3\nГенератори чистого повітря2\nРоздрібна ціна 13077 Оптова ціна 3103\nУкраїна 15854 Іноземні 66 Білорусь 28 Китай 10 Ще 6\nЛатвія 2 Польща 3 США 3 Словаччина 1 Туреччина 17 Туркменістан 2\nКомплекс в Вишневому 14 км\nКомплекс в Вишгороді 15 км\nКомплекс в Боярці 22 км\nШтукатурно-малярные работы, шпаклевка стен под обои покраску. Комплекс\nВиконуємо штукатурно-малярні роботи "під ключ", на території Києва та Київської області. Плануєте штукатурку стін по маяках, шпаклівку, фарбування стін! Ми виконуємо машинну або ручну для Вас комплекс штукатурно-малярних робіт "під ключ" 1. Штукатурка стін по маяках; 2. Підготовка стін під\nПропонується в оренду майновий комплекс загальною площею 8137,8 кв. м\nПропонується в оренду майновий комплекс загальною площею 8137,8 кв. м., Хмельницький район недалеко від м. Хмельницький. Земельній ділянці площею 3,1419 га. Об'єкт у центрі населеного пункту на перехресті транспортної магістралі. Поруч рошташовано: вантажне відділення Нової Пошти; вузлова\nПосевной комплекс (Сеялка) Horsch Pronto 6 DC\nПосівний комплекс Horsch Pronto 6 DC 2011 року випуску; Напрацювання: 2766 га; Ширина захвату: 6м; Об'єм бункера посівного матеріала: 3500л; Кількість висіваючих сошників: 40; Споживча потужність: 160-250 к. с.; Опція: передні прикатуючі колеса; Гарний робочий стан. Вартість із ПДВ 65 500 €. Є інші\nОренда житла біля Буковелі(Карпати) Готельно - ресторанний комплекс в Яблуниці Травень - Жовтень  2-х місний номер 500 грн/доба  3-х місний номер 700 грн/доба Жовтень - Грудень  2-х місний номер 600 грн/доба  3-х місний номер 900 грн/доба Від 25 грудня до 10 січня Від 1 800 грн / доба З\nPEST CONTROL- система заходів по впливу на чисельність гризунів, комах і бактерій на основі наукових розробок для запобігання збільшенню чисельності популяції і мінімізації ризиків, пов'язаних з неприємним сусідством з шкідниками. PEST CONTROL - сервіс, який необхідний кожному підприємству. PEST\nМінеральний комплекс "Тріосмектит Капс" - високоефективний мінеральний комплекс для очищення та мікросистемної регенерації організму, виготовлений із природного мінералу групи монтморилоніту за унікальною технологією. Тріосмектит Капс рекомендовано для: - забезпечення організму комплексом\nКомплекс мікродобрив позакореневого підживлення для соняшника 1.\tЯрило Активний старт (2-3 л/га) у фазі 3-4 пари справжнього листя - зміцнення кореневої системи, інтенсивне нарощування вегетативної маси, підвищення врожайності і олійності насіння 2.\tЯрило Олійний (2-4 л/га) + ЯРИЛО Бор (1-2 л/га)\nКомплекс з виробництва біометану та заправки автотранспорту\n81 000 000 грн/шт\nЗавод з переробки органічних відходів усіх видів та форм та виробництва у результаті біометану (CH4) паливного ґатунку, а також якісного органічного добрива. В залежності від кількості (до 6000 т/р) та виду вхідної органіки вироблятиме від 200.000 до 600.000м3 очищенного біометану (95%/) щорічно.\nРенергон Україна, ТОВ\nЛьвів, Личаківський р-н, вул. Бескидська Загальна площа майнового комплексу 7080 м2 Чернівці, вул. Жасмінна, Комплекс будівль 8491,48 м2 . В питаннях придбання звертайтесь за телефоном вказаним нижче. Ціна договірна\nБіологічний стимулятор зростання Терра-Сорб Комплекс Bioiberica Іспанія Унікальний біостимулятор зростання, антистрессант, на основі вільних амінокислот, які виробляються за ексклюзивною технологією ферментативного гідролізу. Цей препарат застосовується на ранніх стадіях цвітіння, під час\nПосівний комплекс Lemken Solitair 9/600 KA-DS Lemken Rubin\n* Ціну знижено * Розстрочка * Лізинг * Торг! * У продажу Посівний комплекс Lemken Solitair 9/600 KA-DS + Lemken Rubin 9/600 Kuea б/у за доступною ціною! Номер товару: 4050 Рік випуску: 2008 Сівалка: Захват робочий – 6,0 м Кількість рядків – 48 Ширина міжряддя – 150 мм Обсяг насінневого бункеру –\nINCI: DNA, Mannitol, Sodium ChondroitinSulfate, Glycosaminoglycans Опис: TRICODEFENCE від Res Pharma діє як засіб проти випадіння волосся. Це комплекс для прискорення метаболізму для волосся на основі ДНК та глікозаміногліканів. TRICODEFENCE використовується в рецептурах для догляду за волоссям\nМайновий комплекс виробничо-складського призначення з офісними приміщеннями. Загальна площа -2153,6 кв. м. Площа земельної ділянки- 0,60 га . Цільове призначення -« Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої\nЦілісний майновий комплекс повністю оснащено під автомобільний дилерський центр.\n63 250 000 грн/шт\nПродаж комерційної нерухомості у м. Бровари, вул. Металургів 49,51. Територія 0,54 га, загальна площа 4767 кв. м. (2222 кв. м. - виробничі приміщення, 1592 кв. м. - торгові приміщення, 177 кв. м. - офісні приміщення, 595 кв. м. - складські приміщення, 181 кв. м. - інше). Комплекс повністю оснащено\nУкраїнська Біржа, ТОВ\nПродаж адміністративно виробничого комплексу Славутич Київська область\n230 000 $/за весь комплекс\nПродаж адміністративно виробничого комплексу у самому молодому місті України Славутич. Комплекс побудовано 1988 року. Територія огороджена, велика асфальтована територія з можливістю розвороту великогабаритного транспорту, ваги для зважування вантажу, наявний вантажний пандус. Розташований в 20\nРозсилка нових оголошень за запитом «комплекс» у Києві\nантистрессант аренда производственного комплекса біостимулятор заправка комплекс мікродобрив посівний комплекс ферма цілісний майновий комплекс шпаклевка шпаклевка стен под обои


Запоріжці знову збираються на "тарифний майдан" біля стін ЗОДА - Forpost\nЗапоріжці знову збираються на «тарифний майдан» біля стін ЗОДА\nОрганізатори заходу вирішили влаштувати ще один «тарифний майдан», який відбудеться сьогодні, 31 січня.\n25 січня на площі біля будівлі Запорізької ОДА близько 300 людей зібралися на мітинг-протест проти підвищення комунальних тарифів. Запоріжці прийшли з плакатами: «Президент, виконан обіцянку знізіті тарифи на 50%», «Крадіїв бюджетних коштів — за играть!» та «Вімагаємо Зупинити тарифний геноцид».\nВ результаті люди підписали звернення до Верховної Ради та президента з вимогою знизити тарифи мінімум на 50%. Учасники планують створити незалежну групу, до якої увійдуть активісти. Вони будуть займатись подальшим вирішенням питання, а саме: документами, заявами, запитами, тощо.\nОрганізатори заходу вирішили влаштувати ще один «тарифний майдан», який відбудеться сьогодні, 31 січня, біля будівлі Запорізької ОДА з 11 до 14 годин. Запрошуються всі бажаючі.\nГоловним організатором заходу є керівник Південного регіону України ВГО «Українського комітету по боротьбі з корупцією» Анатолій Шевченко. За його словами, акція протесту буде мирною.\nЧитайте також: Верховна Рада України вирішила монетизувати компенсацію тим, хто має електроопалення та будинкам, що не газифіковані\nНа територію заводу "Мотор Січ" з'їхалися поліцейські і військовослужбовці Нацгвардії (ФОТО)


Girls Tuesday: Вечірка - | Афіша Львова - 032.ua\nНе провтикай свою ніч! Збирай друзів і приходь до нас. Отримати море вражень і хороший настрій допоможе Mc Буря, Dj Resident\nАлкохалява! з 24:00 до 02:00 - 3 коктейлі за ціною 2-х! Безкоштовний пунш для дівчат!


