Ручна чистка обличчя у Львові: ціни, клініки, відгуки на Likarni.com\nРучна чистка обличчя у Львові\nМануальна чистка обличчя 420 грн\nРучная чистка лица 390 грн\nРучна чистка обличчя (механічна) — це найстаріший спосіб видалення забруднення із шкіри мануальним методом. Один із основних факторів для успішного проведення ручної чистки — стерильність. Професійні дерматологи надзвичайно серйозно ставляться до питання стерильності, адже її відсутність провокує низку побічних дій.\nПрийнявши рішення зробити ручну чистку обличчя, слід проконсультуватися із лікарем. На консультації дерматолог оглядає шкіру, вивчає анамнез пацієнта, проводить шкірні проби, за потребою призначає проходження деяких аналізів.\nПеред початком процедури, лікар захищає волосся від його потрапляння на обличчя та розпарює шкіру за допомогою вологої пари з озоном, обробляє руки, інструменти та шкіру пацієнта антисептичними засобами. Відкрившись, пори легко піддаються натиску, що дозволяє повністю очистити їх. Коли ділянка проблемної шкіри значна, візит повторюватимуть, допоки не очистять усі забруднені пори. Після завершення процедури, яка триває від 1 до 1,5 години, дерматолог протирає оброблену ділянку спеціальним лосьйоном на спиртовій основі та проводить інструктаж щодо реабілітаційного періоду.\nОсновні показання до проведення ручної чистки:\nкамедони (чорні цятки);\nОсновні протипоказання до механічного очищення:\nважка форма вугрового висипу;\nслабкі судинні сітки.\nПісля успішної ручної чистки результат такий: очищені пори, що покращують колір та рельєфність обличчя, нормалізація роботи сальних залоз, підвищення шкіряного імунітету, регенераційних властивостей шкіри.\nКлініка пластичної та естетичної хірургії створена у 2001 році, займається реконструктивними хірургічними операціями та косметологічними процедурами. Фахівці медичного центру є лікарями вищої кваліфікації. Приймає лікар: Яворська Наталія Василівна


На Вінниччині очікується суттєве зниження температури, на дорогах утримається ожеледиця — Вінницька районна державна адміністрація\n08 грудня 2021 06:02\nНосіть просторий одяг. Це сприяє циркуляції крові. Краще одягнути три\nтонких светри, ніж один грубий. Між шарами одягу залишається повітря,\nяке утримує тепло.\nТісне взуття, відсутність устілок сприяють обмороженню кінцівок ніг.\nНе виходьте на мороз без шарфа і рукавичок, бажано з шерсті або таких, що не промокають, з хутром всередині.\nНе вживайте алкогольних напоїв! Алкогольне сп’яніння створює ілюзію\nзігрівання, а насправді лише провокує ще більшу тепловіддачу.\nНе куріть на морозі! Куріння зменшує периферійну циркуляцію крові і робить кінцівки більш вразливими до холоду.\nНе носіть на морозі металевих прикрас, в тому числі золотих і срібних. Метал охолоджується швидше тіла, сережки можуть пристати до мочки вуха. Персні та каблучки ускладнюють циркуляції крові, що прискорює обмороження рук.\nПеред виходом на мороз бажано попоїсти – це подарує вам додаткову\nенергію. Не можна виходити на вулицю з вологим волоссям! Тому на час морозів від ранкового миття голови перед роботою краще відмовитися.\nУ дітей терморегуляція не налагоджена, а у літніх людей порушена. Тому бабусі з дітьми не повинні гуляти на морозі довше 15-20 хвилин. Слід зайти і погрітися в теплому приміщенні.\nНе дозволяйте обмороженій ділянці (найшвидше переохолоджуються ніс, вуха, щоки) замерзнути ще раз. Тоді пошкодження можуть бути ще більшими.\nЯкщо відчули переохолодження, потрібно зайти у найближче кафе, магазин, під’їзд, будь-яке тепле приміщення, щоб зігрітися. Змерзлі руки можна швидко відігріти під пахвами. На вітрі ймовірність обмороження збільшується!\nЩасливе дитинство можливе лише у суспільстві без бар'єрів 02 грудня 2021 р.


ГЛАВА XVIII - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nII. ЧЕСЬКІ ЗЕМЛІ У Новий Час (КІНЕЦЬ XVIII ст.-1914 г.).\n... Уже кілька місяців прикутий до ліжка Павло Патранін і так ослаб, що навіть піднятися, взяти зі столу склянку з водою сил немає. А спрага мучить його нестерпно. Уві сні, буває, бачить, що стоїть він по коліно в прозорій воді і, зачерпує її пригорщами, п'є-п'є і ніяк не нап'ється! А прокинеться, лише маленькими ковтками може пити її ... Жадана вода стала для нього ворогом: він і без неї весь набрякає. У нього накопичується рідина в животі, в попереку, в ногах. Звідки тільки береться! Порадили йому не пити, і він майже не п'є, хоча хочеться нестерпно. Іноді приходить думка: плюнути на все, припасти до відра, не відриватися від нього, поки не здасться денце, залити палаюче нутро, а після померти. Він уже робив так, але смерті не було між ними, зате ноги набрякали, ставали немов колоди, а живіт роздувався, починав давити, як непідйомний тягар, дихати було неможливо ... Чи варто говорити, що після цього доводилося обмежувати себе в питті ще суворіше.\nОднак найстрашніше в тому, що посилюється задишка, накопичується рідина, і він все слабше відчуває биття серця. Докладе руку до грудей, а там тихо, ніяких поштовхів, лише щось тисне, тисне ... І задишка вже не тільки при ходьбі, але навіть і в спокої, ось як зараз, коли він лежить на ліжку.\nТихо в селі в робочий денний час, і вдома, крім кішки, нікого ... Ех, встати б, піти на вулицю, здивувати батька і матір! Він так давно хворіє, що вже забув, коли був здоровий. Що за життя, так в молоді роки! Всі однолітки хлопці хоч куди: спритні, жваві, швидкі на справу і на забаву, як він сам колись був ... Колись ... Адже з чого почалося? Застудився. Така застуда прив'язалася: будинки лікували - вилікували, потім в районний центр Бугульми возили, і там він пролежав кілька місяців. І все одно року два покашлював, часом слабке стиснення в грудях відчував, але нічого - бігав! Вважалося, видужав, колгосп послав на лісозаготівлі ... Важка зимова лісова робота. Він весь час потів і сильно задихався, а мужики підсміювалися: молодий, жвавіше ворушіться! Совість показати свою слабкість: тягнувся нарівні з усіма. Вночі ж в землянці прохолодно, холоднеча під кожухом дістає. І одного разу вранці така слабкість навалилася, що ні в цей день, ні на інший встати не зміг ... Спорядили кінь, відвезли його в лікарню і тримали там цілих три місяці. Однак поліпшення не наставало, більше того - тут вперше лікарі помітили у нього рідину в животі. І що тільки вони не робили, але рідини накопичувалося все більше. Тоді і відправили його до обласного центру, в Рівному, де зробили прокол живота ... Павлу в той день відразу ж легше стало: дихати вільніше, і пити він уже міг не дуже остерігаючись. Але слабкість не йшла, і додому повернувся з винуватим досадою почуттям, що ні працівник, не помічник батькові і матері ... А незабаром назавжди, здається, прив'язала до себе ліжко. Третій рік так. Батьки знову возили в Бугульми. Там головний лікар оголосив їм, що хвороба у Павла не піддається лікуванню - ні вони, ніхто інший нічого тут не зроблять.\nОдного разу до Павлу заскочили дружки, колгоспні комсомольці, порушені, радісні - жнива, косовиця хлібів! Щогодини на рахунку, адже літній день рік годує. Із заздрістю дивився Павло на їх розпалені обличчя, слухав їх веселу мова. З ними б зараз в поле, возити на машині зерно, працювати на току!\n- Ну, Павлуха, не годиться так нерухомим лісовим пнем валятися, - сказав йому секретар комсомольської організації, товариш ще з дитячих років. - Так ти нічого не вилеже. Треба діяти. Завтра відвеземо тебе в Бугульми!\n- Точно, Павлуха! .. Поїдемо! .. Лікарня - вона на те й є, щоб лікувати! .. - Дружно підтримали інші хлопці.\nПавло сліз не міг стримати, розчулили і обрадували слова друзів, але відповів з сумнівом:\n- Марно це ... Мені сказали, що допомогти не можуть ...\n- Та коли це було ?! Більше року тому! - Заперечили хлопці. - А ти знаєш, як наука рухається вперед? Семимильними кроками! Газети читати треба! Тепер, може, що знайшли проти твоєї хвороби ...\nВранці, по холодку, підігнали віз, вистелену соломою, до хати Патраніних, перенесли в неї на руках Павла і виїхали на битий шлях ... Зовсім на трохи вистачило Павлу сил, щоб помилуватися простором, золотим розливом хлібів, високим безтурботним небом. Від тряски і поштовхів задишка стала болісніше, зліше. Як Труснеш, так, здається, останній дух з тебе вибиває ... Хочеться спати, але ніяк не заснеш. Немов чавунна плита на грудях. Даремно, напевно, погодився поїхати - одне мука. Ні з чим повертатися назад ... Як тисне тягар на груди, як тисне! А може, це його остання дорога в життя ?! Нехай ... Втомився. Дуже втомився. Прикро лише, що толком не пожив, що не порадів, не впізнав нічого, не зробив помітного, батькові й матері не допоміг. Навіть про любов - яка вона - чув тільки, а сам ні з однією дівчиною не дружив, не танцював жодного разу ... Хворів, хворів. А до цього працював, і кінця роботи не було - з дитячих років! Мужиків-то в селі не залишилося, на фронт їх забрали, і тримався колгосп на жінках і підлітків ... Батько з війни прийшов без руки, з покаліченою ногою. Якби він, Павло, був здоровий, батько хоч відпочив би трохи. Так де вже! .. І як підкидає віз на вибоїнах, що не витерпіти. Дихати зовсім нічим ...\nУ Бугульме, в районній лікарні, Павла зняли з підводи трохи живого. І оскільки він потребував постійного лікарського нагляду і догляду, його незабаром на санітарній машині перевезли в Рівненську обласну лікарню. А стан Павла погіршувався. Набряки збільшувалися, набрякла рідина накопичувалася вже не тільки в черевній, але і в плевральнихпорожнинах з обох сторін. Він не міг лежати: як тільки прикладав голову до подушки, починався напад задухи, кашель. Змучений від страждань, безсонних ночей, набряклий, синюшний, Павло тупо сидів на своєму ліжку, байдужий і байдужий до всього ... Йому регулярно робили пункції плеври і живота, давали сечогінні ліки. Відкачають кілька літрів рідини, звільнять органи і тканини від затоплення і здавлювання, і Павло може дихати кілька днів трохи вільніше. Потім рідину в порожнинах знову продовжує поволі накопичуватися, знову погрожуючи здавити легкі, задушити хворого. Тоді заново повторювали пунктирование, і організм Павла отримував можливість якийсь час відпочити ...\nТак боролися лікарі. Але, по суті, не за життя і навіть не за її продовження, а за короткострокове полегшення його страждань. Як могли, як уміли. На останньому обходу завідувач відділенням, оглянувши Патраніна, виходячи з палати, сказав помічникам: «Тут, швидше за все, цироз печінки неясної етіології. Хворий гине. Можна, поки ще не пізно, запросити Ленінград, домовитися з професором Кутовим про переведення хворого до нього. Він займається зараз лікуванням цирозів печінки ... »\nТак з'явився в нашій клініці з підозрою на цироз печінки двадцятидворічний Павло Патранін. На вигляд йому було багато менше. Ні юнак, ні хлопчик: невеликого зросту, без рослинності на обличчі, одутлуватий, з великим животом. Дихав він часто і поверхнево. При диханні напружувалися у нього шийні і грудні м'язи - вірна ознака важкої дихальної недостатності. І головне, навіть при поверхневому огляді хворого можна було безпомилково сказати, що цирозу печінки у нього немає. При цирозі печінка маленька і не прощупується, а у Патраніна вона велика, досягала пупка, легко прощупується, незважаючи на рідину. Тони же серця глухі, ледь чутні: серцевий поштовх не визначався. А венозний тиск високий, в чотири рази вище норми. Рентгенівські знімки серця показали, що воно погано пульсує; в деяких ділянках пульсація зовсім відсутня; з боків серця видно відкладення солей кальцію ... Картина здавлювання серця! Діагноз не викликав сумніву. У Павла Патраніна - панцирний або, як ще його називають, спайковий перикардит.\nСутність хвороби зводиться до наступного ... Через травму, інфекції або туберкульозного процесу розвивається перикардит - запалення оболонки серця (перикарда). Якщо у хворого туберкульозний процес - захворювання протікає не так бурхливо; якщо гнійний - більш гостро. При цьому виникають вапняні відкладення в перикарді товщиною в кілька міліметрів, які, як панциром, покривають все серце, стискаючи його з усіх боків. Стиснуте серце вже не може нормально виконувати свою роботу. Воно тепер здатне виробляти лише невелике скорочення і легке розслаблення, ні з яким навантаженням не в змозі впоратися. Ледь що - задишка. Пішов швидше - задишка, зайнявся якою-небудь роботою - теж ... І, звичайно, серцева недостатність починає викликати застій крові в печінці, в нижніх кінцівках. В результаті збільшується печінка, набрякають ноги, починає накопичуватися рідина в черевній порожнині. Як крайня ступінь серцевої недостатності - та ж рідина вже і в плевральнихпорожнинах ...