Дипломная: "Механізм суперіонної провідності твердих діелектриків"\nГлавная - Естественные - ФизикаМеханізм суперіонної провідності твердих діелектриківДобавить в закладки\nУзнать цену →Детальная информация о работеВыдержкаПохожие работыОригинальная работаВыдержка из работыНАЦІОНАЛЬНИЙ ПЕДАГОГІЧНИЙУНІВЕРСИТЕТ ім. ДРАГОМАНОВАКУРСОВА РОБОТАІЗ ЗАГАЛЬНОЇ ФІЗИКИ«МЕХАНІЗМ СУПЕІОННОЇ ПРОВІДНОСТІ ТВЕРДИХ ДІЕЛЕКТРИКІВ»Виконав: студент 3-го курсу 33-фіа групиЮхименко В’ячеслав ОлександровичНауковий керівник: Левандовський Всеволод ВсеволодовичКИЇВ 2002р.ПЛАН1. ОСОБЛИВОСТІ БУДОВИ ТВЕРДИХ ЕЛЕКТРОЛІТІВ2. КЛАСИФІКАЦІЯ СУПЕРПРІОННИХ МАТЕРІАЛІВ. АНІЗОТРОПІЯ3. МЕТОДИ ВИЯВЛЕННЯ СУПЕРІОННОЇ ПРОВІДНОСТІ4. ПРАКТИЧНЕВИКОРИСТАННЯ СУПЕРІОННИХ ПРОВІДНИКІВОСОБЛИВОСТІ БУДОВИ ТВЕРДИХ ЕЛЕКТРОЛІТІВКристалічні тверді тіла привертають увагу своєю симетрією і красою. Найбільш характерною властивістю кристалів є просторова періодичність, тобто регулярність у розташуванні часток, що утворять кристал. Ця регулярність створює так званий далекий порядок. Наявність далекого порядку є істотною особливістю іонних кристалів. Під час відсутності домішок іони кожного, сорту займають у кристалі цілком визначені позиції, причому число таких позицій у точності відповідає числу іонів: немає ні надлишкових, ні відсутніх часток. Сумарні заряди різних сортів іонів — катіонів і аніонів — також у точності рівні по величині, але протилежні за знаком.Утворюючі кристал іони здійснюють теплові коливання поблизу своїх рівноважних положень. Однак амплітуди таких коливань звичайно невеликі, у всякому разі, набагато менше відстаней між рівноважними положеннями. Розмах коливань збільшується з ростом температури, але сильно зрости не може: коли величина амплітуди складе лише десяті частки від рівноважних відстаней між іонами, кристал просто розплавиться і перестане існувати як тверде тіло. Ясно тому, що багато важливих властивостей кристалів можна зрозуміти, цілком нехтуючи тепловим коливальним рухом іонів що їх утворюють (чи інших часток) і думаючи, що усі вони закріплені в рівноважних положеннях.Саме в такому ідеалізованому випадку виходить картина абсолютно строгого періодичного розташування часток. У своїй сукупності ці частки утворюють структуру, названу кристалічними ґратками.Кристалічна ґратка може бути наочно представлена у вигляді об'ємної моделі, де кульки різного кольору умовно зображують частки різних сортів. На мал. 2 як приклади показані фрагменти кристалічних ґрат двох іонних кристалів — хлористого цезію l. sli і повареної солі NaCl. темні кружки позначають позитивні іони металу (Cs+ чи Na+), а світлі-негативні іони хлору Cl. Сукупності тільки катіонів Cs+ чи Na-1— (усі чорні кружки) і тільки аніонів З1- (усі світлі кружки) утворять так називані подрешетки, з яких складаються «повна» кристалічні ґрати. У даних прикладах обидві ґратки складаються з двох подрешіток, що мають однакову структуру.Найбільш проста структура в кристала CsCI: як позитивні, так і негативні іони розташовані у вершинах кубів, що заповнюють весь простір. Іншими словами, кристалічна ґратка CsCl -- це дві прості кубічні підрешетки, всунуті одна в іншу. При цьому кожен катіон оточений вісьма аніонами і кожен аніон -- вісьма катіонами.Рис. 3Рис. 2.Розглянемо тепер більш уважно ґратку, що утворює кристал NaCl. Легко бачити, що іони Na+ (чорні кульки) утворюють куб, причому в центрі всіх граней цього куба знаходяться іони Na+. Такого типу ґратки називаються гранецентровані кубичні (ГЦК). Аналогічну структуру утворюють і іони Cl-. Таким чином, кристалічні ґрати NaCl -- це дві гранецентровані кубічні підрешетки, всунуті одна в іншу.Більш складним прикладом може служити так звана структура перовскита, що формується при кристалізації деяких багатоатомних сполук, наприклад сполуки кальцію, титана і кисню СаТіО чи калію, магнію і фтору KMgF3. У першій з приведених сполук (мал. 3) двозарядні катіони кальцію Са2+розташовуються у вершинах куба, чотиризарядні катіони титана Ti4+ -- у центрі куба, а двозарядні аніони кисню -- в центрі граней куба. Якщо уявно «добудувати» до зображеного на мал. 3 кубу такі ж дотичні до нього з усіх боків і ребра, що мають спільні з ним, і грані, то легко помітити, що кожен катіон Са2 оточений дванадцятьма, а катіон Ti4+ — шістьма іонами О2- У свою чергу, кожен аніон О2- оточений чотирма катіонами Са2+ і двома Ti4+.Місця розташування часток у кристалічних ґратках називаються її вузлами, взаємне розташування вузлів визначає тип ґратки. При цьому усі вузли знаходяться у визначених площинах, названих кристалічними площинами. Взаємне розташування цих площин так само повно характеризує кристалічну структуру, як і розташування сукупності вузлів, і для фахівця не представляє праці «перевести» опис структури з однієї мови на іншіу.Визначивши структуру кристалічних ґрат, можна не тільки дуже точно розрахувати положення кожного іона (чи атома) у твердому тілі, але і розібратися в природі сил, що утримують частки в кристалі і визначальних у значній мірі його механічні, електричні й оптичні властивості. У деяких випадках немає потреби навіть і в розрахунках. Одного погляду об'ємну модель ґратки досить, наприклад, щоб укласти, чи будуть однаковими фізичні характеристики кристала в різних напрямках.Разом з тим кристали (до деякої міри подібно людям) стають ще більш цікавими завдяки своїм незначним недосконалостям, відхиленням від «ідеальності».У реальних кристалах абсолютно ідеальні граткові структури фактично сформуватися не можуть. Досконалий порядок звичайно порушують різноманітні дефекти. Різних недосконалостей у кристалів безліч, і про їх можна написати окрему книгу При цьому серед дефектів є у відомому змісті врджені, тобто виниклі процесі формування кристала, і є придбані під впливом зовнішнього впливу.Найголовнішим зовнішнім впливом на кристал зміна його температури. І от виявляється, що із загальних термодинамічних принципів з необхідністью випливає: навіть самий ідеальний -- у змісту хімічної чистоти і геометричної структури -- іонный кристал залишається ідеальним, строго говорячи, лише. при температурі абсолютного нуля. Із ростом температури частина іонів обов’язково виявляється «викинутою» з вузлів кристалічних ґрат. Сама загальна причина цього -- вступ у свої права другого закону термодинамики.Фізичний зміст дії цього закону можна передставити в такий спосіб: будучи наданої сам собі, система переходить у стан, у якому реалізується безладдя. Найбільше безладдя відповідало б повному хаотичному перемішуванню всіх частинок, що утворюють вихідний кристал, який після цього просто перестав би існувати. У газах, де потенціальна енергія взаємодії окремих часток між, собою набагато менше кінетичної енергії їх поступального теплового руху, частки різного сорту змішані саме хаотично. У твердих тілах інші обставини — навпаки: енергія взаємодії між частинками тут набагато більше енергії їх теплового руху, тому повний хаос не настає, однак «элементи» хаосу обов’язково присутні. При цьому із зростанням температури хаос буде збільшуватися, відбудеться плавлення, а потім і випаровування.