Перша російська революція\nПсковської ДЕРЖАВНИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ\nТЕМА: «ПЕРША РОСІЙСЬКА РЕВОЛЮЦІЯ У РОСІЇ ТА ЇЇ ЗНАЧЕННЯ»\nВиконав: студент групи 6410503С,\nВасильєва І. А.\nПеревірив: Люлюкін В. В.\n1. Причини, завдання, рушійні сили, характер, початок.\n2. Класи і партії в роки революції.\n3. Основні етапи, найважливіші події та підсумки революції.\n4. Вплив першої російської революції на процес модернізації Росії.\nПричини, завдання, рушійні сили, характер, початок.\nПричини революції корінилися в економічному та соціально-політичному ладі Росії. Невирішеність аграрно-селянського питання, збереження поміщицького землеволодіння і селянського малоземелля, висока ступінь експлуатації трудящих всіх націй, повне політичне безправ'я і відсутність демократичних свобод, поліцейсько-чиновницьке свавілля і накопичився соціальний протест - все це не могло не породити революційний вибух. Каталізатором, що прискорило розвиток революції, стало погіршення матеріального становища трудящих через кризу 1900 - 1903 рр.. і російсько-японської війни 1904 - 1905 рр..\nРушійні сили. У здійсненні цих завдань були зацікавлені широкі верстви населення. У революції брали участь: велика частина середньої і дрібної буржуазії, інтелігенція, робітники, селяни, солдати, матроси, службовці. Тому вона була загальнонародною, по цілях і складу учасників мала буржуазно-демократичний характер.\nПочаток революції. 3 січня 1905р. почалася давно готувалася страйк на Путилівському заводі в Петербурзі. Робітники вимагали підвищення заробітної плати, скасування обов'язкових понаднормових робіт і встановлення 8-годинного робочого дня. їх підтримали інші заводи і фабрики Петербурга, і 8 січня страйк охопив вже 111 тис. робітників столиці, приймаючи загальний характер. В цей час в організації Георгія Гапона дозрів план влаштувати мирну ходу до царя для подачі петиції про потреби робітників. Зміст петиції в першій частині відображало тяжке і безправне становище робітників. У ній йшлося про те, що робітники, їхні дружини, діти і безпорадні старці батьки прийшли до государя «шукати правди і захисту», так як положення їх нестерпне. За наполяганням соціал-демократів в петицію крім економічних вимог були включені і політичні: амністія політичним в'язням, недоторканість особи, свобода слова, друку, зборів, рівність усіх перед законом, дозвіл на створення професійних робочих спілок, скасування викупних платежів селян за землю і передача її у всенародне надбання, відділення церкви від держави і скликання Установчих зборів.\nВлада заздалегідь були поінформовані про підготовку ході та вжили необхідних заходів для запобігання «заворушень». Місто було поділено на 8 військових ділянок, а його гарнізон був посилений військами, викликаними з Петергофа, Ревеля і Пскова. Війська зайняли підступи до Зимового Палацу і іншим урядовим будівлям.\nМикола другий у цей час знаходився в Царському Селі. 8 січня делегація демократичної інтелігенції на чолі з Максимом Горьким з'явилася на прийом до міністра внутрішніх справ князю П. Д. Святополк-Мирському з клопотанням про запобігання можливого кровопролиття, але міністр не прийняв її. Незабаром весь склад делегації був заарештований і ув'язнений у Петропавловську фортецю.\nВранці 9 січня 140-тисячний натовп чоловіків, жінок, старих і дітей, очолювана Гапоном, з хоругвами, іконами, портретами царя та співом молитов рушила до Зимового Палацу. На палацової площі ім перекрила шлях загороджувальна ланцюг солдат. Пролунала команда відкрити вогонь по натовпу. Потрапляли убиті і поранені. Розстріли, кінні атаки козаків на мирні ходи до Зимового Палацу відбувалися і в інших урядових будівлях.\nЗвістка про розстріл мирної демонстрації в Петербурзі викликала вибух обурення у всій країні. Увечері 9 січня в Петербурзі з'явилися барикади.\nПодії 9 січня провели приголомшуюче враження в Росії і за кордоном. У багатьох містах були поширені листівки соціал-демократичних і есерівських комітетів із закликом до революційної боротьби з самодержавством. У січні страйкувало 440 тис. робітників, у лютому близько 300 тис., що перевищувало число страйкарів за попередні чотири роки. Гапон залишився живий. Він виїхав за кордон і заснував там фонд, закликав робітників до збройного повстання проти царизму. До Росії він повернувся після амністії в жовтні 1905 р. і відновив зв'язки з поліцією. У березні 1906 р. Гапон був страчений.\nКласи і партії в роки революції.\nРеволюція 1905 - 1907гг. створила сприятливі умови для утворення безлічі політичних партій, як російських, так і національних. Всі вони в ті роки діяли цілком легально. Число їх разом з раніше виникли нелегально партіями під кінець революції було більше ста. Ці партії були виразниками різних соціальних, національних і навіть релігійних інтересів, що було відображено в їх програмах. Усі політичні партії можна звести до трьох основних класифікаційними групами: 1) революційно-демократичні партії (соціал-демократичні та неонароднических), 2) ліберально-опозиційні (в основному партії російської та національної ліберальної буржуазії, а також ліберальної інтелігенції) і 3) консервативно- охоронні (праві буржуазно-поміщицькі та клерикально-монархічні, чорносотенні).\nСеред партій першої групи провідну роль грали виникли на рубежі XIX - XX ст. Російська соціал-демократична робітнича партія (РСДРП) і Партія соціалістів-революціонерів (есери).\nЯк було зазначено вище, РСДРП організаційно оформилася на II з'їзді (1903) і тоді ж відбувся її розкол на більшовиків і меншовиків. Проте формально (аж до березня 1917 р.) і ті й інші продовжували вважатися членами однієї партії.\nНа II з'їзді РСДРП була прийнята єдина (для більшовиків і меншовиків) програма, що складається з двох частин. Перша частина («програма-мінімум») передбачала розв'язання завдань буржуазно-демократичної революції: повалення самодержавства, введення демократичної республіки і широкого місцевого самоврядування, надання права самовизначення всім націям, що входять до складу Росії, встановлення 8-годинного робочого дня для осіб найманої праці; в аграрному питанні - повернення селянам земель, «відрізаних» від їхніх наділів під час проведення реформи 1861 р., скасування викупних і оброчних платежів за землю, а також повернення селянам раніше виплачених ними викупних і оброчних сум. У 1906 р. аграрна програма була переглянута. Тепер вже висувалася вимога повної конфіскації всіх поміщицьких, державних, удільних, церковних, монастирських земель. Ця вимога, як уже сказано, було заявлено самими селянами на двох Всеросійських з'їздах Селянського союзу і, природно, змусило змінити аграрну програму РСДРП на IV її з'їзді в квітні 1906 р. Проте якщо селяни розглядали всю землю, в тому числі і свою надільну, як загальнонародне надбання, то аграрної програмою РСДРП передбачалася націоналізація всіх земель. Різниця, на перший погляд термінологічне, мало принципове значення. У першому випадку господарем землі ставав сам народ, точніше, ті, хто її обробляє, при цьому розподілом земельних ділянок відала сама селянська громада. У другому - повним власником землі ставало держава, що перетворювалася, таким чином, на найбільшого поміщика-монополіста з усіма наслідками, що випливають звідси наслідками.\nАграрна програма меншовиків була запропонована великим економістом-аграрників П. П. Масловим. Його підтримав Г. В. Плеханов. Це була програма муніципалізації землі. Суть її полягала в тому, що конфісковані поміщицькі, удільні, монастирські та церковні землі надавалися в розпорядження органів місцевого самоврядування (муніципалітетів), які потім розподіляли її між селянами. Передбачалося збереження власності селян на їх надільну\nземлю. Допускали і перехід частини землі до рук держави для створення переселенського фонду. Програма меншовиків була націлена проти владного втручання держави в аграрні відносини. Крім того, меншовики вказували, що націоналізація землі «непомірно посилить держава, перетворивши його в єдиного земельного власника, посилиться і правляча бюрократія».\nДруга частина програми РСДРП («програма-максимум») передбачала соціалістичну перебудову суспільства після перемоги пролетарської революції. Проте реалізацію цієї програми більшовики і меншовики представляли собі по різному. Більшовики орієнтувалися на негайну побудову соціалізму після перемоги пролетарської революції, навіть передбачали можливість безпосереднього «переростання буржуазно-демократичної революції в соціалістичну», без якого б то не було перехідного періоду. Меншовики вважали утопією насадження соціалізму в економічно і культурно відсталій країні. Вони вважали, що після буржуазно-демократичної революції має пройти певний період розвитку капіталізму, який перетворить Росію з відсталої в розвинену капіталістичну країну з демократичними свободами і установами.\nУ період революції 1905 - 1907 рр.. чисельність РСДРП значно зросла. Якщо перед революцією в лавах РСДРП складалося 2,5 тис. членів (за іншими даними 8,6 тис.), то до кінця революції - вже 70 тис. При цьому меншовики становили більшість (45 тис.). В більшовицькому крилі РСДРП росіяни становили 89%, в меншовицькому - росіяни - 37%, грузини - 29%, євреї - 23%, українці - 6% та інші - 5%. Крім того, у Росії значилося 74 тис. членів національних соціал-демократичних партій: 33 тис. - єврейського Бунду, 28 тис. - Польської соціалістичної партії і 13 тис. латиських соціал-демократів.\nПартія есерів, хоча формально і заявила про свою освіту в 1902 р., але організаційно оформилася на установчому з'їзді, що відбувся 29 грудня 1905 - 4 січня 1906 р. у Фінляндії, на якому були прийняті її програму і статут. Програма есерів передбачала: повалення самодержавства і встановлення демократичної республіки, автономію областей та громад на федеративних засадах, широке застосування федеративних відносин між окремими націями, визнання за ними безумовного права на самовизначення, запровадження рідної мови в усіх місцевих громадських і державних установах, загальне виборче право без відмінності статі, релігії та національності, безкоштовну освіту, відділення церкви від держави і свободу віросповідання, свободу слова, друку, зборів, страйків, недоторканність особи і житла, знищення постійної армії і заміна її «народною міліцією», введення 8-годинного робочого дня, скасування всіх податків, «падаючих на працю», але встановлення прогресивного податку на доходи підприємців.\nЦентральне місце в есерівської програмі займав аграрне питання. Есери вимагали вилучити землю взагалі з приватної власності. Але вони виступали не за націоналізацію її, а за «соціалізацію», тобто передачу землі не державі, а в загальнонародне надбання. Землею, вважали есери, повинні розпоряджатися громади, які будуть розподіляти її у користування за «трудовий» нормі серед всіх громадян республіки, для яких самостійну працю на землі є основним джерелом існування. У перспективі передбачалося усуспільнення землеробського виробництва шляхом використання різних форм кооперування хліборобів. Організація трудових асоціацій передбачалася не тільки в сфері землеробства. У цьому есери бачили створення соціалістичної форми\nгосподарства. Вони виступали за збереження селянської громади як основи формування соціалістичного характеру суспільних відносин у селі.\nТактика есерів передбачала пропаганду та агітацію, організацію страйків, бойкоту і збройних акцій - аж до організації збройних повстань і застосування індивідуального політичного терору. Втім, терор вони розглядали як «крайнє» засіб. Їм займалася невелика бойова організація есерів, яка спочатку налічувала 10 - 15, а в ході революції 1905 - 1907 рр.. 25 - 30 осіб. Керували нею Евно Азеф і Борис Савінков. Вони організували вбивства ряду великих державних осіб - міністра народної освіти М. П. Боголєпова (1901), міністрів внутрішніх справ Д. С. Сипягіна (1902) і В. К. Плеве (1904), генерал-губернатора Москви великого князя Сергія Олександровича ( 1905).\nЩе в кінці 1904 р. з партії соціалістів-революціонерів виділилася група, яка стояла на позиції широкого застосування терористичної боротьби. В кінці 1906 р. вона оформилася в «Союз соціалістів-революціонерів-максималістів», який був вкрай ліве крило есерівського руху і зосередив свою діяльність на «експропріаціях» та індивідуальному терорі. Лідером цієї групи був М. І. Соколов, страчений у 1906 р. за вироком військово-польового суду. Група піддавалася найбільшим поліцейським переслідуванням і до 1907 р. була практично розгромлена.\nОсобливе місце займала виникла в 1903 р. група анархо-комуністів - послідовників П. А. Кропоткіна, проте вплив її було невелике, незважаючи на авторитет лідера.\nУ числі неонароднических соціалістичних партій, що відкидають насильницькі методи боротьби, чільне місце займала Трудова народно-соціалістична партія (народні соціалісти, або енеси). Вона офіційно заявила про себе у вересні 1906 р., коли вийшов у світ 1-й, програмний, випуск її бюлетеня «Народно-соціалістичне обозрение». Партія остаточно оформилася в листопаді 1906 р. До 1907 р. в ній значилося 56 місцевих організацій, в яких полягало в цілому не більше 2 тис. членів. В основному це міська інтелігенція, земські службовці і не значне число селян. Видатними ідеологами енесов були професори і публіцисти А. В. Пешехонов, В. А. Мякотін, Н. Ф. Анненський, В. І. Семенівський, що належать до «лівого флангу» легального народництва.\nВиходячи із своєрідності російських умов (переважання селянського населення та наявність поземельної громади), енеси виступали за особливий для Росії шлях до соціалізму, минаючи капіталізм, як найбільш «прямий, природний і безболісний», спираючись на розвиток общинних почав у російській народного життя. Їхня програма передбачала ліквідацію монархії і запровадження «демократичної республіки», заміну постійної армії «народною міліцією», скасування станового ладу, утвердження рівності все громадян перед законом, запровадження свободи слова, совісті, друку, зборів, союзів, недоторканості особи і житла. Вищим органом управління країною має стати однопалатні Народні представницьке зібрання, що обирається усіма громадянами, що досягли 20 років, незалежно від статі, національності і віросповідання, шляхом прямого, рівного і таємного голосування. Йому повинна належати вся повнота законодавчої влади. Енеси виступали за повсякденне введення земського, міського та сільського самоврядування, заснованого на широких демократичних засадах. Енеси були переконаними прихильниками права націй на самовизначення. В аграрному питанні вони в якості першочергового заходу вважали конфіскацію поміщицьких, казенних, удільних, кабінетські, монастирських і церковних земель і передачу їх у загальнонародну власність. Але конфіскація не повинна була торкнутися селянських надільних, а також тих приватновласницьких земель, на яких «ведеться трудове господарство». У пресі енеси активно виступали проти столипінської ломки громади.\nГоловною ліберальною партією, яка претендувала на загальнонаціональне керівництво, була Конституційно-демократична партія (кадети), яка оформилася на своєму I (Установчому) з'їзді в Москві 12 - 18 жовтня 1905 Пізніше вона стала називатися «партією народної свободи». Вона була переважно «інтелігентської» партією. У ній перебували головним чином викладачі вищих і середніх навчальних закладів, лікарі, інженери, адвокати, письменники, діячі мистецтва, але також і представники ліберально налаштованих поміщиків та буржуазії, почасти ремісники. У свої ряди партія кадетів привернула також небагатьох робітників і селян. У кадетської партії складалася еліта російської інтелігенції. Членами цієї партії були видатні вчені - В. І. Вернадський, С. А. Муромцев, В. М. Гессен, С. А. Котляревський, відомі історики - О. А. Корнілов, А. А. Кизеветтер, М. О. Гершензон, Ю. В. Готьє, економісти і публіцисти - П. Б. Струве, А. С. ізгоїв, видатні земські діячі Ф. І. Родічев і І.І. Петрункевич, земський лікар О. І. Шингарев. Кадети прагнули стати над партіями, об'єднати навколо себе або підпорядкувати своєму впливу інші опозиційні самодержавству партії і течії.\nУ січні - квітні 1906р. налічувалося 274 кадетських комітету, до 1907 р. - понад 300; загальна чисельність партії коливалася в межах 50 - 60 тис. членів (після поразки революції вона скоротилася вдвічі). Лідером кадетської партії був блискучий оратор і публіцист, видатний історик П. М. Мілюков. У 1894 р. за участь у визвольному русі він був звільнений з Московського університету і висланий до Рязані. Після повернення в 1897 р. із заслання він був змушений виїхати за кордон, де читав лекції з російської історії в Софійському, Бостонському та Чикагському університетах. Повернувшись в 1899 р. до Росії, Мілюков знову зайнявся політикою і за свої різкі виступи неодноразово піддавався арештам, так що знову був змушений емігрувати. У квітні 1905 р. Мілюков приїхав до Росії і з головою пішов у політичну боротьбу.\nГоловною своєю метою кадети проголосили введення в країні демократичної конституції (звідси і назва партії). Необмежена монархія, згідно їх програмі, повинна була бути замінена парламентним демократичним ладом (кадети обходили питання про те, чи буде це монархія чи республіка, але ідеалом їх була конституційна монархія англійського типу). Вони виступали за розділення влади - законодавчої, виконавчої і судової, за докорінну реформу місцевого самоврядування і суду, за загальне виборче право, свободу слова, друку, зборів, союзів, за суворе дотримання «цивільних політичних прав особистості», за свободу викладання та безкоштовне навчання в школі. Ними передбачалося введення 8-годинного робочого дня на підприємствах, право робітників на страйки, на соціальне страхування та охорону праці. У програмі кадетів були пункти про відновлення державної автономії Фінляндії і Польщі, але в складі Росії, і культурної автономії інших народів. У вирішенні аграрного питання кадети передбачали часткове «відчуження» (до 60%) поміщицької землі на користь селян, але «за справедливою оцінкою» (тобто за ринковими цінами), виступали за приватну власність і були рішучими противниками її усуспільнення.\nПрограма кадетів була спрямована на розвиток Росії по західному буржуазному зразком. Здійснення своїх цілей вони домагалися тільки мирними засобами - шляхом отримання більшості в Державній думі та проведення через неї намічених в їхній програмі реформ.\nКадетська партія не була єдиною. Згодом у її складі визначилися три напрямки: «ліві» і «праві» кадети і центр.\nПомітну роль у політичному житті країни грав «Союз 17 жовтня» (октябристи), що взяли цю назву в честь царського Маніфесту 17 жовтня 1905 р., який, як вважали октябристи, знаменував собою вступ Росії на шлях конституційної монархії. Організаційне оформлення партії почалося в кінці жовтня 1905 р., а завершилося на I її з'їзді, що відбувся 8 - 12 лютого 1906 р. в Москві. Це була праволіберальна партія великого капіталу - верхів торгово-промислової буржуазії і поміщиків-підприємців. Очолив її великий московський домовласник і промисловець А. І. Гучков, «природжений політик», високоосвічений блискучий оратор і публіцист, екстравагантний, схильний до авантюризму чоловік.\nОктябристи ставили за мету «сприяти уряду, що йде по шляху рятівних реформ». Вони виступали за спадкову конституційну монархію, в якій імператор, як носій верховної влади, обмежений постановами «Основних законів». Виступаючи проти необмеженого самодержавства, октябристи були і проти встановлення парламентського ладу, як неприйнятного для Росії політично та історично. Вони стояли за збереження конституційним монархом титулу «самодержавний»; передбачали запровадження двопалатного «народного представництва» - Державної думи і Державної ради, що формуються на основі цензових виборів - прямих у містах і двоступеневих у сільській місцевості. Цивільні права у програмі октябристів включали свободу совісті та віросповідання, недоторканність особи і житла, свободу слова, зборів, союзів, пересування. У національному питанні октябристи виходили з принципу збереження «єдиної і неподільної Росії», виступаючи проти будь-якої форми «феодалізму». Виняток вони робили лише для Фінляндії, за умови її державної зв'язку з імперією ». Припускали культурну автономію для інших народів Росії.\nСоціальна програма октябристів зводилася до наступного. Для розв'язання аграрного питання вони передбачали передачу селянам через особливі земельні комітети порожніх казенних, питомих і кабинетских земель, а також сприяння покупці землі селянам «у приватних власників» при посередництві Селянського банку, вимагали повернення селянам відрізків, вироблених від їхніх наділів в 1861 р. Припускали і «примусове відчуження» частини приватновласницьких земель з обов'язковим винагородою власників за рахунок скарбниці. Виступали за регулювання оренди, переселення малоземельних і безземельних селян на «вільні землі», вимагали рівняння селян у правах з іншими станами, активно підтримували столипінську аграрну реформу.\nОктябристи визнавали свободу робітничих організацій, спілок, зборів і право робітників на страйки, але тільки на грунті економічних, професійних і культурних потреб, при цьому на підприємствах, «не мають державного значення». Виступали за обмеження тривалості робочого дня, але не на шкоду промисловцям, запровадження страхування робітників. Вимагали скорочення податкового обкладання населення. Були прихильниками розширення народної освіти,\nдекларували необхідність реформи суду і адміністративного управління.\nДержавний устрій октябристи представляли як конституційну монархію з Державною думою. Вони виступали за «сильну монархічну владу», але і за необхідність проведення реформ, що забезпечували свободу буржуазному підприємництву. Свобода промисловості, торгівлі, набуття власності та охорона її законом - головні програмні вимоги октябристів.\nУ 1905 - 1907 рр.. в «Союзі 17 жовтня» значилося до 30 тис. членів. Його друкованим органом була газета «Голос Москви». У 1906 р. октябристи видавали до 50 газет російською, німецькою та латиською мовами.\n«Проміжне» положення між кадетами і октябристами займала «Партія мирного відновлення» і її наступниця «Партія прогресистів». Перша сформувалася в липні 1906 р. з «правих» кадетів і «лівих» октябристів. Представляючи собою помірних лібералів, вони не брали курс октябристів, а й «лівий ухил» кадетів в деяких програмних питаннях (головним чином у вирішенні аграрного, тут вони схилялися до вимоги октябристів). Лідерами «Мірнообновленци» були видні земські діячі - один із засновників «Союзу 17 жовтня» граф П. О. Гейден і Д. Н. Шипов, а також великий землевласник князь Е. Н. Трубецькой.\nПартія прогресистів оформилася в листопаді 1912 р. Як і «Партія мирного відновлення», вона виявилася «правіший кадетів і лівіше октябристів». Це була сама «буржуазна» за своїм складом партія. Її кістяк складали тузи і ділки московського капіталу, а засновниками були великі московські фабриканти А. І. Коновалов, брати В. П. і П. П. Рябушинские, С. М. Третьяков. Прогресисти виступали за конституційно-монархічний лад, виборне двопалатні представництво з великим майновим цензом для депутатів, проведення основних буржуазних свобод. Її рупором була газета «Ранок Росії».\nПоміщицьке-монархічні і клерикальні консервативні партії були представлені «Союзом російського народу» і «Російським народним союзом імені Михайла Архангела». «Союз російського народу» оформився в листопаді 1905 р. в Петербурзі. Попередником його було «Русское собрание». Воно виникло в 1900 р. і ставило собі за мету захист слов'янської і російської культури. До нього входили титулована знати, вище чиновництво і частина творчої інтелігенції. Імпульс правому руху дали революційні події 1905 р. Навесні 1905 р. в Москві з'явилася «Російська монархічна партія». Швидке зростання чорносотенних організацій відбувався після видання Маніфесту 17 жовтня 1905г. За кілька місяців у різних містах були зареєстровані десятки чорносотенних спілок і партій: «Союз законності», «Партія народного порядку», «Царско-народне суспільство», «Самодержавно-монархічна партія», патріотичне суспільство молоді «Двоголовий орел» та ін У 1906 р. була зроблена спроба створити єдиний центр - Головну управу об'єднаного російського народу.\nНайбільшою організацією з'явився «Союз російського народу», що оформився в листопаді 1905 р. в Петербурзі. До весни 1907 р. у нього влилася велика частина організацій і груп. Йому сприяли урядові особи, надаючи фінансову допомогу Департамент поліції, допомагав йому сам Микола II. Члени «Союзу» заявляли, що їхня партія об'єднує до 3 млн. чоловік; противники вважали, що максимум 10 - 20 тис., в дійсності - від 60 тис. до 100 тис. чоловік. До кінця 1907 чорносотенні організації діяли в 66 губерніях та областях. Ця пар-\nку приваблювала дрібних крамарів, міщан, купців, поміщиків, але також і представників інтелігенції, чисельно в ній переважали монархічно налаштовані селяни. Лідерами партії були чиновник особливих доручень при Міністерстві внутрішніх справ В. М. Пуришкевич, А. І. Дубровін - доктор медицини, публіцист, видавець вкрай правої газети «Русское Знамя» (яка стала органом цієї партії), і курський поміщик М. Є. Марков . Дубровін став головою Головної ради - керівного органу партії.\nПредставники правого екстремізму відродили гасло «православ'я, самодержавство, народність». Чорносотенці як послідовні захисники самодержавства користувалися особливою прихильністю царського двору, але разом з тим нападали на чиновницьку бюрократію. «Союз» заявляв, що всі народності, які мають питому племінну осілість в корінній Росії і живуть споконвіку серед російського народу, «він визнає рівним собі, своїми вірними і добрими сусідами, друзями і родичами». Але разом з тим він виступав з антисемітським вимогою позбавити євреїв всіх прав, вигнати їх з усіх навчальних закладів, де навчаються християнські діти, і навіть заборонити їм займатися промислами. Чорносотенці носилися з ідеєю сприяти створенню єврейської держави і виселити туди всіх російських євреїв, «будь-яких матеріальних жертв таке виселення ні зажадало від російського народу». Вони категорично відкидали зміна державного ладу на конституційній або парламентській основі. Як першочерговий захід члени «Союзу» вважали необхідним скликання Земського собору з «улюблених корінних руських людей», виступали за «єдину і неподільну Росію», не допускаючи національного самовизначення в будь-якій формі. Вони відстоювали принцип недоторканності приватної земельної власності, відкидаючи будь-які варіанти відчуження приватновласницької землі навіть за винагороду її власникам. Ними проповідувалася безумовна необхідність необмеженої влади царя і панівного становища Руської православної церкви.\nУ Москві, Петербурзі, Архангельську, Астрахані, Вологді, Гомелі, Катеринославі, Києві, Кишиневі, Мінську, Одесі, Тифлісі, Ярославі чорносотенці створили свої «бойові дружини», в яких перебували головним чином дрібні ремісники, крамарі, двірники і навіть декласовані елементи. Своїми супротивниками чорносотенці вважали не тільки революціонерів, а й Мілюкова, Вітте, Столипіна. Вони прагнули сприяти каральним органам самодержавства. Їх «методи боротьби» - побиття демонстрантів, погроми, вбивства з-за рогу.\nДруга монархічна організація - «Російський Народний Союз імені Михайла Архангела» - являла собою відкололося в листопаді 1907 р. від «Союзу російського народу» клерикальну її частину. Як самостійна партія, вона оформилася з прийняттям її статуту в березні 1908 р. У цій партії налічувалося близько 20 тис. членів, в основному представників найбільш консервативної частини православного духовенства. Засновником і лідером цієї партії став той же В. М. Пушкаревіч, і вона переслідувала ті ж цілі, що й «Союз російського народу».\nПісля революції відбувалося різке скорочення чисельності членів всіх основних партій, а багато дрібні партії та групи взагалі припинили своє існування.\nОсновні етапи, найважливіші події та підсумки революції.\nРеволюція тривала 2,5 роки (з 9 січня 1905 до 3 червня 1907 р.) У своєму розвитку вона пройшла кілька етапів.\nПерший етап. З 9 січня до кінця вересня 1905 р. - початок і розвиток революції по висхідній лінії, розгортання її вглиб і вшир. У неї втягувалися все нові маси населення. Вона поступово охоплювала всі райони Росії.