\nЛікування слипчивого перикардиту - тільки оперативне. Ніякими ліками не вдається розм'якшити або домогтися розсмоктування панцира. Однак висічення перикарда - велика, складна операція, і перенести її в стані хворий, у якого є хоча б мінімальні резерви серця. Бо чим операція важче, тим навантаження на серце більше. А якщо операція взагалі протікає не зовсім гладко або після неї з'являться ускладнення ?! Адже це сильно збільшить навантаження, потребують додаткових резервних сил серця. А звідки їх взяти, коли воно працює на самому крайньому межі? Навіть при повному спокої не виконує свого завдання, і де вже йому впоратися з операцією!\nНаші спроби поліпшити діяльність серця Патраніна не увінчалися успіхом. Перевели його в терапевтичну клініку, спеціально займалася питаннями серцевої недостатності в надії, що там хоч трохи підлікують хворого, створять деякі умови для операції ... Більше двох місяців пролежав у цій клініці Павло, і всі ми бачили: стан його від тижня до тижні гірше, нічого йому не допомагає. Сидячи в ліжку, вхопившись за її краю, він важко і часто дихав. Рідина в животі і в плевральнихпорожнинах накопичувалася катастрофічно швидко, її доводилося відкачувати тепер вже два рази в тиждень. Разом з рідиною хворий втрачав велику кількість білка, солей, вітамінів. У нього, отже, різко порушувався білковий, мінеральний, вітамінний і водний баланси, йому треба було переливати кров, білкові препарати. А це збільшувало навантаження на ослаблене серце, і тим самим декомпенсацию! Виходило зачароване коло, з якого, здавалося, немає виходу.\nОперація неможлива, а без операції ніякі терапевтичні засоби не чинили ефекту і не покращували серцевої діяльності. Серце, затиснуте з усіх боків товстою бронею, не могло збільшити свою роботу, які б серцеві ліки тут не застосовували! Перебуваючи в жорстокому полоні, воно не здатне було розправитися ...\nІ в ще більш гіршому положенні, ніж був спочатку, Павла Патраніна перевели знову до нас, в хірургічне відділення. Ми знали: якщо випишемо хворого додому чи залишимо тут, в клініці, без термінової допомоги, він помре в самий найближчий час. Як же бути?\nПісля довгих роздумів, обговорень, навіть суперечок вирішили: доведеться все ж піти на ризик, спробувати зробити операцію! Коливання лише затягують час ...\nЦе був 1952 рік. Тоді вже був деякий, хоча вельми скромний, досвід хірургічного лікування слипчивого перикардиту в наших, радянських клініках. Були опубліковані статті А. Н. Бакулєва, Ю. Ю. Джанелідзе, в яких описувалися клінічна картина, показання і методика операції. І я, як завжди уважно, вивчив всю доступну вітчизняну і зарубіжну літературу з цього питання: разом з помічниками провів багато операцій в анатомічному залі, де ми відтворювали той метод, який застосовували наші хірурги. Він полягав у тому, що всі ребра разом з їх хрящами над областю серця січуть, і серце таким чином оголювалося ... Після цього иссекали сам перикард.\nПеренесе таке наш хворий? Як його готувати до операції? Як виходжувати після неї? .. Десятки питань! А хворий згасав на наших очах, слід було поспішати. І ми призначили день ...\nОперація по своїй драматичності представляла хвилююче видовище навіть на самому початку.\nНапередодні Павлу була ретельно відкачано рідина з черевної і з плевральних порожнин, однак він продовжував дихати часто й уривчасто, як після важкого бігу, і зовсім не міг лежати. Коли намагалися надати йому хоча б напівгоризонтальне положення на операційному столі, він відразу ж, пробувши так одну-дві хвилини, починав задихатися. Довелося залишити його в незручному для нас сидячому положенні, лише злегка відхиливши назад його голову. Звичайно ж, про наркоз і думати було нічого. Хворий тут же б задихнувся! Та й наркоз в той час, нагадаю, був у нас не досконалий. Тому вся операція проходила під місцевою анестезією ...\nЗа день до неї я довго сидів біля ліжка Павла Патраніна. Суперечливі думки не давали спокою. Братися за операцію у такого критичного хворого - не є божевільним чи що ?! Адже подібну операцію роблю вперше в житті, з неї ми починаємо розробку нової для нас проблеми. І тут, як і при раку легкого, якби невдача - вона надовго відсуне проведення таких операцій у нас в клініці. А Павло, він з безнадійних, сили організму виснажені до крайності, серце може здати в перші ж хвилини ... Операція ж на кілька годин та ще й під місцевою анестезією!\nПо-іншому подумаєш: що чекає його, якщо не буде операції? Найбільше він проживе ще кілька місяців. Зрозуміло, за умови, що буде перебувати у нас в клініці, станемо випускати йому рідина майже щодня! А якщо випишеться, помре через лічені дні. Та й зараз - не життя, а мука для нього. Ось він переді мною. Вистачає повітря ротом, як риба, губи, кінчик носа, кола навколо очей, пальці рук і ніг - все синюшно! Важке кисневе голодування! .. Сидить, напівзаплющивши очі. Йому, видно, смертельно хочеться спати, але заснути не може. Уві сні допоміжна м'яз розслабляється, а дихальних, які працюють і під час сну, недостатньо, він відразу ж, задихаючись, прокидається ... Перевести би Павла в іншу клініку, але куди! Ці операції в Ленінграді ніхто не робить. У Москву, до Бакулєва ?! Павло ж не доїде туди. Та й хто візьме хворого в такому стані! ..\nБіля мене в палаті стоять і сидять лікарі, мої помічники, які чудово розуміють всю ситуацію і також переживають за хворого.\n- Так що ж? - Питаю. - Так чи ні?\n- Так, Федір Григорович! Треба оперувати! - В один голос заявляють і Антоніна Володимирівна, і Ніна Євгенівна, і інші.\nКрім моїх безпосередніх помічників, в палаті в цей час багато молодих лікарів, які прийняті в аспірантуру, в клінічну ординатуру. Вони з жаром включилися в наші хірургічні турботи, як і ми, знаходяться в клініці мало не цілодобово, покірно виконуючи всю роботу, в тому числі і ту, якою зазвичай займаються санітарки і прибиральниці. Їх, санітарок і прибиральниць, постійно не вистачає.\nСотні молодих лікарів працювали зі мною, навчаючись мистецтву хірурга. Деяких імен я вже й не пам'ятаю. Але забути їх благородну працю неможливо. Це в основному ентузіасти, з яких багато пізніше стали відомими вченими, професорами, великими хірургами ... Зараз же молоді лікарі разом з нами, старшими наставниками, в болісному очікуванні: з яким загальним рішенням вийдемо з палати? Вони розуміють, що якщо такий хворий перенесе операцію, їх чекають безсонні ночі і важкі дні біля його ліжка. Знадобиться величезна затрата нервів, сили, волі, знань, щоб цей невідомий їм хлопець повернувся до життя. Вони готові до такої боротьби ...\n- Завтра, - кажу я.\nМи прагнули, щоб Павло перед операцією хоч трохи поспав. Тому, посадивши його якомога зручніше і підвівши до його ніздрів гумову трубочку, через яку безперервно подавали зволожений кисень, зробили йому укол з подвійною дозою морфію. Взагалі-то ми неохоче вдавалися до такого. Адже хворий може заснути міцно і різко послабити подих, а від цього кисневе голодування стає різкіше ...\nАле треба ж людині перед операцією поспати! І перед введенням морфію приставили до Павлуші санітарку, щоб не спускала з нього очей.\nХоча подібних операцій я не тільки ніколи не робив, але і не бачив, як їх роблять інші, вся вона від початку до кінця стояла перед моїм внутрішнім зором. Коли увійшов в операційну, Патранін вже сидів на столі, злегка відкинувшись назад і схиливши голову набік. Бочкоподібна, роздута груди його була оголена і оброблена. Він дихав підведеною до нього киснем ...\nКров у хворого темна, густа. Це теж ознака важкого кисневого голодування тканин ... Коли оголили і видалили хрящі ребер і перед нами постало серце, ми були вражені: воно було намертво замуровано в вапняний панцир! При постукуванні по ньому інструментом лунав звук, як від удару по бруківці. І не було помітно, щоб серце билося. Лише в одному місці його верхівка, висувався з панцира, слабо тремтіла ...\nЯк відокремити цей панцир від живої тканини серця, щоб не пошкодити її, не поранити? Ніж ковзає по перикарду, як по каменю ... Вибрав одне місце, де немає кальциноза, тонкою голкою ввів новокаїн, намагаючись потрапити точно в шар між серцем і перикардом. Цим самим відокремив один шар від іншого, а потім обережно розсік товсту стінку оболонки серця. Під пий здалася белесоватая тканину м'язи. Тупо став відокремлювати перикард і розсікати його ... Місцями вапняні бляшки буквально вросли в м'яз серця ... Чи залишати їх? І як глибоко вони йдуть в товщу серцевого м'яза? Інші піддаються, інші ж, видно, тільки зачепи - зачепиш порожнину серця, розкриєш її. Тому подекуди довелося залишити ці вапняні пластинки.\nПідійшли до правого вушка ... Стінка у нього найтонша, а до перикарду приросла так, що нічим не відірвати. Як не старався, все ж не розрахував і Надсекіте стінку передсердя. Відразу ж по всьому операційного полю - темна кров!\nНіжно притиснув пальцем кровоточить, так, щоб випадково не розширити отриману рану. Я розумів, що значить для такого хворого додаткова втрата крові. Наклав шов і, пришивши стінку передсердя до перикарду, тим самим закрив джерело кровотечі. З цим впорався ... Але основне завдання - відокремити перикард - не стала легше. У напруженому хвилюванні, весь час боячись, як би не завдати серцю нову рану, я методично йшов до мети.\nКоли відсік клапті перикарда, серце на наших розділах розправився, забилося. Роками затиснуте в кам'яному мішку, воно раптом відчуло свободу, налилося кров'ю, стало битися енергійно і на всю силу!\nБлизько третьої години пройшло вже з початку операції. Кілька разів переривали її, щоб підняти у хворого тиск. Він уже не відповідав нам - сидів у забутті; йому переливали кров, вводили серцеві і протибольові розчини ... Потерпи, Павлуша, витримай, дорогий! Тільки витримай! Твоє серце отримало те, в чому воно так потребувало! .. Але ось що погано: воно довго не діяло, і рамено його стоншена до межі, видно, як на наших очах серце розширюється ... Воно розтягується під напором хлинули в нього крові, яка до цього застоювалася в таких резервуарах, як печінку! Тепер серце переганяє кров через звільнені від здавлювання судини, воно працює ритмічно і вільно. Однак чи впорається з такою наростаючою навантаженням? Чи не настане перерозтягнення порожнин серця? Чим і як допомогти йому?\nБагато що було для нас неясним. Ось і це: чи слід переливати хворому кров? Здавалося б, треба - для боротьби з шоком. Але, вливаючи кров в судинне русло, і без того переповнене кров'ю, ми збільшуємо її застій і додатково перенавантажуємо серце! Але як боротися з шоком, якщо не можна переливати кров? На це питання відповіді в медичній літературі не було.\nВсі ми - асистенти Лідія Іванівна Краснощекова, Лідія Антонівна Самойлова і я - буквально на ходу шукали рішення. Зійшлися на думці, що кров все ж переливати треба, але дуже малими дозами, повільно, крапельно, щоб цим самим звести перевантаження серця нанівець ...\nПавла Патраніна зняли з операційного столу в напівнепритомному стані, з частим ниткоподібним пульсом і низьким тиском. Чи не дозволяючи собі ні хвилини відпочити, ми вперто продовжували боротьбу за його життя ... Дні і ночі буквально не відходили від нього. До цього нам уявлялося, що варто лише звільнити серце від здавлювання, воно, розправившись, працюючи вільно, швидко впорається з декомпенсацією. Рідина в животі і в плевральнихпорожнинах розсмокчеться, печінку скоротиться. Однак припускаєш одне, а виходить інше ... Нічого подібного не сталося! Навпаки, рідини стало накопичуватися ще більше, у Павла збільшилися набряки на ногах, печінку роздулася. Хворий буквально плавав у власній рідини, разом з якою він втрачав білки, вітаміни, солі, що містяться в крові і тканинах! Було від чого перебувати в тривозі, над чим поламати голову.\nУ цей відповідальний для хворого (і для клініки) момент мене терміново викликали в Москву - попереду була закордонне відрядження. Ох, як недоречно це було! Детально проинструктировав співробітників, як продовжувати лікування Павла, я поїхав з Ленінграда з занепокоєнням на серце. А повернувся з відрядження ... лише через два місяці. Відразу ж, як тільки опинився в рідному місті, поспішив в клініку. Був вечір.