Я обмежився тут -- як і усюди в цій курсовій роботі -- якісним описом, хоча викладеному може бути додана строга кількісна форма, оскільки закони термодинаміки -- кількісні. Головне полягає в тому, що загальний висновок про неминучість (при ненулевей абсолютній температурі) безладдя в структурі твердих тіл необхідності обґрунтовувати посиланнями на їхню будову, особливості взаємодій між частками, наявність границь і т.д. Закони термодинаміки не спираються на конкретні моделі, що відбивають наші, як правило, спрощені уявлення. От чому ці закони залишилися непорушними в бурях наукових революцій, cхвилювавших фізику на рубежі XIX--XX ст. Закони термодинаміки не похитнула ні квантова механіка, ні теорія відносності. Найкраще про це сказав сам автор теорії відносності А. Эйнштейн: «Теорія виявляється тим більше вражаючою, чим простіше її передумови, чим значніше розмаїтість охоплюваних нею явищ і чим ширше область її застосовності. Саме тому класична термодинаміка робить настільки глибоке враження. Це -- єдина по сьогоденню загальна фізична теорія, і я переконаний, що в рамках застосовності своїх основних положень вона ніколи не буде спростована».Таким чином, разупорядочение в кристалах має глибокий стимул, що йде від самої суті речей. Щоб конкретніше пояснити це найважливіше для наступного положення, звернемося знову до моделі кристалічної структури. Іони, що утворять ґратку, займають визначені положення в просторі. Спробуємо наочно представити, що утримує їх у цих фіксованих положеннях. Усі частки у твердому тілі -- у тому числі іони в кристалі --. знаходяться в полі навколишніх їхніх часток. Результуюче колективне силове поле змінюється в просторі від точки до точки, створюючи своєрідний «енергетичний рельєф місцевості». Вид такого «рельєфу» уздовж одного з напрямків для іона, що знаходиться в кристалі, схематично зображений на мал. 4. І міжвузілля, і вузли -- це як би ямки для важкої кульки -- іона. Глибокі ямки відповідають вузлам, а більш дрібні -- міжвузіллям. Співвідношення між кількістю вузлів і міжвузілль залежить від конкретної структури кристалічних ґрат. При температурі абсолютного нуля Т=0, відповідно до термодинамічних принципів, система знаходиться в найнижчому енергетичному стані: всі іони розташовані в глибоких ямках -- вузлах, а між вузлами іонів немає. Нехай тепер температура підвищилася: Т>0. Разом з температурою збільшилася й амплітуда коливань кристалічних ґрат. У результаті таких теплових коливань, тобто як би тремтіння дна і стінок ямки разом з іоном, іон здобуває можливість переміститися (перескочити) з однієї ямки в дру гу, наприклад з вузла в міжвузілля. На місці переміщеного іона в кристалічних ґратках залишається порожній вузол, який називають вакансією. Іон у міжвузіллі і вакансія утворюють так званий точковий дефект Френкеля.Цією назвою в науці увічнене ім'я одного з основоположників фізики твердого тіла, видатного радянського фізика-теоретика Якова Ілліча Френкеля. Лауреат Нобелівської премії Н. Ф. Мотт, 18 років очолювавший знамениту Кавендишскую лабораторію, відзначав у своїх спогадах: «В Англії кожен студент-фізик знає про дефекти по Френкелю». Представлення про точкові дефекти Френкель сформулював у 1926 р., виходячиіз образної аналогії між звичайним зовнішнім випаровуванням і випаровуванням «внутрішнім «, що саме відповідає переходу іона з вузла в простір між вузлами.«Припустимо,-- писав Френкель,--що який-небудь атом, що набрав випадково надлишкову енергію, вирываєтся з клітки, утвореної його сусідами, як би розсуваючи „прути“ цієї клітки, і вилітає з вихідного положення рівноваги в яку-небудь внутрішню порожнину Атоми не займають всього обсягу тіла, між ними залишаються ще вільні проміжки, завдяки яким вони виявляються здатними робити коливання. Якщо атом впроваджується в міжвузілля, він повинен трохи розсунути своїх сусідів. Вузли ґрат поблизу такого „дислокованого“ атома виявляться зміщеними, однак на невеликій відстані від цього місця відновлюється! правильна структура. Ми бачимо, таким чином, що в результаті внутрішнього випаровування один з вузлів, саме той, де раніше знаходився розглянутий атом, виявиться вакантним, зате одне з міжвузілль виявиться зайнятим. Такий процес може багаторазово повторюватися з тим самим атомом. Переходячи з одного міжвузілля в сусіднє, дислокований атом може мандрувати по усьому внутрішньому просторі кристала».Для того щоб виразніше виявити радикальний характер і наукову сміливість концепції Френкеля про міжвузлові іони, варто згадати про представленя, що панували у фізиці твердого тіла в перші десятиліття нашого століття. Вважалося, що кристалічні тверді тіла складені з регулярно і щільно упакованих часток (атомів чи іонів), що займають усі вузли ґрат і тим самим усі дозволені позиції. Така модель фактично не залишала місця яким-небудь реалістичним поглядам на процес переносу важких часток у кристалах (легкі частки -- електрони -- навіть у цій моделі можуть, рухатися у твердому тілі завдяки квантово-механічним ефектам). Транспортні процеси за участю важких часток у заповнених цілком ґратках можуть здійснюватися тільки шляхом безпосереднього обміну місцями між сусідніми частками. Однак простий обмін місцями однаково заряджених іонів не призводить до переносу заряду, а обмін місцями катіона й аніона, що приводить до переносу заряду, вимагає дуже великих витрат енергії. Чим більше потрібно набрати енергії, тим менш імовірна подія. Ті ж невблаганні закони термодинаміки говорять, що ця імовірність з ростом енергії убуває катастрофічно швидко. Зокрема, мимовільний обмін місцями в кристалі іонів різного знака при кімнатній температурі повинен відбуватися в середньому лише один раз примірю за 10200 років. Отримана цифра набагато більше віку Всесвіту, що фактично означає неможливість цього процесу.У світлі. викладених представлень, де поняттю про міжвузільні позиції немає місця, сама ідея про рух іонів у твердому тілі представлялася абсурдною і вважалося, що всі явища, що спостерігаються, варто пояснювати, виходячи лише з руху електронів (зайвий приклад того, що в науці не все, що здається абсурдним, виявляється таким у дійсності).Повернемося тепер до мал. 4. Видно, що для переходу (перескоку) з вузла в міжвузілля іону потрібно набратиенергію більшу, ніж для переходу з міжвузілля в міжвузілля (ці величини, обумовлені різницею рівнів енергії вершини бар'єра і дна відповідної ями, звуться енергії активації). Зі сказаного ясно, що переходи з міжвузілля в міжвузілля під дією теплових коливань можуть відбуватися значно легше і тому частіше, ніж з вузла в міжвузілля. Поступово, переходячи з міжвузілля в міжвузілля, іони віддаляються від своїх вихідних «материнських» вакансій і весь обсяг кристала виявляється заповненим своєрідним газом іонів у міжвузіллях. Звичайно це іони одного сорту, саме ті, котрі можуть утворити дефект Френкеля з найменшою витратою енергії. Вакансії, у свою чергу, не залишаються на місці. Їх рух по кристалу здійснюється шляхом послідовних перескоків у незайнятий вузол сусідніх іонів. При такому перескоці вакансія зміщується у вузол, який раніше був зайнятий сусіднім іоном, що перескакує, тому напрямок її руху протилежно направлінню іона, що перескакує, (мал. 5). Знак электричного заряду, що переноситься вакансією, також, мабуть, протилежний за знаком заряду іона, що її утворив.