§5. Міжнародна правова допомога\nМіжнародна правова допомога є офіційною діяльністю державних органів, яка здійснюється на підставі міжнародних договорів. Випадки надання міжнародної правової допомоги без укладання договорів є рідкими та пов'язані з прийняттям рішення у конкретній справі на рівні центрального органу виконавчої влади. Договори про правову допомогу забезпечують найбільш повне здійснення національної юрисдикції й уникнення конфлікту юрисдикцій — саме з цією метою держави їх укладають. Останнім часом з появою міжнародних судових органів міжнародні договори можуть передбачати можливість надання правової допомоги для здійснення міжнародної кримінальної юрисдикції-Міжнародна правова допомога охоплює також правову допомогу в цивільних і сімейних справах.\nМіжнародні договори із правової допомоги в переважній більшості є двосторонніми. В окремих випадках, за умови наявності певних інтеграційних відносин, питання правової допомоги вирішують на підставі багатосторонніх угод, Україна, наприклад, бере участь у двох таких системах міжнародної правової допомоги — СНД і Раді Європи. У рамках СНД це один багатосторонній договір — Конвенція про правову допомогу у правових відносинах із цивільних, сімейних та кримінальних справ 1993 р. У рамках Ради Європи укладено низку договорів: Конвенцію про взаємну допомогу в кримінальних справах 1959 р., Конвенцію про видачу правопорушників 1957 р., Конвенцію про репатріацію неповнолітніх 1970 p., Конвенцію про передачу заяв про правову допомогу 1977 p., Конвенцію про передачу провадження у кримінальних справах 1972 p., Конвенцію про передачу засуджених 1983 р. тощо.\nЕкстрадиція. Екстрадицією називають видачу однією державою іншій осіб, яких підозрюють у скоєнні злочину або яких засуджено за скоєння злочину. У міжнародній практиці розповсюджені міжнародні договори про екстрадицію. Зазвичай у них вказують: правопорушення, скоєння яких є підставою для екстрадиції; підстави для відмови в екстрадиції; порядок направлення вимоги про екстрадицію; документи, які мають супроводжувати вимогу про екстрадицію; організаційно-правові засоби забезпечення екстрадиції. Екстрадиція, як і інша правова допомога, є офіційною діяльністю, яку здійснюють лише спеціально уповноважені органи держави. В Україні такими повноваженнями наділена Генеральна прокуратура України.\nУ міжнародно-правовій практиці відомі умови, за яких екстрадицію, як правило, не здійснюють. Зазвичай на них вказують в міжнародних договорах. У видачі відмовляють якщо: особа є громадянином держави, від якої вимагають видачі; злочин, який скоїла особа, розглядається державою, яка робить запит, як політичний; закінчились строки давності; правопорушення пов'язане з податками, митними зборами; правопорушення є злочином приватного звинувачення; правопорушення не є злочином за законом держави, від якої вимагають видачі; злочин скоєно на території держави, від якої вимагають видачі; за правопорушення не передбачено покарання у вигляді позбавлення волі; компетентні органи держави, від якої вимагають видачі, прийняли остаточне рішення не порушувати кримінальної справи або припинити кримінальне переслідування за те ж саме правопорушення. Після одержання вимоги запитувана Договірна Сторона негайно вживає заходів для взяття під варту особи, видача якої потрібна(за винятком тих випадків, коли видача не може бути здійснена), та негайно повідомляє про це державу, що запитує. Особа, узята під варту для забезпечення екстрадиції, повинна бути звільнена, якщо вимога про її видачу не надійде протягом одного місяця з дня узяття під варту.\nУчасть у Конвенції про захист прав людини й основних свобод 1950 р. накладає обмеження щодо екстрадиції України будь-якої особи, яка знаходиться під її юрисдикцію цією. Зокрема, заборонено видавати державам, в яких цю особу може бути засуджено до смертної кари, та державам, де існує практика застосування тортур, нелюдського або та-такого, що принижує гідність, доводження чи покарання. Виконання іноземних судових рішень у цивільних справах. Забезпечення за допомогою міжнародного договору виконання іноземного судового рішення є важливою гарантією права особи на судовий захист. Питання про умови та процедуру виконання іноземного судового рішення є обов'язковою складовою міжнародних договорів про правову допомогу в цивільних справах. Найбільш поширеним в Україні є виконання іноземного судового рішення відповідно до процедур, передбачених у Конвенції про правову допомогу у правових відносинах із цивільних, сімейних і кримінальних справ 1993 р. Клопотання про визнання та дозвіл на примусове виконання рішень розглядаються судами держави, на території якої має бути здійснене примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається згідно із законодавством держави, на території якої має бути здійснене примусове виконання.


Миргород переживає шокуючу трагедію в центрі міста!\nМиргород переживає шокуючу трагедію!\nЗбори в ЦЕВ\nНагадаємо, що 13 квітня 2013 року, в центрі Миргорода був жорстоко побитий 17-річний Кривченко Кирил. Зараз він знаходиться у комі в реанімаційному відділенні центральної міської лікарні. Його стан оцінюється як стабільно тяжкий, та все ж таки шанси на одужання є.\nМиргородський відділ міліції повідомляє, що особу нападника встановлено, це 23-річний житель міста Миргорода. На нього заведено кримінальну справу за статтею 121 Кримінального кодексу України (умисне тяжке тілесне ушкодження). Згадана стаття передбачає покарання від 5-ти до 8-ми років позбавлення волі. Злочинець вже затриманий і знаходиться під слідством.\nСьогодні, 15 квітня, в Центрі Естетичного Виховання молоді відбулися збори громадян, які виявили бажання прийняти участь в благодійній акції, мета якої зібрати кошти на лікування постраждалого Кривченка Кирила. До акції залучилося близько 150 чоловік, які розділилися на невеликі групи, кожна з яких розклеювала листівки по місту та збирала пожертви від громадян. Як повідомили організатори зборів, на даний час зібрано вже більше 19 000 гривень, але на жаль цих коштів поки що недостатньо.\nПриємною несподіванкою стала поява автомобілів служби таксі 1555, які також запропонували свою допомогу – доставляли мобільні групи учасників акції у віддалені частини міста.\nЗа деякою інформацією допомоги надають жителі не тільки Миргорода, але й Лубнів, Кременчука, Полтави… Дуже приємно, що не байдужі люди знайшлися й поза межами нашого міста.\nЦя страшна подія змушує замислитися над поведінкою нашої молоді, а головне над діями, що призводять до таких страшних наслідків. Недостатньо пильне виховання, негативний вплив середовища спілкування, алкоголь, наркотики,- все це є наслідком подібних випадків.\nСподіваємося, що з Кирилом все ж таки буде все гаразд, віримо, що невдовзі він одужає і зможе знову насолоджуватися життям.\nВсі бажаючі, хто може надати хоча б якусь мінімальну фінансову допомогу, надсилайте кошти на особистий рахунок потерпілого — 262092601999, відділення «Райффайзен банк Аваль».\nАвтор: Дмитро Мартов.\nТеги: закон ресторан Миргород Санаторий


• Виділення землі для будівництва греблі на річці Уж. Що вирішили ужгородські депутати. ВІДЕО • ЗакарпатПост •\nВиділення землі для будівництва греблі на річці Уж. Що вирішили ужгородські депутати. ВІДЕО\n07.10.2021 07.10.2021 Закарпатпост 99 Views\n“Збираються встановити греблю, яка стримуватиме річку. За проєктом вони говорять, що це буде тимчасова споруда, яка в період маловоддя підійматиметься, а в період паводку – опускатиметься. Будь-яке перешкоджання ходу міграції риб приносить шкоду. Вибирати період, коли можна підіймати, коли не можна – рибі буде важко пояснити. Зверху по течії є багато зливів підприємств, приватних домогосподарств у річку. Якщо річка це не буде проносити, а це накопичуватиметься на греблі, то в межах міста буде страшенний сморід”, — розповів Остап Палінчак. Суспільне Закарпаття\nПісля виступів спеціаліста управління водних ресурсів і голови асоціації рибалок Ужгорода депутати зняли із порядку денного це питання. Суспільне Закарпаття\nЗа словами міського голови Богдана Андріїва, на цей проєкт із бюджету Ужгорода гроші не виділяли. Його реалізовують за ґрантові кошти.\n← Закарпаття під загрозою червоної зони\nПоїзди до Закарпаття прибуватимуть на 2-3 години раніше →\n24.07.2017 post Коментарі Вимкнено до Хто переміщає ужгородські лавиці?\n«Господарські поради» — добра газета, для добрих людей!\n04.10.2012 post Коментарі Вимкнено до «Господарські поради» — добра газета, для добрих людей!\nЧитайте в черговому номері газети «НЕДІЛЯ»: Сергій Федака про Угорщину; Що хочуть бухгалтери Ужгорода від Януковича?\n08.04.2011 post Коментарі Вимкнено до Читайте в черговому номері газети «НЕДІЛЯ»: Сергій Федака про Угорщину; Що хочуть бухгалтери Ужгорода від Януковича?