\nЗаходжу в палату, де лежав Патранін. Там, на його ліжку, вже інший хворий. З внутрішнім страхом, боячись почути важку звістку, питаю чергового лікаря:\n- А де ж Патранін?\n- Хворий виписався і поїхав додому. - Безпристрасно і сухо, як і буває при доповіді, відповів лікар.\n- Як це виписався? Він - що, був абсолютно в безнадійному стані?\nМи іноді виписуємо хворого на прохання родичів, якщо бачимо, що всі наші засоби лікування не приносять користі, і йому краще останні дні провести в сім'ї.\n- Ні, він начебто добре себе почував. Але, втім, Федір Григорович, це не мій хворий, і я точно сказати не можу ...\nНа ранок мені повідомили, що Павло Патранін за півтора місяці зміцнів, ні на що не скаржився і був виписаний додому з його наполегливе прохання. Я дуже був незадоволений самостійністю своїх помічників, вважаючи, що відпустити з клініки такого важкого хворого було легковажно; турбуючись за його долю, тут же написав йому листівку з проханням повідомити, як себе почуває, і якщо погано, нехай приїжджає в клініку негайно.\nЧекав два місяці - жодної відповіді! Знову, в ще більшій тривозі, запросив хворого. І знову мовчання. Для мене стало абсолютно ясно, що Павла випустили неприпустимо рано і він загинув від серцевої недостатності. І раптом отримуємо лист з Бугульми. На конверті адресу Павла Патраніна! Він писав: «Ви вибачте, Федір Григорович, що я не відразу відповів на Ваші листи. Справа в тому, що мене вдома не було, а мати неграмотна, не зрозуміла, що до чого. Я два місяці працював на лісоповалі, валив дерева, а потім ще тиждень затримався, отримавши дозвіл виготовити зруб для власної хати. Наша стара занепала. Повідомляю, що відчуваю себе добре, набряків немає, задишки наче й не було. Я тепер вільно можу не тільки ходити, але і бігати так, що мене на машині не наздоженеш! .. »\nЧерез рік Павло вже повідомляв нам, що змінив професію - тепер він муляр! А ще через півроку: що «здобув собі молоду веселу дружину», вивчився грати на баяні, танцює, працює на будівництві, ні на що не скаржиться. Потім Павло приїхав в клініку здатися. Це була абсолютно інша людина, не схожий на колишнього Патраніна! Бадьорий, життєрадісний, він весь час жартував, розповідав нам смішні історії, і відчувалося, яка у нього невгамовна жадоба життя ...\nСпосіб операції, який ми застосували у Патраніна і яким в той час користувалися майже всі хірурги, які робили подібні операції, - нас не задовольняв. Посічені хрящі ребер виростали, а серце його прикритим лише шкірою. Несподіваний удар в груди, і може наступити зупинка серця. Хворі влаштовували собі прикриття з металевого або пластмасового каркасів, але все ж це їх обтяжувало і хірургів, зрозуміло, не задовольняло. Ось чому, після перших же вдалих операцій при слипчивом перикардите я став думати про те, як би зберегти грудну клітку. Як завжди, багато читав, працював в анатомічці. Довго не виходило: або травма була дуже великою, або незручний підхід, або операція виходу не радикально. Нарешті, мені вдалося відпрацювати оригінальний розріз, при якому утворювалася як би кватирка з ребер. На час операції кватирку відкривали, а потім ставили стулку на місце і підшивали. Все в експерименті виходило добре. Але як буде в житті?\nТільки через півроку після Патраніна, 12 червня 1953 роки я взяв на операцію Мишу Скоробогатова з таким же захворюванням і здійснив першу операцію за своєю методикою. Було чимало хвилювань і сумнівів. Але все скінчилося добре. Миша поправився, у нього над серцем ніякого дефекту не стало. Гарне враження про цю операцію було пізніше підкріплено віддаленими результатами, які виявилися кращими, ніж при іншому методі. Широко застосовуючи свій спосіб доступу до серця, переважно у найважчих хворих, і порівнюючи його з іншими розрізами, я остаточно переконався, що він вигідно відрізняється від інших ще й тим, що менш травматичний, хворі переносять його легше, смертність при ньому менше. Про це свідчили і віддалені результати.\nОтримавши запрошення поїхати в Індію, на Об'єднаний Всеіндійський конгрес хірургів і анестезіологів, я вирішив виступити там з доповіддю на цю тему. Адже в Індії спайковий перикардит спостерігається частіше, ніж у нас, особливо туберкульозного походження.\nУ той же час анестезіологічна служба і операційна техніка там не скрізь досить хороші, тому питання про щадить методикою операції повинен викликати інтерес ...\nІндія зустріла синім-синім небом, дивним многоцветьем фарб і голосів, тим яскравим сплавом східної екзотики, яка можлива тільки тут, де тісно переплелися нестаріюча старовину і неонові вогні, і швидкості нинішнього століття ... Втім, якщо писати про природних, історичних і соціально -економічних контрастах цієї країни або більш-менш докладно розповідати про всіх заморських землях, де довелося побувати, знадобиться окремий том. Можливо, така книга вийде цікавою (адже кожен з нас бачить світ по-своєму!) І я коли-небудь її напишу, але зараз змушений зупинитися лише на діловій частині поїздки.\nМоя доповідь, як і очікувалося, викликав жвавий обмін думками. Даючи в своїх виступах високу оцінку нашому методу, багато хірургів висловлювали бажання подивитися його в ході операції.\nЗ Джайпуру, де проходив конгрес, ми приїхали в Делі. Тут за пропозицією президента конгресу професора З.-К. Сена змогли оглянути госпіталь для бідних, що має велике хірургічне відділення. У госпіталі, показуючи хворих, професор вересня звернув мою увагу на підлітка років п'ятнадцяти по імені Келаш, у якого була типова картина слипчивого перикардиту.\nЦей хлопчик був сином будівельника. Велика сім'я, в якій, крім нього, старшого, було ще шестеро дітей малий мала менше, жила впроголодь. У них не було не тільки своєї хатини, але навіть якогось певного місця проживання. Жили там, де батькові вдавалося найнятися на роботу, ночуючи то під відкритим небом, то в який-небудь халупі, спорудженої з шматків фанери, картону і шматочків жерсті від консервних банок. У кращі часи батько заробляв по сорок - п'ятдесят рупій на місяць. Це мізерні гроші. Досить сказати, що номер в готелі коштує сорок - п'ятдесят рупій в день! Батько ж Келаша в інші дні зовсім не знаходив роботи, і тоді у сім'ї довго не бувало навіть жменьки рису. У перенаселеній Індії знайти собі постійно оплачуване заняття, коли не маєш твердої професії, завдання нелегке ...\nЯкось, коли йому було років дванадцять, Келаш сильно змерз в дощову ніч і на ранок не зміг піднятися з землі, на якій спав. Кілька тижнів з високою температурою, впадаючи в несвідомий стан, провів він на бруківці. Батько і мати були у відчаї: ні роботи, ні їжі, пі теплого одягу, ні даху над головою ... Все ж хлопчик прийшов до тями, але у нього боліло в грудях, була страшна слабкість, він не в силах був ходити. Мати чергувала біля дверей госпіталю для бідних, благаючи лікарів прийняти сина, проте госпіталь був переповнений вщерть, і хворі чекали своєї черги по кілька місяців. Врешті-решт його прийняли в терапевтичне відділення, стали обстежувати і лікувати. Діагноз для лікарів був неясний. У хлопчика, крім усього іншого, наростала задишка при найменшій фізичному навантаженні ... Але як тільки Келашу стало трохи краще, він зміцнів трохи, його терміново виписали зі шпиталю. Ліжко потрібна була іншому, більш важкому хворому. І хлопчик знову прийшов під фанерний навіс на околиці Делі ... Батьки важко переживали його хвороба: їх старший син, на близьку допомогу якого сподівалися, став тягарем. Він тепер не міг навіть бігати по місту в пошуках якогось приробітку, не в змозі був за дрібну монету піднести чийсь валізу, кошик з ринковими покупками або виконувати обов'язки швидкого кур'єра. Келаш задихався, ноги переставляв так, немов на них висіли пудові вериги ...\nА хвороба місяць від місяця прогресувала. Став збільшуватися живіт, в ньому накопичувалася рідина, ускладнюючи і без того важке дихання хворого. Кілька разів, коли хлопчик буквально гинув від задухи, мати підводила його до шпиталю, і вони сиділи біля воріт багато годин, а іноді і дні, поки лікар, який вже знав Келаша, зглянувшись над ним, не брав підлітка на кілька днів в відділення. Тут йому відкачували рідину, лікували, як могли, підгодовували ... І так минуло чотири роки, болісних для самого Келаша і для його родини.\nІ ось цього хлопчика, який і двох кроків не міг пройти, хапав ротом повітря, як викинута на берег риба, я повинен був оперувати.\nКоли я, подивившись знімки, погодився з діагнозом слипчивого перикардиту, професор Сіна, звертаючись до мене, сказав:\n- Ми в захопленні від вашої доповіді на конгресі і були б дуже вдячні, якби ви надали нам честь продемонструвати в нашому госпіталі свій метод операції при слипчивом перикардиті. Ми усвідомлюємо, що хвороба хлопчика запущена, важка для хірурга, але в своїй доповіді ви спеціально підкреслювали, що свій метод застосовували саме у таких, важких хворих ... Нам було б дуже корисно повчитися вашою методикою, вашій техніці, про яку знаємо з преси , з медичних журналів. Повчившись у вас, ми, можливо, повторимо цю операцію самостійно, вона покладе початок новому напрямку в роботі госпіталю ...\nЯ розумів, що, погоджуючись на операцію, яку хочуть бачити найбільші хірурги Індії, беру на себе величезну відповідальність: адже цим самим буду боротися не тільки за особистий престиж, а й за престиж всієї вітчизняної хірургії. Тут, в Індії, професор Углов, перш за все, представник радянської медицини. Вільно-мимоволі по моєму вмінню стануть судити, на що вона здатна ... А умови, в яких доведеться працювати, суцільна загадка. Мені не знайомий ні один з тутешніх хірургів. Не знаю, як вони оперують і як будуть асистувати. Не знаю операційної сестри: як вона подає інструмент, чи розуміє по-англійськи? Та й взагалі, який тут інструментарій, наркоз і так далі, нарешті, чи достатньо надійно організований в цьому госпіталі післяопераційний догляд за важкими хворими, чи зуміють вони виходити цього хлопчика після такої травматичною операції?\nА відмовитися від операції, піддавшись своїм сумнівам, було б, принаймні, дивно, справило б, зрозуміло, погане враження. Адже багато відомих хірурги, зокрема Де Бекі з США, вже проводили тут показові операції ... Так що, взявся за гуж, не говори, що не дуж ...\nПісля обходу госпіталю мене відвезли в готель, де на якийсь час можна було залишитися одному і продумати майбутню операцію. Вона не бентежила мене, я їх вже робив чимало. Чи не бентежило і те, що за моїми діями будуть спостерігати індійські колеги. Не раз доводилося демонструвати ті чи інші операції перед кращими хірургами зарубіжних держав. Напередодні від'їзду до Індії дивилися, як я працюю в операційній, гості нашого Всесоюзного з'їзду хірургів, і в їх числі югославський академік Костич, професор Хусфельд з Данії, найвизначніші американські хірурги Свен і Де Бекі, канадець Бігелоу, професор Баліго з Бомбейского університету і професор Давідар з Олександрійського ... про це писали наші газети, і одна з статей, пам'ятаю, називалася «Оплески в операційній» - про те, як «дванадцять американців, датчанин, югослав, індус», кращі хірурги світу, не витримавши, порушили священну тишу операційної оплесками, захоплені тим, як я провів операцію на серці.\nЯ вийшов побродити по вулицях. Готель перебувала в Новому Делі, де кожен будинок був хіба що невеликий маєток, захищене від цікавих поглядів живоплотом з дерев. Мальовничі, химерної архітектури особняки ... У цій частині міста, яка за площею займає приблизно його половину, проживає тільки двісті тисяч заможних людей, в той час як в Старому Делі - не один мільйон жителів різних станів.\nІ коли я досяг районів Старого Делі, мене вразила страшна скупченість жител і тіснота на вулицях. По обидва боки кожного начальника в них - торговельних - йшли суцільними рядами дрібні магазини і крамнички, в яких чим тільки не торгували, починаючи від золототканими парчі і закінчуючи іржавими цвяхами! Від великої вулиці розбігалися то вниз, то вгору вулички дрібні, вузькі, такі, що по них не тільки на автомобілі - на візку рикші не проїдеш. А вздовж будинків тягнулася канавка з брудною і смердючою водою - в неї зливали відходи прямо з дверей і вікон ... Снували люди, між ними спокійно бродили корови, собаки, кішки. Душно, багато жебраків, на всьому друк бідності і потреби. Мимоволі думалося, які величезні зусилля знадобляться цьому працьовитому народові й уряду Індії, щоб підняти в країні рівень життя, дати всім трудящим вдосталь хліба, забезпечити кожного надійною роботою, надати молоді можливість навчатися ... А поки мало не у половини населення така ж гірка або трохи кращі доля як у підлітка Келаша, якого мені належить завтра оперувати.