Впровадження іонів у міжвузілля, що супроводжується утворенням дефектів Френкеля, може відбуватися порівняно легко в кристалах з досить просторим пакуванням, коли розміри міжвузілль відносно великі. Надалі структурам саме такого роду я приділимю основну увагу. Однак для повноти картини поясню, яким чином відбувається розупорядкування в кристалах з відносно щільним упакуванням атомів (нагадаю, що необхідність розупорядкування диктується термодинамікою). Відповідна модель була запропонована німецьким фізиком В. Шотткі в 1930р. Відповідно до цієї моделі іони (чи атоми) виходять з обсягу кристала на поверхню, добудовуючи кристалічні ґрати зовні. В кристалі при цьому залишаються вакансії. Іноді такий процес образно називають засмоктуванням вакансій з вакууму. Для бінарних хімічних сполук, зокрема іонних кристалів, з умови відсутності сумарного заряду в кристалі випливає, що вакансії повинні існувати в решітках обох компонентів в еквівалентних кількостях.Таким чином, внаслідок виникнення дефектів відповідно до механізмів, що запропонував Френкель і Шотткі, у кристалі необхідна присутність іонів в міжвузіллях і залишені ними порожні місця -- вакансії. Міжвузільні іони обох знаків і вакансії обох знаків, що утворяться в хімічно чистих кристалічних сполуках, називають власними точковими дефектами.Оскільки власні точкові дефекти виникають внаслідок термічних перескоків іонів, рівноважна концентрація цих дефектів визначається температурою кристала і дуже швидко збільшується з підвищенням температури. Разом з тим енергія утворення точкових дефектів досить велика, так що навіть поблизу температури плавлення звичайні кристали рідко містять більше декількох десятих часток відсотка власних дефектів (тобто 2--3 «порушення» на 1000 правильних вузлів).Невласні, змішані, точкові дефекти або присутні в кристалі випадково, що, звичайно, менш цікаво, або додаються цілеспрямовано під час вирощування кристала для того, щоб уплинути на його властивості, особливо на процеси іонного переносу.Якщо, наприклад, до хлористого натрію NaCI, кристалічна ґратка якого зображена на мал. 2, додана невелика кількість хлориду стронцію SrCl, то прищеплені двозарядні іони Sr2+ займають вузли звичайно зайняті однозарядним іоном Na. отримуваний в обсязі кристала надлишковий заряд повинен бути чимось зкомпенсований, тому в іншім місці решітки виникає катіонна вакансія (тобто порожній вузол, що «у нормі» повинний займати катіон Na+). Ясно, що виникнення такої вакансії збільшує рухливість катіонів натрію: процес руху перетворюється в обмін місцями іона і дефекту.Можлива і трохи інша картина. Якщо, наприклад, до фториду стронцію SrF2 додати фторид лантану LaF3, то іони тривалентного лантану La3+ розміщаються в катіонних вузлах замість Sr2+. Однак компенсація надмірного заряду досягається тут впровадженням у міжвузіллях i додаткових аніонів фтору F-.Таким чином, сукупність власних і примісних дефектів забезпечує іонам можливість переміщуватися. При цьому в реальній тривимірній структурі на відміну від одновимірної схеми, зображеної на мал. 4, іони можуть, огнаючи глибокі ямки-вузли і перескакуючи тільки по міжвузіллям, подорожувати по всьому кристалі! (недарма, нагадаємо, слово «іон» означає «мандруючий»). При низьких температурах таких окремих мандрівних по міжвузіллям іонів мало і рухаються вони дуже повільно, оскільки перескоки здійснюються досить рідко, так що фактично іонна провідність виявляється дуже невеликою. З ростом температури збільшується як число іонів у міжвузіллях, так і частота перескоків. Завдяки цьому, відповідно до уявленнь, при нагріванні іонна провідність кристала повинна поступово зростати. Щоб стало зрозуміліше, що заздалегідь це аж ніяк не очевидно, нагадаємо, що провідність металів поводиться саме навпаки: з ростом температури вона убуває. Зроблене твердження про температурне поводження іонної провідності може бути перевірене експериментально.Сучасні експерименти по виміру электричної провідності кристалів виконують на ретельно приготованих зразках правильної геометричної форми з точно обмірюваними розмірами. Зразки нагрівають в інертній атмосфері, так щоб гарантувати постійність їхньої сполуки. Температуру в гарних експериментахконтролюють з точністю, що перевищує 0,1° С, причому явцілях зменшення похибки потрібно одержати багато десятків точок на кожен градус у можливо більш широкому інтервалі температур. Самі виміри електропровідності проводяться за допомогою спеціальних електричних схем на перемінному струмі, зокрема, щоб уникнути похибок, зв’язаних з ефектами на границі розділу (до цих ефектів я ще повернуся). Результати вимірів, щоб виключити випадкові покази, піддають математичній обробці. Набір кривих іонної провідності, вимірюваних таким чином для кристала хімічно чистого хлориду срібла AgCl і для кристалів хлориду срібла з домішками хлориду кадмію CdCl2, приведений на мал. 6. Уздовж вертикальної осі тут, як раніше, відкладається логарифм питомої провідності lg?, у силу чого при зсуві на одну поділку? змінюється в 10 разів. Температypa вимірюється тут не в шкалі Цельсія, а в абсолютній шкалі Кельвіна (нагадаємо,. що абсолютна температура Т відрізняється від обмірюваної по шкалі Цельсія t на 273°, так що, наприклад, температурі t = 20° С відповідає Т=293°ДО). На горизонтальній осі відкладається не сама абсолютна температура Т, а зворотна їй величина 1/Т; таким чином, зростаннюТ відповідає зсув по горизонтальній осі справа-наліво.Як видно з мал. 6, по-перше, провідність дуже сильно залежить від Т, по-друге, ця залежність має саме такий вигляд, який слід очікувати. В області щодо високих температур (величина — 1/Т мала) провідність визначається власними дефектами і збігається для чистого кристала і кристалів, утримуючих домішки. При більш низьких температурах число власних дефектів різко падає. Провідність чистого кристала стає незначною. Не «виморожується» лише примісна провідність, обумовлена рухом іонів по катіонних вакансіях, що виникла завдяки добавкам двозарядних іонів Cd2+ у решетку срібла. Для кристала з більш високою концентрацією домішки, де число носіїв струму повинно бути більше, низькотемпературна провідність, як і очікувалось, виявляється вище і перехід до власної провідності відбувається при більш високих температурах (кристали, що відповідають кривим 2 і 3, мали вміст кадмію відповідно 60 і 480 частин на мільйон).Нарешті, нахил кривих примісної провідності в oб ласті низьких температур (великі 1/Т) виявився| однаковий, оскільки він обумовлюється однаковою прв чиною -- температурною залежністю частоти перескоку іонів.Тут розповідалося лише про якісния узгодження теорії з експериментом (що саме по собі не мало!) Разом з тим з математичної розробки викладених уявлень випливають конкретні кількісні співвідношення, що зв’язують іонну провідність з тим пературою, концентрацією домішок, а також з параметрами, що характеризують кристал. Уже давно було приблизно встановлено, а пізніше детально подтверждено кількісна згода відповідних формул з даними ретельно поставлених експериментів.