Затискачі для проводів: існуючі види затискачів + докладна інструкція по зєднанню - Teplolife\nДодому Електрика Затискачі для проводів: існуючі види затискачів + докладна інструкція по зєднанню\nЕлектротехнічні роботи, пов’язані з електричними мережами, неминуче супроводжуються виконанням монтажу, техобслуговування, ремонту. В свою чергу зазначений сервіс традиційно змушує використовувати затискачі проводів різної конфігурації.\nЦе, як правило, відносно дрібні деталі, розраховані на роботу з різними видами і розмірами провідників. База існуючих затискачів велика. Охопити весь асортимент таких аксесуарів досить складно.\nОднак є так званий «популярний» набір, який застосовується найбільш часто. Розглянемо такий набір докладніше.\nПопулярні види електричних затискачів\nВид #1 — прості клеми з гвинтами\nВид #2 — затискачі самоподтягивающие і важільні\nВид #3 — з’єднувальні ізолюючі затискачі\nВид #4 — проколює затискний елемент\nВид #5 — затиск між болтом та гайкою\nЗатискачі іншого призначення\nЗатискачі анкерного виконання під кріплення\nЗатискачі для проводів під тестові потреби\nІнструкція зі з’єднання проводів затиском\nНа практиці монтажу електричних схем застосовуються спеціальні технічні аксесуари — затискачі самого різного виконання. Конкретне застосування обумовлено багатьма критеріями, починаючи від призначення мережі і закінчуючи техніко-експлуатаційними параметрами сполук.\nЧим примітний такий варіант різновиди аксесуарів – клема дозволяє виконувати надійне з’єднання без явного порушення структури провідників. При цьому припустимо виконувати зчленування провідників на основі різних металів, наприклад, мідного і алюмінієвого.\nШироко поширеними в побутовій практиці вважаються одноходовые клеми на поліпропіленової (поліетиленової) основі.\nКонструкція являє собою металевий, зазвичай латунний або бронзовий, короткий канал малого діаметра, оснащений двома отворами з різьбою під гвинти-фіксатори.\nНайпростіша конструкція гвинтового затискача на базі поліпропіленової основи. Під корпусом з поліетилену «захована» металева втулка з гвинтами-фіксаторами, поджимающими кінці проводів, вставленими всередину втулки\nТакий металевий канал впроваджено всередину поліетиленової оболонки, що володіє хорошими властивостями ізолятора. Для того, щоб сочленить два окремих провідника, кінцеві частини цих провідників поміщаються в канал з двох сторін, після чого надійно фіксуються (притискаються) гвинтами.\nІснує різна конфігурація канальних клем-затискачів, виходячи з таких параметрів монтажу, як:\nкількість контактних точок.\nФактично, підбір таких аксесуарів можливий під будь-які технічні умови, особливо ті, що актуальні для побутового сектору.\nЦя різновид з’єднувальних аксесуарів характерна збільшеним зручністю для користувача. Приміром, якщо скористатися самоподтягивающими затискачами одноразового застосування, досить зачищену кінцеву частину проводу вставити до упору всередину отвору затиску.\nКонструкція пластинчастого типу самоустановлювальні в положення «затиску». При монтажі досить підняти пластину лезом викрутки і вставити кінець дроту або просто вставити, у випадку з однієї житлової, без допомоги викрутки\nВсередині конструкції є пружиниста пластина, яка встановлена ріжучою частиною в «протихід» провіднику. Коли дріт вводиться всередину каналу до упору, пластина підтискається металевої житлової та врізається «противоходной» частиною в тіло дроти.\nДля звільнення провідника потрібно віджати пластину викруткою через отвір другого ряду. Такого виду затискачі не підтримують багаторазового використання. Їх вистачає на 3-4 рази повторних сполук.\nЗручна конфігурація, де використовуються спеціальні важелі замість традиційних гвинтів. Цей конструктивний варіант підтискає провід пластиною, яка фіксується важелем\nЧисленну повторюваність сполук підтримують подібні конструкції, але доповнені прес важелем. Застосування на практиці подібних аксесуарів просте.\nДосить підняти важіль перпендикулярно каналу, вставити зачищений провідник і опустити важіль до клацання. Провід буде надійно закріплений. Відповідно, зворотна операція виконується в разі вивільнення дроту з каналу.\nАксесуари подібного роду забезпечують з’єднання провідників, щодо невеликих по діаметру. Фактично, сполучні ізолюючі костюми (технічна абревіатура – ЗІЗ) представляють якийсь ручний інструмент тієї ж скручування.\nДва або кілька попередньо зачищених кінців провідників формуються в групу і «накриваються» з’єднувальним ізолюючим ковпачком до упору. Потім ковпачок кілька разів провертають.\nУсередині такої системи впроваджена пружинна спіраль, що має конічну форму. По мірі накручування ковпачка спіраль обхоплює групу кінців провідників і щільно стягує в єдиний вузол, затискуючи їх усередині.\nКолпачковый тип елементів, за допомогою яких організується цілком надійне з’єднання провідників відносно невеликого перерізу. Як правило, використовуються подібні елементи в електричних мережах з напругою 110-220 вольт\nКолпачковиє з’єднувачі застосовуються, як правило, на електропроводці відносно невеликої потужності. Дуже часто цей вид затискачів вибирають при монтажі побутових внутрішньобудинкових електромереж.\nІснують два різновиди виконання ковпачків:\nКонусоподібна пряма форма без наполегливих виступів.\nКонусоподібна пряма форма з наявністю наполегливих виступів.\nДруга конфігурація, як правило, відрізняється дещо збільшеним діаметром і призначена для скріпки провідників більшого діаметра.\nНа електричних лініях потужністю до 1 кВ часто використовуються затискачі прокалывающего типу. Такого типу аксесуари допускають роботу з провідниками перетином 1,5 – 10 мм2 на лініях-відгалуженнях або роботу з провідниками 16 – 95 мм2 на основних магістральних лініях.\nКонструкція являє собою металевий пластинчастий обхват, покритий ізоляцією, який стискається силою тиску від наполегливої болта.\nОбхвачують провідник пластини оснащені гострими металевими зубцями, які під силою тиску проколюють ізоляцію проводу і впиваються безпосередньо в тіло провідника.\nЗажимающая конструкція, принцип дії якої заснований на проколювання ізоляції провідника з подальшим щільним контактом до металевої жилі. Використовуються зазвичай такі вироби на високовольтних мережах\nПереваги таких конструкцій очевидні. Робота з ними дозволяє відмовитися від трудомістких операцій знімання ізоляції. Крім того, конструкція проколюють затискачів виконана таким чином, що дозволяє виконувати роботи без відключення подачі електрики в лінію.\nЗатискачі прокалывающего типу забезпечують високий ступінь герметизації по відношенню до атмосферного впливу.\nПолімерна ізоляція, стійка до впливу ультрафіолету, для посилення міцності армована скловолокном. Є ізолюючий гумовий ковпачок для наконечника.\nНерідко на силових мережах монтажниками використовується простий, але цілком надійний спосіб скріпки через звичайний болтовою затискач.\nДля організації з’єднання подібного роду необхідні завжди доступні деталі:\nболт відповідного діаметру;\nгайка до болта;\nдві шайби за розміром;\nПодібним чином допустимо з’єднувати різнорідні електричні провідники, наприклад, мідь і алюміній.\nПриклад створення з’єднання різних за структурою металу провідників за допомогою звичайного болтового затиску. Завдання поділу безпосереднього зв’язку «мідь-алюміній» вирішується простим додаванням зайвої шайби\nОднак теоретично таке поєднання не рекомендується електричної практиці з причини різних хімічних властивостей металів.\nКрім конструкцій затискачів призначених під з’єднання електричних провідників, існує різновид такого роду аксесуарів під інші цілі.\nКонструкції затискачів для кріплення (підвісу) проводів перетином 2 – 25 мм2 в кількості від двох до чотирьох жив. Конструктивно анкерний аксесуар складається з полімерного корпусу, наділеного саморегулівним затискним клином.\nПристрій, конструкція якого також передбачає виконання ролі затиску. Однак у цьому випадку мова йде вже не про з’єднанні провідників, а про спосіб монтажу – закріплення в підвісному стані\nВипускаються дві конфігурації анкерних затискачів:\nПід самонесучі системи.\nПід ізольовану несучу нейтраль.\nМеханізм має легко відкривається дужку, завдяки чому зручно і просто встановлювати затискач на кронштейни, зачепи, гаки з подальшим закріпленням на тілі затиску електричних проводів.\nЧасто практика електроніки та електрики передбачає використання затискачів так званого «тестового» призначення. Традиційно такими аксесуарами виступають «крокодили» — зубчасті розсувні (натискні) металеві конструкції.\nЗубчаста частина такого затиску залишається відкритою, тоді як частина під натиск ізолюється ПВХ матеріалом.\nЩе один варіант виконання затискають елементів, що належать класу досліджуваного устаткування. Так звані затискачі типу «крокодил» використовуються для організації тимчасового контакту, наприклад, для вимірювання напруги\nВикористовуються такі аксесуари для тимчасового кріплення (зачеплення) до проводів, наприклад, з метою вимірювання струму або напруги мережі.\nЦей вид затискачів можна умовно розділити на дві категорії – для низьковольтної електроніки і для високовольтних електричних мереж. Обидві категорії відрізняються одна від іншої граничними технічними параметрами по струму.\nВласне, порядок виконання робіт, в даному випадку, — з’єднання проводів за допомогою різних типів затискачів, простий і зрозумілий. Його цілком можна виконати самотужки.\nПершим ділом потрібно вивести робочі провідники до місця сполучення. І зняти ізоляцію на ділянці введення в гільзу затиску.\nДалі ретельно зачистити оголену кінцеву частину до характерного блиску.\nПроцедура зачищення кінцевій частині дроти перед створенням з’єднання за допомогою гвинтового затиску. Варто зазначити, що таку процедуру значно зручніше виконувати спеціальним інструментом для зняття ізоляції\nТепер потрібно вставити підготовлені кінці всередину гільзи затиску і закріпити. При необхідності таке з’єднання можна додатково заізолювати.\nПроцедура затиску вставлених у гільзи зачищених частин проводів. Точно така ж операція виконується по зустрічній стороні колодки. Найчастіше роботу з затискачами проводять в силових щитах або розподільних коробках\nЩе простіше здійснюється робота по з’єднанню провідників, коли використовується затискач прокалывающего типу або за типом самоустанавливающегося пружинного затиску типу ВАГО.\nЯк з’єднувати дроти і якими користуватися аксесуарами в тому чи іншому варіанті скріпки? Про це в подробицях розповідає і показує відеоролик:\nРізноманітність механічних елементів, що виконують роль надійного затиску, істотно полегшує виробництво монтажних і налагоджувальних робіт. Завдяки використанню таких елементів, підвищується рівень безпечної експлуатації електромереж. Єдиний нюанс – правильне застосування таких аксесуарів, так як невідповідність технічних можливостей загрожує звести нанівець всі переваги затискачів.\nпопередня статтяЯк зі звичайного мультиметра зробити металошукач\nнаступна статтяУстановка супутникової антени своїми руками: детальні інструкції з монтажу і налаштування супутникової тарілки\nДе купити габіони з наповненням?


Світова криза із відсутністю мікросхем для автомобілів зачепила і ДП ВО «Карпати» - Офіційний сайт міста Івано-Франківська\nСвітова криза із відсутністю мікросхем для автомобілів зачепила і ДП ВО «Карпати»\n14:47 20 Жов 2021 | Прес-служба | 762 переглядів\nСвітова автоіндустрія потерпає від нестачі чипів, саме через них провідні виробники автомобілів змушені скорочувати, а іноді навіть і зупиняти виробництво. Наприклад, у лютому Ford припинив виробництво автомобілів на заводах Німеччини. У березні Nissan - у США та Мексиці, а Toyota - в Чехії. У квітні Hyundai зупинив роботу головного підприємства в Південній Кореї, а Honda - в США, Канаді та Мексиці. У травні настала черга заводів General Motors в США і Канаді.\nУ вересні ж чеський автовиробник Skoda Auto призупинив виробництво саме через нестачу чипів. Відповідно торкнулася криза і державного підприємства ВО «Карпати».\n«Наше підприємство виробляє кабельно-провідникову продукцію до автомобілів Skoda та Opel. Кожного тижня ми отримуємо замовлення на продукцію. Проте, якщо інші заводи в Європі стоять через відсутність чипів, то і ми змушені стояти, бо не отримуємо замовлень. На жаль, не може бути так, що заводи, які виготовляють складові до авто стоять, і лише ВО «Карпати» працює, бо всі заводи між собою пов’язані і працюють на єдиний результат – виготовлення машини», - розповідає начальник виробництва Володимир Кицька.\nЗвісно, ситуація непроста, але вона не залежить від керівництва підприємства, яке зі свого боку робить все для того, щоби зберегти колектив, який на заводі працює роками.\n«Щоби не звільняти працівників, ми їм на час відсутності замовлень оформляємо простої. Час простоїв підприємство компенсує. Так, це невеликі кошти в порівнянні з тим, що вони могли би заробити, якби працювали, але ми постійно ведемо перемовини з іноземним партнерами-замовниками, щоби ці виплати збільшити, що нам частково вдалось зробити, - говорить начальник відділу персоналу та ОРД Оксана Івасів, і додає – Зараз маємо плинність кадрів на деяких проектах, в першу чергу там, де немає стабільних замовлень. Ми ставимося до працівників, які йдуть, із розумінням, адже їм треба утримувати сім’ї. Багато наших працівників говорять при звільненні, що зараз змушені поїхати на заробітки за кордон, але обіцяють повернутися як тільки ситуація стабілізується».\nОскільки ці працівники звільняються, підприємство потребує нових. Але прийняти абсолютно всіх бажаючих завод не може, оскільки є специфіка виробництва.\n«Фахівці відділу персоналу проводять підбір кадрів відповідно до вимог. Майбутні працівники повинні мати хороший зір, добру моторику рук. Є позиції, на яких необхідне уміння працювати з комп’ютером. Тому, на жаль, не можемо взяти на роботу всіх бажаючих, бо мова йде про автомобілі, про безпеку, і ми маємо відповідально ставитися до виготовлення замовлень», - розповідає Оксана Івасів.\nРазом з тим варто додати, що ВО «Карпати» є державним підприємством, тому всі працівники користуються соціальними гарантіями, згідно чинного законодавства – мають оплачувані відпустки, лікарняні, доплати за роботу у вечірній та нічний час. Також для працівників підприємства організоване безкоштовне довезення та часткова компенсація за харчування.\nНа підприємстві з оптимізмом дивляться в майбутнє і очікують, що ситуація, яка скалася із дефіцитом чипів, буде вирішена найближчим часом. І в цьому зацікавлені виробники автомобілів у всьому світі.