\nОсновні події: січнево-лютневі страйки і демонстрації протесту у відповідь на Кривава неділя під гаслом «Геть самодержавство!»; Весняно-літні виступи робітників у Москві, Одесі, Варшаві, Лодзі, Баку і Ризі; створення в Іваново-Вознесенську нового органу влади - Ради уповноважених депутатів; повстання матросів на броненосці «Князь Потьомкін-Таврійський», рух селян і сільськогосподарських робітників у 1 / 5 частини повітів центральної Росії, у Грузії та Латвії; створення Селянського союзу, який виступив з політичними вимогами.\nНа першому етапі революції попереду йшли робітники Петербурга, Польщі, Прибалтики. Хвилювання охопили багато міст у різних регіонах країни. Були створені різні органи керівництва страйками (страйкові комітети, зборів уповноважених і т. п.). Основними економічними вимогами були: скорочення робочого дня, підвищення зарплати, поліпшення умов праці. Комітети революційних партій висували політичні антиурядові гасла: Установчих зборів, демократичних свобод, республіки, але чисто політичних страйків було не багато. Набагато частіше робочі підтримували вимоги трудового законодавства, запровадження 8-годинного робочого дня, державного страхування, примирних комісій з виборними від робітників, які соціалісти теж вважали політичними. Таких страйків було близько половини.\nПід натиском цього руху уряд змушений був піти на деякі політичні поступки. 18 лютого рескриптом царя на ім'я міністра внутрішніх справ А. Г. Булигіна було наказано приступити до розробки закону про створення виборного представницького установи. Був підготовлений проект створення Державної думи. На початку травня 1905 р. він надійшов на розгляд Ради міністрів, а в липні у Петергофі під головуванням царя були проведені секретні наради з даного проекту. Секретні протоколи «Петергофський нарад» потрапили за кордон і там були опубліковані, що викликало сенсацію в Росії.\n6 серпня були оприлюднені затверджені царем «Заснування Державної думи» і «Положення про вибори до Державної думи». Згідно з цими актами засновувалася законосовещательной Державна дума, до якої належало обирати депутатів за типом виборів до земства - за трьома куріям: землевласницької, міської та сільської. Вибори для перших двох курій встановлювалися двоступеневими, для третьої четирехстепеннимі. Виборче право поширювалося на осіб чоловічої статі не молодше 25 років. У виборах в Думу не могли брати участь військовослужбовці, робітники, ремісники, наймити і «бродячі інородці». Ця «Булигинськая дума», як її називали, викликала активний бойкот з боку робітників, селян, інтелігенції, всіх лівих партій і об'єднань. Бойкот зірвав спробу уряду скликати таку Думу.\nРеволюційний рух в 1905 р. розвивалося нерівномірно, наростаючи хвилеподібно. У березні воно пішло на спад, число страйкарів (70 тис.) було вже в 4 рази менше, ніж у лютому. Всі революційні партії і групи пов'язували надії з міжнародним пролетарським святом 1 травня і посилили агітацію серед робітників. У більшості міст поширювалися листівки з закликом до страйків і демонстрацій. До цього часу соціалістичні партії мали досить великі організації. Наприклад, більшовицькі осередки нараховували в Москві 1435 осіб (123 осередки), в Мінську - 600, Катеринославі - 200, Ризі - 250, Вільно - 400 осіб. Внаслідок широкої агітації революціонерам вдалося домогтися нового піднесення страйкового руху. У травні страйкувало 220 тис., у червні 155, у серпні - 104 тис. робітників. Якщо спочатку в страйковому русі було помітне переважання металістів, то потім вперед вийшли текстильники. Найбільшою була страйк в Іваново-Вознесенському регіоні, в якій брало участь 70 тис. текстильників. Вона тривала 72 дні. Під її впливом піднялися робочі найближчих текстильних міст і селищ - Шуи, Кохма, Тейково, Вічугі. У ході її було створено перший в Росії загальноміський Рада робітничих депутатів, який не лише керував страйком, але і фактично перетворився на орган робочої влади в місті. Він створив робочу міліцію для підтримки порядку в місті, закрив усі шинки, заборонив торговцям підвищувати ціни, вів переговори з фабрикантами і міською адміністрацією. На вимогу Ради фабриканти на 10% збільшили заробітну плату робітникам. Фабрична інспекція зареєструвала в період (травень-вересень) 670 тис. страйкарів.\nПід впливом зростання страйкової боротьби робітників прийшла в рух і село. Вже в лютому - березні селянські бунти охопили 1 / 6 частина повітів країни - у губерніях Чорноземного центру, Польщі, Прибалтики і Грузії. Влітку вони поширилися на Середнє Поволжя, Україна та Білорусь. У травні 1905 р. утворився Всеросійський селянський союз, керівну роль в якому грали праві есери на чолі з В. М. Черновим. 31 липня - 1 серпня в Москві нелегально відбувся його установчий з'їзд, на який прибуло 100 делегатів від 22 губерній. З'їзд висловився за скасування приватної власності на землю й експропріацію хліборобів; висунув вимоги про передачу всієї землі «в загальну власність народу», скасування станової ієрархії та оподаткування селян, обрання шляхом загальних виборів Установчих зборів.\n14 червня спалахнуло повстання на броненосці «Князь Потьомкін Таврійський». Матроси оволоділи кораблем, вибрали новий командний склад і суднову комісію - орган політичного керівництва повстанням. У той же день повсталий броненосець і супроводжуючий його міноносець підійшли до Одеси, де в цей час почався загальний страйк робітників. Але суднова комісія не зважилася висадити десант у місті, очікуючи приєднання до повстання інших кораблів Чорноморської ескадри. Однак приєднався лише один броненосець «Георгій Побідоносець». Після 11 днів рейду, виснаживши запаси палива і продовольства, «Потьомкін» прибув в румунський порт Констанцу і здався місцевій владі. Згодом «Потьомкін» разом з його командою був переданий російським властям.\nЧастина страйків була пригнічена військами і поліцією, більшість припинялося після окремих поступок капіталістів або через нестачу коштів у страйкуючих. Уряд теж зробило ряд поступок робочим. Були прийняті «Тимчасові правила» про виборних робітників і про 9-годинному робочому дні на залізницях, дані обіцянки про введення конфліктних комісій і про інших поступки. У серпні почався спад страйків, а у вересні число страйкарів зменшилося ще в три рази (до 37 тис.).\nДругий етап. Жовтень - грудень 1905 р. - вищий підйом революції. Основні події: загальна Всеросійська Жовтнева політичний страйк і вирваний в уряду Маніфест 17 жовтня «Про вдосконалення державного порядку», в якому цар обіцяв ввести деякі політичні свободи і скликати законодавчу Державну думу на основі нового виборчого закону; бунти селян, що призвели до скасування викупних платежів; виступи в армії і на флоті (повстання в Севастополі під керівництвом лейтенанта П. П. Шмідта); грудневі страйку і повстання в Москві, Харкові, Читі, Красноярську та інших містах.\nПік революційних виступів робітників і селян припав на осінь. Провідне місце в страйкової боротьби зайняли залізничники. Ще навесні 1905 р. явочним порядком оформилися профспілки робітників і службовців залізниць і відбувся їх перший з'їзд, котрий улаштував Всеросійський залізничний союз. У ніч на 7 жовтня Центральне бюро Всеросійського залізничного союзу звернулося по телеграфу до робітникам і службовцям всіх доріг почати загальний страйк.\n7 жовтня застрайкували Московсько-Казанська і Ярославська залізні дороги. На наступний день до них приєдналися ще кілька доріг. 12 жовтня страйкувало 14 доріг, на яких працювало 700 тис. робітників і службовців. Провідну роль грали робітники майстерень і депо. 10 жовтня в Москві почалася загальноміська страйк робітників. 12 жовтня страйковий рух охопив і Петербург. До середини жовтня страйк поширилася на всю країну. У ній брало участь понад 2 млн. чоловік. Зупинилися фабрики і заводи, не працювали пошта, телеграф, транспорт, закрилися комунальні установи і навчальні заклади. У найбільших промислових центрах почали створюватися Ради робітничих депутатів за прикладом Івано-Вознесенського ради. Основними вимогами, висунутими страйкуючими робітниками, були: встановлення 8-годинного робочого дня, введення демократичних свобод і скликання Установчих зборів.\nУряд вирішив прийняти для придушення страйку круті заходи - аж до застосування зброї. Петербурзький генерал-губернатор Д. Ф. Трепов видав наказ поліції і військам: «холостих пострілів не давати і патронів не жаліти». Однак для придушення наростала революційної хвилі в уряду було не досить сил, так як основна маса військ перебувала на Далекому Сході.\nПід впливом Жовтневого страйку самодержавство змушене було піти на нові поступки. 17 жовтня Микола II підписав Маніфест про дарування населенню «непорушних основ громадянської свободи» на засадах дійсної недоторканості особи, свободи совісті, слова, зборів, союзів, про надання нової Державної думі законодавчих прав, причому вказувалося, що жоден закон не може одержати сили без схвалення його Думою. Європейські біржі відповіли на цей акт підвищенням курсу російських цінних паперів.\nЗ метою подолання відомчої роз'єднаності і Консолідації вищої виконавчої влади, розширення її прерогатив 19 жовтня 1905 був виданий указ про перетворення Ради міністрів на постійно діючу вища урядова установа, на яку покладалося «напрямок і об'єднання дій» всіх відомств у питаннях законодавства і управління. Встановлювався порядок, при якому законодавчі пропозиції міністрів не могли бути внесені до Державної думи без попереднього обговорення в Раді міністрів.\nЗміст Маніфесту 17 жовтня 1905 р. і видання 23 квітня 1906 у розвиток його положень акту під назвою «Основні державні закони» свідчать про суперечність їх характеру. У них декларувалося, що жоден закон не може вступити в силу без схвалення його Державною думою, проте реальну силу закони отримують після затвердження їх імператором. За цим законам Державна дума як законодавчий орган анітрохи не підривала прерогатив самодержавної влади імператора. Депутати Думи присягали на вірність не народу і державі, а «його величності імператора і самодержцю всеросійському». Імператор, як і колись, призначав і звільняв міністрів, відповідальних тільки перед ним, а не перед Думою. Йому належало виняткове право укладати договори з іншими державами. І взагалі прерогативи Думи не поширювалися на питання зовнішньої політики. Формально цар не міг видавати нових законів без схвалення їх Думою, однак 87-я стаття «Основних державних законів» дозволяла йому видавати між сесіями Думи будь-які укази і маніфести, що мали силу закону, що часто і здійснювалося на практиці. Хоча Думі і було надано право затвердження державного бюджету, проте багато важливих його статті були вилучені з її ведення, так що Дума могла контролювати не більше половини бюджету. У статтях 4 і 9 «Основних державних законів» вказувалося, що «імператору Всеросійському належить верховна самодержавна влада», «государ імператор затверджує закони, і без його затвердження ніякий закон не може мати свого здійснення».\nВосени 1905 р. відзначена зростанням селянських бунтів і революційних виступів у армії і у флоті. У листопаді - грудні селянський рух досягла кульмінації. За цей час було зареєстровано 1590 селянських виступів - приблизно половина їх загальної кількості (3230) за весь 1905 Вони охопили половину (240) повітів європейської частини Росії, супроводжувалися розгромом поміщицьких садиб і захопленням поміщицьких земель. Було розгромлено до 2 тис. поміщицьких садиб (а всього за 1905 - 1907гг. - Понад 6 тис.). Особливо широкий розмах селянські бунти взяли в Сибірській, Саратовської, Курської і Чернігівській губерніях. На придушення селянських повстань посилалися каральні війська, у ряді місць було введено надзвичайний стан.\n6 - 10 листопада 1905 р. в Москві відбувся II Всеросійський з'їзд Селянської спілки. У ньому взяло участь 187 делегатів від 27 губерній європейської частини Росії. До цього часу Всеросійський селянський союз нараховував у своєму складі до 200 тис. членів, об'єднаних у 470 волосних і сільських організацій. Він підтвердив основні вимоги та рішення, виявлену ще на I з'їзді влітку 1905 р., додавши до них вимогу введення загального виборчого права і демократизації місцевого управління. З'їзд сприяв пробудженню політичної свідомості селянства.\nНа місцях селяни стали створювати свої комітети, які висували не тільки економічні, але й політичні вимоги, сформовані на з'їзді Всеросійського селянського союзу. У ряді селищ і волостей комітети Селянської спілки очолили збройні селянські повстання. Де-не-де стали виникати і своєрідні «селянські республіки». В окремих волостях чи групах волостей селянам вдавалося усунути місцеву адміністрацію і на короткий час захопити в свої руки владу. Прикладом цього можуть служити «Марковська республіка» в Волоколамському повіті Московської губернії, «Старо-Буянская» в Самарській губернії, «Люботинська» в Харківській, Новинський волость у\nТверський (у жовтні - листопаді 1905 р.). Проте вони існували недовго і через два-три місяці припинили свою діяльність.\n3 листопада 1905, під впливом широкого селянського руху, було видано царський маніфест, який сповістив про зменшення викупних платежів з селян за надільну землю наполовину і про повне припинення їх стягування з 1 січня 1907\nУ жовтні - грудні 1905 р. відбулося 89 виступів в армії і на флоті. Найбільшим з них було повстання 11 - 16 листопада матросів і солдатів Чорноморського флоту під керівництвом лейтенанта П. П. Шмідта. Повстання почалося на крейсері «Очаків». До нього приєдналися 12 суден Чорноморського флоту (в їх числі і броненосець «Святий Пантелеймон» - колишній «Потьомкін»). Проте повсталі діяли не рішуче, і повстання прийняло оборонний характер. Царське військове командування прийняло до його придушення найенергійніших заходів. За допомогою берегової артилерії і вірних уряду кораблів «Очаків» був підданий обстрілу. Більшість з його команди загинуло. Лейтенант разом з іншими керівниками був схоплений і за вироком військового суду розстріляний. Інші учасники повстання були засуджені до каторжних робіт і тюремного ув'язнення.\n2 грудня 1905 в Москві повстав 2-й гренадерський Ростовський полк. Солдати взяли командування в свої руки, обравши полковий комітет, який висунув вимоги скликання Установчих зборів, передачі землі селянам, звільнення політичних ув'язнених і звернувся з відозвою до всіх військам Московського гарнізону підтримати його вимоги. Воно знайшло відгук у інших полках. Було створено Раду солдатських депутатів з представників Ростовського, Катеринославського і деяких інших полків Московського гарнізону. Але командуванню гарнізону вдалося придушити солдатське рух на самому початку і ізолювати ненадійні військові частини в казармах.\n4 грудня 1905 Московська Рада робітничих депутатів прийняв рішення почати з 7 грудня загальний страйк робітників, з тим щоб перевести її у збройне повстання. Проте ніякого заздалегідь розробленого плану повстання не було. Опівдні 7 грудня заводські гудки сповістили про початок страйку. У той же день відбулися окремі збройні зіткнення робочих груп з поліцією, але протягом наступних трьох днів страйк і мирна демонстрація залишалися головними засобами боротьби. Тим часом московські влади, обізнані про підготовлюваний збройному повстанні, вживали заходів до його запобігання. 8 грудня були арештовані члени Московського комітету РСДРП - потенційні керівники готувався повстання. У той же вечір війська розігнали робочий мітинг в саду «Акваріум», а 10 грудня оточили реальне училище Фідлера на Чистих ставках, де дружинники обговорювали план захоплення Миколаївського вокзалу, міської Думи та інших установ, і запропонували їм здатися. Дружинники відповіли відмовою. Училище було обстріляно і взято штурмом. У той же день відбулося зіткнення дружинників з військами у друкарні Ситіна на П'ятницькій вулиці.\nЦі події послужили сигналом до початку збройного повстання в Москві. У робочих околицях почали споруджуватися барикади. Групи озброєних робітників-дружинників стали роззброювати на вулицях міста. У Грудневому збройне повстання у Москві взяли участь до 8 тис. осіб, з них близько 1 тис. озброєних дружинників. Повстання було погано підготовлене, не мало єдиного керівного центру, проходили розрізнено, і охопило лише деякі робітничі околиці міста, не мали між собою ніякого зв'язку. У таких умовах про які-\nнебудь активних наступальних діях повстанців не могло бути й мови: справа обмежилася будівництвом барикад і їх обороною.\nГоловним опорним пунктом дружинників була Пресня - великий робітничий район, - де їм вдалося протриматися близько 10 днів, і то лише завдяки тому, що московська влада не могли використовувати для придушення повстання війська столичного гарнізону, які співчували повсталим, а Обеззброєні на початку повстання дружинниками міська поліція була деморалізована.\nНа придушення московського повстання з Петербурга був спрямований гвардійський Семенівський полк, а з Польщі прибув Ладозький полк. Опір дружинників, погано озброєних і не мали ніякого військового досвіду, було швидко придушене регулярними частинами, які застосували артилерію. 19 грудня впав останній оплот повсталих на Пресні - Прохорівська мануфактура. Учасник повстання машиніст А. В. Ухтомський (есер) вивів потяг з дружинниками з Москви, подолавши загородження каральних загонів. Незабаром був схоплений і розстріляний. Розстрілювали на місці без суду схоплених інших учасників повстання. Усього під час придушення московського повстання було вбито до 1060 чоловік, у тому числі 220 жінок і дітей. Втрати карателів склали 20 осіб убитими і 46 пораненими. Було проведено кілька судових розслідувань у справі про московському збройне повстання. До відповідальності за його організацію та участь у ньому було залучено до 200 осіб.\nЗбройні виступи проходили в грудні 1905 - початку січня 1906 р. в Нижньому Новгороді, Харкові, Ростові-на-Дону, Новоросійську, Красноярську, Читі, Владивостоці, у низці робочих центрів Уралу і Грузії. Скрізь влади за допомогою регулярних військ легко придушували ці погано озброєні і розрізнені виступи, а потім чинили жорсткі розправи над їх учасниками.\nТретій етап. З січня 1906 по 3 червня 1907 р. - спад і відступ революції. Він ознаменувався новими формами суспільної боротьби. Основні події: «ар'єргардні бої пролетаріату» (у страйках брало участь в 1906 р. 1,1 млн. робітників, у 1907 р. - 740 тис.); селянські хвилювання (горіла половина поміщицьких маєтків у центрі Росії); повстання моряків (Кронштадт і Свеаборг); національно-визвольний рух (Польща, Фінляндія, Прибалтика, Україна). Поступово хвиля народних виступів слабшала.\nПісля грудневих подій 1905 р. починається відступ революції. В першу чергу воно виразилося в поступовому спаді страйкового руху робітників. Якщо протягом 1905 р. було зареєстровано 2,8 млн. учасників страйків, то за 1906 р. - 1,1 млн., а в 1907 р. - 740 тис. Однак напруження боротьби був ще високий. Навесні - влітку 1906 р. піднялася нова хвиля аграрного селянського руху. Однак, незважаючи на свій розмах і масовість, селянський рух 1906 р., як і в 1905 р., являло собою серію розрізнених, локальних бунтів, які не мали між собою практично ніякого зв'язку. Всеросійський селянський союз не зміг зіграти роль організуючого центру руху.\nВідбувалися повстання в армії і на флоті. Вони прийняли більше загрозливий характер, ніж в 1905 р. Найбільш значними з них були повстання в липні 1906 р. моряків в Свеаборг, Кронштадті і Ревелі. Вони були підготовлені і керовані есерами, які розробили план оточити столицю кільцем військових повстань і примусити уряд до капітуляції. Повстання були швидко придушені вірними уряду військами, учасники повстань віддані до військового суду, 43 з них страчено.\nЗначні розміри в 1906 р. прийняло національно-визвольний рух у Фінляндії, Прибалтиці, Польщі, на Україну, в Закавказзі під керівництвом місцевих націоналістичних партій.\nРезультати революції. Революція 1905 р. мала незавершений характер. Вона не змогла вирішити всі проблеми, які її породили. Але, тим не менш, вона змусила владу піти на деякі поступки.\nРобітничого класу вдалося домогтися скорочення тривалості робочого дня до 9 - 10 годин (деякі підприємці за власним рішенням встановили навіть 8-годинний робочий день), підвищення заробітної плати. Почалося впровадження системи укладання колективних договорів робітників з підприємцями, в яких визначалися мінімум зарплати, тривалість робочого дня, допомогу у випадку хвороби.\nДля селян були скасовані викупні платежі, що вносилися ними понад 40 років з 1861 р., знижена орендна плата за землю.\nБув кілька пом'якшений політичний режим. Трудящі отримали право створювати масові самодіяльні організації: профспілки, культурно-просвітницькі товариства, кооперативні, страхові організації і т. д. Підданим Російської імперії були даровані деякі, хоча й дуже обмежені демократичні права: недоторканність особи, свобода слова, совісті, зборів і спілок, видання друкованих органів. Було скасовано циркуляр 1897 про кримінальне покарання страйкарів, легалізовані, з деякими застереженнями, економічні страйки, ліквідовано право земських начальників накладати на селян адміністративні стягнення, в тому числі тілесні покарання. Нарешті, було вирішено питання про створення першого представницького органу влади - Державної думи.\nВідбулися великі зміни в духовному житті суспільства. Революція втягнула в активну політичну діяльність мільйони людей, змусила їх замислитися над такими питаннями, які раніше здавалися непорушними: про справедливість самодержавного і станового устрою суспільства, про особистісні якості монаршої персони і т. д. Демократична інтелігенція, так довго той, хто покликав народ до сокири, побачивши реальні масштаби та результати російського бунту, почала замислюватися про інші альтернативи дозволу проклятих російських політичних організацій оголосили першу російську революцію «генеральною репетицією», врахували її уроки і почали підготовку до нового «штурму самодержавства».\nІ все-таки одним з головних підсумків революції було те, що вона змусила верховну владу піти на деякі зміни політичної системи країни і впритул зайнятися аграрним питанням.\nВплив першої російської революції на процес модернізації\nУ результаті економічного розвитку в пореформений період остаточно склалася система російського капіталізму. Це виражалося у зростанні підприємництва і капіталів, вдосконаленні виробництва, його технологічному переозброєнні, збільшенні кількості найманої робочої сили у всіх сферах народного господарства. У Росії відбувалася друга технічна революція, згоджувалася з індустріалізацією. З відсталої аграрної країни Росія перетворилася в аграрно-індустріальну державу.\nУ Росії утворювалися потужні виробничі та фінансові об'єднання. Утворилися потужні виробничі та фінансові об'єднання. Поступово відбувалося зрощування промислового і фінансового капіталу, складалося промислово-фінансові групи. Вони зайняли панівне становище в економіці - регулювали обсяги виробництва і продажів, диктували ціни, ділили світ на сфери впливу.\nВ економіці головна - сучасна капіталістична промисловість і фінансово-банківська система поєднувалися в економіці Росії з відсталим аграрним сектором, що зберіг напівкріпацьких форми власності і методи господарювання. Капіталістична еволюція села не встигала за швидким темпом промислового прогресу. Це зумовлювало нерівномірність розвитку капіталізму по галузях господарства.\nУ Росії склалася система державно-монополістичного капіталізму. Найбільшими російськими банками керували колишні вищі державні діячі, які мали відношення до фінансових, торговим і військовим відомствам.\nУ Росії була порівняно невисока активність у вивезенні капіталів за межі країни. Навпаки, Росія була об'єктом широкого застосування іноземних капіталів. Це пояснювалося можливістю отримання надприбутків через надприбутків через дешевизну робочої сили і величезних сировинних ресурсів. Іноземні інвестиції проникали в Росію через вітчизняні банки, стаючи частиною російського капіталу. Вони вкладалися у видобувну, обробну та машинобудівну промисловість. Такий розподіл фінансових коштів сприяло економічному прогресу, прискорювало темп індустріалізації і запобігало перетворення країни на сировинний придаток Заходу.\nУ промисловості для Росії була характерна нерівномірність економічного розвитку. За промисловим підйомом 90-х років XIX ст. Послідував світова криза початку XX ст. У 1904 - 1908 рр.. в Росії продовжувався спад темпів зростання виробництва. Це було викликано двома факторами. Застій був пов'язаний з різким погіршенням фінансово-економічного стану країни в результаті величезних витрат на ведення російсько-японської війни 1904 - 1905 рр.. Революція 1905 - 1907 рр.. викликала широку дезорганізацію виробництва, скорочення капіталовкладень у промисловість, руйнування сільського господарства.\nУ 1909 - 1913 Росія переживала новий промисловий підйом. Він був наслідком збільшення купівельної спроможності населення після скасування викупних платежів і проведення аграрної реформи, яка активізувала капіталістичну еволюцію сільського господарства. Зростання військових замовлень правитель-\nства у зв'язку із загостренням міжнародної ситуації також сприяв промисловому підйому. У ці роки заглибився процес монополізації. Створювалися нові синдикати і монополії вищого типу - трести і концерни. Вони регулювали видобуток сировини, виробництво і збут готової продукції. Подальший розвиток концернів було пов'язано з виникненням великих фінансово-промислових груп, які об'єднували підприємства різних галузей на основі банківського капіталу. За ступенем монополізації Росія не відставала від розвинених країн Європи і США.\nШироке вкладення фінансових коштів призвело до збільшення обсягу виробництва в різних галузях промисловості до 1913 р. у 5 - 13 разів. Питома вага вітчизняної продукції на світовому ринку зріс майже вдвічі. За темпами росту окремих галузей промисловості Росія обганяла інші країни. Вона займала 2-е місце у світі з видобутку нафти, 4-е - з машинобудування, 5-е - з видобутку вугілля, залізної руди і виплавці сталі.\nУ сільському господарстві неврожаї початку XX ст. призвели до масового голоду в російському селі. Навпаки, врожайні 1909 - 1910 рр.. сприяли пожвавленню селянського господарства і всієї економіки країни. До 1916 р. селянство давало 53% сільськогосподарської продукції.\nПроникнення капіталізму в сільське господарство визначало його поступальний розвиток. Особливо воно посилилось після аграрної реформи 1906 - 1910 рр.. З 1900 по 1913 р. загальний підйом сільськогосподарської продукції збільшився в 3 рази. По валовому збору хлібів Росія стояла на першому місці в світі. Зросло виробництво технічних культур. У 2,5 рази збільшилося поголів'я великої рогатої худоби. Помітні зрушення відбулися в технічному і агрокультурному переозброєнні сільського господарства. Аграрний сектор став дохідною галуззю російської економіки.\nДля економіки Росії характерно збіг процесів індустріалізації і монополізації. Економічна політика уряду була націлена на прискорений промисловий розвиток і мала протекційних характер. На початку XX ст. було значно скорочено відставання Росії від провідних капіталістичних держав, забезпечена її економічна незалежність і можливість проведення активної зовнішньої політики. Росія перетворилася на середньорозвинених капіталістичну країну. Її прогрес спирався на потужну динаміку економічного розвитку, що створювало величезний потенціал для подальшого поступального руху.\nРосійська культура отримала світове визнання. Багато вітчизняні вчені були почесними членами європейських академій та наукових установ. Імена російських мандрівників залишилися на географічній карті світу. На початку XX ст. у вітчизняній літературі та образотворчому мистецтві зародилися нові художні форми, які мали значний вплив на розвиток європейської та світової культури.\n1. Дмитрієв В. П. Історія Росії XX ст. - Москва 2001.\n2. Історичний досвід трьох російських революцій. Том 1 - Москва 1989.\n3. Ленін В. І. Доповідь про революцію 1905 р. Повне зібрання творів. Том 30.\n4. Непролетарські партії в Росії в трьох революціях: збірник статей - Москва 1989.\n5. Нове в революції 1905 - 1907 рр.. в Росії. - Ленінград 1989.\n6. Новітня історія Вітчизни XX століття - Том 1. - Москва 1998.\n7. А. С. Орлов, В. А. Георгієв. Історія Росії - Москва 1999.\nПерша російська революція 19051907 рр.\nПерша російська революція - причини і наслідки