Були враховані і більш тонкі ефекти. Міжвузільні іони і вакансії є носіями электричного заряду. Тому, згідно (відомому зі школьнї лави) закону Кулона, вони повинні додатково взаємодіяти між собою: міжвузлові іони як частки, що мають заряд одного знака, відштовхуватися одне від одного, вакансії також відштовхуватися, а міжвузульний іон і вакансія як частки, протилежно заряджені, притягатися. Можна сказати, що така взаємодія системи в цілому аналогічна взаимодії іонів у розчинах електролітів, причому роль іонів грають точкові заряджені дефекти, а роль розчину -- электрически нейтральний обсяг кристала. Тому природньо, що для опису такої взаємодії використали вже розроблену теорію електролітів не занадто високої концентрації. Уперше на цю обставину звернув увагу ще Я. И. Френкель. Такий підхід дав можливість додатково уточнити деякі питання іонної провідності кристалів.При зближенні дефектів різного знаку відбувається їх асоціація (об'єднання). При зближенні пари міжвузільний іон-вакансія асоціація приводить до зникнення дефекту. Однак при зближенні, наприклад, двох різнойменних вакансій виникає комбінований незаряджений дефект, названий бівакансією. бівакансії, як і точкові дефекти, можуть переміщатися по гратці шляхом обміну іонами з «нормальними» вузлами. Хоча сумарний заряд бівакансій дорівнює нулю, вони володіють деяким дипольним моментом і тому вносять вклад у діелектричну проникність кристалуВимір діелектричної проникності на різних частотах, у діапазоні від декількох до десятків мільйонів коливань у секунду, дало можливість экепериментально визначити концентрацію бівакансій прирізних температурах (які, природньо, ще менші, ніж концентрація простих точкових дефектів). Тут теж була встановлена згода теорії з экспериментом, а також встановлено відповідно до обчислень, що енергія утворення бівакансій менша, ніж енергія утворення пари вільних вакансій.В результаті багаторічних досліджень, проведених вченими в різних країнах світу, теорія Френкеля ібазуючі на її ідеях підходи одержали повне наукове визнання, а питання про іонну провідність твердихтіл вважалося закінченою главою фізичної науки.Спробую тепер подивитись з позицій викладеної теории на поводження твердих електролітів. Насамперед, як уже говорилося, іонна провідність суперіонного проводника найчастіше виявляється в мільйони мільярдів разів вище «звичайних» іонних кристалів віддалених від точки плавления. Така разюча кількісна відмінність важко піддається поясненню в рамках викладених представлень. Але ця аномалія не єдина. якісний вигляд температурної залежності іонної провідності цілого ряду твердих електролітів теж виявляється аномальним. Йодид срібла AgI -- твердий електроліт, де вперше спостерігалися аномалії провідності,-- демонструє типове в цьому плані температурне поводження, що характеризується стрибкоподібною зміною ?.Інша, також уже знайома нам сполука Ag4RbI5 -- рубідієвий електроліт -- поводиться багато в чому аналогічно «класичному» Agl. При температурі нижче 122 К (чи 151° С) кристал Ag4RbІ5 по своїх електричних і інших властивостях цілком подібний звичайному іонному кристалу. Однак при зазначеній критичній температурі сполука стрибкоподібно переходить у суперіонний стан, причому його провідність відразу зростає більш ніж у 1000 разів. З подальшим збільшенням температури провідність Ag4RbI5, як і в йодида срібла, міняється вже монотонно, поступово зростаючи аж до точки плавлення.Для різних матеріалів величина стрибків провідності (іноді їх декілька), а також температура цих стрибків помітно відрізняютєся одна від одної. У той же час при переході в суперіонний стан аномальність прорявляється не тільки в іонній провідності, але і. у інших фізичних характеристиках: теплоємності, теплопроводности, механічнії пружності, у коефіціенті поглинання світла, швидкості поширення звуку тощо. Але і цього мало: більш тонкі методи аналізу (про котрі мова переду) виявляють зміни також у мікроскопичній структурі кристалів.Природньо, усе це ніяк не вкладається в рамки традиційних поглядів на процеси, що відбуваються в іонних кристалах. Виникаючі проблеми достатньо серйозні -- зачіпається сама сутність, фундамент уявлень, що складалися десятиліттями.Один із засновників квантової механіки Макс План говорив, що в науковому дослідженні потрібно зуміти задати природі правильне питання, а потім зуміти зрозуміти її відповідь. Тут потрібні не тільки старанність експериментатора і спостережливість ученого, але і готовність воспринять несподіваний результат, внутрішня впевненість у своїй правоті, а найчастіше і наукова мужність.На питання природі про те, як змінюється з температурою провідність солей срібла, Тубанд і Лоренц одержав дивну, парадоксальну відповідь. Але вони не відступили і спробували його усвідомити. Якщо твердофазний материал дійсно перейшов у стан з іонною провідністю, що відповідає розплаву, значить він хоча б частково розплавився. Оскільки, як було встановлено струм переносять іони срібла, природньо думати, що саме вони утворюють розплав. Іншими словами, эксперимені факти можна якісно зрозуміти, якщо припустити, що має місце часткове плавлення кристалічноь ґратки твердого тіла. Конкретно у випадку кристал, Agl таке часткове плавлення повинне відбуватися npи температурі 147° С. При цьому решітка кристалу, створена позитивно зарядженими іонами срібла Ag+ (катіонна решітка), переходить у своєрідне рідкоподібний, як би розплавлений стан. У результаті катіони срібла одержують можливість вільно «перетікати» по кристалу.Щоб переконатися в правильності висунутої гіпотези, потрібно було задати природі додаткові, більш тонкі питання і знову почути і розшифрувати відповіді. Але для цього була потрібна інша експериментальна техніка і інший рівень наукового і технічного розвитку. Через півстоліття вчені знову підійшли до проблеми суперіонногостану. Однак тепер вони були у всеозброєнні різноманітних методів фізико-хімічних досліджень і, що не менш істотно, ясно розуміли можливість численних і ефективних додатків.КЛАСИФІКАЦІЯ СУПЕРПРІОННИХ МАТЕРІАЛІВ. АНІЗОТРОПІЯУсі матеріали, що мають високу іонну провідність, володіють певною структурною розупорядністю. Разом з тім характер і причини цієї розупорядності у різних по своїй природі сполук різні.До першого типу відносяться кристали з власним структурним розупорядненням. Такі, зокрема, тверді електроліти «по мотивах» AgІ, мідь- і літі-провідні сполуки, фториди деяких двох- трьохвалентних металів. Суперіонний стан у матеріалах цього типу досягається розупорядненням однієї з підрешіток при незмінності хімічного складу речовини.Визначною рисою ряду сполук цього типу є існування характерною температури, при якій відбувається стрибкоподібна зміна провідності, що супроводжується аномальним поводженням багатьх інших термодинамічних і кінетичних характеристик. Фізична причина такого поводження зв’язана зі стрибкоподібним, розупорядоченням -- частковим чи повним -- підрешітки, утвореної одним із сортів ионів. Критичні температури, що відповідають стрибкоподібному розупорядочненню, для різних кристалів дуже різні: від багатьох сотень градусів «плюс» до більш ніж сотні градусів «мінус» по Цельсию.