Мороз і сонце в Києві: синоптики обіцяють райський день 4 грудня – Online.te.ua 100% Актуальної інформації\nВ цей день Київ очікує мороз до 1 градуса нижче нуля, вночі до 2 градусів морозу.\nНабагато тепліше 4 грудня було в столиці в 1924 році 10 градусів тепла, а набагато холодніше в 1986 році, було більше 18 градусів морозу.\nНагадаємо, 2020 рік це рік білого Пацюка. Вона принесе багато приємних моментів. Але деяким знакам Зодіаку все ж варто перестрахуватися. Чого чекати в 2020 році від металевої Щури розповіли астрологи.


На Теребовлянщині посеред дороги загорілася вантажівка (ФОТО) | Новини Тернополя та області - Галас\nВипадок трапився 20 вересня на Теребовлянщині. Горів “КамАЗ”.\nО 19:19 на автодорозі М-19 Доманове – Ковель – Чернівці – Тереблече у с. Мшанець Теребовлянської територіальної громади виникла пожежа вантажного автомобіля «КамАЗ». Вогнем пошкоджено моторний відсік на площі 2 м.кв.\nПожежу ліквідовано черговим караулом 12-ї державної пожежно-рятувальної частини 1-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління. Під час гасіння врятовано даний транспортний засіб. Причина виникнення пожежі та матеріальні збитки встановлюються.\nТеги: галас новинипожежа на теребовлянщині\n← 86 захворіли та померло двоє жінок: оперативно про коронавірус на Тернопільщині\nПішки або конем: автобус припинив їздити в село на Тернопільщині через погану дорогу (ВІДЕО) →


8 мультфільмів для школярів про мотивацію — Журнал «На Урок»\nПсихологія Всесвітній день мультфільмів\n7 листопада 2018 89628 Читати: 8 хвилини\nДобірка змістовних мультфільмів про досягнення мети, навчання та самостійність!\nУспішні люди, рухаючись до поставленої мети, навіть після безлічі невдалих спроб, не зупиняються! Однак скільки тих, хто, зазнавши невдачі, одразу опустив руки! А все чому? Тому що для втілення своїх бажань потрібна неймовірна сила волі, цілеспрямованість і мотивація!\nРедакція освітнього проекту «На Урок» дібрала 8 мотиваційних вітчизняних та зарубіжних мультфільмів, як сподобаються як дітям, так і дорослим!\nМультфільм було створено у 2016 році на студії Pixar, а у 2017 він був відзначений премією «Оскар» у номінації «Найкращий анімаційний короткометражний фільм».\nЦей мультфільм наочно демонструє, що що сильна мотивація і бажання досягнути мети обов'язково приведуть до цілі! Хоча… можливі певні несподіванки!\nТридцятисекундний чорно-білий мультфільм має глибокий зміст. Переглядаючи його разом з учням, поясніть школярам, що не варто засмучуватись, коли не вдається одразу досягти поставленої мети. Адже на шляху до неї, після безлічі спроб, кожен із нас досягає інших, інколи не менш важливих, цілей.\nПереглядаючи мультфільм, надзвичайно захопливо подорожувати казками разом із головним героєм – лінькуватим школярем Вовкою, який прагне отримати результат, не докладаючи жодних зусиль.\nЗапропонуйте школярам разом переглянути цей мультфільм та обговоріть, як обставини життя Вовки мотивували його вчитися робити все власноруч.\nБільше про особливості роботи мозку, прийоми самомотивації та мотивації учнів будемо говорити під час вебінару «Мотивація в освітньому процесі: механізми та способи», трансляція якого відбудеться 26 листопада о 19.00. Власним досвідом поділиться наша лекторка Марганська Анастасія Вадимівна.\nВебінар: Мотивація в освітньому процесі: механізми та способи\nfacebook 1164 viber 36 telegram 7 Twitter 2\nСамооцінка учнів: 3 складники успішності\nГобова Людмила Юріївна 3 роки тому\nДякую. Корисна збірка. Особливо "зачепив" ролик «Коли одні двері зачиняються, відчиняються інші».\nШило Ірина Миколаївна 3 роки тому\nЦікава добірка мультфільмів.Корисний матеріал для виховної роботи класного керівника


РІЗНОМАНІТНІСТЬ КОМАХ. РОЛЬ КОМАХ У ПРИРОДІ ТА ЗНАЧЕННЯ В ЖИТТІ ЛЮДИНИ 👍, Науковий портал Predmety.in.ua\nHome ⇒ 📕Біологія ⇒ РІЗНОМАНІТНІСТЬ КОМАХ. РОЛЬ КОМАХ У ПРИРОДІ ТА ЗНАЧЕННЯ В ЖИТТІ ЛЮДИНИ\nСеред комах багато кровосисних, що завдають шкоди людям і тваринам, на яких нападають. Літаючі кровосисні комахи\n– комарі, гедзі, москіти, мошки та деякі мухи можуть нападати на свою жертву групами, що складаються з великої кількості особин.\nРІЗНОМАНІТНІСТЬ КОМАХ. РОЛЬ КОМАХ У ПРИРОДІ ТА ЗНАЧЕННЯ В ЖИТТІ ЛЮДИНИ - Біологія\nPrevious Post: Роздержавлення економіки раціональне\nNext Post: ГАЗ ПРИРОДНИЙ ГОРЮЧИЙ


Серце апачі — купити на ВсіКниги\nПро що ця збірка? Перш за все, про кохання. А також про дружбу, про втрати й сподівання і, врешті, про смерть. Вона лірична й брутальна водночас. У ній є муерта, своєрідний нуар, у якомусь смислі — навіть готичність. Звичайно, лайки не вдалося уникнути, бо це чесна й відверта збірка. Ця книжка може здатися вам дещо песимістичною за настроєм, однак песимізм автора, як не дивно, просякнутий таким собі тяжким оптимізмом. Отже, порцію хай похмурого, але гумору ви також отримаєте. Сонце обов'язково зійде. Ну, або ні. Бо «всяке ж може буть». Увага! У книзі є ненормативна лексика. Бажане вікове обмеження -18+


Прийміть найщиріші вітання з професійним святом. День працівників освіти – свято, яке допомагає осягнути найголовніше у житті. Кожен з нас згадує свого Вчителя – того, котрий долучив до книги, запалив іскорку знань, був старшим другом і порадником, кому ми зобов’язані своїми життєвими і професійними перемогами. Схиляю голову перед мудрістю й жертовністю освітянина, зусиллями якого твориться майбутнє краю і держави.\nВисловлюю вам сердечну вдячність за невтомну працю, за великий талант та покликання сіяти мудрість і знання, за любов до тих, кого виховуєте і навчаєте.\nБажаю вам повсякчасного відчуття повноти й неповторності життя, здоров’я, невичерпних творчих сил і натхнення. Хай завжди щедрою на сходи буде освітянська нива, а в усіх ваших починаннях слугують супутниками успіх та удача.


У мене теж є батьки\n27/11/2013 Світлана Михайлівна отримала запрошення на весілля. На святковій листівці – дві обручки. Відправник – її невістка. Жінка розуміла, що це колись мало статися, та тепер не знала, як бути: їхати вітати чи забути про цей лист? Жінка дивилася на малюнок, а перед очима пропливали події дев’ятирічної давності. Великий намет у їхньому дворі, наречений – її син-красень, наречена – тендітна...\nЗдобути перемогу на міжнародному фестивалі «Аніма» у Дрездені Дар’ї Котелянець із села на Вінниччині допоміг світлий та по-дитячому безпосередній мультик про корівку Зорьку\n13/11/2013 – Дочка мала виступати з етнічною піснею, але режисер запропонував їй скласти мультфільм у школі відомого аніматора Рольфа Бірна, – розповідає мама дівчинки Катерина Котелянець. – Сценарій про безпритульних котів та собак – у нас їх повний двір! – забракували, бо ця тематика заїжджена. Тоді Даша увічнила корову. Вона сама ліпила всі фігурки з пластиліну, писала пісню та озвучувала...\nДорожні спостереження: життєві історії\n09/10/2013 Нова огорожа буде Дві знайомі жінки поверталися маршруткою з райцентру до села. – Ти що, знову вирішила народжувати? – мовила старша, вказуючи на округлий живіт співрозмовниці. – Я б не ризикнула четверту дитину приводити в світ, та й донечці лише півтора… – Де троє, там і четверо. Жити ж якось треба? Третє народила, отримала гроші – веранду добудували, а за четвертим – євро-огорожу...\nФедор Титарчук. Трудові будні. "Звичайні" люди.\nРассказ. Фантастика Трудовые будни. Обычные "люди" 1. "Претворяя в жизнь решения съезда партии, Постановления Политбюро и пожелания трудящихся, расширяя ареал обитания человеческой цивилизации, повышая культурный уровень и оптимизируя потребление, герои Сверхновой эпохи вносят свой неоценимый вклад в дело строительства ещё одного поселения в пределах Солнечной системы. Самоотверженный труд и...\nЖиттєві байки: як сільський голова влаштовує ранкові "громадські слухання"\n25/09/2013 Уже треті вибори поспіль у нашому селі немає конкурентів Федору Кіндратовичу на посаду сільського голови. І знаєте чому? Бо все гаразд: бур’яни прибрані, кладовище впорядковане, біля обійсть чисто. Але ж як йому те вдається, не витрачаючи коштів з сільської казни, знають тільки ті, кого заскочили. А справа вся в корові й у тому, що голова не довіряє дружині гнати вранці худобину на...\n11/09/2013 Аби не голодною смертю Баба Маня, не дивлячись на поважний вік і складну долю, зберегла працездатність, оптимізм. А її власна життєва філософія є вистражданою пережитим голодом та війною. Тримала старенька стандартне господарство: поросятко, кізоньку з козенятами, десяток курей, кроликів. Та одного разу під час окролу кролематка загинула, і малі залишились на вірну погибель. От іду...\nМикола Ліпов ЗАЦВІЛО СЕЛО У ТРАВНІ\n13/05/2013 ЗАЦВІЛО СЕЛО У ТРАВНІ Зацвіло село у травні, Ніби вишитий рушник, З ним і люди стали гарні, Заспівав садок, курник. А які садки квітучі, Яблуневий білий цвіт. Ой, які ж вони пахучі, Ніби виріс з цвіту плід. Так все швидко забуяло, Ніби не було зими, Навкруги все засіяло, Всіми барвами весни !\nМикола Ліпов Вірші\nМикола Ліпов, м.Вінниця Селянська доброта України Я не знаю, як про неї розповісти. Вона для мене - як ікона, перед якою моляться про щось наболіле. Вона для мене рідна, бо вона - образ Украіни: роботящої, людяної і впевненої, яку навіть на схилі літ не здолають жодні труднощі, бо Господь дав їй сили і надію, бо земля, на якій вона працювала і працює, не зможе без неї вижити. А сила і слава її -...\n17/09/2012 Присвячую своїм дорогим землякам та рідному селу Горошківка Городнянського району Чернігівської області, а також усім селам неньки-України Село моє для мене ти єдине Село моє, для мене ти єдине. Гарненькі хати туляться в садах, Ти є моя маленька батьківщина, Вузька стежина, що веде на шлях. Люблю тебе у білу зимню пору, Люблю весною твій дубовий гай. Зажурний літній шелест осокору, А...\nШиманський Віктор Вірші\nШиманський Віктор с. Луполове, Ульянівський район, Херсонська обл. Золота пора За вікном розцвіли хризантеми. Це вже осінь, а там і зима. Не торкнутись одвічної теми, В мене теж, мабуть, права нема. Скільки віршів порі цій присвячено І пісень дивовижних годин. Але борг до кінця не оплачено, Пропоную і я свій один. Осінь має характер жіночий: Вранці дощ, потім сніг, далі – сонце. Сум і...