Замость - Програма Європейська Освіта, освіта за кордоном, навчання в Польщі\nГоловнаНовиниПро насПродуктиВартість послугВідеоКонтакти\tЗамость \_ Польща\nЗамость (пол. Zamość) - місто в Люблінському воєводстві Польщі. Населення — 66 тис. чол. Місто на правах повіту і адміністративний центр Замостського повіту. В 1992 році замостське Старе Місто було включене в Список світової спадщини ЮНЕСКО.\nМісто було закладене 1579 у красниставському повіті Холмській землі Руського воєводства коронним канцлером Яном Замойським згідно ренесансних засад ідеального міста за проектом італійського архітектора Бернардо Морандо, який перебував у Львові. Міське право було надано вже 1580 року, а 1589 канцлер зробив його центром Ординації Замойської.\nЧетверта у Речі Посполитій Академія Замойська відкрила свої двері 1595 року.\nВідстань до Києва – 561 км. Відстань до Варшави – 253 км.\nОфіційна Інтернет-сторінка м. Варшава: www.zamosc.pl ВНЗ у цьому місті\nДержавний Професійний Інститут м. Замость\tФотогалерея


Настінний кондиціонер Hoapp Light Inverter HSZ-GA55VA/HMZ-GA55VA\nНастінний кондиціонер Hoapp Light Inverter HSZ-GA55VA/HMZ-GA55VA\nРЕКОМЕНДОВАНА ЦІНА: 29 206 грн.\nОхолодження, кВт 5.13\nНагрів, кВт 5.28\nПроизводительность (холод) кВт 5.13 (1.26~6.6)\nПроизводительность (тепло) кВт 5.28 (1.12 ~ 6.8)\nEER/COP значение 3.25/3.74\nПотребляемая мощность (холод) Вт 1580 (380~2450)\nПотребляемая мощность (тепло) Вт 1410 (350~2600)\nРасход воздуха м3/ч 800/720/610/520\nВнутренний блок HSZ-GA55VA\nУровень шума дБ(А) 46/42/39/36\nГабариты мм 970x300x224\nВнешний блок HMZ-GA55VA\nГабариты мм 963x700x396\nДозволяє видаляти вологу з теплообмінника, що запобігає розвитку цвілі і бактерій. Таким чином усувається неприємний запах і немає необхідності чистити теплообмінник механічним чином.\nНевеликі габарити внутрішнього блоку кондиціонера.\nСпеціальне антикорозійне покриття теплообмінника, яке захищає його в 3 рази краще, ніж звичайне покриття.\nФункція економного обігріву призначена для підтримки температури повітря в приміщенні при тривалій відсутності в ньому людей на рівні, достатньому для швидкого прогрівання при включенні кондиціонера. При включенні цієї функції блок буде працювати в режимі обігріву із заданою температурою 8°С.\nКомпресор починає роботу з мінімальних оборотів і поступово їх нарощує.