\nНа ранок за мною заїхав асистент професора Сена і привіз до шпиталю. Тут провели у велику кімнату, де знаходилося багато народу. В основному це були, напевно, лікарі, але снували люди і без халатів, схоже, не з лікарського персоналу. Причому кімната виходила прямо в довгий коридор, де теж походжали і стояли групками численні люди - хворі, родичі, служителі. На мій подив, переодягатися в лікарняне білизна довелося прямо в цій кімнаті.\nГотуючись зараз до операції, я подумки уявляв собі весь її хід та можливі ускладнення. Для досвідченого хірурга операція не страшна. Страшні вони, ускладнення!\nІ по тому, як він впорається з ними, можна визначити рівень хірургічної майстерності. Ясно, що для оперує будь-яке ускладнення як іспит, а тримати його, коли на тебе дивляться тридцять пар очей, відмінно розуміють кожен твій рух, подвійно відповідально.\nНамагаючись відволіктися від цих думок, я прислухався до розмов навколо.\n- Русский у нас, цього ще не бувало! - Говорив бородатий хірург в чалмі і з щільно притиснутою до лиця пов'язкою, що вказують на приналежність до якоїсь релігійної громади. - Я вперше бачу російського ...\n- А чув його доповідь на конгресі? - Запитав інший, одягнений в європейське вбрання.\n- Ні. Я не був в Джайпурі, виїжджав в своє село, до хворого батька. Про доповідь читав в газеті ...\n- Цей російський професор запропонував цікаву методику операції при слипчивом перикардиті. Головне, що він зберігає ненарушенной грудну стінку. Доповідь доповіддю, але подивимося!\n- Про російських пишуть різне, - пробурмотів той, що був у чалмі. - Однак вони великий народ ...\nВін, здається, зрозумів, що я чую і розумію їх англійську мову. Легким нахилом голови як би привітав мене і, тягнучи за собою співрозмовника, пройшов в операційну. І вона, коли я з'явився там, була заповнена до межі: хірурги стояли навколо столу в чотири-п'ять рядів. Дехто виліз на лави і табурети.\nОпераційна бригада, що складалася з двох хірургів, операційної сестри і наркотизатор, напружено чекала початку ...\nХворий був приспаний, операційне поле підготовлено. Через шар нанесеного антисептичний розчину переглядав малюнок майбутнього розрізу, намічений мною в госпіталі при першому знайомстві з Келашем.\nВсі шанобливо розступилися, і я зайняв своє місце біля операційного столу. Оглянув інструментальний столик: інструменти, відібрані мною напередодні, лежали в потрібному порядку. Обмінявся першими фразами з хірургами. Вони і наркотизатор говорили по-англійськи, сестра тільки на мові хінді. Щоб дати їй розпорядження, я повинен був говорити по-англійськи, а один з лікарів тут же перекладав. І навпаки, коли їй необхідно було що-небудь сказати мені ... Положення ускладнювалося тим, що назви далеко не всіх інструментів я знав по-англійськи. На щастя, скоро відчув, що мої асистенти були досвідченими фахівцями: вони з півслова розуміли мене і тут же дублювали мої розпорядження на хінді. Сестра виконувала всі швидко і точно.\n... Зробив шкірний надріз. Бризнула темнувата кров, звичайна при поганому кисневому постачанні організму ... Кровотеча слід зупинити тут же швидко і ретельно: ще до початку операції мене ввічливо попередили, що госпіталь не володіє великим запасом крові, бажано, щоб операція проходила з її мінімальною втратою. Зрозуміло, від цього і ефективність методу буде оцінюватися вище ...\nВідкинувши шкірно-м'язовий клапоть, оголив ребра і грудину зліва. Треба було викроїти з них стулку ... Серце, що відкрилося нашим поглядам, здавалося нерухомим - його биття зовсім не помічалося. Захопивши стінку перикарда двома міцними зажимами, я почав його розсікати. Легкими ковзаючими рухами проникав все глибше і глибше ... 3 ... 5 ... 7 міліметрів товщини - і начебто немає цьому кінця ...\n- Я думаю, що це вже м'яз серця, - невпевнено і з острахом сказав перший асистент.\n- Ні. Ще не м'яз, - відповів я і продовжував йти ножем вглиб.\nОсь нарешті здався тонкий шар клітковини ... А за нею і м'яз серця. Вводжу шприцом під перикард новокаїн. Цим досягається його найкраща відшарування ...\nВідчуття таке, що весь стиснутий чужими поглядами і чужим диханням навколо себе. Жарко ... Увага напружене, як туга дзвінка струна, що не обірватися б їй всередині мене! .. Підходжу до великих судинах. Вони здавлені щільним фіброзним кільцем, немов зашморгом. Показавши його спостерігав лікарям, перетинаю. Краї кільця тут же розходяться в сторони, звільняючи судини, і ті, наповнюючись кров'ю, починають вільно пульсувати.\n- Якщо ви видалите більшу частину перикарда, але не звільните судини, ви не отримаєте хороших результатів! - Пояснив я спостерігав лікарям. І додав: - Це дуже важлива частина операції!\nХірурги проявили до цього моменту жвавий інтерес: заглядали в рану і тихо, але схвильовано перемовлялися між собою. Серце тепер лежало повністю звільненим від своїх кайданів. Воно билося рівно і спокійно. Видно було, як добре скорочується його мускулатура.\n- Як венозний тиск? - Запитав я наркотизатор.\n- Воно весь час повільно знижувався, - відповів той. - Але як тільки ви перетнули фіброзне кільце, спустилося до норми. Зараз воно - сто двадцять. А було понад чотириста.\n- Не завжди ми отримуємо такий результат негайно. Але цього лякатися не треба, - пояснив я. - Якщо ви звільните всі частини серця, як це тільки що зробив я, тиск знизиться обов'язково. Якщо не відразу, то поступово. Але результат в будь-якому випадку буде хороший.\nВзявши відкинуту реберно-хрящову стулку, я закрив нею оголене серце, акуратно прикріпивши на своєму місці відсічені і тимчасово відкинуті тканини.\nЗ неослабною зосередженістю стежили індійські хірурги за кожним моїм рухом. Багато разів, крім мене, запитували вони наркотизатор про стан хворого. Воно залишалося стабільним, що красномовно свідчило: операція не травматична і хворий її переносить нормально ...\nКоли вона закінчилася, хірурги підходили до мене, тиснули руки, висловлювали задоволення побаченим. Теплі слова, серцеві посмішки!\nА на наступний день асистент професора Сена знову з'явився у мене в номері, і ми поїхали в госпіталь, щоб відвідати Келаша. Він відчував себе добре і, як сказав мені асистент, який говорив з хлопчиком на хінді, той вже помічає, що дихати йому стало легше ... Звідкись прибігли жваві, як і в будь-якій країні, кореспонденти індійських газет і почали наполегливо вимагати, щоб я дав інтерв'ю. Я відповів, що зможу поговорити з ними тільки через кілька днів, коли пройде перший період одужання і хлопчик буде поза небезпекою.\nЧерез день ми виїхали в Бомбей, куди мене запросив професор Баліго - великий індійський хірург, голова Товариства індійсько-радянської дружби. Там, на прохання господаря, я провів ще дві операції: одну зробив дівчині сімнадцяти років при слипчивом перикардиті туберкульозної етіології, іншу - видалення двох часткою правої легені при бронхоектазах - молодому індуса.\nУ Бомбеї, до нашої спільної радості, зустрілися з професором Де Бекі, який також провів тут показову операцію - на аорті ...\nЯ повернувся в Делі через вісім днів. До цього часу Келаш видужав і вільно, без задишки, вже ходив по палаті і коридорах госпіталю. Рана загоїлася первинним натягом, асцит зник, загальний стан покращився настільки, що хлопчик вважав себе зовсім здоровим - посмішка не сходила з його обличчя.\nЗнову чергували в госпіталі репортери спіймали мене, довелося відповідати на їхні запитання. Вийшло щось на зразок прес-конференції. Після мого короткого повідомлення по суті зробленої операції, про її свідченнях і особливості, мені було задано багато питань, на які я постарався відповісти вичерпно. А на наступний день полетів на батьківщину.\nУ Москві представник МЗС, розшукавши мене, вручив численні вирізки з індійських газет - більше десятка, в яких розповідалося про проведену операцію і про те, яке враження справив на індійських лікарів і журналістів російський хірург ...\nГазета «Статсман» під заголовком «Безпечні операції на серці. Демонстрація техніки радянського хірурга »повідомляла своїм читачам, що нова техніка операції при конструктивному перикардиті, розроблена професором з Росії,« ... зменшує смертність в чотири рази в порівнянні з іншими радикальними методами ... »А« Делі Індустан стандарт »назвала свій матеріал теж подібним чином: «Операція на серці - без ризику». У «Таймс оф Індія» була вміщена стаття «Радянський доктор розробив новий метод серцевої хірургії». У статті з газети «Індіан експрес» під назвою «Русский експерт пояснює новий метод серцевої хірургії», зокрема, говорилося: «На питання, чи можуть індійські хірурги застосувати цей метод при операції на серці, професор Углов сказав, що госпіталі Індії мають для цією все необхідне і хурургі можуть легко зробити подібні операції без якого-небудь спеціального обладнання. Метод може стати популярним в Індії, так як це захворювання широко поширене в країні ... »Великий огляд« Про слипчивом перикардите »з моїм портретом помістив журнал« Лінк », який підкреслив величезну користь для індійської медицини« методу, запропонованого росіянами »...\nПотрібно, напевно, сказати, що знову в Індії я побував вже в 1968 році, коли висунутий мною метод хірургічного лікування слипчивого перикардиту пройшов багаторічне випробування часом, заслужив загальне визнання. Власний отриманий досвід знайшов відображення ще в 1962 році в спеціальній монографії, написаній у співавторстві з М. А. Самойлової.\nІ, звичайно, як тільки я знову ступив на землю Індії, тут же запитав професора Сена: чи знає він що-небудь про долю Келаша?\nПрофесор відповів, що молода людина (вісім років минуло!) Відчуває себе добре, працює з батьком на будівництві десь в околицях Делі, його намагатимуться розшукати.\nКелаша знайшли, і я побачив рослого, м'язистого хлопця з важкими, робочими руками і відкритим, привітним обличчям. Лише слід від операції на грудях - єдине, що нагадувало йому про болісних дні дитинства ... При прощанні він довго не випускав моєї долоні зі своєї, схвильовано говорив важко даються йому англійські фрази, і не було сумніву, що він намагається вкласти в них самі глибокі почуття свого звільненого серця ...\nГЛАВА XVII | ГЛАВА XIX\nГЛАВА VII | ГЛАВА VIII | ГЛАВА IХ | ГЛАВА Х | ГЛАВА ХI | ГЛАВА ХII | ГЛАВА XIII | ГЛАВА XIV | ГЛАВА XV | ГЛАВА XVI |


Дисплей для мобільних телефонів Sony Ericsson J300i; Siemens C62. todo\tВи шукаєте\nДисплей для мобільних телефонів Sony Ericsson J300i; Siemens C62\nКод: 5151 | Вага: 0.06 кг\tНаявність на складі:\nОпис|Також дивіться|Класи якості запчастин\tДисплей для мобільних телефонів Sony Ericsson J300i; Siemens C62 - опис: Дисплей – це електронний засіб для візуального відображення інформації. На сьогоднішній день – це одна з найбільш популярних запчастин для мобільного телефону. На сайті ВСІ ЗАПЧАСТИНИ ви знайдете як оригінальні дисплеї для мобільних телефонів, смартфонів та планшетів, так і якісні копії. Дисплей продається окремо або в комплекті з сенсорним екраном. Якщо ви розбили або подряпали дисплей, ви можете віддати його в ремонт або замінити самостійно. У цьому розділі представлено повний асортимент дисплеїв з різною комплектацією (із захисним склом, сенсорним екраном, з платою, шлейфом або клавіатурою). Уважно вивчайте фотографію на сайті, як правило, вона відображає комплектацію товару. В деяких випадках на фотографії присутні запчастини, які не входять в основну комплектацію. Їх наявність і якість ми не гарантуємо. Комплектація товару, яку ми пропонуємо, завжди вказана в назві товару. Придбайте оригінальний дисплей або дисплей для китайського телефону і ви не пошкодуєте.\nВиробник може використовувати різні типи панелей, у яких відрізняються розміри та маркування сенсорного дисплея. Дисплей підходить до таких моделей мобільних телефонів:Siemens C62Sony Ericsson J300iТакож вас можуть зацікавити товари з таких категорій:МікрофониМікросхеми-підсилювачі мікрофонаДзвінки\tБудь ласка, зачекайте ...