Важливо підкреслити одну загальну обставину: закони фізики не накладають табу на існування твердих тіл, у яких одна з подрешеток знаходиться в неупорядкованому стані аж до температур, близьких до абсолютного нуля. І сказане, мабуть, не абстрактна можливість: поліалюмінат натрію, наприклад, володіє високою іонною провідністю аж до температур порядку декількох градусів вище абсолютного нуля.До другого типу твердих електролітів відносяться сполуки, висока іонна провідність яких обумовлена великою концентрацією домішок, що активують структурне неупорядкованння якого-небудь сорту іонів. Ці кристали називаються твердими електролітами з домішковою структурною неупорядкованістю. Типові представники таких матеріалів -- тверді розчини оксидів металів різної валентності. На противагу кристалам із власним неупорядкуванням сполуки з домішковим неупорядкованням звичайно не виявляють виразного різкого температурного стрибка іонної провідності, хоча вона помітно зростає з температурою.Нарешті, до твердих електролітів зараховують також деякі некристалічні матеріали, що володіють помітною іонною провідністю завдяки наявності в їхній структурі спеціально введених туди іонів (катіонів), що володіють високою рухливістю. Такого роду сполуки можна віднести до третього типу твердих електролітів.Надзвичайно висока іонна провідність -- головна відмінна риса твердих електролітів. Головна, але не єдина. Інша властивість, що спостерігається в деяких з них,-- це різка залежність іонної провідності від напрямку, чи, як говорять анізотропія провідності. Властивість анізотропії іонної провідності почасти зв’язана із самим фактом існування високої рухливості іонів. Можливість її реалізації пред’являє цілий ряд вимог до «внутрішнього пристрою» жорсткої підрешітки. З цієї причини кристалічна структура твердих електролітів, як правило, ажурна, легка і найчастіше досить вигадлива. У найпростіших по хімічному складі твердих електролітах типу AgІ чи СuBr важко очікувати в структурі особливих геометричних «фокусів» дрібні міжвузілля розподілені в просторі відносно рівномірно (див. мал. 13). Відповідно іонна провідність цих кристалів виявляється практично ізотропною, тобто не залежною від напрямку. Сказане відноситься і до інших твердих електролітів «по мотивах» AgІ, що не включає органічних комплексів. Але вже більш складний по сполуці твердий електроліт Li2N має шарувату кристалічну структуру. У результаті його іонна провідність по різних напрямках розрізняється приблизно в 100 разів, визначає явну анізотропію.Звернемося знову до структури поліалюмінату натрію, схематично зображеному на мал. 13. Іонна провідність здійснюється завдяки руху катіонів Na+ у просторі між шпинельними блоками, причому цілком зрозуміло (і підтверджується рентгеноструктурним аналізом), що пробратися крізь щільні шпинельні блоки рухливі катіони Na+ практично не можуть. Як наслідок, іонна провідність у напрямку, перпендикулярному блокам (цей напрямок називається С-віссю), виявляється в мільйони і сотні мільйонів разів менше. Те ж відноситься і до ?-алюмінатів з провідністю по катіонах інших металів, а також до катіонних провідників на основі окислів галію і заліза, що мають подібну з ?-алюмінатом структуру. В усіх цих матеріалах катіонна рідина виявляється як би двомірною, що «просочує» лише плоскі «зазори» між блоками, так що весь кристал можна наочно представити у вигляді своєрідного багатошарового пирога.Також були синтезовані тверді електроліти складної комплексної сполуки, що включають у свою структуру кремній Si. Їхня хімічна формула має вигляд (Na2O)5M2O3(SiO2)5 де М -- рідкоземельний елемент. Основою жорсткого каркасу цих силікатних електролітів (від латинського «сіліциум» -- кремній) служать колони, складені з плоских «кілець» Si12O36. Колони «зшиваються» між собою іонами рідкоземельних елементів М, подібно тому як шпинельні блоки в ?-глиноземі «зшиваються» іонами кисню. І також як у ?-глиноземі, рухливими тут виявляються катіони Na+. Однак тепер основа визначається колонами, а не плоскими шарами. Зрозуміло, що провідність у виділеному напрямку -- уздовж колон -- виявляється вище, ніж у перпендикулярних йому напрямках. Відомі також інші іонні провідники, у яких рух іонів здійснюється по незалежних каналах, наприклад так називані голандити. Про ці сполуки говорять, що вони мають іонну провідність зниженої розмірності.Ефекти анізотропії іонної провідності чи (у випадку дуже сильної анізотропії) зниження розмірності провідності чітко виявляються в монокристалах. Для полікристалічних зразків, що складаються з безлічі хаотично орієнтованих окремих кристаликів, зі ефекти виражені значно слабше чи навіть не виявляються зовсім. Анізотропія провідності твердих електролітів ясно відображає специфіку «твердості», оскільки рідкі іонопровідні розчини такого роду анізотропією не володіють.41МЕТОДИ ВИЯВЛЕННЯ СУПЕРІОННОЇ ПРОВІДНОСТІОтже, існування феномена суперіонної проводности твердо встановлене і не викликає ніяких сумнівів. Одночасно з цим очевидна непридатність традиційної й опробованої кількісної теорії для його описання. І нарешті, якісні погляди на «плавлення» однієї з решіток явно недостатні. По-перше, необхідні серйозні докази, що таке плавлення в дійсності відбувається, адже ніхто ніколи «напіврозплаву» не бачив. По-друге, залишаються зовсім не зрозумілими конкретні причини, що приводять до раптового переходу в суперіонний стан. По-третє (і це тісно зв’язано з «по-перше» і «по-друге»), не ясно, яку роль у всьому цьому грають будова і сполука твердого тіла і наскільки ефективно можна впливати на зуперионий перехід.Виникає питання, як побачити напіврозплав. Звичайний оптичний мікроскоп тут явно непридатний. Справа в тім, що довжини хвилі видимого світла складають сотні нано-метрів, чи 10 -4 10 -3мм*. Тому об'єкти розміром у кілька нанометрів і тим більше в частки нанометрів промені видимого світла попросту «не бачать». Пояснимо це наочним прикладом: представимо човен на поверхні води. Довгі, гладкі хвилі піднімають і опускають цілком весь човен і рухаються далі, як би не зауважуючи нього. Навпроти, дрібні, короткі хвилі, брижі, набігаючи на човен, відбиваються і на воді з підвітряної сторони чітко проглядається ділянка гладкої води, своєрідна тінь, куди дрібні хвилі не проникають. Іншими словами, за допомогою хвиль можна ясно знайти лише такі тіла, розміри яких помітно більше, ніж довжина використовуваних для їхнього виявлення хвиль (у крайньому випадку порівнянні з ними). |Відстані між сусідніми атомами чи іонами укристалі складають звичайно частки нанометра. Звідси висновок: щоб досліджувати мікроструктуру кристалу, варто використовувати випромінювання, довжина хвилі якого не перебільшує десятих часток нанометра. Электромагнітне випромінювання з такою і меншою довжинами є рентгенівським (іноді також використовується запропонований самим Рентгеном термін х-промені).Це випрмінювання може бути отримане при направленні ззовні на металеву мішень пучок швидких электронів. У результаті їхніх зіткнень з електронами, які знаходяться на внутрішніх електронних оболонках іонів металувиникає так зване характеристичне peнгенівське випромінювання. Його властивості залежать від электронної структури кристалу-мішені, завдяки, чому можна підібрати зручну для дослідження довжину хвилі. Наприклад, якщо бомбардувати швидкими електронами мідь виходить інтенсивна лінія з довжиною хвилі ?