Регіна Тодоренко зізналася, що соромилася свого тіла | Модна Леді\nВ Instagram знаменитість зазначила, що поява бодіпозитиву підштовхнуло її на любов до себе. Однак під час роботи у тревел-шоу “Орел і решка” все було по-іншому й тоді телеведуча соромилася зйомок у купальнику.\n“Я соромлюся свого тіла …”Так часто чую цю фразу від дівчат на 10 років молодшими за мене 🙁 І я колись соромилася свого тіла через скромні груди, пигментації на тілі, неправильного прикусу. Особливо у програмі “Орел і Решка” виходи в купальнику були для мене нестерпні. Я мала поганий вигляд, зовсім не по стандартам загальноприйнятої краси — мені так здавалося. А зараз все змінилося. Світ став іншим, і я цього дико рада! Навіть вряди мірі вдячна появи бодіпозітіва, так як саме цей рух підштовхнуло мене на любов до собі, повідомила Регіна Тодоренко.\nАле любов до себе — для мене більше, ніж просто прийняття себе такою, яка є. Швидше навпаки — це можливість займатися своїм тілом, це догляд за собою, щоденна активація клітин всього організму, вживання корисної та смачної їжі, духовний розвиток! Коли в голові порядок, тіло здорово і зовсім не має потреби в оцінці та порівнянні з загальноприйнятими стандартами, підкреслила зірка.