COVID і пташиний грип викликатимуть постійні проблеми в яєчному секторі\nПротягом наступного року на світовій яєчний сектор постійно буде впливати нестійкість ринку, пов'язана з пандемією коронавірусу і поширенням пташиного грипу.\nТакими очікуваннями поділився старший аналітик Rabobank Дірк Малдер, передає poultryworld.\nЗа його словами, сектор пройшов через ключові етапи руйнування через COVID-19, отримавши величезні зрушення в каналах збуту - від громадського харчування до роздрібної та онлайн-торгівлі. Також значно вплинуло закриття частини ринків разом зі збоями в ланцюжку поставок.\nЗараз ринок переходить до другого етапу - економічна криза, яка триватиме якусь частину наступного року, поки не з'явитися вакцина проти коронавірусу. Це спричинить за собою зниження зростання сегмента тваринного білка, але яєчний сегмент тільки виграє, тому що яйця є дешевим джерелом білка.\nТретій етап настане після 2021 року і потребують зміни поглядів на продовольче постачання.\nCOVID-19, а також африканська чума свиней (АЧС) привели до великої волатильності глобального ринку, говорить аналітик Rabobank.\nНайбільше постраждали країни ЄС, які скоротили продаж на 7%, Україна (-10%) і Туреччина (-22%) - через закриття кордонів Іраком. У той час як США наростили продажі (на 7%) і стали більш конкурентоспроможними.\n«В епоху пост-коронавірусу інвестиції в яєчний сегмент будуть здійснюватися, виходячи з трьох чинників: прискорений ріст світового попиту на яйця; більш консолідований міжнародний сектор; зміни, викликані соціальними інтересами», - говорить Малдер.\nВін додає: зростання виробництва після 2021-2030 рр. призведе до того, що країни, що розвиваються, такі як Індія, Пакистан, Бангладеш і М'янма, будуть рости швидше за все - більше 5% в рік.\nУ ключових країнах-виробниках яєць, таких як Китай і США, поряд з Мексикою, Бразилією, Таїландом, Канадою та Південною Африкою буде спостерігатися більш повільне зростання - на 1-3%.\nВ ЄС, Японії, Росії та Україні ймовірний річний приріст буде на рівні від 0 до 1%.\nУкраїна на третину може збільшити ВВП за допомогою АПК\nВеликі аграрні підприємства мають значний потенціал для успішної конкуренції на зовнішніх ринках.\nСтверджує аналітик аграрного ринку Олексій Кущ.\nЗа його словами, зараз йдуть жваві суперечки про те, який формат аграрного бізнесу може принести максимальний результат. Інвестиції в малі та середні фермерські господарства — це розвиток мультикультурного аграрного виробництва.\n«У той же час, інвестиції в великий аграрний бізнес — це нові технології, зростання валових показників експорту та динаміки ВВП. Крім того, це і локомотив для МСБ, адже у всьому світі існує конвергенція між інвестиційним потенціалом аграрних холдингів і операційними можливостями фермерських господарств, простими словами — інвестувати потрібно в тих, хто дає результат. У цьому контексті дуже небезпечно разом з водою виплеснути і дитину або в міркуваннях про майбутню структуру аграрного ринку — нівелювати вже сформовані ринкові переваги. Модельною економікою, в цьому сенсі, для нас могла б стати Аргентина: за даними українських аналітиків аграрного ринку, обробка 1 000 га площ в цій країні здійснюється 5 працівниками аграрних холдингів або одним фермером, в той час як у нас, даний показник становить 15 осіб для холдингів і до 10 осіб у фермерів. Розвиток конвергенції між великими аграрними холдингами і фермерськими господарствами може привести до системного розвитку аграрного аутсорсингу, наприклад, в сфері спільного використання сільськогосподарської техніки», — впевнений Олексій Кущ.\nЗа його словами, деіндустріалізація нашої економіки — проблема, яка виникла як внаслідок неефективної промислової політики, так і в результаті війни на Донбасі.\n«Протягом найближчих 10−15 років, розвиток сектора послуг може дозволити створити в Україні замкнуту модель економічного зростання, але на цей період нам потрібні компенсатори втрати валового продукту внаслідок виведення зі структури економіки частини промислових потужностей південного сходу. Розвиток високопродуктивного аграрного ринку може стати таким компенсатором. Подібний сценарій розвитку проходили практично всі європейські країни — мова не йде про створення в Європі нової аграрної наддержави. Основний посил тут — до тих пір, поки у нас не з'явився розвинений третинний сектор економіки і не завершиться модернізація виробничого потенціалу, країна потребує швидких рішень і результатів, які можна конвертувати в економічне зростання вже завтра. У найближчі кілька років таким джерелом швидких рішень може стати аграрний сектор, що і підтверджується динамікою розвитку галузі сільського господарства за останні роки: поки інші галузі стагнують, аграрний сектор продовжує свій поступальний розвиток. Завдяки продукції цієї галузі генерується більше третини зовнішньої торгівлі країни. У той час як сума дотацій в АПК в 2018 році склала 6,3 млрд грн, або 0,2% ВВП України. Зрозуміло, що для ефективної підтримки АПК цього катастрофічно мало. Крім того, необхідно вдосконалити і методику розподілу цих ресурсів за методом „відкритого вікна“», — зауважує Кущ.\nВін нагадав, що сьогодні АПК — фактично донор бюджету України. Сектор дає набагато більше, ніж бере.\n«Дотації аграріям необхідно збільшувати, в тому числі і за рахунок фінансування великих підприємств, здатних виконати інвестиційні зобов'язання у вигляді створення нових робочих місць і нарощування обсягу виробництва готової продукції, з постійним підвищенням рівня доданої вартості. Об'єктивно великі аграрні підприємства мають значний потенціал для успішної конкуренції на зовнішніх ринках і забезпечують зростання експортної виручки. Формат держдопомоги варто диверсифікувати: якщо великі підприємства потребують допомоги держави для розвитку нових технологій, то фермерські господарства — в компенсації відсоткової ставки і доступних кредитних ресурсах», — говорить Олексій Кущ.\nЕксперт стверджує, що на аграрному бізнесі лежить і рішення інших важливих завдань: забезпечення продовольчої безпеки і скорочення питомої ваги сировинного експорту за рахунок зростання рівня переробки сировини в готову продукцію.\n«Простими словами — експортувати не зерно, а комбікорми та інші продукти з нього. І це лише один штрих майбутньої трансформації аграрної галузі та підвищення її продуктивності. На жаль, з перших днів незалежності Україна обрала найпростіший шлях отримання доходів — замість розвитку технологічного виробництва, ми експортували в основному сировину. Тому сьогодні, як і всі сировинні країни, ми знаходимося в зоні ризику — ми не впливаємо на власний розвиток, адже залежимо від коливання цін на основні види експортованої сировини. Додана вартість — це найкращий індикатор якісного стану національної економіки. Чим вища додана вартість готової продукції базових галузей економіки, тим вище темпи економічного росту», — стверджує Олексій Кущ.\nЗа його словами, єдиний шлях для України позбутися ролі «сировинної країни» — це нарощувати додану вартість в аграрному комплексі шляхом розвитку виробничих потужностей переробки продукції національними виробниками.\n«Високотехнологічне, безвідходне виробництво повинно стати метою розвитку українського АПК. Розрахунки втраченої доданої вартості вражають: українська земля щорічно дає урожай в межах 50−60 млн тонн зерна при внутрішніх потребах на рівні 20 млн. т. За цінами сировинних ринків — це всього лише $6 млрд, або 6% ВВП. Збільшивши рівень доданої вартості за рахунок більш глибокої переробки в 5 разів, ми можемо отримати вже $30 млрд або + 30% ВВП, тобто замість нинішніх 3 трлн грн валового продукту вийти на рівень 4 трлн грн в рік і створити при цьому кілька десятків тисяч додаткових робочих місць з високим рівнем заробітних плат і соціальних гарантій», — відмічає експерт.\nОлексій Кущ стверджує, що цих показників можна досягти, як то кажуть, на відстані витягнутої руки. Досягти, в тому числі і за рахунок прозорого і ефективного механізму розподілу державних дотацій в АПК, адже цим шляхом йдуть практично всі європейські країни і не тільки.\n«Умовно кажучи, ми повинні вирішити, де українці будуть збирати і переробляти урожай: в Польщі або у себе на батьківщині. В такому випадку, збереження робочих місць в десятки разів окупить всі державні витрати на розвиток сектора АПК. За різними оцінками, підвищення рівня доданої вартості в аграрному секторі в п'ять разів призведе до створення до 1 млн нових робочих місць. В цьому випадку ефект мультиплікації призведе до того, що на одну гривню коштів, вкладених в АПК, держава зможе отримати до 20 грн додаткового ВВП. Тобто, інвестиції в розмірі 1,5% ВВП можуть згенерувати до 30% додаткового валового продукту, але з однією базовою умовою: наявністю прозорого механізму розподілу виділених ресурсів і системи контролю за їх цільовим використанням», — додає а Олексій Кущ.