Особливі статуси статей | Вікі про вікі | Fandom\nОсобливі статуси статей — неофіційні статуси, які видаються статтям, що відповідають спеціальним вимогам.\nОсобливі статуси статей зустрічаються на Фандомі досить часто як на великих, так і на менше розвинутих проєктах. Ці прапори покликані допомогти користувачі розрізнити статті, що відрізняються від інших більш високою якістю та великою кількістю тексту.\nЯк правило, процедура присвоєння статусу статті передбачає проведення голосування, однак воно може бути присутнім не завжди. Щоб позначити статтю, яка володіє статусом, зазвичай вдаються до додавання спеціальних зображень, на кшталт зірок, або ж до додання категорій. На деяких проєктах обрані сторінки можуть позначатися і шаблонами. Видавати статуси в більшості випадків можуть користувачі, що володіють спеціальними прапорами.\nПриклади проєктів з особливими статусами статей Редагувати\nОдна з зірок-нагород\nНа Викии Вики діє система видачі статей унікальних статусів. Статус гарної статті може привласнити користувач, що володіють правами адміністратора або «Вартового». Статус ж обраної статті може отримати тільки після спеціально проведеного голосування, яке можна простежити на спеціальній сторінці. При цьому, якщо хто проголосував «за» присвоєння більше тих, хто проголосував «проти» як мінімум на чотири людини, статус статті все рівно отримає. Підсумки проводяться адміністраторами або вартовими не раніше, ніж через п'ять днів після початку голосування. Варто зауважити, що голосувати можуть не усі користувачі — спочатку обмеження по редагуванням було в 50, пізніше його знизили до 5.\nСтаття, що отримала статус, також позначається спеціальним знаком — зіркою. При цьому, колір зірки може змінюватися. Якщо це гарна стаття, вона золота, якщо обрана — зірка змінює колір на червоний. Починаючи з 2015 року, стаття може отримати ще один спеціальний «статус» — «Краща стаття тематичного тижня». В цьому випадку зірка срібна. Однак, гарні статті на проєкті можуть легко позбавитися статусу при недостатньої кількості інформації або при невідповідності нормам оформлення. Деякі обрані статті розміщуються в шаблоні на головній сторінці.\nКраща стаття тематичного тижня\nНа Вікі Geometry Dash діє та ж сама система видачі статтям унікальних статусів. На вікі присутні лише два статуса: гарна та обрана. Статус може отримати та стаття, обсяг якої перевищує 7000 Кб, але при цьому в статті повинна міститися біль-менш детальна інформація. А ось для статусу обраної вимоги строгі. На відміну від гарних, у обраних статей повинно міститися найдетальніша інформація, а також щоб стаття дуже гарно була оформлена.\nНа зараз статуси видаються лише активним користувачем DDPAT Knife Series, який поки єдиний користувач на проєкті. Якщо статті, які він пише, відповідає вимогам, відразу видає їм ці статуси. Але незважаючи на це, на вікі присутня тема, де користувачі можуть запропонувати статті для деяких статусів.\n↑ Сторінка Викии Вики для проведення голосування\n↑ Приклад гарної статті на Викии Вики\n↑ Приклад обраної статті на Викии Вики\n↑ Один з прикладів гарних статей\n↑ Один з прикладів обраних статей\n↑ Тема, де користувачі можуть запропонувати статті, яким чи потрібно привласнити статус\nОтримано з https://wikis.fandom.com/uk/wiki/%D0%9E%D1%81%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B8%D0%B2%D1%96_%D1%81%D1%82%D0%B0%D1%82%D1%83%D1%81%D0%B8_%D1%81%D1%82%D0%B0%D1%82%D0%B5%D0%B9?oldid=31647


Екс-радник міністра внутрішніх справ пред'явив Луценку і його сім'ї серйозне звинувачення. На який злочин проти України пішов клан генпрокурора\nЙого тато – Іван Петрович Стопченко був протягом 5 і 6 скликань ВР помічником нардепа від БЮТ Ковзеля Миколи Олеговича. Ковзель – персона маловідома, але дуже впливова. Кухар за першою освітою, але почав свою кар'єру з посади заступника директора військторгу Прикарпатського військового округу, потім займався постачанням Львівської залізниці, а потім став головою правління ЗАТ «Інтертранс».\n«Інтертранс» – один з лідерів в сфері перевезень залізничним транспортом, що входить колись в п'ятірку найбільших міжнародних автоперевізників країни, поплив з держвласності назавжди. Кінцевим власником компанії став Ковзель.\nДо речі, в системі «Інтертрансу» є і об'єкти готельного і ресторанного бізнесу, а також своє модельне агентство.\nНа популярному ресурсі «Посіпаки» чомусь не вказано, що Іван Стопченко був помічником не тільки у Ковзеля, а й у Юрія Луценка. А потім, мабуть, у зв'язку з виходом на пенсію або у «тінь» передав опіку над сімейством Луценків своєму синові Максиму.\nЧому Іван Стопченко не був зазначений в якості помічника нардепа Юрія Луценка? Можливо тому, що як раз в цей час був оголошений в розшук разом з сином в Російській Федерації у зв'язку з однією аферою з продажем зерна. Чому зерна? Тому що сестра Івана Стопченко володіла хлібозаводом в Сумській області, який і засвітився в цій афері. Зараз, втім, Стопченко з розшуку в Росії давно зняті.\nАле куди цікавіше те, що і Максим Стопченко і його дружина щомісяця спокійно їздять в окупований Крим і в Росію. При цьому Максим Стопченко апарат ВР до відома про це не ставить, хоча зобов'язаний. Ще дивніше те, що ФСБ досі не зацікавилося таким цінним кадром як багаторічний помічник нинішнього генпрокурора України та безперешкодно дозволяє йому як заїжджати на територію Криму і РФ, так і виїжджати з неї. Тим більше, що посаду Максима Стопченко може легко «пробити» будь-прикордонник. Або ж ФСБ давно зацікавилася і все прекрасно розуміє. І використовує.\nВтім, Луценки аж ніяк не підприємці, а саме жлоби. Як тільки Юрію Віталійовичу вдавалося вигідно продати кримінальну справу або посаду в МВС, а потім і в ГПУ – сім'я відразу ж вкладала гроші в якусь нерухомість, бажано в центрі Києва або в курортних місцях України.\nПам'ятайте скандал з цілим будинком на вулиці Еспланадній, який сім'я Луценко переписала на колишню бухгалтерку Ірини Луценко Світлану Риженко і яку потім, щоб «відмазати» Луценко викупив нардеп Гліб Загорій? Скільки ще таких об'єктів нерухомості, куди вкладала накрадене заповзятлива сімейка? Хто знає. З огляду на те, що з реєстрами можливі найрізноманітніші махінації. Наприклад, така як з квартирами на вулиці Старонаводницькій, які числяться на Олександрі Віталійовича Зайці – заступника екс-губернатора Київської області. Але про це – трохи пізніше.


На Вінничині п'яні чоловіки на членів виборчої комісії, аби викрасти бюлетені / В Украине / Судебно-юридическая газета\nІз машини вибігли двоє чоловіків та почали погрожувати фізичною розправою голові та членам комісії.\n26 жовтня, у Вінницькій області, двоє чоловіків вночі напали на виборчу комісію, яка після підрахунку голосів виходила з приміщення дільниці з виборчою документацією. Поліцейський, який здійснював охорону та супровід членів комісії, застосував зброю та викликав екіпаж поліції. Про це інформує пресслужба Нацполіції.\n«Із машини вибігли двоє чоловіків та почали погрожувати фізичною розправою голові та членам комісії. Зловмисники намагались відібрати у голови комісії бюлетені та виборчу документацію, звинувачуючи членів комісії у фальсифікації та погрожуючи поліцейському. Під час конфлікту працівник поліції, який здійснював супровід транспортування документації членами дільничної комісії до територіальної виборчої дільниці, застосував табельну зброю та викликав колег. Екіпаж поліції, який за лічені хвилини прибув на місце події, затримав нападників та доставив у відділ поліції», - зазначено у повідомленні.\nЗатриманими виявились 25 та 29-річні жителі села Нестерварка Тульчинського району. Раніше вони в поле зору поліції не потрапляли, а у момент вчинення правопорушення знаходились у стані алкогольного сп’яніння.


Новини - Характеристики та застосування конічного роликового підшипника\nХарактеристики та застосування конічного роликового підшипника\nКонічний роликовий підшипник - це підшипник окремого типу. Внутрішнє та зовнішнє кільця підшипника мають конічні канали, а ролики мають форму конуса. Ролик і дорожня доріжка знаходяться в прямому контакті, що може нести велике радіальне та осьове комбіноване навантаження, а також може нести чисто осьове навантаження. Чим більше кут контакту, тим вище осьова несуча здатність.\nКонструкція конічного ролика повинна передбачати, щоб лінія контакту між роликом та внутрішніми та зовнішніми каналами протягувалась і перетинала одну і ту ж точку на осі підшипника для реалізації чистого кочення.\nНещодавно розроблений конічний роликовий підшипник має посилену структуру. Діаметр ролика збільшується, довжина ролика подовжується, а кількість роликів збільшується. Несуча здатність і втомний термін служби підшипника значно покращуються за допомогою опуклого ролика. Сферичний і конічний контакт використовується між великим торцем і великим ребром ролика, що покращує змащення.\nЦей підшипник можна розділити на однорядний, дворядний та чотирирядний конічний роликовий підшипник. Цей підшипник також використовує вироби британської серії.\nТип клітинного конічного роликового підшипника\nБільшість конічних роликових підшипників виготовляються з пресованих сталевих клітин. Однак, коли зовнішній діаметр підшипника перевищує 650 мм, використовуються клітини з отворами для колон.\nОднорядні: переднє колесо, заднє колесо, шпиндель верстата, вісь вагона, прокатний стан, будівельна техніка, підйомні машини, друкарські машини та різні пристрої для уповільнення.\nДворядний: шпиндель верстата, локомотив та рухомий склад\nЧотири ряди: рулонна опора


Апарат MySono U6 - Ultrasound\nАпарат MySono U6\nНемає нічого простішого, ніж порадувати батьків знімком майбутнього малюка, адже для цього в сканері є 3D і 4D пакет з тривимірним датчиком. Для проведення ретельного аналізу плода в різних зрізах і площинах в апараті передбачена програма 3DXi.\nСканер MySono U6 портативний, кольоровий, має можливості, як хороший апарат стаціонарного типу. Його можна назвати ультразвуковим «ноутбуком», який більш високого класу, ніж звичайний скринінговий. Апарат дуже зручний, його можна просто переносити з кабінету прямо в палату до породілля, в операційну або навіть в машину швидкої допомоги. Це оптимальний варіант для проведення досліджень в акушерсько-гінекологічній сфері.\nВиди досліджень MySono U6\nЗа допомогою сканера легко і доступно проводити дослідження серця плода, молочних залоз, нирок, судин, загальні дослідження і дослідження в області урології, гінекології та педіатрії. Це далеко не весь список можливостей MySono U6.\nТехнічна специфікація MySono U6\nДоступна функція дозволяє виводити на екран одночасно дві картинки реального часу.\nДаний апарат оснащений масою допоміжних функцій, до них відносяться функції тканинної (2) і пульс-инверсной гармоніки, QuickScan, яка дозволяє налаштовувати зображення автоматично, MagicCut, яка видаляє непотрібні об'єкти автоматично і багато інших.\nЄ ряд опціональних функцій, як DynamicMR, усуває різні шуми і артефакти, поліпшуючи якість зображення, пакет ультазвукової томографії - 3DXi. Ступінь стенозу судин визначається у автоматичному режимі функцією Auto IMT. Внутрішні органи реконструюються в тривимірне зображення 3D-датчиками.\nЗа допомогою даного апарату можна провести безліч різних вимірів, як кут, обсяг, площа, прискорення, тиск, нахил, час та інші.\nЩоб підключати датчики є один порт. Вага агрегату 5,8 кг. Доступний інтерфейс російською мовою.\nЛуч формується цифровим методом, апетура і аподизація - динамічні, спектр формується акустичний. Контроль апетури здійснюється синтетичний з максимальною глибиною сканування до 30 см. Можлива робота в чотирьох режимах: В, С, М і М-кольоровому. Доплери - тканинний, кольоровий, постійно і імпульсно-хвильовий, енергетичний і направлено-енергетичний. Доступні суміщені режими.


"VirDUOso": Михайло Вігула (гітара) та Даніел Сурашенко (блокфлейта).: Концерт, 29 лютого - Хмельницька обласна філармонія | Афіша - Афіша у Хмельницькому - 0382.ua\n"VirDUOso": Михайло Вігула (гітара) та Даніел Сурашенко (блокфлейта).\n"VirDUOso": Михайло Вігула (гітара) та Даніел Сурашенко (блокфлейта).: Концерт, 29 лютого - Хмельницька обласна філармонія | Афіша\nвулиця Гагаріна, 7\n29 лютого, субота, початок о 17:00.\nВ РАМКАХ ХІ МІЖНАРОДНОГО ФЕСТИВАЛЮ КАМЕРНОЇ МУЗИКИ\nМихайло ВІГУЛА (гітара, Угорщина-Україна)\nДаніел СУРАШЕНКО (блокфлейта, Угорщина).\nАнсамбль «VirDuoso» - це блискуче поєднання двох віртуозів на своїx музичних інструментах. Особливість дуету полягає в поєднанні творів епохи Барокко з виконавським стилем сьогодення та сучасним розуміння музики, що є доступним широкому колу слухачів. Концерт-перфоманс наповнений енергією звучання, динамікою виконавства та різнохарактерностю музичних фарб.\nСурашенко Даніел (блокфлейта, Угорщина) – володар світового рекорду Гінесса на найдовший сольний концерт у світі (24 години); Посол Доброї волі та Миру; переможець та лауреат конкурсів та фестивалів.\nМихайло Вігула (гітара, Угорщина/Україна) – володар премії PRO CULTURA MINORITATUM HUNGARIEA 2015 року; володар почесного ордену Св.Георгія; двічі учасник рекорду Гінесса на найдовший гітарний концерт (2007 – 198 годин, 2008 – 216 годин); переможець та лауреат декількох конкурсів/фестивалів в країнах Європи.\nУ концертну програму входять відомі твори, так звані «шлягери» барокової музики Вівальді, Баха, Марчелло, Віталі, Ортіза, Госсека, Вітта.\nКвитки у касі філармонії! Музичний абонемент діє!