ГДЗ Інформатика 7 клас. Підручник Ривкінд Й.Я., Лисенко Т.І., Чернікова Л.А. 2015 » Сторінка 19 » Rule.School - просто ГДЗ для учнів\nRule.School » 7 Клас » Інформатика » ГДЗ Інформатика 7 клас. Підручник [Ривкінд Й.Я., Лисенко Т.І., Чернікова Л.А.] 2015\nГДЗ Інформатика 7 клас. Підручник [Ривкінд Й.Я., Лисенко Т.І., Чернікова Л.А.] 2015\n19.05.2018, 7 Клас / Інформатика, 7 626, 0\n4.1. Електронні таблиці. Табличний процесор Microsoft Office Excel 2007\n1. Табличний процесор — це прикладна програма, яка призначена для опрацювання даних, поданих в електронних таблицях. Основні можливості табличного процесора: уведення даних різних типів у клітинки електронних таблиць, їх редагування і форматування; обчислення результату за формулами, заданими користувачем, та з використанням вбудованих функцій; побудова діаграм і графіків з використанням даних електронних таблиць; операції з файлами (відкриття, збереження, перегляд, друк тощо); розв’язування прикладних задач тощо.\n2. Електронна таблиця — це таблиця в електронному вигляді, яка складається зі стовпців і рядків, на перетині яких утворюються клітинки. Кожен рядок, як правило, містить опис властивостей одного об’єкта, а кожен стовпець містить опис однієї властивості для всіх об’єктів. Дані у таблиці найчастіше структуровані, тобто в одному стовпці мають міститися однотипні дані.\n3. Переваги у використанні електронних таблиць порівняно з паперовими: розрахунки великих кількостей даних здійснюються автоматично як заданими користувачем формулами, так і за вбудованим; легко вносити зміни до структури таблиць і правки даних у клітинках; просто виконувати пошук і заміну одних елементів іншими; швидко будувати графіки і діаграми за внесеними даними.\n4. Електронні таблиці зручно використовувати в таких сферах діяльності людини: бухгалтерія, інженерія, статистика, наукові дослідження, у навчальних цілях.\n5. У клітинках електронної таблиці можуть міститися такі типи даних: числові, текстові, дата і час, грошові, фінансові, дробові, відсоткові, а також формули.\n6. Об’єктами табличного процесора є:\nЕлектронна книга Ім’я, кількість аркушів, порядок розміщення аркушів тощо\nАркуш Ім’я, кількість розміщених об’єктів і їх вид, колір ярлика\nЕлектронна таблиця Загальна кількість рядків, стовпців і клітинок, кількість рядків, стовпців і клітинок, що містять дані, тощо\nРядок Номер, висота, кількість заповнених клітинок тощо\nСтовпець Номер, ширина, кількість заповнених клітинок тощо\nКлітинка Адреса, вміст, тип даних, межі, заливка, розміри тощо\nДіапазон клітинок Адреса, ім’я, кількість клітинок тощо\n7. За замовчуванням електронна книга з електронними таблицями складається з трьох аркушів з іменами Аркуш 1, Аркуш 2, Аркуш 3; електронна книга з діаграмами складається з трьох аркушів з іменами Діаграма 1, Діаграма 2, Діаграма.\n8. Адреса клітинки складається з номера стовпця і номера рядка, на перетині яких\nвона розташована, наприклад ВЗ, G7, CA342.\n9. Діапазон клітинок— це сукупнісгь клітинок аркуша електронної таблиці. Адре-\nса діапазону клітинок задається адресами двох клітинок, розміщених у його протилежних кутах, які розділені символом «:», наприклад АЗ : В6, BR23 : CF34. Рядок і стовпець теж с діапазонами. Наприклад, адреса діапазону 15 : 17 задає адреси всіх комірок, які містяться у рядках з номерами 15, 16 і 17, адреса діапазону BN : ВР задає адреси всіх комірок, які містяться у стовпцях з номерами BN,\nBO і BP.\n10.Табличний курсор — це прямокутник у вигляді чорної рамки, який міститься поверх однієї клітинки чи діапазону.\nГДЗ Інформатика 7 клас Підручник Ривкінд Лисенко Чернікова 2015 Генеза\nГДЗ Інформатика 7 клас. Підручник [Ривкінд Й.Я., Лисенко Т.І.] 2015\nУ даному матеріалі Ви можете ознайомитись з готовим домашнім завданням до підручника з інформатики 7 клас. Видавництво "Генеза", Київ. Автори підручника: Й.Я. Ривкінд, Т.І. Лисенко, Л.А. Чернікова, В.В. Шакотько. Рік видання 2015...\nГДЗ Інформатика 7 клас. Підручник [Морзе Н. В., Барна О. В., Вембер В. П.] 2015\nУ даному матеріалі Ви можете ознайомитись з готовим домашнім завданням до підручника з інформатики 7 клас. Видавництво "Освіта", Київ. Автори підручника: Морзе Н.В., Барна О.В., Вембер В.П. Рік видання 2015...