Шукач металобрухту пошкодив смітник на Науковій - 032.ua\n17:11, 24 лютого 2018 р.\nУ ніч на 24 лютого, небайдужий громадянин повідомив патрульним про те, що невідомий зірвав кришку зі сміттєвого баку на вулиці Науковій у Львові.\nПро це інформує кореспондент сайту 032.ua із посиланням на прес-службу Патрульної поліції Львівської області.\nЗаявник, який став свідком події, розповів, що зловмисник намагається віднести кришку від сміттєвого баку до пункту прийому металобрухту.\nВтім, дійти до мети крадієві завадили патрульні, які приїхали на вказану вулицю та виявили особу, яка підпадає під опис.\nЗловмисником виявився 41-річний львів'янин, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. У руках він тримав викрадену кришку.\nЗатриманого відправили у Франківський відділ поліції для подальшого з’ясування обставин.\nНагадаємо, раніше у Львові невідомі намагалися зірвати бронзову міні-копію пам'ятника Шевченкові з макету для незрячих.\nЛьвів новини кримінал металобрух крадіжка Наукова 032


РОЗДІЛ П ЯТИЙ - Острів злочинців\nЯ стаю табором край яру. — Стріла. — Візит гарцерів. — Гарцери в ролі детективів. —Прогулянка до військового кладовища. — Криваві сліди. — Браконьєри. — Нічна драма. — Роздуми. — Я в ролі дідича Дуніна. — Чому Дідич довіряв лісничому? — Де він міг сховати свої скарби?\nЗбудився я о шостій ранку, спішно згорнув намет і поклав його в машину. Тоді спустився до Вісли і вмився холодною, майже крижаною водою. Антропологи ще спали, принаймні з табору не чути було ані згуку. Я сів у машину, ввімкнув мотор і поїхав до містечка. Біля колодязя на ринку спинився, набрав води у п'ятилітровий бідон, що був серед мого туристського начиння. Далі поїхав до бензоколонки, наповнив бак бензином і подався знову до лісу. Глянувши на табір антропологів, я побачив, що на березі вмивається якась білява жінка. Вона повернула голову і дивилася мені вслід, аж поки моя чудернацька машина зникла в лісі.\nЯ опинився на тому перехресті, де стояв похилившись дерев'яний хрест. Якби я повернув праворуч, то доїхав би до Вісли. Дорога ліворуч довела мене до глибокого яру, його схили поросли травою й невисокими кущами ожини, а нагорі зеленою стіною стояв ліс. З лівого боку цієї стіни зяяла велика вирва.\n«Мабуть, тут», — подумав я і витяг з кишені аркуш паперу, на якому мій приятель у Лодзі накреслив карту цієї місцевості.\nЯ вимкнув мотор і пішки подався схилом нагору. Черевики ковзали по росяній траві, за холоші чіплялися колючі ожинові гілки. Коли я дістався нагору, моїм очам відкрився гарний краєвид, хоч і не широкий, скрізь підступав ліс. Видно було тільки дорогу на дні яру та урвисті, зелені від трави схили. Цей зелений колір був такий яскравий, такий свіжий, що це місце здавалося чудовим затишком, оазою тиші й спокою.\nТам, де я стояв, хтось повикорчував колись дерева й поставив собі дім. Був там, либонь, і сад, бо зосталося кілька здичавілих яблунь і велика стара груша. Густий ліс оточив це місце, руїни будинку поросли травою. «Навряд, щоб господарі цієї садиби, — міркував я, — видиралися нагору урвистими схилами яру. Десь має бути сюди дорога».\nУ лісі я хутко знайшов вузеньку просіку. «Мабуть, дорога на дні яру повертає вгору, — подумав я, — а там з'єднується з просікою».\nЯ спустився до «сама», проїхав яром десь із півкілометра, і справді, дорога завернула ліворуч, водночас спинаючись трохи вгору. За поворотом я побачив узлісся й величезний розліг орних полів.\nПоїхавши вздовж узлісся, я знайшов незабаром просіку. Тож, зробивши велике коло, я опинився на тому самому місці. Але тепер я був із «самом», а він не видерся б стрімкими схилами яру.\nПерш ніж поставити намета, я нагрів на спиртівці у ба-нячку води і поснідав міцною кавою з кількома скибками хліба, присмаченими плавленим сиром. Тоді ще раз оглянув свої запаси харчів і впевнився, що можу тут лишитися принаймні днів зо три.\nПо тому я взявся напинати намет і проморочився з ним аж до полудня. Сонце підбилося вже височенько і добре припікало. Я надув матрац, роздягся й ліг на нього засмагати.\nНараз щось просвистіло в повітрі і встромилося в землю. Я оглядівся й побачив стрілу, що стирчала в траві за три кроки від мене.\nЯ схопився на ноги.\n— Вільгельме Теллю, — гукнув я, — не роби дурниць! В кущах занедбаного саду щось зашелестіло. З-поза дерев вийшли лучники. Вони весело всміхалися.\n— А ми вас знайшли, — виголосив Телль. — Знайшли, хоч ви й намагалися втекти й усіх обдурити.\n— Нікуди я не тікав і нікого не дурив. Просто, як то кажуть, змінив місце проживання, та й годі.\n— Ми пішли сьогодні вранці до річки одвідати вас, — почав Телль. — Аж дивимось — від намету й слід прочах. «Що з паном сталося?» — думаємо. Коли це Соколине Око показує нам сліди автомобіля й пояснює: «До Томаша Бродяги навідався хтось на машині, і він виїхав». По тому жінка з табору антропологів, здається, керівник експедиції, сказала нам, що чиясь чудернацька машина прямувала рано-вранці до лісу. Ми подалися дорогою в ліс й одразу побачили на піску сліди шин.\n— Я проїхав цією дорогою двічі, — пояснив я, — учора ввечері та сьогодні вранці. Туди й назад.\n— Ну, це ми побачили, — обізвався Соколине Око. — Бо одні сліди йшли поверх інших. Одні хтось залишив раніше, другі пізніше. Ми й пішли по тих пізніших…\n— Ви стежите за мною! — удавано обурився я. Вони всміхнулися:\n— Ні! — заперечливо похитав головою Вільгельм Телль. — Просто ми шукали вас, щоб спитати, чи не потребуєте нашої допомоги.\n— Знову вас зобов'язали зробити якийсь добрий вчинок? — спитав я.\n— Сьогодні мені нічого не треба. Як бачите, я здатний і сам впоратися.\nУвесь час, розмовляючи, хлопці пильно приглядалися до мого автомобіля.\nДе ви знайшли собі таку колимагу? — спитав Вивірка.\n— Це — спадщина мого дядька Стефана Громилла. То був неабиякий дивак, — пояснив я. — Але машина дуже добра.\n— А ви теж дивак, — мовив Телль. — Навіщо ви зняли намет з того пагорба над Віслою?\n— Бо тут краще…\n— Ні, там було краще.\n— Це як на чий смак, — ухильно відповів я.\n— Чи вам не сподобалися антропологи? — допитувався Телль.\n— Може, — буркнув я. Брехати мені не хотілося, та втаємничувати хлопців у свої справи теж не мав на думці.\nА хлопці розбіглися по моєму новому табору, зазирали в кожний куток, під кожний кущ, нишпорили в траві.\n— Колись на цьому місці була чиясь садиба, — мовив Телль.\n— Це було років двадцять тому, не більше, — додав Соколине Око.\n— А як ти знаєш, що років двадцять тому? — спитав я.\nХлопець показав мені на кілька сосен.\n— Їм не більше двадцяти років. Я знаюся на цьому, бо мій батько лісник. Ці сосни повиростали в садку, а значить, сталося це тоді, коли хазяїв уже не було.\n— Гляньте-но сюди, — мовили хлопці. — Тут стояв будинок. Невеличкий, дерев'яний, на підмурку, ось в землі лишилася ще цегла з фундаменту. А тут був хлівець, маленький, либонь, на одну корову й одного коня або на дві корови. А там далі — льох на картоплю, від нього лишилася тільки яма.\n— Я знаю, — вигукнув Соколине Око, — тут була колись лісова сторожка.\n— Звідки ти знаєш? Соколине Око поважно пояснив:\n— Бо вона в лісі. Селянську садибу поставили б на узліссі, близько поля. До того, не видно, щоб тут була коли стодола, та й для обійстя тут замало будівель.\nВін мав слушність. Тоді я спитав хлопців, певний, що вони не зможуть мені відповісти:\n— А що сталося з лісовою сторожкою? Чому її зруйновано?\nХлопці знову кинулися нишпорити і за мить принесли якісь дошки.\n— Сторожка згоріла. Бачите, обгорілі дошки. А гляньте, будь ласка, на стару грушу. Вона росла біля самої хатини. Коли зайнявся дах, то полум'я зачепило й грушу. Дерево тепер з того боку сухе, покалічене вогнем. Ніколи вже не зазеленіє його гілля.\n— Згоден, — кивнув я головою. — Все те, що ви сказали, скидається на правду. Одного тільки не можна з'ясувати: хто жив у сторожці?\n— Ми й це знаємо. Минуло вже два тижні, як ми стали тут табором, тож історію про Барабаша й лісничого Габрищака кожен чув не раз. Тут жив Габрищак. Барабаш виманив його звідси, а сторожку спалив.\n— Отакої! — пробурмотів я збентежено.\nТепер я зацікавлено придивлявся до хлопців. Вільгель-мові Теллю було не більше одинадцяти років, та на свій вік він був невисокий, худорлявий, мав довгасте засмагле обличчя і темний чуб. У Чорниці був веселий, круглий вид, рожевий од сонця, кольору ще не зовсім стиглої чорниці. Соколине Око відзначався довгим носом, що надавав його обличчю виразу надзвичайної цікавості. Хлопець завжди нахиляв голову і придивлявся до всього спідлоба, а його довгий ніс раз у раз до чогось принюхувався.\n— Чи не змогли б ви підвезти нас своєю машиною? — попросив Чорниця.\n— З дорогою душею, — відповів я. — Але я не зможу забрати всіх п'ятьох одразу. Та й боюся покинути серед лісу свої речі й намет.\nВирішили, що двоє гарцерів лишаться стерегти моє /обро, а троє, тобто Вільгельм Телль, Соколине Око і Чорниця, поїдуть «самом».\n— Куди б ви хотіли податися? — спитав я, коли ми виїхали з просіки.\n— На військове кладовище. Там так гарно, — захоплено вигукнув Вільгельм Телль.\nСпочатку треба їхати дорогою, що пролягала яром, над яким стояв мій намет. Далі, за порадою хлопців, я звернув ліворуч, на широченьку просіку. Невдовзі ми побачили невелику галявину, де серед кущів видніли похилені березові хрести. На деяких висіли старі прострелені каски, — такі носили колись польські солдати.\n— Ось, — мовив Телль, — кладовище польських солдатів, вони загинули в бою з німцями 1939 року. Наш гарцерський загін учора взяв зобов'язання впорядкувати його.\n— А чи ви були на Барабашевому острові? — спитав мене Чорниця.\n— Я не чув про такий острів.\n— Це острів на Віслі. Там полягла вся Барабашева зграя. Поховали бандитів усіх разом, у спільній могилі посеред острова.\nМи вийшли з машини.\n— Ходімо в глиб кладовища, — запропонував Телль. — Там є великий камінь. Можна вирізьбити на ньому якийсь напис.\n— От якби латиною, — сказав Соколине Око.\n— Навіщо латиною? — здивувався я.\n— Та воно гарно звучить. Наприклад: «Ducle et decorum est pro patria mori», тобто: «Славно й почесно вмерти за батьківщину». Я бачив такий напис на Повонзковському кладовищі в Варшаві.\nКладовище було геть занедбане. Трава сягала нам аж до пояса, могили позападали й заросли густим чагарником. Я нарахував їх до шістдесяти. Вітер похилив, а то й поваляв дерев'яні хрести.\nСоколине Око, що йшов попереду, раптом скочив притьмом убік.\n— Швидше! Гляньте сюди! — крикнув він.\nМи підбігли. Соколине Око розхилив кущі, й ми побачили на прим'ятій траві мертву сарну в калюжі застиглої крові. Сарна була вже холодна, певне, подохла ще вночі. На шиї в неї була кривава рана.\n— Браконьєри, — пояснив Вільгельм Телль і підозріливо глянув на мене.\nЯ зрозумів цей погляд і сказав:\n— Мабуть, ви звернули увагу, що я не маю ніякої зброї. Та я пригадую, що минулої ночі, точніше пізно ввечері, я чув, як у лісі хтось тричі вистрелив.\n— Ми це теж чули, — підтвердив Чорниця.\n— Браконьєри, — похмуро повторив Телль. — Вони поранили сарну в шию, але вона втекла і аж тут упала мертва.\nСоколине Око вже нишпорив по кладовищенських кущах.\n— Маєш рацію, Теллю, — гукнув він, — тут видно сліди крові на листі й на траві. Поранена сарна тікала, і браконьєри не знайшли її, бо, певне, не мали з собою собаки.\nМертва тварина дивилася на нас широко розплющеними скляними очима, в яких, здалося мені, застигло страждання.\n— Лісник Марчак застерігав нас од браконьєрів і просив звертати увагу на кожну підозрілу людину, що вештається лісом, і доповідати йому, — пояснив Вільгельм Телль. — Та ми, видно, погано вартували. Сарну забито коло самісінького нашого табору.\n— Коли ви думаєте на мене… — почав я, однак Телль перепинив мене:\n— Не про вас мова. Браконьєри стріляли тут звірину ще до того, як ви приїхали. Вони вештаються в цьому лісі же зо два роки. Лісник казав, що не може нічого вдіяти, бо його сторожка аж на тому боці лісу. Тут була колись ця хатина, та Барабаш її спалив. А нової, на жаль, не поставили.\nХлопці виламали в лісі чималу гілляку й прив'язали до неї сарну.\n— Потягнемо до нашого табору, — запропонував Телль. — А тоді скажемо лісникові.\nМені не лишилося нічого іншого, як сісти в «сама» і повернутися до свого намету. Хлопцям, що чекали на мене, я розповів про забиту сарну, і вони одразу ж подалися в ліс, щоб приєднатися до своїх товаришів.\nЯ швидко наготував обід і тепер мав багато часу про все подумати.\nМені не давала спокою думка, що я отаборився там, де сімнадцять років тому стояв будиночок лісничого Габрищака. Якось уночі сюди прийшли Барабашеві люди. Може, вони скрадалися стрімкими схилами яру? Габрищак напевне вже спав. Бандити оточили садибу, вдерлися в дім, витягнули його з хати й повели до лісу.\n«А де ж, — подумав я, — було лігво Барабашевої зграї? Може, на Острові злочинців серед Вісли?»\nЯ почав міркувати, що зробив би із скарбами, аби був на місці дідича Дуніна. «Ну, уяви собі, що ти Дунін, заможна людина, маєш великий палац, а в палаці багатющі колекції картин і старої зброї. Але ти зрадив своєму народові і боїшся Радянської Армії. Де б ти сховав це добро, якби тобі лишалося дуже мало часу і якби ти боявся, що не встигнеш втекти від армії, яка переможно йде вперед?»\nТа я ніяк не міг уявити себе в ролі дідича, власника земель і палацу.\n«Ну, де ж би ти сховав свої скарби?» — вперто питав я себе.\n«Закопав би в землю».\n«Дурниці! Не закопав би, бо не мав би уявлення, скільки мине часу, поки зможеш забрати їх із криївки. Колекції, сховані в землі, могли б загинути».\n«Ну, гаразд, дідич Дунін сховав картини в сухому підземеллі костьолу».\n«А решту? Де сховав би ти решту своїх скарбів?» — не відступав я.\n«У палаці — в підземеллі чи в якійсь іншій схованці».\n«Дурниці! Ти не зробив би цього, адже знав, що переможна армія, захопивши містечко, насамперед зайняла б палац для солдатів. А ті, почувши про скарби, одразу заходилися б шукати їх. Радше ти сховав би їх у місці, де ніхто й не подумав би шукати. Приміром, у костьолі. Сховав би там частину скарбів — картини, бо вони найшвидше псуються. А решту сховав би в такому місці, де, може, картини й не збереглися б, але інші речі, наприклад старовинна зброя, могли б лежати багато років».\nДалі я міркував так:\n«Перш за все очевидно, що дідич Дунін не був спроможний сам сховати свої скарби, тож скористався послугами довіреної людини. Колекції чималі, їх треба було сховати потай, аби не привернути уваги жителів містечка й челяді в палаці. Через те Дідич, певно, не був присутній, коли перевозили колекції з палацу до схованки».\n«А чи мав дідич довірену людину, якій міг доручити свої скарби?»\n«Так. Це був, либонь, лісничий Габрищак».\n«Чому саме Габрищак?»\n«Відповіді може бути дві. Перша: Дунін доручив сховати свої скарби Габрищакові, бо довіряв йому. І друга: дідич обрав Габрищака не тільки через те, що довіряв йому, але тому, що вирішив сховати колекції в лісі, у лісових криївках, які знав тільки лісничий.\nА звідси висновок: скарби покладено в якусь криївку в лісах над Віслою…»\nТак я міркував, вигріваючись на осонні теплого липневого пополудня. Ці думки не дуже мене Й непокоїли. Тихо, одноманітно шумів ліс, мені було тепло й приємно в моєму затишному таборі край яру.\nРОЗДІЛ ЧЕТВЕРТИЙ | Острів злочинців | РОЗДІЛ ШОСТИЙ