Крістіна Россетті – Пісня (в перекладі Марти Тарнавської)📚 вірш\nHome ⇒ 💗Річ Адрієн ⇒ Крістіна Россетті – Пісня (в перекладі Марти Тарнавської)\n(When I am dead, my dearest…)\nКоли помру, коханий,\nсумних пісень не грай,\nні кипариса, ні троянд\nнад гробом не плекай.\nмені, коханий, будь.\nЯк схочеш, то пригадуй.\nЯк схочеш, то забудь.\nНе бачитиму тіней,\nне знатиму дощів,\nне чутиму, як жайворон,\nмов біль, несе свій спів.\nУ сутінках незмінних,\nу сні без вороття\nщасливий буде спогад,\nМикола Руденко – Мати. Триптих\nКрістіна Россетті – Пісня (в перекладі Марти Тарнавської) вірш.


Четвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) - Громадсько політична газета\nЧетвер, 16 травня 2019 року, №20 (12660)\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / Чи є у ковбасі м’ясо\nЧи є у ковбасі м’ясо?\nМаркетологи стверджують, що майже кожен другий, купуючи товар, передусім звертає увагу на етикетку. Для багатьох визначальним фактором у виборі продукту є його склад. Втім, в Україні ця інформація не завжди повна, а іноді – не відповідає дійсності. Змінити це може новий закон про етикетки харчових продуктів. Як це вплине на споживачів і ринок харчових продуктів загалом, дослідили експерти Центру громадського моніторингу та контролю.\nі безмолочна сметана\nРезультати лабораторних аналізів свідчать, що останніми роками в Україні побільшало підробленої продукції. За словами експертів, залежно від сфери ринку, кількість фальсифікату сягає від 30 до 70%. Часто виробники не відображають всі компоненти в описі продуктів або ж приписують те, чого немає.\nНайчастіше, кажуть фахівці, підробляють молочні продукти, ковбасні вироби та бакалійні товари. Так, результати споживчої експертизи, проведеної нещодавно, показали, що з 12 українських торгових марок селянського сиру – лише 3 відповідали нормам. Решта містила рослинні жири, і їхня фактична жирність була меншою. Водночас аналіз деяких марок сметани взагалі не виявив молока. Схожа ситуація із м’ясними та рибними виробами: туди додають дешевші аналоги, барвники та підсилювачі смаку, наголошують експерти.\n«Є підозри того, що під виглядом масла продається молоковмісна продукція, тобто спред, і це вже є порушенням маркування, адже ти повинен так і писати – «спред», а не вводити в оману споживача. Так само, як і на ковбасних виробах: якщо там написано, що «м’ясо», значить воно повинно там бути. Зловживання з маркуванням є, це не означає що продукція небезпечна, але споживач має право на усвідомлений вибір, і, дивлячись на ціну, чітко розуміти, що він купує», – прокоментував ситуацію голова Держпродспоживслужби Володимир Лапа.\n«Нам ще потрібно навчитися потрапляти на європейські ринки з українською продукцією аграрного сектора з доданою вартістю, продукцією переробної промисловості», – зазначив глава держави через 7 місяців дії Угоди.\nУкраїнським споживачам новий Закон про етикетки надасть можливість позиватися до виробників у разі невідповідності складу та опису, як це прийнято у Європі. Також покупці зможуть ініціювати перевірку товару та продавця Держпродспоживслужбою. Для цього потрібно написати письмову скаргу до Держпродспоживслужби (адреси територіальних органів є на сайті http://www.consumer.gov.ua) із зазначенням назви магазину та додати чек.\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / У Ковелі працює волонтер Корпусу миру США\n08.11.2018 Ляшук Світлана Олександрівна\nУ Ковелі працює волонтер Корпусу миру США\nУ грудні 2017 року з ініціативи Ковельського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у Ковелі розпочала свою дворічну службу волонтер Корпусу миру США Кесіді Крамтон.\n– А як Ви проводите своє дозвілля? Які Ваші улюблені заняття?\nНА ЗНІМКАХ: Кесіді Крамтон у колі ковельських колег; в ході роботи над вишиванкою для пам'ятника Тарасу Шевченку; під час подорожі українськими містами.\nДовідково. Корпус миру – неполітична, нерелігійна організація, яку заснував Президент США Джон Кеннеді у 1961 році з метою зміцнення миру та дружби між людьми різних національностей і культур. Фінансування діяльності Корпусу миру здійснюється за рішенням Конгресу Сполучених Штатів з бюджету федерального уряду і формується за рахунок податків, сплачених громадянами США.\nПереглядів новини: 249\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / Будьте здорові!\n“Виганяємо” застуду: що\nу народі радять?\n“Виганяємо” застуду: що у народі радять?\nЛікування застуди народними методами може замінити навіть сильні антивірусні препарати. Якщо людина проведе хоча б тиждень у ліжку, буде багато пити теплих відварів і чаїв, поєднуючи це з народними засобами, похід в аптеку може не знадобитися.\nОсь декілька порад, як уберегтися від грипу:\n– слизову носа двічі на день змащуйте оксоліновою маззю; промивайте ніс соляним розчином або розведеним у воді соком алое і буряку;\n– подбайте, щоб ваша щоденна їжа містила вітамін С (яблука, цитрусові, квашена капуста) і була збагачена овочами. Незамінні «вороги» грипу та ГРВІ –цибуля, часник та хрін;\n– обов’язково додайте до свого раціону цибулю. Можна вживати її зі сметаною: столова ложка дрібно накришеної цибулі та столова ложка сметани;\n– для профілактики грипу та застуди рекомендується їсти ягоди калини червоної.\nПереглядів новини: 111\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / Грип на порозі: як не піддатися хворобі\n08.11.2018 Зінчук Вікторія Петрівна\nГрип на порозі: як не піддатися хворобі\nПідйом захворюваності на грип і гострі респіраторні вірусні інфекції в Україні традиційно починається у другій половині листопада-на початку грудня. Яка ж щодо цього ситуація в нашому місті та що робити, аби вберегтися від цієї недуги, розповіла лікар-інфекціоніст Зоряна КУБАХ.\n— Зоряно Юріївно, як зменшити ризик захворювання на грип, коли постійно перебуваєш у великому колективі, їздиш громадським транспортом та не хочеш купувати дорогі ліки «для профілактики»?\n— Люди, котрі обмежують контакти, звичайно, зменшують ймовірність підхопити вірус. Ризик зменшує і дотримання особистої гігієни.\nЗапобігти поширенню вірусів допоможуть прості профілактичні заходи. Тож аби не захворіти, уникайте близького контакту з хворими, в період епідемій та спалахів гострих респіраторних вірусних інфекцій використовуйте антисептики після перебування у місцях великого скупчення людей, якомога частіше мийте руки гарячою водою з милом, намагайтеся не торкатися обличчя, особливо зони очей, носа та рота, адже саме через ці органи віруси потрапляють в організм.\nНе варто забувати і про полоскання носа та ротової порожнини. Це можна робити як звичайною водою, так і з використанням різних настоїв. Ефективно використовувати фізрозчин для зволоження слизової оболонки носа (таким чином навіть якщо вірус і потрапив на слизову, то методом очищення, його просто змиваємо).\nТакож важливо якомога частіше провітрювати приміщення й дотримуватися здорового харчування, в раціоні обов’язково має бути достатньо продуктів, багатих на вітамін С (смородина, шипшина).\nАле, як показує практика, вакцинація є найнадійнішим і найефективнішим методом для захисту організму від вірусів грипу (захищає від ускладнень та летальних випадків).\n— Як відрізнити грип від ГРВІ?\n— Ці захворювання самі по собі різні, однак за причиною виникнення однакові. В організм потрапляє вірус, який поступово поширюється у клітинах людини. Лікування грипу, застуди та вірусу може сильно відрізнятися. Тому потрібно вчасно розпізнати, що за хвороба вас атакувала.\nНайхарактерніша відмінність – це різне протікання хвороб. Грип починається раптово і супроводжується різким стрибком температури (різке підвищення температури більше 380С без інших супутніх симптомів уже може свідчити про появу грипу). З’являється виражена інтоксикація організму, яка має такі симптоми: біль у м’язах, головний біль, озноб, ломота у всьому тілі, кашель. При будь-якій іншій вірусній інфекції переважають такі симптоми, як нежить, біль у горлі, і тільки потім з’являється температура, кашель з перших днів.\nГрип доповнює почервоніння очей, біль в очах, світлобоязнь, а також слабкість, гарячка, можливі блювота, у дітей – діарея.\nНежить і закладеність носа при застуді з’являється в перші години захворювання, при грипі – може проявитися не раніше, ніж через дві доби від початку хвороби.\n— Яким групам населення слід бути особливо обачними? Чи потрібно, так би мовити, для «підстраховки» звертатися до лікаря навіть при легкому нездужанні?\n— Особливо небезпечним грип є для представників груп ризику. А це – діти до 5 років (особливо до двох років), вагітні, ті, кому за 65 років, особи з надмірною вагою, хворі на діабет, хронічні серцево-судинні захворювання та хвороби легенів, інваліди. Зрештою, усі хто працює або проводить багато часу в багатолюдних місцях.\nДо лікаря слід звертатися при перших же симптомах. При легкому перебігу хвороби люди прагнуть обійтися «своїми силами», але й у такому випадку не завадить лікарська консультація. Хоча насправді більшість таких випадків не потребує втручання лікарів у сам процес лікування або першої допомоги. А забезпечити хворому умови для швидшого одужання слід неодмінно. Потрібно надати йому можливість відпочивати, провітрювати кімнату, робити вологе прибирання і нагадувати, що слід багато пити гарячих напоїв.\n— Яку небезпеку несе грип для організму?\n— Неправильно вилікуваний грип небезпечний серйозними ускладненнями такими, як пневмонія, енцефаліт, отити, гайморити, ураження сечовивідних шляхів тощо.\nНайстрашніше ускладнення від грипу, яке виникає у перші дні хвороби, — це вірусна пневмонія, коли легені через запалення не виконують свої функції, і цей стан є дуже небезпечним для життя людини. Не менш серйозним наслідком є запалення мозку.\nУ багатьох, а особливо у дітей, в носоглотці «мешкає» пневмокок. Він є найчастішим ускладненням грипу, а точніше бактеріальної пневмонії, яка розвивається пізніше.\nЄ дослідження, котрі свідчать про те, що ризик розвитку міокарда в перші дні грипу зростає в шість разів у порівнянні з іншими вірусами, що уражають дихальні шляхи. Однією із причин смерті в цьому випадку стає інфаркт або інші проблеми із серцем. В декілька разів зростає ризик виникнення інсульту.\n— Як Ви сказали раніше, вакцинація – найефективніша профілактика грипу. Коли й з якого віку рекомендується вакцинуватися від грипу? Які для цього є протипоказання?\n— Найкращий час для проведення вакцинації – напередодні грипозного сезону (у вересні-жовтні). Якщо такої можливості не було, вакцинуватися можна і впродовж усього сезону. Вакцинація показана лише за рекомендацією лікаря та проводиться тільки в лікувальному закладі.\nНа сьогодні існує три вакцини від грипу, які зареєстровані в Україні: «Джісі Флю» (Південна Корея), «Ваксігрип Тетра» (Франція), «Інфлувак» (Нідерланди).\nПочинати вакцинувати дітей можна з 6 місяців («Ваксігрип Тетра» — з 3 років).\nНа Волинь вже надійшла перша партія вакцин «Ваксігрип Тетра» (містить 2 штами вірусу А та 2 штами вірусу В) та «Джісі Флю», що містить три штами – 2 вірусу А і один — В.\nУсі процедури завершені, і препарати можна придбати в аптеках. Зокрема, у Ковелі в центральній районні аптеці № 12 та «Фітоцентр» по вул. Володимирській є в наявності вакцина «Ваксігрип Тетра». Ціна дози — 297 – 320 гривень. Найближчим часом очікуємо надходження й вакцини «Джісі Флю».\nОсновними протипоказаннями є чутливість до таких компонентів, як курячий білок, неоміцин та формальдегід, а також при діагнозі синдрома Гієна-Барре. Крім цього, вакцину слід відкласти в разі гострого захворювання.Тож не варто боятися вакцинації людям, які, наприклад, хворі на цукровий діабет чи астму, або ж вагітним жінкам, адже їм навпаки, в першу чергу, це необхідно.\nНа сьогодні в Україні вакциновано близько 8 тисяч осіб, а це лише 0,5 відсотка населення. Тож аби не хворіти і бути здоровою нацією, нам потрібно змінювати свої стереотипи.\n— У народі побутує думка, що вакцина проти грипу – це шкідливо для організму, бо вакцинуватися потрібно щороку. Мовляв, один сезон жили на вакцині, другий… В результаті імунітет «розслабляється» та все менше і менше здатний відповідати на вірусну атаку. Це справді так?\n— Це хибна думка. Оскільки вакцина сама по собі є стимулятором імунітету і не пригнічує його. Звикання до вакцини не існує в цьому розумінні. Дія вакцини полягає в наданні інформації клітинам імунітету про структуру віруса, який ймовірно потрапить до організму і таким чином підготує імунну систему до цієї зустрічі заздалегідь. Інакше кажучи, вакцина не збільшує вимоги до імунної системи, а лише інформує її (на основі цієї інформації виробляються захисні антитіла до певного вірусу).\nЩороку вакцина від грипу має інший склад, вона розробляється в залежності від того, які штами вірусу будуть циркулювати в конкретному регіоні. Отож, якщо хтось планує їхати, скажімо, в США, то зареєстровані у нас вакцини не підійдуть: в такому разі потрібно дізнатися про «американські» штами грипу і за два тижні до вильоту вакцинуватися розробленою там вакциною.\nДо слова, у 2017 році в США померло 80 тисяч осіб від захворювання, викликаного штамом «Сінгапур», який, можливо, цьогоріч «атакуватиме» й українців (згідно з опублікованим прогнозом Всесвітньої організації охорони здоров’я, вірусами, які ймовірно будуть циркулювати в Україні у новому епідсезоні, є А/Michigan 45/2015 (H1N1) pdm09; A/Singapore/NFIMN-16-0019/2016 (H3N2); B/Colorado/06/2017.\n— Чи зараз багато людей звертається з високою температурою та іншими ознаками грипу та ГРВІ?