=0,15 нм, а при бомбардуванні молібденової мішені -- лінія довжиною хвилі ?=0,07 нм. Таке випромінювання, що характеризується строго визначеною довжиною хвилі, називається монохроматичним. Разом з тим гальмування попадающих ззовні в метал швидких електронів за рахунок інших взаємодій, зокрема з вільними електронами провідності в самому металі, приводить до генерації іншого типу х-випромінювання, яке називається гальмівним. Гальмівне випромінювання слабо залежить від природи металу і містить широкий безупинний набір електромагнітних хвиль різної довжини, будучи, тим самим немонохроматичним.В сучасних дослідженнях для одержання інтенсивних потоків рентгенівських променів замість різного роду спеціальних ламп і трубок широко використовується так зване синхротронне випромінювання. Відповідно до законів електродинамики, заряд, що рухається по криволінійіцй, вигнутій траекторії, як би зкидає з себе частину електричного поля у вигляді випромінювання. Інтенсивність такого випромінювання тим більша чим вища швидкість руху заряду і чим крутіше згинається траекторя. У сучасних прискорювачах електрони, що рухаються в зовнішньому магнітному полі по замкненим орбітам, розганяються до гіганських енергій, при цьому їх рух, як сказано, супроводжується випромінюванням. Таке випромінювання (згідно з назвою одного з типів прискорювачів електронів) називається синхротронним. Синхротронне джерело забезпечує гарну направленність і надзвичайно велику густину енергетичного потоку (високу енергетичну світність); більше того довжина хвилі синхронного випромінювання контрольованим чином може варьюватися в широких межах. Все це докорінно змінило можливості, що знаходяться в руках дослідників.Честь відкриття дифракції рентгенівських променів на кристалах належить Максу Лауэ, згодом відзначеному за це Нобелівською премією. Цікаво відзначити, що дата цього відкриття-- 1912 р -- збігається за часом з винайденям стрибкоподібних суперіонних переходів. Далі шляхи цих двох відкриттів надовго розійшлися і знову схрестились вже в наш час.Перші експерименти, проведені Лауэ що запропоновані їм найпростішим методом, складалися із слідуючого.Вузький пучок рентгенівських променів направлявся на нерухомо закріплений кристалічний зразок. Пучок містив промені з неперервним набором довжин хвиль у відносно широкому интервалі причому кристал сам «отбирав» лише ті довжини хвиль, котрі задовольняли умовам дифракції. Розсіяне випромінюваггя фіксувалося на плоску фотопластинку. Одержана картина, що складається з темних і світлих плям одержала назву лауэграмми. На мал. 7 у якості прикладу представлена лауэграмма кристала NaCl. Біла пляма в центрі --след від самого променя, а численні темні -- це рефлекси від часток, що утворюють кристалічну ґратку. Кожна пляма представляє собою слід рентгенівського дифракційного відображення. Положення плям залежить від структури кристалу.Відкриття дифракції рентгенівського випромінювання справило на вчених найсильніше враження.Метод Лауэ при всій його простоті виявився достатньо ефективним, так що він і зараз астосовується для швидкого визначення орієнтації кристалографічних направлень і симетрії кристалу, а також при вивченні перекручувань і дефектів ґратки. Для більш детального дослідження кристалічної структури найбільш зручним виявився інший метод, названий методом обертання. Досліджуваний кристал при цьому контрольованим чином повертають у пучку рентгенівського випромінювання з чітко визначеною довжиною хвилі. У процесі обертання атомні площини кристала послідовно занимають положення, при яких має місце дифракція, а дифракційна картина фіксується на фотоплівку.Фотоплівка звичайно розташовується на внутрішній поверхні нерухомої циліндричної камери, на осі якої знаходиться зразок що обертається (розміри його не перевищують 1 мм). Пучок ентгенівських променів вводиться через маленький круглий отвір у стінці цилиндра. Типова рентгенограма, створювана цим монохроматичним пучком, являє собою, як і лауеграма, набір темних плям -- рефлексів. Однак розташовані вони не у вигляді кіл, а уздовж горизонтальних ліній з нерівними проміжками. Вимір видстаней між рефлексами на кожній горизонтальний лінії, а також відстані між лініями (ці лінії відповідають різним кристалічним площинам) дає можливість за допомогою відповідної математичної обробки відтворити просторову структуру кристала.Були розроблені й інші методи рентгеноструктурного аналізу: наприклад, метод погойдування, коли досліджуваний кристал не обертають, а лише повертають в обидві сторони у вузькому інтервалі кутів, чи порошковий метод, коли опроміненню піддається ув’язнений у тонкостінну трубку зразок із дрібнозернистих кристалів. Такий метод виявився особливо зручним для вивчення сполук типу сплавів, твердих розчинів і температурних перетворень у них. Існують спеціальні камери, що дозволяють одержувати рентгенограми при строго контрольованій зміні температури кристала, у тому числі до дуже високих значень, камери для прецизійних -- особливо точних -- вимірів.Дуже важливо, що чітку рентгенограму з гострими, ясно вираженими дифракційними максимумами можна спостерігати тільки при повній тривимірній періодичності досліджуваного зразка. Чим нижче ступінь упорядкованості атомної будівлі матеріалу, тим більш розмитий (як говорять, дифузійний) характер має розсіяне їм рентгенівське випромінювання. Навпаки, з ростом ступеня упорядкованості в будівлі об'єктів (наприклад, у результаті зниження температури) малюнок рефлексів ускладнюється і містить більше деталей структурного характеру.Замість наочних, але не цілком зручних для фізико-хімічного аналізу картин (представленої на мал. 7) в основному використовується інша, більш вдосконалена форма подачі інформації. Справа в тім, що розсіювання рентгенівського випромінювання відбувається не на частках узагалі, а на електричних зарядах, носіями яких є атомні ядра й електрони. Тому рентгено-структурный аналіз, строго говорячи, дає дані по просторовому розподілі в кристалі електричного заряду — як на самих вузлах кристалічних ґраток, так і в проміжках між вузлами.Рис. 8. Карта електричної щільності заряду в NaCI; цифри вказують відносну її змінуРис. 9. Спектр рентгенівського розсіювання J йодистого срібла (Agl) уздовж одного з напрямків L (у відносних одиницях)а -- до суперіонного переходу, б -- після суперіонного переходуВідповідно до сказаного найбільш природними і зручними для аналізу виявляються карти електричної щільності, чи рельєфи розподілу щільності заряду. Вони можуть бути двомірними і відповідати в цьому випадку розподілу заряду в якій-небудь площині (чи площинах), що розсікають кристал, або одномірними і характеризувати зміна щільності заряду уздовж визначеного напрямку.