Як лікувати невроз? | vidpo.net\nНевроз (новолат. neurosis, походить від др.-греч. νε? ρον – нерв; синоніми – психоневроз, невротичний розлад) – в клініці: збірна назва для групи функціональних психогенних оборотних розладів, що мають тенденцію до затяжного перебігу. Клінічна картина таких розладів характеризується астенічними, нав'язливими або істеричними проявами, а також тимчасовим зниженням розумової і фізичної працездатності. Поняття "невроз" було введено в медицину в 1776 році шотландським лікарем Вільямом Кулленом.\nПсихогенним фактором у всіх випадках є конфлікти (зовнішні чи внутрішні), дія обставин, що викликають психологічну травму, або тривале перенапруження емоційної та / або інтелектуальної сфер психіки.\nТермін зазнав численних перерассмотренія і досі не отримав однозначного визначення. До того ж варто відзначити, що в медицині та біології «неврозом» можуть називати різні функціональні порушення вищої нервової діяльності.\nПри лікуванні неврозів, в першу чергу, слід враховувати стан внутрішніх органів людини, і функціональні можливості систем організму (серцево-судинної, травної). Після точної діагностики в комплекс лікувальних заходів включають препарати, що регулюють функції систем організму. Це особливо важливо в лікуванні системних неврозів, фобій, пов'язаних з діяльністю серця.\nНевроз практично неможливо вилікувати одними медикаментами, основним засобом лікування невротичних розладів є психотерапія. Важливо індивідуально підібрати для хворого саме той метод психотерапії, який виявиться найбільш ефективним. Слід підкреслити, що лікування неврозів не може проводити психолог, оскільки він не знає багато клінічні прояви невротичних розладів і не уявляє собі зміни з боку вегетативної системи при цьому захворюванні. Крім того, він не володіє інформацією про механізм дії психотропних лікарських засобів.\nУ комплексній терапії неврозів і неврастенії хороший ефект дають: спокійна обстановка, правильно підібрана дієта, прогулянки на природі, масаж, водні процедури, сеанси біологічного зворотного зв'язку (БЗЗ).\nЕмоційне неблагополуччя (найчастіше без видимих причин).\nПроблеми в спілкуванні.\nНеадекватна самооцінка: заниження або завищення.\nЧасте переживання почуттів тривоги, страху, «тривожного очікування чогось», фобії, можливі панічні атаки, панічний розлад.\nНевизначеність або суперечливість системи цінностей, життєвих бажань і переваг, уявлення про себе, про інших і про життя. Часто зустрічається цинізм.\nНестабільність настрою, його часта і різка мінливість.\nДратівливість. (Див. докладніше: Неврастенія)\nВисока чутливість до стресів – на незначне стресову подію люди реагують відчаєм або агресією\nЗацикленість на психотравмуючої ситуації\nПри спробі працювати швидко стомлюються – знижується пам'ять, увагу, розумові здібності\nЧутливість до гучних звуків, яскравого світла, перепадів температури\nРозлади сну: часто людині важко заснути через перезбудження; сон поверхневий, тривожний, не приносить полегшення; вранці часто спостерігається сонливість\nГоловні, серцеві болі, болі в області живота.\nЧасто виявляється відчуття втоми, підвищена стомлюваність, загальне зниження працездатності. (Див. докладніше: Неврастенія)\nВегето-судинна дистонія (ВСД), запаморочення і потемніння в очах від перепадів тиску.\nПорушення вестибулярного апарату: складність тримати рівновагу, запаморочення.\nПорушення апетиту (переїдання; недоїдання; почуття голоду, але швидка насичуваність при прийомі їжі).\nПорушення сну (безсоння): погане засипання, раннє пробудження, пробудження вночі, відсутність почуття відпочинку після сну, кошмарні сновидіння.\nПсихологічне переживання фізичного болю (псіхалгія), зайва турбота про своє здоров'я аж до іпохондрії.\nВегетативні порушення: пітливість, серцебиття, коливання артеріального тиску (частіше в бік зниження), порушення роботи шлунку, кашель, часті позиви до сечовипускання, рідкий стілець.\nІноді – зниження лібідо і потенції\npsyclinic.ru-як правільнолечіть неврози;\nru.wikipedia.org – невроз, симптоми, лікування і т.д.\n« Де можна скачати русифікатор для браузера Opera 9.6?\nСкільки країн бере участь у XXI Зимових Олімпійських іграх у Ванкувері? »


У травні – червні відбудеться черговий призов офіцерів запасу на військову службу – Голос ІФ\n04.05.2021 04.05.2021 redaktor8 Без рубрики, Новини, Політика, Суспільство\nВ травні – червні 2021 року відбудеться черговий призов офіцерів запасу на військову службу за призовом. До війська будуть призвані громадяни, які проходили підготовку на військових кафедрах і не служили у війську, повідомляє\nІвано-Франківський центр комплектування та соціальної підтримки.\nТермін служби – 18 місяців.\nГраничний вік – 43 роки.\nПісля призову офіцерів скерують до навчальних центрів для підвищення кваліфікації та перепідготовки протягом трьох місяців. По завершення курсів вони вирушать у свої військові частини.\nОфіцери запасу призвані за призовом не залучаються до виконання бойових завдань в районі виконання Операції об’єднаних сил.\nГрошове забезпечення встановлено на рівні кадрових військовослужбовців, а це від 13 тисяч гривень та більше, в залежності від військового звання та займаної посади.\nЗа громадянами зберігається основне місце праці та середньомісячна зарплата. Також на них розповсюджується весь пакет соціальних пільг та гарантій військовослужбовців за контрактом.\nОфіцери, котрі будуть призвані з Прикарпаття, будуть проходити військову службу у Львові та Одесі.\nTagged Владимир Зеленский Володимир Зеленський Голос Голос.if.ua ГУНП в Івано-Франківській області Івано -Франківськ медицина Новини Івано-Франківськ Новини Івано-Франківська партія Голос Петро Порошенко Ростислав Гудзінський Руслан Марцінків Туристичні Карпати


НАЗК внесло припис голові Вищої ради правосуддя | NewsNetwork\nНАЗК внесло припис голові Вищої ради правосуддя\nНаціональне агентство з питань запобігання корупції внесло приписи голові Вищої ради правосуддя і начальнику головного управління Державної фіскальної служби у Києві.\nАгентство звернулось до керівників відповідних органів, вимагаючи вплинути на своїх підлеглих, у деклараціях яких було знайдено порушення. Чиновників не задовольнили документи судді Приморського районного суду Одеси та заступника начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі столиці.\nПретензії НАЗК стосуються порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфліктів інтересів, інших порушень закону.\nУ Вищій раді правосуддя та у фіскальній службі мають розібратись із ситуацією. Держслужбовців, які внесли недостовірні відомості до декларацій, повинні притягти до дисциплінарної відповідальності.\nНагадаємо, нещодавно НАЗК внесло приписи одразу 15 чиновникам. Серед них – п’ять урядовців: віце-прем’єр Степан Кубів, очільник Мін’юсту Павло Петренко, міністр інфраструктури Володимир Омелян, голова Мінспорту Ігор Жданов та міністр культури Євген Нищук.\nУ НАЗК також заявили, що знаходять порушення у кожній чотирнадцятій декларації. Щоправда у відомстві встигли перевірити тільки 113. На черзі ще 500 декларацій. При цьому загальна кількість поданих е-декларацій становить приблизно 1,5 мільйона. За рік НАЗК не опрацювало і однієї сотої відсотка.\nНАЗК Киев НАПК ВСУ\n"Укрзализныця" планирует повышать цены для пассажиров ежегодно на 25-30%\nУкраина отмечает День металлурга\nУкраина ежегодно продает более 1 млн кубометров контрабандной древесины - британские исследователи\nРабинович: Премии руководству "Нафтогаза" должны были пойти на повышение людям пенсий\nКинодайджест: премьеры недели, лучший сериал 2018 года и самые страшные фильмы к пятнице,13-го\nКатастрофа приближается: из-за дефицита хлора останавливается производство напитков\nВ Одессе стартует 9-й международный кинофестиваль\nДенисова не подтвердила и не опровергла информацию о якобы смерти Олега Сенцова\nРуководитель винницкой ГФС вымогал полмиллиона взятки


Результати Агропросперіс Банку за 2018 рік: зростання прибутку в 4 рази та подвоєння кредитного портфеля | Незалежна Асоціація Банків України\nчистий прибуток зріс майже в чотири рази до 24,1 млн грн;\nдепозитний портфель збільшився в шість разів до 136,9 млн грн;\nкредитний портфель подвоївся та досяг 349 млн грн при рекордно низькому рівні непрацюючих кредитів – близько 0,2% проти 50% в середньому по банківській системі України.\nУ жовтні Агропросперіс Банк відкрив в ING Belgium прямий кореспондентський рахунок, що є безумовним досягненням для будь-якого українського банку на тлі істотного скорочення банками США і Європи кореспондентської мережі в Україні. Також протягом року банк підтримував кредитний рейтинг на інвестиційному рівні uaAA та найвищий рейтинг надійності депозитів ua1.\nБанкам дозволять відбирати закладену нерухомість у зоні АТО