\n– Захворюваність на грип та ГРВІ в Україні знаходиться на неепідемічному рівні, що притаманно для початку епідемічного сезону. Відсутнє лабораторне підтвердження циркуляції вірусу грипу.\nУ Ковельському районі за період з 26 жовтня по 1 листопада ц. р. зареєстровано 514 осіб з діагнозом ГРВІ (з них – 391 дитина).\nПереглядів новини: 128\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / До уваги споживачів послуг ПТМ "Ковельтепло"\nпослуг ПТМ "Ковельтепло"\nДо уваги споживачів послуг ПТМ "Ковельтепло"\n02.11.2018 р. на сайті ПТМ "Ковельтепло" (kovelteplo.org.ua) розміщене повідомлення про намір підприємства здійснити коригування діючих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для потреб населення і релігійних організацій.\nРозрахунки відповідних тарифів здійснені за вимогами Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р., № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги". Відповідно до статті 8 вищезгаданої постанови коригування тарифів здійснюється у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, з причин, які не залежать від ліцензіата, зокрема, збільшення розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму для працездатних осіб на державному рівні, підвищення цін і тарифів на паливно-енергетичні ресурси.\nПереглядів новини: 103\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / Від четверга до четверга\nСхід Сонця - 07.32; захід - 16.37.\nМісяць - у Стрільці.\nДень книги рекордів Гіннеса.\nПрп. Нестора Літописця. Блгв. Андрія Смоленського. Мч. Марка.\nІменини: Андрія, Івана, Максима, Марка, Миколи, Сергія, Степана.\nСхід Сонця - 07.34; захід - 16.35.\nПереглядів новини: 59\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / Ми були, ми є, ми будемо такі, як усі!\nМи були, ми є, ми будемо такі, як усі!\nНещодавно члени громадської організації "Асоціація осіб з інвалідністю "Добродія в дії" зібрались дружною компанією та поїхали на екскурсію у Львів. Поїздка обіцяла бути дуже цікавою. Екскурсовод пані Лідія розповідала про цікаві сторінки історії нашого краю. А вже у Львові нас зустрів екскурсовод пан Мар'ян, який продовжив екскурсію по місту.\nЛьвівський оперний театр, площа Ринок і багато іншого ми побачили. Далі відбулася ще одна подія, на яку ми чекали давно, — виступ Ніка Вуйчича. І ось наша мрія здійснилася. На Арені "Львів" виступив мотиваційний спікер Нік Вуйчич, який уже вшосте приїхав до України, але вперше — до Львова з програмою "Життя без обмежень".\nНік Вуйчич — християнський проповідник та мотиваційний тренер. Від народження живе без рук та ніг. Вперше завітав в Україну у липні 2008 року до Тернополя. У вересні 2017 року в Києві брав участь у відзначенні Дня подяки і 500-річчя Реформації. З 2010 року одружений з Канае Міяхарі. Пара виховує 4-х дітей.\n"Я був в багатьох країнах світу. Але рідко буває таке, що в країну я повертаюсь кожні 6 місяців. Але Україна — одна з таких. Я вірю у ваше майбутнє, особливо в майбутнє молодих людей. Для мене віра, сім'я і друзі були завжди важливими. Мої батьки знають, що Бог ніколи не робить помилок. Те, що було використане на погане, може бути використане на добро. Віра — це вірити в те, що ти не бачиш", — сказав під час виступу Нік Вуйчич.\nУсім присутнім спікер порадив бути рушіями змін, мріяти та робити добро, не боятися впасти на шляху до успіху.\nЦей день ми запам'ятаємо надовго. Хотілось би, щоб таких моментів в нас було побільше. Ми були, ми є, ми будемо такі, як усі.\nДякуємо за сприяння і допомогу в організації поїздки депутатам Ковельської районної ради, головному лікарю МТМО Олегу Самчуку, супроводжуючому лікарю Юлії Гричишин, туристичній фірмі Ірини Мороз, екскурсоводу Лідії Мелянчук та водієві Олександру.\nпрес-секретар громадської організації "АСОЦІАЦІЯ ОСІБ З ІНВАЛІДНІСТЮ "ДОБРОДІЯ В ДІЇ".\nПереглядів новини: 142\nЧетвер, 8 листопада 2018 року №45 (12633) / Повідомлення в номер / Гороскоп з 12 по 18 листопада\nз 12 по 18 листопада\nГороскоп з 12 по 18 листопада\nОВЕН. На початку тижня важливо досягти взаєморозумiння з людьми, якi вас оточують, i у життi стане бiльше комфорту й порядку.\nТЕЛЕЦЬ. Новим знайомим не варто вiрити на слово. На роботi не пропустiть можливостей, що вiдкриваються. Сприятливий час для самовдосконалення.\nБЛИЗНЮКИ. Ваша активнiсть, креативність i заповзятливiсть обiцяють успiх в особистiй i професiйнiй сферах. В другій половині тижня ризик принесе успiх.\nРАК. Сприятливий час для втiлення в життя навiть найфантастичнiших iдей. Пригадайте про давню обiцянку, час її виконувати.\nЛЕВ. Намагайтесь намiтити чiткi плани на тиждень i не вiдступати вiд них. Подбайте про близьких, придiлiть бiльше уваги дiтям i вiдчуєте радiсть життя.\nПереглядів новини: 197\nГромадсько-політична газета "Вісті Ковельщини" 2012-2019


Віталій Бунечко: Ціна кожної нагороди – тяжка щоденна праця спортсмена і тренера - Лента новостей Житомира\n22 грудня, голова Житомирської ОДА Віталій Бунечко привітав лауреатів спортивного року 2021. Також до урочистого заходу долучилися заступник голови облдержадміністрації Юрій Денисовець, голова Житомирської обласної ради та Володимир Федоренко спільно зі своїм заступником Володимиром Ширмою.\n«Ваші досягнення об’єднують країну та Житомирщину і прославляють її у світі. Перемоги наших спортсменів – це приклад великої самовідданої праці та могутнього духу лідерства. Шановні лауреати, Вашими здобутками пишається весь Поліський край. Кожне ваше досягнення – це наша гордість, кожна перемога – наше натхнення», — сказав Віталій Бунечко.\nНагороди отримали кращі спортсмени та тренери Житомирської області, Олімпійські чемпіони, призери чемпіонатів України, Європи та світу, зокрема в номінації «Лауреат спортивного 2021 року з олімпійських видів спорту» відзнаки отримали:\nЛавренчук Анастасія – майстер спорту України з боротьби, чемпіонка Світу з боротьби серед дорослих та її тренер Сергій Мельник – заслужений тренер України, заслужений працівник фізичної культури та спорту України;\nБондар Ірина — майстер спорту України з боротьби — Чемпіонат Європи серед кадетів, та її тренер Михайло Христосов;\nКулаківська Єлізавета — майстер спорту України з боротьби, чемпіонка Європи серед молодших дівчат та її тренер Олексій Федорчук;\nПетрук Роман – майстер спорту України з легкої атлетики, 6 місце Чемпіонату світу зі стрибків у висоту серед юніорів та його тренер Сергій Шеремет – заслужений тренер України;\nСезько Анна – майстер спорту України з боксу, срібна призерка чемпіонату Европи з боксу, та її тренер Віталій Мельник;\nХіміч Тарас – майстер спорту України з сучасного п’ятиборства, срібний призер чемпіонату Європи з сучасного п’ятиборства та його тренер Віталій Тищенко;\nЯщенко Тетяна – майстер спорту України міжнародного класу з велоспорту, бронзова призерка чемпіонату Європи з велосипедного спорту та її тренер Руслан Пархоменко.\nВ номінації «Сенсація року» відзнаки отримали:\nЧетверікова Анастасія – заслужений майстер спорту України з веслування на байдарках та каное, срібна призерка Олімпійських ігор Токіо-2020 та її тренер Юрій Чебан — заслужений майстер спорту України, дворазовий олімпійський чемпіон Олімпійських ігор 2012 та 2016 років, бронзовий призер Олімпійських ігор 2008 року;\nМазур Владислав – майстер спорту України міжнародного класу, учасник Олімпійських ігор Токіо-2020 та його тренер Ігор Лонський – заслужений тренер України;\nволейбольна команда «Житичі Поліський національний університет» — володарі суперкубку України з волейболу та їх тренер Сергій Терейківський;\nМороз Світлана — в якості судді брала участь у паралімпійських іграх 2020 в Токіо (Японія), суддя міжнародної категорії.\nКолесник Євгеній – майстер спорту України міжнародного класу з гирьового спорту, срібний призер чемпіонату Світу з гирьового спорту серед дорослих та його тренер Василь Пронтенко – заслужений тренер України;\nОстапчук Олексій — майстер спорту України міжнародного класу з гирьового спорту, срібний призер чемпіонату Світу з гирьового спорту серед дорослих та його тренер Костянтин Пронтенко – заслужений тренер України;\nШелест Ілона – майстер спорту України зі спортивної аеробіки, срібна призерка Чемпіонату Світу зі спортивної аеробіки серед дорослих та її тренер Тетяна Ісакова;\nМохорт Олександра — майстер спорту України міжнародного класу зі спортивної аеробіки, срібна призерка Чемпіонату Світу зі спортивної аеробіки серед дорослих та її тренер Лариса Мохорт — заслужений працівник фізичної культури та спорту України;\nОськін Анатолій – чемпіон Європи зі змішаних бойових мистецтв ММА та його тренер Руслан Доморецький;\nКолесник Віталій — майстер спорту України з гирьового спорту, срібний призер чемпіонату Світу з гирьового спорту серед юніорів та його тренер Віктор Романчук – заслужений тренер України, заслужений працівник фізичної культури та спорту України;\nСоколовська Оксана — майстер спорту України з гирьового спорту, бронзова призерка чемпіонату Світу з гирьового спорту та її тренер Григорій Затилюк;\nМельник Артем – майстер спорту України Міжнародного класу з кікбоксингу ВАКО, чемпіон Світу з кікбоксингу ВАКО;\nДемчук Володимир – заслужений майстер спорту України з кікбоксингу ВАКО, срібний призер чемпіонату Світу з кікбоксингу ВАКО та їх тренер Вячеслав Гопанчук – заслужений тренер України, головний тренер збірних команд України з кікбоксингу WAKO;\nБаленков Андрій — майстер спорту України Міжнародного класу з пауерліфтингу, 4 місце на чемпіонаті Світу з пауерліфтингу та його тренер Віктор Налейкін;\nГусєва Катерина – кандидат в майстри спорту України з тхеквондо ІT-F, чемпіонка Європи з тхеквондо та її тренер Олександр Дротенко;\nЯковець Олексій – кандидат в майстри спорту України з військово-спортивного багатоборства, чемпіон Світу з військово-спортивного багатоборства та його тренер Гордійчук Кім Юрійович;\nРатошнюк Віктор — майстер спорту України міжнародного класу з військово-спортивного багатоборства, чемпіон Світу з військово-спортивного багатоборства та його тренер Віктор Ратошнюк;\nЗубко Єлизавета — майстер спорту України міжнародного класу з підводного орієнтування, чемпіонка Європи зі спортивного орієнтування серед юніорок та тренер Василь Степаненко — заслужений тренер України (ПОСМЕРТНО);\nКротюк Вероніка — кандидат в майстри спорту України з самбо, срібний призер чемпіонату Світу з самбо серед жінок та її тренер Олена Кумечко;\nКузьменко Анатолій – майстер спорту України з карате, чемпіон Європи з традиційного карате та його тренер Едуард Джунь;\nПавлюк Лілія — майстер спорту України з рукопашного бою, чемпіонка Світу з рукопашного бою та її тренер Леонід Українець — заслужений тренер України, заслужений працівник фізичної культури та спорту України.\nчоловіча хокейна команда «ОШВСМ-Фенікс», володарі «Кубку Європейських чемпіонів» та їх тренери Андрій Черкас і Євген Мокрицький;\nволейбольний клуб «Полісся» — чемпіони України вища ліга з волейболу серед жінок та їх тренер Василь Палюра.\nХіміч Олександр — майстер спорту України міжнародного класу з пара-армреслінгу, срібний призер чемпіонату Світу, чемпіон Європи та його тренер Генадій Данюк – заслужений Тренер України;\nБессальнова Олеся — майстер спорту України з пара-армреслінгу, срібна призерка чемпіонату Світу і чемпіонату Європи;\nЛуцишин Дмитро — майстер спорту України з пара-армреслінгу, чемпіон Європи з пара-армреслінгу та їх тренер Олександр Пінчук – заслужений майстер спорту України;\nГорніч Альона – кандидат в майстри спорту України з пара-армреслінгу, бронзова призерка чемпіонату Світу з пара-армреслінгу та її тренер Дмитро Луцишин;\nФілон Анастасія — майстер спорту України з волейболу сидячи, 6 місце на чемпіонаті Європи;\nЛозко Людмила — майстер спорту України з волейболу сидячи, 6 місце на чемпіонаті Європи та їх тренер Анатолій Денисовець – заслужений Тренер України;\nНечипорук Тарас – кандидат в майстри спорту України з волейболу, срібний призер чемпіонату Світу та його тренер Володимир Свінціцький;\nГонгальський Олександр — майстер спорту України міжнародного класу з шашок, чемпіон Світу з шашок 64 та срібний призер чемпіонату Світу з шашок 100 та його тренер Дмитро Мударісов;\nНетяга Лука – заслужений майстер спорту України з дзюдо, дворазовий чемпіон Світу з дзюдо серед спортсменів з вадами слуху та його тренер Володимир Нетяга;\nПалєха Олександр — майстер спорту України міжнародного класу з пара-армреслінгу, дворазовий чемпіон Світу з пара-армреслінгу (серед спортсменів з ураженням опорно-рухового апарату) та його тренер – Сергій Горбенко – заслужений тренер України.\nТакож у 2021 році провідним спортсменам та тренерам області були присвоєні наступні звання:\n«Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» отримали 4 представники області;\n«Заслужений майстер спорту України» присвоєно двом представникам нашої області;\n«Майстер спорту України Міжнародного класу» – 2 спортсмени;\n«Майстер спорту України» – 27 спортсменів;\nНагадаємо, що голова Житомирської ОДА Віталій Бунечко спільно з головою Житомирської обласної ради Володимиром Федоренком та першою заступницею Житомирського міського голови Світланою Ольшанською передали срібній призерці Олімпійських ігор Токіо-2020, веслувальниці-каноїстці Анастасії Четверіковій ключі від її нової оселі у Житомирі.\nДовідково. За 2021 рік на Житомирщині було проведено 122 чемпіонати області, 15 чемпіонатів України, спортсмени взяли участь у 150 чемпіонатах України з олімпійських та не олімпійських видів спорту.