Службова особа Вінницької міської ради отримала у власність опалювальну техніку вартістю у 37 тисяч гривень як винагороду за нестворення перешкод щодо приймання робіт по ремонту дитсадка. Про це стало відомо з офіційного сайту обласної прокуратури.\n«Прокуратурою Вінницької області, спільно з управлінням захисту економіки у області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, слідчим управлінням Головного правління Національної поліції в області за сприяння Вінницької міської ради викрито факт одержання неправомірної вигоди працівником одного з департаментів», – інформують правоохоронці.\n«Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що вказана службова особа, отримала у свою власність опалювальну техніку загальною вартістю 37 тис. гривень за не створення перешкод при прийманні будівельно – монтажних робіт та підписання актів виконаних робіт підприємству, що проводить ремонті роботи дошкільного навчального закладу у м. Вінниці», – констатують у прокуратурі.\nНаразі правопорушнику повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 368 КК України – прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди. Вирішуються питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу.


Міні-готель «OsterPlatz» в Буковелі, Карпати, урочище Вишня 120А, с. Поляниця. Орендувати недорого, ціна і фото, вартість і відгуки - Оголошення №2081 - Путівник Travello.com.ua\nКолоритний Готельно-ресторанний комплекс "OsterPlatz" розташований в селищі Поляниця, всього 7 хв ходьби до ТК Буковель на березі річки Прутець, з вікон якого відкривається незабутня панорама на гори, ліс і річку. Інтер'єр готелю "OsterPlatz" оформлений в заміському стилі з використанням екологічно чистих матеріалів, номери обставлені меблями з натурального дерева, ліжка з комфортними ортопедичними матрацами. У кожному номері є телевізор з плоским екраном, холодильник, а також ванна кімната з феном. На території комплексу знаходиться\nресторан-колиба c каміном в колоритному українському стилі, де гостям подаються комплексні сніданки, які включені у вартість проживання. А також, смачні страви по меню української та місцевої кухні. Сучасна карта елітних напоїв, коктейлів, а також місцеві Карпатські настоянки, які не залишать байдужим жодного гостя. У ресторані можна придбати справжній карпатський мед місцевого витвору. У ресторані є дитяча ігрова кімната. Поки діти грають-батьки відпочивають! Для комфортності гостей, в готелі діє послуга\nRoom Service (обслуговування в номерах). Також, гості можуть відпочити в паровій бані, де є глибокий басейн для занурення. За запитом надаються масажні процедури. Безкоштовний Wi-Fi, паркінг, відведено спеціальне місце для зберігання лижного спорядження. За запитом гостям надають послуги трансферу. Шановні гості, запрошуємо в унікальний і колоритний Готельно-ресторанний комплекс поблизу ТК Буковель, де ви зможете відпочити недорого і з комфортом в атмосфері української гостинності в самому серці Карпат!\nПоки ви відпочиваєте - ми працюємо для вас!\n18 м2, широке двоспальне ліжко, шафа, тумбочки, власна ванна кімната, Телевізор з плоским екраном, холодильник, Wi-Fi\n56 м2, 1 диван-ліжко у вітальні та 1 широке двоспальне ліжко в окремій спальні, шафа, тумбочки, телевізор з плоским екраном, власна ванна кімната, Wi-Fi\n110 м2, 1 диван-ліжко у вітальні та 2 широкі двоспальні ліжка в окремих спальнях, шафа, тумбочки, телевізор з плоским екраном, власна ванна кімната, Wi-Fi\nOsterPlatz урочище Вишня 120А, с. Поляниця\nМіні-готель OsterPlatz урочище Вишня 120А, с. Поляниця\nКолоритний Готельно-ресторанний комплекс "OsterPlatz" розташований в селищі Поляниця, всього 7 хв ходьби до ТК Буковель на березі річки Прутець, з ...\nвід 2850 грн. за добу\nЗаповніть та надішліть цю форму, якщо не змогли додзвонитися адміністрації готелю OsterPlatz за вказаними контактами.