Бажання черкащан, які мають здійснитися у 2017 році | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nРозпочинати новий рік прийнято з новими планами та задачами. У Черкасах чого-чого, а у новорічних бажаннях браку немає. Тим паче плекали їх усім містом, а деякі навіть не один рік. Сайт vikka.ua зробив підбірку найочікуваніших у Черкасах проектів, що мають втілитися у 2017 році.\nЗавершення капремонту на головній черкаській вулиці\nЩе у листопаді комунальники розпочали реконструкцію бульвару Шевченка. На це з бюджету розвитку виділили понад 10 мільйонів гривень. Робітники встигли виконати фрезерування, тобто зняли верхній шар асфальту. Та Черкасам доведеться так і зимувати. Оновлений бульвар Шевченка місто сподівається побачити у новому 2017 році.\nЗавершення ремонту театру\nЗнищена вогнем ще улітку 2015-го будівля Черкаського обласного музично-драматичного театру імені Т. Шевченка – досі без даху та з незавершеним ремонтом. Попри те, що владці неодноразово обіцяли завершити ремонтні роботи до кінця 2016-го, цього так і не відбулося. Наразі роботи з відновлення накриття театру тривають. Будівельники завершують заміну даху над сценою та докладають цеглу до рівня металевих ферм над глядацькою залою. Разом з тим, триває процес заміни вікон. Є надія, що вже у новому році відновлений театр відкриє свої двері для відвідувачів.\nДовгоочікуваний 3G інтернет\nНавіть на вершині Евересту є високошвидкісний інтернет та мобільний зв'язок. А в Черкасах досі немає 3G-зв'язку. Так жартують у соцмережах, адже наше місто найбільше в Україні відстає від впровадження швидкісного мобільного інтернету. Усе тому, що в Черкасах радіочастоти, виділені для впровадження 3G, використовуються військовими. У компаніях-операторах стільникового зв’язку обіцяють, що згідно з домовленостями з Міністерством оборони, військові зобов'язуються звільнити зайняті радіочастоти до вересня 2017 року. Як тільки це станеться, у місті обіцяють запровадити 3G.\nНові та оновлені дитячі садки\nУ новому році в Черкасах з’явиться щонайменше ще один дитячий садочок. Наразі тривають переговори з інвесторами щодо будівництва дитячого закладу в мікрорайоні Митниця, стверджує очільник департаменту освіти та гуманітарної політики Ігор Волошин. На новий садочок черкащани також очікують і у мікрорайоні "Корольова". У жовтні на сайті Черкаської міської ради з’явилася відповідна петиція, яка набрала необхідну кількість голосів та була підтримана депутатами міськради. Наразі фахівці департаменту освіти проводять облік дітей дошкільного віку мікрорайону, аби визначити, на скількох дітей має бути розрахований дитячий заклад.\nРеконструкція набережної та черкаських скверів\nУ 2017-му міський голова Черкас Анатолій Бондаренко планує завершити реконструкцією набережної. Улітку 2016-го там розпочали довгоочікуваний капітальний ремонт вулиці Героїв Дніпра. Також там планують збудувати тротуари та висадити зелені насадження. Тож є сподівання, що набережна міста стане справжньою туристичною "родзинкою".\nРазом з тим, у новому році візьмуться за реконструкцію скверу "Юність", що на бульварі Шевченка, та облаштують сквер імені В’ячеслава Чорновола. Останній має з'явитися у "зеленій зоні" між Східноєвропейським університетом та Черкаським бізнес-коледжем.\nУ Міністерстві охорони здоров’я анонсують реформу швидкої допомоги з нового року. Згідно з нею, лікарів і фельдшерів у "швидкій" більше не буде, натомість будуть парамедики. Фахівці кажуть, що акцент буде ставитися на тому, щоб довезти пацієнта до лікарні живим. Як буде відбуватися реформа у Черкасах, поки що невідомо, адже ситуація ускладнюється браком коштів. Наприклад, на Черкащині села області лише на половину укомплектовані лікарями сімейної медицини.\nБаскетбольний клуб "Черкаські Мавпи" у 2017-му планує придбати нових гравців. Наразі команда цікавиться позиціями розігруючого та центрового гравців. Клубом вже розглядаються баскетболісти з Європи. За словами директора баскетбольного клубу Володимира Гриценка, українських спортсменів посеред сезону важко вилучити з укомплектованих вітчизняних команд. Завдяки підсиленню команда сподівається на нові перемоги та підвищення своїх позицій. Нагадаємо, у 2016 році команда посіла 8 місце у Суперлізі.\n07 червня 2016, 15:05\nУ Черкасах знову ведуть небезпечні земельні роботи? (фото)\n04 липня 2014, 15:11


Переваги грудного вигодовування | МАМА\nФахівці в усьому світі одноголосно визнають важливість грудного вигодовування. Рекомендації Всесвітньої організації охорони здоров’я свідчать, що в перші шість місяців життя дитині необхідно виключно грудне вигодовування, потім слід продовжувати годувати грудьми в додаток до твердої їжі щонайменше до досягнення дитиною віку двох років. Переваги грудного вигодовування полягають не тільки в поживної цінності молока: грудне вигодовування захищає дитину від інфекцій, регулює і зміцнює фізіологічні системи мами і малюка і забезпечує зв’язок між ними.\nФізичний контакт між мамою і малюком в перший час після пологів допомагає продовжити період лактації і може допомогти шлунково-кишковому тракту мами пристосуватися до підвищених витрат енергії під час лактації. Грудне вигодовування робить маму більш уважною до потреб малюка, прискорює скорочення матки після пологів і знижує ризик кровотечі. Крім того, воно допомагає мамі відновити вагу, який був до вагітності і знижує ризик раку яєчників і грудей, серцево-судинних захворювань і діабету другого типу.\nГрудне вигодовування надає серйозне заспокійливий вплив. Під час кожного годування у мами знижуються кров’яний тиск і рівень кортизолу, причому якщо трапляється фізичний стрес, то рівень кортизолу у мами, яка годує грудьми, підвищується не так сильно, як у мам, які годують дітей з пляшечки. Годуючі мами частіше більш спокійні і товариські, ніж інші жінки того ж віку, які не годують грудьми і не вагітні. Більш того, мами, у яких була можливість контакту шкіра до шкіри відразу після народження дитини, проводять більше часу зі своїми малюками, більше взаємодіють з ними під час годування грудьми, і сам процес грудного вигодовування в таких випадках триває довше.\nГрудне молоко забезпечує оптимальне харчування (жири, лактоза, білки та основні поживні речовини) для розвитку і росту дитини, і повний захист від інфекцій (на рівні біохімічних і клітинних компонентів). Доношені діти, які отримують грудне молоко, швидше набирають вагу, у них більш зрілий шлунково-кишковий тракт і краще розвинена нервова система; крім того, вони менше схильні до інфекцій і хронічних захворювань в порівнянні з дітьми на штучному вигодовуванні. Недоношені діти, яких годують грудним молоком, отримують додаткові переваги: в тому числі у них знижується ризик некротизирующего ентероколіту (НЕК), негативної реакції на ентеральне годування, хронічних захворювань легенів, ретинопатії недоношених, затримки нервово-психічного розвитку та повторної госпіталізації.\nГрудне вигодовування допомагає дітям у багатьох аспектах, у тому числі покращує неврологічне розвиток і характеристики поведінки, а також знижує ризик ожиріння і діабету другого типу у дорослому віці. Крім того, грудне вигодовування стимулює нормальне розвиток ротової порожнини малюка, включаючи поліпшення прикусу, активність околоротовых і жувальних м’язів і розвиток неба. А ще грудне вигодовування знижує ризик отиту середнього вуха.\nГодування грудьми також забезпечує тісний зв’язок між мамою і малюком. Контакт шкіра до шкіри і тактильна стимуляція сосків, включаючи смоктання, призводять до вироблення окситоцину, критично важливого компонента, що запускає природний механізм вироблення молока, який створює зв’язок між мамою і малюком. Викид окситоцину покращує у мами кровообіг в грудях і в області сосків, підвищуючи температуру шкіри і даючи маляті відчуття тепла і турботи.\nПереваги для сім’ї та оточення\nЗгідно з новим дослідженням, грудне вигодовування забезпечує кращий старт малюка, так як у грудному молоці містяться всі необхідні йому поживні речовини, і воно також впливає на когнітивний розвиток дитини. В довгостроковій перспективі грудне молоко сприяє запобіганню таких хронічних хвороб, як ожиріння, ювенільний діабет та ін.\nМіністерство охорони здоров’я рекомендує годувати тільки грудьми немовля до півроку, а потім поєднувати годування з прикормом. У червні ми провели під час тижня грудного вигодовування в Ізраїлі різні додаткові і розширені види діяльності в північному окрузі для заохочення грудного вигодовування крім звичайної діяльності, що проводиться північним округом.\nСеред проведеної діяльність: публікація статей у пресі на івриті та арабською; публікація і роздача матеріалів на тему грудного вигодовування, випущених Міністерством охорони здоров’я з восьми тематик, пов’язаних з грудним вигодовуванням; інструктаж широкої громадськості в торгових центрах різних міст північного округу; навчання в групах, призначене для медсестер, для вагітних і нещодавно народили жінок і для широкої громадськості, цікавиться даним питанням.\nОдне з центральних питань, що стояли на порядку денному під час Всесвітнього тижня грудного вигодовування − заохочення жінок продовжувати годувати грудьми після повернення на роботу. Робота не перешкоджає продовженню годування груддю. Необхідно заохочувати роботодавців і допомагати їм просувати це питання і дозволяти жінкам годувати на робочому місці, створюючи необхідні для цього умови, що дозволяють жінці повністю усамітнитися, надавши їй можливість зціджуватися і зберігати зціджене молоко належним чином і вказувати на велику кількість переваг безпечного, обґрунтованого і тривалого грудного вигодовування. Інформування працівників є одним з інструментів справжнього партнерства для пропаганди даного питання: інформація про діяльність і підтримка на робочому місці і створення груп, які заохочують годування груддю.\nПід час цього тижня ми прагнули збагатити рутинну діяльність, проводиться в північному окрузі, і приєднатися до міжнародної діяльності. Наші цілі: ознайомлення широкої громадськості з питаннями, пов’язаними з грудним вигодовуванням, демонстрація важливість виключно грудного вигодовування до шести місяців, заохочення місць роботи підтримувати годуючих жінок і забезпечувати їм необхідні умови для продовження годування грудьми, пропозиція телефонного послуги «гаряча лінія» в реальному часі жінкам, які звертаються за допомогою з цього питання.\nПереваги грудного молока для дитини Грудне молоко забезпечує всі основні компоненти, необхідні для росту і розвитку дитини. Воно містить основні…\nПрипинення грудного вигодовування за медичними показаннями Припиненням грудного вигодовування називають процес переведення дитини з материнського молока на інші джерела живлення.…


Квартири подобово в мкр-ні Саперна слобідка | Dobovo.com\nПодобова оренда квартир в мкр-ні Саперна слобідка Київ\nЗа останню добу: 7416 переглядів квартир та 824 бронювання 4 квартири з 3430 2 доступно, 2 під запит\nКвартира у новому будинку, 1-кімнатна вул. Феодосійська 1, Саперна Слобідка, Київ без передплати\nНова квартира з джакузі поруч з центром, 2-кімнатна вул. Феодосійська 1А, Саперна Слобідка, Київ без передплати\nАбсолютно нова модернова квартира, 2-кімнатна вул. Феодосійська 3В, Саперна Слобідка, Київ без передплати\nКвартира поряд з метро, 2-кімнатна вул. Феодосійська 1А, Саперна Слобідка, Київ без передплати\nДоступне і комфортне житло на Саперній Слобідці\nМікрорайон Саперна Слобідка знаходиться в декількох хвилинах їзди від центру, але при цьому це зелена, тиха і спокійна місцевість, звільнена від міської метушні і шуму. Сучасні багатоповерхові будівлі сусідять з невеликими приватними будинками, а навколо багато зелені. Незалежно від мети візиту в Київ квартири подобово на Саперній Слобідці — хороший варіант для зупинки.\nОренда квартир подобово на Саперній Слобідці зручна близьким розташуванням Центрального автовокзалу та практичною транспортною розв'язкою. Тут курсують автобуси, тролейбуси, є метро. З соціальних об'єктів — клініка, аптеки, банкомати, центри послуг і відділення зв'язку. Зняти напругу і відпочити після робочого або екскурсійного дня можна в розважальному закладі «Какао Блюз», пабі «ПивкоФФ» і кафе-барі «Апельсин». Запастися продуктами і необхідними товарами можна в супермаркетах «Велика Кишеня», «Еко-маркет» і «АТБ». Останній працює цілодобово.\nТериторія межує з одним з найцікавіших і містичних місць міста — Лисою горою. Ця історична місцевість славиться серед любителів свіжого повітря і велопрогулянок. З оглядового майданчика відкривається мальовничий міський пейзаж.\nНа сайті можна зняти квартиру подобово на Саперній Слобідці в кілька кліків. Відсутність посередників робить ціни доступними для кожного гостя столиці. Крім того, користувачі сервісу «Добово» отримують знижки з першого бронювання. Головна\nквартири подобово Київ мкр-н Саперна слобідка