На мал. 8 зображена карта розподілу щільності заряду в одній із площин кристала повареної солі, отримана методом рентгенівського дослідження. Обрана площина (названа базовою) перетинає іони Na+ і CI-. Подібно тому як на географічних картах суцільними тонкими лініями з'єднуються точки, що мають однакову висоту над рівнем моря, так тут ці «лінії рівня» з'єднують точки, що характеризуються однаковими густиеами заряду. Іонам натрію, зарядженим позитивно, відповідають «гори», чи «вершини», а іонам хлору -- «западини». Заряди іонів рівні по абсолютних величинах. Тому обсяг гір, що піднімаються над рельєфом, дорівнює обсягу поглиблень, утворених западинами. Чітко видно, що розподіл заряду поблизу кожного іона, як і слід було очікувати для іонних кристалів, має сферичну симетрію: вершини і западини мають конусоподібну форму. Симетрія трохи порушується в області зіткнення сусідніх іонів, причому видно також, що розміри (радіуси) іонів С1- помітно більше розмірів іонів Na+. Нарешті, дуже важливо, що всі лінії рівнів замкнуті: фізично таке положення речей означає, що електричні заряди не переміщуються за межі кристалічнї комірки і, таким чином, електрична провідність відсутня.Цей приклад важливий для подальшого: незважаючи на простоту, він ясно ілюструє характерні риси інформації, що дається рентгеноструктурним аналізом. Такого роду аналіз був початий багато років тому і нині проведений для величезної кількості кристалічних твердих тіл, часом дуже складної структури. Досить сказати, що сучасні методи реєстрації дають можливість фіксувати десятки тисяч рентгенівських рефлексів, що виходять від досліджуваного об'єкта. За допомогою дифракції рентгенівських променів удалося зробити ряд чудових відкриттів. Зокрема, саме методом рентгеноструктурного аналізу в сполученні з можливостями, що представляються обчислювальною технікою, була розшифрована складна структура деяких білкових сполук. «Стара, але грізна зброя» -- рентгеноструктурний аналіз і був обраний, щоб розібратися в тім, що ж відбувається у твердому тілі при переході в суперіонний стан. Результати рентгенографічного дослідження монокристала йодистого срібла -- сполуки, з дивних властивостей якого почалася моя розповідь,--ілюструється мал. 9. На мал. 9, а представлена інтенсивність рентгенівського розсіювання уздовж одного з напрямків кристала при температурі нижче суперіонного переходу. Високі вузькі піки відповідають розсіюванню рентгенівських променів упорядкованими іонами срібла Ag+ більш низькі -- упорядкованими іонами йоду 1-. Відмітимо, що інтенсивність розсіювання не залежить від знака заряду, тому усі піки позитивні. У той же час вона залежить від щільності заряду. Розміри іонів Ag+ набагато менше іонів I- (аналогічно тому, що розміри Na+ меньше Сl--- див. мал. 8); відповідно на іонах Ag+ густина заряду вища, ніж на іонах I-, і тому розсіювання на Ag+ відбувається більш інтенсивно. Розходження у формі піків пов’язано з розходженням деталей розподілу зарядів в іонах Ag+і I-. У цілому спектр типу, представленого на мал. 9, а, типовий для «звичайного» іонного кристалла.Але от кристал Agl нагріли, і він перейшов у суперіонний стан. Спектр розсіювання такого кристала уздовж того ж напрямку представлений на мал. 9, б. Перше, що упадає в око,--це зникнення вузьких високих піків; потім — зміна форми і висоти невисоких піків. Придивившись уважніше, можна помітити також підвищення рівня розсіювання між піами, що залишилися, своєрідне посилення тла. Але це все саме і відповідає представленню про «плавлення» решітки, що складається з іонів срібла. Коли упорядкована структура іонів срібла зруйнувалася, зникли зв’язані з цією структурою дифракційні максимуми. Решітка йоду збереглася, тому збереглася частина максимумів, чи піків. У той же час руйнування підґрати срібла трохи змінило розподіл заряду в іонах йоду, що привело до зміни форми цих піків. Нарешті, самі іони срібла нікуди не зникли, а просто «хаотизировались», зв’язана з ними щільність заряду як би розмазалася по. кристалу; це і дало загальне підвищення рівня тла.Для одержання більш тонких даних про перебудову структури кристалів при зміні іонної, провідності використовується метод рентгенівського аналізу. Інформація тут витягається з аналізу слабких періодичних змін (осцилляций) у величині поглинання рентгенівських променів у залежності від довжини їхньої хвилі. Ці осцилляции не мають відношення до дифракції рентгенівських променів, що відбувається на кристалічних ґратах у цілому, а зв’язані з взаємним розташуванням лише найближчих часток (іонів) гратки одне щодо іншого.Фізична сутність. явища така. Поглинання рентгенівських променів здійснюється в основному в результаті їхньої взаємодії з електронами, що знаходяться на глибоко лежачих енергетичних рівнях (внутрішніх електронних оболонках) вихідних атомів, що утворюють кристал. Ці електрони поглинають енергію рентгенівських променів, за рахунок чого вилітають з «материнського» атома. Виявляється, що в процесі вильоту вони як би відчувають силові електричні поля навколишніх вихідних атомів інших часток, причому ступінь чутливості залежить від енергії електронів, що вилітають, і, таким чином, від енергії випромінювання. Частково розсіюючи на силових полях, ці вибиті електрони несуть інформацію про найближче оточення «материнського» атома, відповідального за поглинання рентгенівських променів. У результаті, аналізуючи поводження коефіцієнта поглинання, можна цю інформацію витягти.Такого роду аналіз дуже непростий і вимагає як філігранної експериментальної техніки, так і серйозної теоретичної основи для інтерпретації результатів. Взагалі інтерпретація спектрів являє собою дуже складну й у деяких своїх елементах навіть творчу задачу. Найчастіше рішення такої задачі вимагає не тільки спеціальних знань і володіння методами чисельної обробки результатів вимірів, але і глибокої інтуїції (хоча, очевидно, одночасно тут ілюструється і справедливість тези «ерудиція-мати інтуїції»).Рис. 10. Функція W координатного розподілу r іону міді в твердому електроліті CuI при різних температураха--20° С, б--300° С, в--350° С, г -- 470° СНа мал. 10. показаний результат такого роду складної обробки -- положення іона міді СuІ+ щодо жорсткої підґратки, утвореної іонами І- для твердого електроліту CuІ. При 20° С іонна провідність цієї сполуки, здійсненою іонами Сu+, дуже мала, у згоді з чим просторовий розподіл іона Си+ в осередку кристалічної ґратки, представлене на графіку (мал. 10, а), має один вузький максимум.Фізично цей максимум можна інтерпретувати як описує іон, що знаходиться у вузлі і робить теплові коливання біля свого рівноважного положення. При температурі 350° С (мал. 10, в), коли іонна провідність досліджуваної сполуки на кілька порядків вище, чітко видно, що дуже помітною стає імовірність перебування іона Си+ не у вузлі, а в положенні, яке можна назвати міжвузільним (позначено стрілкою). «Розмазаність» функції розподілу навколо цього положення свідчить про відносно високу рухливість іона, що знаходиться в ньому, Си+. Нарешті, при температурі 470° С (мал. 10, г) ще більш збільшується імовірність перебування іона в міжвузіллі. Останнє можна виразити й інакше -- збільшується частина від повного числа іонів міді, що переходять з вузлів у міжвузілля. Це збільшення повинне супроводжуватися зростанням іонної провідності, що і було встановлено незалежними експериментами.Показать\nПохожие работыНазваниеТипИсследование электромагнитных свойств композитов на основе углерода трубчатой структурыДипломнаяПостроение нагрузочной диаграммы, выбор мощности двигателя и проверка на нагревДипломнаяМодернизация системы электроснабжения цехаДипломнаяКриволінійні системи координатДипломнаяВивчення процесу створення лінії електропередачіДипломнаяОтработка методик проверки фотоэлектрических колориметровДипломнаяМоделирование ионосферного альфвеновского резонатораДипломнаяПрименение визуальной лазерной системы посадки для повышения категорийности аэропортаДипломнаяПроектирование системы электрообогрева теплицы с использованием солнечной энергии в ООО Агрофирме "Росток" Ивнянского районаДипломнаяОсновні параметри і аналіз режимів електропередачіДипломная