Apple розширить можливості камери в наступному iPhone - ТехноФан\nApple розширить можливості камери в наступному iPhone\nApple розповіла про свої плани з випуску майбутньої моделі iPhone з новою 3D-камерою. Про це повідомило видання Bloomberg зі слів неназваних джерел.\nАмериканська компанія планує впровадити в смартфон просунуту лазерну 3D-камеру, яка розширить можливості доповненої реальності. В останніх моделях iPhone 3D-камера використовується в системі розпізнавання лиць Face ID.\nApple за рахунок удосконалення камери також хоче розширити діапазон роботи Face ID: якщо зараз смартфон розпізнає обличчя тільки на дистанції від 25 до 50 см, то в майбутніх моделях iPhone вона зможе аналізувати відстань до 5 метрів.\nКрім цього, видання зазначає, що в новинці Apple покращиться і основна камера – вона стане робити фото ще більш високої роздільної здатності. Працювати камера буде на більш потужному чіпі обробки зображення, але поки ще не розкривається, на якому саме. У майбутньому iPhone також оновиться функція Live Photo, де довжина роликів збільшиться з 3 до 6 секунд.\nЯкщо вірити джерелам, то вже в 2019 році Apple випустить три нові моделі iPhone з кодовими іменами D42 і D43, одну з яких обладнають трьома камерами на задній панелі.\nApple також тестує версію iPhone X із роз’ємом USB-C замість порту Lightning. Цілком можливо, що компанія планує повний перехід на USB-C – це зробить нові моделі сумісними із зарядними пристроями, використовуваними для сотень інших пристроїв на Android.\nXiaomi випустила поліпшену прошивку MIUI 10 для смартфонів\nSamsung спрогнозувала зниження прибутку в 2019 році\niPhone за 6000 доларів: на скільки зростуть ціни на смартфони\nApple випадково показала новий дизайн iPhone 14 Pro у YouTube\nЗнайдено новий спосіб, як крадій може вкрасти гроші з вашого iPhone\nApple роздасть користувачам старих iPhone по 510 гривень\nНа Apple Watch з’явилася функція відеодзвінків\nApple планує продавати техніку за 300 гривень в місяць\nУкраїнці зможуть заробляти за допомогою “Дії”\n51 хв. ago\nНавіть у період воєнного стану уряд намаг підтримувати українців. Михайло Федоров, Міністр цифрової трансформації, повідомив про гарну можливість, якою може скористатись кожен. Тепер за допомогою державного порталу «Дія» українці зможуть опанувати сферу IT.\nДержава вирішила надати можливість українцям мати стабільний дохід. Навчання буде безкоштовним, а взяти участь може 1000 українців. Через деякий час буде набрано ще 2000 бажаючих. Річ у тім, зо ІТ-сфера залишилась одною з сфер, яка має стабільні надходження до державного бюджету у валюті. Влада планує підвищити рівень ВВП ІТ-експорту з 5% до 10%.\nМіністр зазначив, що задля цієї цілі буде підібрано найкращі онлайн та офлайн школи, які навчають ІТ професіям. Єдиною умовою для кандидатів стала відсутність досвіду в цій сфері. Бажаючі зможуть подати заявки з наступного тижня, а навчання розпочнеться у серпні.\nЧи буде “Дія” присилати повістки для українців\nГромадяни занепокоїлися: в мережі з’явилась інформація, нібито у державному порталі «Дія» громадянам будуть надходити повістки. Але це лише провокації фашистських ЗМІ. Михайло Федоров, глава Мінцифри, пояснив у чому річ.\nМіністр заявив, що жодних повісток українці не будуть отримувати у державному порталі «Дія». Такої функції немає і не буде. Єдині повістки, які ви можете отримати у порталі, це ті, що стосуються судових процесів. Також у порталі існує функція, яка дозволяє українцям перевіряти, чи немає у них кримінальних проваджень. Тому, питання повісток є лише маніпуляцією.\nУряд радить громадянам громадянам не читати рашистські новини, адже й так зрозуміло, що там суцільна брехня. Не дозволяєте пропаганді проникнути у ваш розум. Ми радимо читати правдиві новини на офіційних сторінках Міністерства цифрової трансформації та на особистій сторінці Михайла Федорова.\nУкраїнці можуть отримати в “Дії” на свій бізнес 250000 гривень\nУряд повідомив українцям гарну новину: вже незабаром буде запуск програми «єРобота», яка спрямована на підтримку українського бізнесу. Прем’єр-міністр Денис Шмигаль повідомив про надання грантів. Заявку можна подати починаючи з 1 липня у державному порталі «Дія». Тиждень тому уряд виділив 16 млрд грн на реалізацію проєкту.\nКошти будуть надаватись на відкриття власної справи та її підтримки. Поки «єРобота» охоплює 6 напрямків. Саме гранти допоможуть створити в Україні кілька сотень тисяч робочих місць. Гранти будуть видаватись для:\nрозширення виробничих можливостей з переробки (до 8 млн грн);\nзапуск малого бізнесу (250 тис. грн);\nстворення фруктових садів (до 400 тис. грн);\nІТ-стартапи та нові навички;\nбудівництво теплиць та комплексів (до 7 млн грн);\nMOBILZONE51 хв. тому\nЧерез додаток «Дія» почнуть розсилати повістки\nMOBILZONE7 години тому\n“Київстар” почав страхувати абонентів, що мають знати користувачі мобільного зв’язку\nMOBILZONE20 години тому\nПриватБанк, Ощадбанк і monobank дозволили робити валютні перекази\nMOBILZONE21 годину тому\nОфіційно представлений смартфон Xiaomi 12 Lite\nMOBILZONE23 години тому\n12 областей можуть отримати допомогу в 2200 гривень прямо на карту Приватбанка: інструкція\n“Дія” буде видавати гроші на нові квартири: кому і на яких умовах доступні виплати\nXiaomi випустила монітор для бідних: ціна вражає\nВ Дії безробітним почнуть платити по 10000 гривень\nВиплати через “Дія” в липні: хто і скільки грошей отримає\nДія буде платити на дітей мінімум 1400 грн: хто отримає допомогу\nКожен п’ятий досі не отримав 6500 гривень з Дії: коли будуть гроші\nВиплати з Дії у липні: які види допомоги залишаться, і хто отримає\nУкраїнцям роздадуть по 250000 гривень: як подати заявку через “Дію”\nПриватБанк і Ощадбанк почнуть виплачувати українцям новий вид фінансової підтримки з Дії\nПриватБанк починає виплати дітям: як отримати 2200 гривень\nНова грошова допомога для українців: як отримати 33000 гривень\nMOBILZONE1 день ago


Підвищений тиск при вагітності – Вагітність – про все важливе для майбутніх мам\nГіпертонія – поширене захворювання. Воно зустрічається у 10-15 % вагітних, які готуються народити дитину. Малюк дуже чутливий до змін, які відбуваються в маминому організмі. Коли тиск підвищується, кровоносні судини матки стискаються. А це значить, до малюка потрапляє недостатня кількість кисню і поживних речовин, що може стати причиною затримки його розвитку. При цьому в сечі утворюється білок, у тебе болить голова і погіршується зір. Нестача кровопостачання збільшує ризик відшаровування плаценти, що може спровокувати кровотечу і викидень. Обов’язково звернися до лікаря! Він допоможе нормалізувати тиск – і ти народиш здорову дитину.\nВимірявши тиск, лікар назве тобі два показники. Перший – верхній тиск. Це сила, з якою кров тисне на стінки аорти. А другий – тиск, з яким кров проходить по венах. Якщо твої показники 130/90 – все прекрасно і причин для занепокоєння немає. Щоб вони не наближалися до критичного рубежу (139/99), уважно стеж за своїм здоров’ям.\nПерш за все припини нервувати і переживати через дурниці, регулярно вимірюй тиск.\nА якщо він "стрибав" і до вагітності, без постійного спостереження кардіолога і гінеколога не обійтися. Але не дивуйся, якщо цифри на тонометрі підвищуються тільки в поліклініці. Швидше за все, це твоя нервова реакція на лікаря, так звана "гіпертонія білого халату". Попроси свого лікаря показати, як правильно вимірювати тиск, і роби це сама в домашніх умовах. Зараз є багато приладів для вимірювання тиску – вибір за тобою. Можеш користуватися класичними пружинними тонометрами, напівавтоматичними або суперсучасними автоматичними.\nПерше, на що потрібно звернути увагу, якщо виникли проблеми з тиском, це раціональне харчування. Гіпертонію викликає велика кількість гострої, жирної і солоної їжі. Часто майбутні мами дуже активно налягають на ікру, печінку тріски і інші корисні лише в невеликій кількості продукти. Організм просто не справляється із засвоєнням делікатесів. Щоб застрахувати себе від анемії, достатньо з’їдати бутерброд з червоною ікрою розміром 1 см х 1 см. Не більше. Отже переглянь своє меню. Не захоплюйся маслом і маргарином. Роби бутерброди з сиром. Додай в нього чорнослив, зелень і овочі. В останні місяці вагітності найбільш висока вірогідність гіпертонії. Зменшуй кількість солі в їжі. Рідини пий на добу не більше 2-2,5 літрів. За два тижні до пологів (особливо при схильності до набряків) кількість пиття в добовому раціоні обмеж до 700-800 мл. А фолієвої кислоти, вітамінів В, Р, А, Д, Е в твоєму живленні повинне бути більше. Вони містяться в рослинному маслі, крупах, молочних продуктах, бобах, виробах з муки грубого помелу, печеній картоплі, томатах. Їж овочі, зелень і обов’язково пий зелений чай і свіжовичавлені соки.\nЯк справитися з гіпертонією?\nПри необхідності відвідуй лікаря двічі в тиждень. Якщо у тебе легка форма захворювання, він, швидше за все, порекомендує дотримуватися дієти і більше відпочивати, щоб тиск стабілізувався. В деяких випадках необхідно приймати ліки. Вони повинні бути ефективними і безпечними для дитини. Але перш ніж почати курс лікування, обов’язково проконсультуйся з лікарем. Для зниження тиску можна використовувати рослинні склади: чорноплідну горобину, глід, пустирник. Допоможуть і трави, які надають заспокійливу дію (валеріана, м’ята, меліса, чебрець). Про свойства чабреца кожній вагітній варто знати якомога більше\nУ спальні повісь мішечок з лавандою або валеріановим корінням. Щоб перемогти стрес, медитуй. Відчуваєш, що починаєш виходити з себе? Закрий очі і розслабся. Уяви, що ти на галявині серед квітів або на пляжі.\nПостійне відчуття втомленості. Слабкість, особливо вранці. Запаморочення, піт.\nГоловний біль. Мигтіння "мушок" перед очима. Тяжкість в потилиці. Шум у вухах. Проблеми із зором.\nВелика сила музики для ненародженої дитини\nНаступна стаття Низька плацентація\nПопередня стаття Вагітність без ліків