Функціонування ринку неможливе без роботи фінансової системи, що забезпечує його нормальне існування і розвиток. Внаслідок розвитку ринкової економіки вона зазнала багатьох змін.\nВідомий французький дослідник фінансів та фінансового права Поль Марі Годме дозволив собі сентенцію про співвітчизників: “Проблеми фінансів добре знайомі кожному”. Сьогодні ми можемо повторити ці слова і про жителів України. Майже кожному щоденно доводиться так чи інакше відчувати на собі ці проблеми, емпірично пізнавати складну фінансову теорію і практику.\nУся діяльність держави пов’язана з фінансами – чим більше розвивається держава, тим більше потрібно їй коштів. Фінанси є основною складовою ринкової економіки, тому у країнах з розвиненими ринковими відносинами давно усвідомлена необхідність досліджень у цій галузі, оскільки будь-яке рішення держави можна вважати реальним лише після знаходження можливості покриття витрат, пов’язаних з забезпеченням його грошовими ресурсами.\nВідносини, що виникають у ході мобілізації, розподілу і використання централізованих і децентралізованих фондів коштів, держава регламентує за допомогою фінансово-правових норм. Фінансова система може функціонувати ефективно при належно правоврегульованих фінансових відносинах.\nФінансові відносини складають основу предмета такої галузі права, як фінансове право, що входить у групу публічних галузей права.\nПитання про місце фінансового права як самостійної галузі в системі права України залишалося дискусійним протягом багатьох років, але було вирішене в кінці 60-х – на початку 70-х років.\nАвтори навчального посібника зосередили свою увагу на питаннях Загальної частини даної галузі права, тому що без оволодіння її основними поняттями неможливе вивчення Особливої частини.\nНавчальний посібник у схемах реалізує декілька завдань:\n– по-перше, подає чітку структуру Загальної частини курсу “Фінансове право”, охоплюючи всі його теми;\n– по-друге, кожна тема курсу розпочинається з переліку основних питань, які розкривають зміст самої теми;\n– по-третє, у даному посібнику вказуються схематично не лише основні категорії кожної теми та зв’язок між ними, а й розкривається їх зміст.\nКурс “Фінансове право” згідно з державним освітнім стандартом входить до програм підготовки бакалаврів, спеціалістів і магістрів. Виходячи з цього, автори намагалися сформувати і викласти різноманітний матеріал таким чином, щоб навчальний посібник відповідав вимогам підручника з навчальної дисципліни “Фінансове право” і був корисним для різних категорій читачів – юристів, фінансистів, економістів, викладачів та студентів юридичних та економічних факультетів, слухачів курсів.\nУ запропонованому навчальному посібнику розглядаються: фінансово-правові норми та відносини; основи фінансової діяльності нашої держави; форми, методи, види фінансового контролю та органи, що його здійснюють, у тому числі контрольні повноваження органів державної податкової служби України; фінансово-правова відповідальність за порушення податкового законодавства тощо.\nНавчальний посібник підготовлений колективом авторів кафедри фінансового та адміністративного права Академії державної податкової служби України, які сподіваються, що зміст і система викладеного матеріалу дадуть можливість читачеві отримати необхідні знання з фінансового права і застосовувати їх у практичній діяльності.


Луцькі рятувальники майже добу шукають 12-річного хлопчика, який провалився під кригу\nДитячі пустощі у Луцьку вчора, 27 січня, закінчилися трагедією. Місцеві дітлахи, близько 16:00, прогулюючись, вирішили перевірити на міцність кригу на річці Стир в районі вулиці Глушець. Але раптом один із них, хлопчик 2005 року народження, провалився під лід і зник, повідомили у ГУ ДСНС Волинської області.\nРятувальників викликали перехожі, які стали свідками події. На місце прибули працівники частини спеціальної пожежної техніки, аварійно-рятувальної частини спеціального призначення та водолазно-рятувальна група Луцька. Вони одразу приступили до пошуку дитини, які тривали до темноти.\nОднак знайти підлітка вчора не вдалось, тому пошукові роботи продовжили сьогодні, 28 січня, вранці. До них залучили шістьох водолазів та фельдшера.\nЧитайте також: Помста зоозахисників: у Луцьку та Львові облили фарбою магазини із хутром\n«Управління ДСНС області застерігає громадян від виходу на тонку кригу і закликає батьків та дорослих унеможливити ігри дітей на вкритих тонким шаром льоду водоймах для запобігання трагічним випадкам!», - йдеться у повідомленні.


На Електроапаратній знайшли дитину, яку залишила п'яна мати - Район Луцьк\nElapsed full time: 2.0726\nІнспектори патрульні поліцейські врятували дитину, яку лишили на вулиці Електроапартній у Луцьку. Дитину у візочку без дорослих знайшли небайдужі громадяни.\nПатрульні отримали повідомлення орієнтовно о 22:00 22 січня. Інформує Патрульна поліція Волинської області у фейсбук.\nПатрульні встановили, що дитину до сусідів приніс небайдужий громадянин, до того вона перебувала на вулиці без нагляду.\n«Дівчинка була в легкому одязі. Нам повідомили, що вона знаходилася на вулиці приблизно з 14:00, потім її хтось забрав, і лише через кілька годин повідомили поліцію», – розповів інспектор Тарас.\nЧерез трохи патрульні виявили на вулиці Рівненській матір зі співмешканцем, які мали ознаки сп’яніння. Пояснити, де дитина, жінка не могла. Її з товаришем освідували в наркодиспансері: стан сильного алкосп’яніння підтвердився.\nПро подію написали рапорт і передали у відділок поліції для подальшого розгляду відповідним підрозділом.\nТеги: #Луцьк, #Електроапаратна, #Патрульна поліція, #Діти\n18:24 АФІША Куди піти з дітьми на вихідних 29 лютого - 1 березня 343\n16:53 ФОТО Луцькі електрики забезпечили соколів житлом 155\n14:51 ФОТО Учні луцької гімназії зустрілися з шевченкознавцем Русланом Теліпським 275\n14:26 «Змусити громадян відмовитися від готівки можна лише штрафами», – міська влада про впровадження е-квитків 125\n14:11 Лучанин потрапив в аварію у Ківерцівському районі 170\n13:52 З пожежі на Дружби Народів врятували трьох людей 403\n11:18 Лучан закликають долучитися до відновлення лісів 201\n10:35 ВІДЕО У Товаристві Червоного Хреста пояснили, як вберегтися від коронавірусу 152\n10:10 ФОТО «Коли я був президентом Грузії»: що говорив Саакашвілі луцьким студентам. РЕПОРТАЖ 205\n09:27 ФОТО Зі Старого ринку у Луцьку вивезли ще декілька контейнерів 205\n18:05 У Луцьку побили місцевого жителя та викрали в нього мільйон гривень 597\n17:22 Луцька центральна райлікарня готова лікувати пацієнтів із туберкульозом 640\n16:18 Лучан кличуть у Музей Корсаків подивитися на «Оголену» 403\n15:50 Що планують робити в Луцьку для розвитку електротранспорту міста 557\n13:46 У Луцьку «накрили» підпільне казино 584\n11:17 Які вулиці та двори хочуть відремонтувати в наступні два роки. ПЕРЕЛІК 971\n10:29 ДОПОМОГА Молодому хлопцю з Ратного терміново потрібні кошти на лікування 818


Урок математики в 5 класі на тему "Порівняння звичайних дробів"\nДана методична розробка уроку для 5 класу відповідає програмі “Математика. Навчальна програма для учнів 5-9 класів загальноосвітніх навчальних закладів", яка затверджена Наказом Міністерства освіти і науки України від 07.06.2017 № 804. Завдання для уроку використані з підручника “Математика 5 клас" авторів А.Г. Мерзляк, В.Б. Полонський, М.С. Якір, рік видавництва 2018.\nЗапропонований урок є третім уроком з розділу “Звичайні дроби". Дана методична розробка уроку містить різні форми і методи роботи, зокрема фронтальну, індивідуальну, групову, роботу в парах. Застосування на уроці мультимедійної презентації дає змогу унаочнити актуалізацію опорних знань учнів.\nДана розробка буде корисною для вчителів, які викладають математику в 5 класі.\nна тему “Порівняння звичайних дробів”\nМетодичні рекомендації: Дана методична розробка уроку для 5 класу відповідає програмі “Математика. Навчальна програма для учнів 5-9 класів загальноосвітніх навчальних закладів”, яка затверджена Наказом Міністерства освіти і науки України від 07.06.2017 № 804. Завдання для уроку використані з підручника “Математика 5 клас” авторів А.Г. Мерзляк, В.Б. Полонський, М.С. Якір, рік видавництва 2018.\nЗапропонований урок є третім уроком з розділу “Звичайні дроби”. Дана методична розробка уроку містить різні форми і методи роботи, зокрема фронтальну, індивідуальну, групову, роботу в парах. Застосування на уроці мультимедійної презентації дає змогу унаочнити актуалізацію опорних знань учнів.\nТема: Порівняння звичайних дробів.\nМета: познайомити учнів з правилами порівняння дробів; закріпити поняття правильного і неправильного дробу; формувати навички запису, читання та порівняння звичайних дробів; формувати уміння розв’язувати задачі на знаходження числа за його дробом; розвивати логічне мислення; виховувати любов до предмету\nОбладнання: мультимедійний проектор, презентація до уроку, завдання для гри\nГра «Так чи ні?» (перевірка теоретичного матеріалу)\nЧисельником дробу називається числу записане над рискою.\nЧисельником дробу називається число записане під рискою\nДріб правильний, якщо знаменник більше чисельника.\nДріб неправильний якщо чисельник більше знаменника.\nЗнаменником називається число, яке записане над рискою.\nЗнаменником називається число, яке записане під рискою.\nДріб правильний, якщо знаменник менше чисельника.\nДріб неправильний, якщо чисельник менше знаменника.\nЯкщо чисельник і знаменник рівні, то дріб неправильний\n2) Самоперевірка письмового домашнього завдання за зразком\nРозв’язування вправ усно\n1) Розв’язання задачі:\nУ класі 40 учнів. З них - дівчатка. всіх дівчаток мають по одній косі, - робить хвостик, - модно підстрижені, решта вплітає у своє волосся по великому банту. Скільки чудових бантиків спостерігає Сашко під час пояснення вчителем нового матеріалу?\n2) Перестав цифри різними способами так, щоб дістати: а) неправильний дріб із дробі ; б) правильний дріб із дробі\n1. Допоможи Сергійку\nМама доручила Сергію купити продукти. На хліб Сергій витратив всіх грошей, на молоко , на овочі і на морозиво . Мама запитала, що коштує найдорожче. Допоможи Сергію відповісти на це запитання.\nІV. Сприймання і засвоєння навчального матеріалу\nЗобразити на числовому промені числа . З’ясувати яке із чисел найбільше?\nФормування висновку. Співвідношення висновку з текстом підручника\nПорівняння дробів (розв’язування з поясненням)\nРобота в парах №729\nРозв’язування задачі № 735 (самостійно після колективного розбору)\nЗа зміну робочий повинен зробити за нормою 63 деталі. Але Іван Трудолюб виготовив норми. Скільки деталей виготовив за зміну Іван Трудолюб? На скільки деталей більше норми він зробив?\nДомашнє завдання №728, №730, №736\nТворче завдання: Записати найбільший правильний дріб, знаменником якого є найменше трицифрове число.\nКайданович Марина 17.01.2019 в 18:36\nурок "Дії з раціональними числами"\nОпис досвіду на тему "Різнорівневий підхід до навчання математики засобами інтерактивних технологій"\nРозробка " Контрольні роботи у 5 класі"\nДодати "Урок математики в 5 класі на тему "Порівняння звичайних дробів"" в добірку...