ВК «Новатор» дозволили грати в Суперлізі | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n3 Липня, 2019 Володимир ХОЛОД Спорт 1749\nХмельницький Новатор, за рахунок розширення Суперліги, зберіг прописку в елітному дивізіоні. Тепер команда шукає спонсора. Фото: з архіву\nАле це стосується лише чоловічої команди, а не жіночої.\nЧоловічий волейбольний клуб «Новатор» із Хмельницького, який минулого сезону вилетів із Суперліги, в новому може знову грати в найвищому дивізіоні країни. Принаймні, такий варіант розглянули на засіданні виконавчого комітету Федерації волейболу України, де говорили про розширення Суперліги до 10 команд. Утім, «Новатор» мав до першого липня сплатити борг, який мав перед ФВУ.\n«З боргами розрахувалися, - каже президент обласної федерації волейболу Іван Терещук, який є директором ВК «Новатора». - А тому готуємося, що знову гратимемо в Суперлізі. Утім, команда поки що в відпустці, а ми шукаємо спонсорів».\nА ось жіночий ВК «Новатор», який також вилетів з Суперліги, не гратиме наступного чемпіонату навіть у вищій лізі. За словами Івана Борисовича, команда виступатиме в першому дивізіоні. Це стосується і чоловічий клуб «Новатор-2-Прикордонник». Причина – фінансова.\nЧитайте також: Як готуються футбольні команди з Хмельниччини до нових першостей в ПФЛ\nХмельницький Новатор волейбол ФВУ Терещук Іван


Deutsche Bank отримав 832 млн євро збитків в ІІІ кварталі через реструктуризацію | Mind.ua\nDeutsche Bank отримав 832 млн євро збитків в ІІІ кварталі через реструктуризацію\nКерівництво компанії запевняє, що все йде за планом\n30 жовтня 2019, 17:15\nУ третьому кварталі 2019 року Deutsche Bank зазнав збитків у розмірі 832 млн євро ($924 млн) через витрати на масштабну реструктуризацію. Про це повідомляє CNBC.\nЦе вже другий квартальний збиток поспіль внаслідок реструктуризації. У другому кварталі збиток склав 3,15 млрд євро.\nЗагальна чиста виручка в ІІІ кварталі склала 5,3 млрд євро проти 6,2 млрд в минулому році, коефіцієнт загального капіталу першого рівня склав 13,4% проти 14% рік тому.\n«Наші результати за квартал повністю відповідають нашим планам. Я думаю, що ми добре справляємось зі стратегічними змінами, про які оголосили влітку», – заявив Джеймс фон Мольтке, фіндиректор Deutsche Bank.\nНімецький банк вів боротьбу з часів світової кризи 2008 року і наступної боргової кризи в єврозоні. Банк зіштовхнувся із мільярдними штрафами, посиленням конкуренції на ринку, зниженням долі ринку, як в комерційному, так і в інвестиційно-банківському секторі, а також низкою змін в управлінні.\nЯк повідомлялось, раніше цього року Deutsche Bank оголосив про масштабний план реструктуризації, намагаючись оживити свій бізнес.\nНагадаємо: в межах плану банк має намір скоротити 20 000 робочих місць по усьому світу до 2020 року.\nDeutsche Bank ФІНАНСОВИЙ РЕЗУЛЬТАТ


День вчителя в 2019 році: якого числа в Росії, що подарувати\nДень вчителя в 2019 році: якого числа, що подарувати\nУчитель — це людина, який показує дорогу в життя, навчає не тільки різних наук, але й життєвої мудрості, радить, як вижити в сувору реальність, показує правильний приклад. Разом з родиною вчителі виховують у маленькій людині особистість. Кожна людина висловлює подяку своїм вчителям по мірі можливості. Але є один день в році, коли всі педагоги чують безліч прекрасних слів в свою адресу. І це, звичайно ж, День вчителя. Про історію виникнення і традиції святкування цього дня в різних країнах ми з задоволенням Вам розповімо.\nЧисло і дата\nВідзначати цей чудовий свято в 2019 році будемо 5 жовтня. Дата його святкування непереходная і зазначається в одне і те ж число. Варто зауважити, що раніше, аж до 1994 року День учителя святкували в першу неділю жовтня. Але в той же рік президент Росії Борис Єльцин підписав указ, згідно з яким за святом була закріплена постійна дата. В цей же день віддають подяку своїм вчителям і в далекій Австралії, а ось в Узбекистані святкують 1 жовтня, в Польщі ж — 14 жовтня, у В'єтнамі — 20 жовтня, а в Туреччині — 24 листопада. Америка відзначає День вчителя у перший вівторок травня, Китай — 10 вересня, Україна — в першу неділю жовтня.\nВперше відсвяткували день Вчителя в одній зі шкіл Бразилії в 1947 році. Хоча захід було проведено неофіційно, воно стало прикладом для багатьох інших шкіл, учні яких стали вітати своїх наставників. Офіційно Бразилія почала відзначати свято в 1963 році.\nПрофесійне свято всіх вчителів Радянського Союзу з'явився в календарі ще в 1965 році. Президія Верховної Ради призначив дату святкування — перша неділя жовтня. Напередодні свята, у суботу в кожному куточку Радянського Союзу всі учні поспішали до школи з букетами квітів, прикрашали класи, готували концерти, сценки, вітали своїх улюблених вчителів віршами та піснями. В Америці свято був заснований в 1953 році завдяки сприянню Елеонори Рузвельт. Рішення посприяти у прийнятті цього свята прийшло до неї після прочитання листа, в якому одна проста вчителька закликала звернути увагу на проблеми системи освіти країни.\nНинішні школярі майже нічим не відрізняються від учнів тих часів. Всі також вітають своїх вчителів, влаштовують святкові заходи в їх честь. Єдиною відмінністю свята від минулих часів є те, що раніше збиралися з'їзди і конференції, на яких виносилися питання про проблеми освіти. Вчителі закликали громадськість і уряд посприяти у вирішенні цих питань. Щоб кожен учень мав можливість отримати гідну освіту та знайти свій шлях на життєвій дорозі. Зараз святкування звелося більше до привітань педагогів. Діти, намагаються порадувати свого вчителя в цей день не тільки презентами, але і гарною поведінкою і знаннями.\nУ багатьох школах проводять День самоврядування, уроки в усіх класах проводять старшокласники, дозволяючи своїм наставникам хоч на один день відпочити від своєї нелегкої праці і подивитися якусь заміну собі вони виховали. Крім учнів в школу спрямовуються і батьки, щоб привітати вчителів з їхнім професійним святом і подякувати за науку й працю, які вони вкладають у їх дітей. Після уроків часто учні готував для своїх наставників невеликий банкет, накривають солодкий стіл і всі разом дружною компанією відзначають День вчителя.\nЯк відзначають День вчителя в інших країнах\nКожна країна має свої традиції, наприклад:\nУ Польщі весь клас збирається і купує своєму вчителеві квіти і дорогі цукерки. Інших подарунків не роблять.\nАмериканські діти вітають тільки своїх класних керівників. Подарунки традиційні — квіти і цукерки.\nУ Німеччині учні підносять своїм педагогам в знак подяки вироби, створені своїми руками.\nУ Франції подарунків не дарують, замість цього діти організовують концерти і солодкий стіл.\nЩо можна подарувати вчителю?\nГоловним подарунком є, звичайно ж, квіти. Вони займають найпочесніше місце на будь-якому святі і цей не виняток. Всі ємності в класних кабінетах і вчительської в цей день заповнені прекрасними букетами. Учні підносять їх зі словами подяки, а іноді і вибаченнями, що бувають часто неслухняними або ледачими. Але крім квітів учні намагаються зробити приємне з допомогою подарунків. Що ж подарувати таке, щоб презент приніс радість і був корисним?\nСеред найбільш популярних подарунків на день вчителя лідирують:\nМожна також замовити календар з фотографією всього класу або ж подарувати сертифікат на покупки в магазині та вчителька сама вибере те, що їй потрібно.\nЄ подарунки, які будуть абсолютно недоречні. Наприклад, не варто підносити в подарунок парфуми або косметику. Вони можуть викликати збентеження у викладача і просто їй не підійти. Не варто дарувати одяг або тим більше колготки, білизну та інші речі особистого характеру. Такий презент може бути неприємним вчитель і порушити субординацію. Неприйнятно підносити в подарунок побутову техніку для дому: мультиварку, кавомолку, кухонний комбайн і т. д. Якщо є бажання подарувати щось вартісне то можна зібратися і придбати якусь техніку для класу, що полегшить роботу вчителя і буде корисна всьому колективу.


Під дзвонів перегук і ярмаркову гучність - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nМикола ШОТ 17 липня 2013\nЗвісно, поярмаркувати приїхали також вишивальниці, ковалі, майстри з плетіння з лози, рогози, бісеру, представники інших народних ремесел. Але не може бути ярмарку без пісні, танцю та доброї забави. На великій сцені виступають і аматори, і професіонали. Цього року зареєстрували понад 600 учасників культурної програми. Шквал оплесків та емоцій викликав півторагодинний виступ Національного заслуженого академічного народного хору імені Григорія Верьовки.


Дорого, зате якісно: в Тернополі збільшилися тарифи на поховання\nНа засідання виконкому Тернопільської міської ради вирішили підвищити тарифи на поховання, повідомляє PRESS-ЦЕНТР із посиланням на pro.te.ua. Мовляв, ті, які затвердили у 2015 році, вже давно себе не оправдовують. Зокрема, відтоді в рази зросла вартість паливно-мастильних матеріалів, а також підвищилася мінімальна зарплата.\nТому відтепер викопати метрову могилу на кладовищі можна буде лише за 138 гривень, замість 95-ти, як було раніше. Якщо довжина могили більша, платити доведеться дорожче. А за те, щоб на кладовище покійника завезли «економ-класом» за катафалк братимуть 181 гривню (було 159).\nЧитайте також: «Підстрелений голуб впав просто перед ногами»: подробиці інциденту з тернопільським стрілком\nОднак в міській раді заспокоюють – хоч стане і дорожче, зате якість послуг зросте.