Вечірній Київ :: Навігатор на 21 березня: що цікавого в Києві\nНавігатор на 21 березня: що цікавого в Києві\nВечір поетичний: посиденьки в Українському домі\nВечір мистецький: гала-концерт «ГРАН-ПРІ КИЇВ» 2018\nЗ 19 по 21 березня 2018 року на сцені Національної опери України ім. Т.Г. Шевченка за підтримки Міністерства культури України та Київської міської державної адміністрації тривав IV Міжнародний юнацький конкурс-фестиваль класичного танцю «ГРАН-ПРІ КИЇВ» 2018. Сьогодні відбудеться гала-концерт та нагородження переможців.\nВечір у кіно: Відьма\nКиян запрошують на прем`єрний показ фільму Йоахіма Трієра, Вiдьма. Стильна та вишукана картина норвезьких кінематографістів, сповнена містики та чуттєвості. Прекрасна робота оператора та художника, що занурює глядача в особливий фантастичний світ. Фільм має уже чимало міжнародних нагород, увійшов до лонг-лист Оскара від Норвегії. Транслюватимуть мовою оригіналу з субтитрами.\nВечір музичний: найвідоміші хіти Пола Уайтмена в Берлінській філармонії\nМакс Раабе, Пол Уайтмен і Берлінський філармонічний оркестр. Після Вагнера, Стравінського і Моцарта, яких можна було почути у попередніх концертах серії, цей виглядатиме незвично – Макс Раабе, Пол Уайтмен і Берлінський філармонічний. Де б ще зійшлися оперний співак, який прославився іронічними переспівами Брітні Спірс, «король джазу» та один з найбільш поважних симфонічних оркестрів під керівництвом вже легендарного диригента? Словом, цей концерт, який відбувся 10 лютого 2018 року, є місцем зустрічей стилів, епох, митців та, звісно, публіки з найрізноманітнішими уподобаннями.\nДе: простір Plivka, вул Васильківська, 1\nВечір театральний: "Жах" з Маріуполя\nУ рамках Українського Формату Міжнародного театрального фестивалю камерних вистав AndriyivskyFest сьогодні покажуть виставу Донецького обласного академічного театру (м.Маріуполь). Дія вистави (автор п'єси Неда Неждана) розгортається в приміщенні міського моргу, де дві молоді жінки виявилися замкненими на ніч. Міркуючи і фантазуючи, героїні попутно розробляють план дій практично на будь-який з варіантів, і все ж реальний фінал застає їх зненацька. Автор надає їм шанс відчути важливість базових цінностей: наприклад усвідомити, що без свободи вибору, без права приймати самостійні рішення і нести за них відповідальність життя людини стає, можливо, більш легким і простішим, але позбавляється сенсу і глузду.\nВечір з особливим змістом: Новруз - перський Новий рік у музеї\nНовруз – свято Нового року та весни у іранських і тюркських народів. "Перський Новий рік" Новруз вважається найдавнішим новорічним святом з тих, що збереглися донині: традиція налічує щонайменше 2500 років. Свято припадає на весняне рівнодення, коли день стає довшим за ніч («Нов руз» на мові фарсі означає «новий день»). Як святкують сьогодні Новруз в колисці традиції – Ірані? Які найважливіші смисли і ритуали цього давнього свята? Чим відрізняються іранський Новруз, турецький Науруз і кримськотатарський Наврез? З 21 по 25 березня в залі ісламу Музею Ханенків ви зможете оцінити красу і значення головного символу Новрузу, асамбляжу «хафт сін».\nКоли: 21 березень – 25 березень\nДе: вул. Терещенківська, 17\n21 та 22 березня у Києві хмарно з проясненнями. 21 березня вночі помірний, вдень невеликий сніг; 22 березня без істотних опадів, на дорогах ожеледиця. Вітер західний та північно-західний, 7-12 м/с, температура вночі 5-7° морозу, вдень 0-2° морозу.


Розпорядчі документи. Жанрово-видова характеристика та особливості складання й оформлювання наказів з основної діяльності HR-Лига - Сообщество кадровиков и специалистов по управлению персоналом\nРозпорядчі документи. Жанрово-видова характеристика та особливості складання й оформлювання наказів з основної діяльності\nАвтор розкриває наступні питання:\nосновна функція розпорядчих документів (групування їх залежно від способу (процедури) ухвалення рішень — одноособові, колегіальні);\nскладання і оформлення наказів із основної діяльності;\nзміст реквізитів наказів і вимоги до їх оформлення; організація тексту розпорядчих документів;\nдоведення наказу до відома виконавців.\nдокументи, ухвалені колегіально (колективним обговоренням та ухваленням рішень групою працівників — колегією, правлінням, комісією, радою, зборами тощо);\nЗауважимо, що органи управління можуть видавати спільні розпорядчі документи, які врегульовують найважливіші питання і є правовими актами, які мають чинність для їх учасників.\nОргани управління всіх рівнів із найважливіших питань видають постанови, рішення, накази; а з менш важливих — розпорядження, вказівки.\nРозпорядження органів державної влади і управління вичерпуються однократним виконанням і чинні впродовж терміну, зазначеного в них, або ж до досягнення результату. Ключові слова цього номіналу розпорядчого документа — «ПРОПОНУЮ:», «ЗОБОВ’ЯЗУЮ:».\nРішення можуть бути спільними актами, виданими кількома колегіальними чи такими, що діють на засадах одноосібності, державними органами, громадськими організаціями чи об’єднаннями тощо і можуть мати нормативний чи індивідуальний характер. Ключові слова цього номіналу розпорядчого документа — «ВІРІШИВ:» (виконавчий комітет); «ВИРІШИЛА:» (Верховна Рада, колегія, рада директорів); «ВИРІШИЛИ:» (у спільних рішеннях).\nВказівки інформаційно-методичного характеру, а також на виконання широким колом посадових осіб наказів, інструкцій, інших актів органів управління можуть створювати заступники керівника підприємства, головний інженер, енергетик, інженер з техніки безпеки тощо, що діють у межах своїх повноважень. Ключові слова цього номіналу документа — «ПРОПОНУЮ:», «ЗОБОВ’ЯЗУЮ:», «ДОРУЧАЮ:».\nВ установах, де вся повнота виконавчої влади належить одній особі — керівникові (генеральному директорові, директорові, виконавчому директорові, голові правління, начальникові управління тощо), рішення, ухвалені в процесі регулювання діяльності, фіксують у наказах або розпорядженнях.\nНаказ — це розпорядчий документ, який видає керівник підприємства, організації, установи (далі — підприємство), що діє одноосібно в межах своїх повноважень задля вирішення основних і оперативних завдань.\nНаказ як номінал розпорядчого документа видають керівники міністерств, відомств, відділів і управлінь виконкомів місцевих рад народних депутатів, керівники підприємств.\nРозпорядження видають посадові особи задля вирішення організаційних і організаційно-технічних питань виробничо-господарської й адміністративної діяльності, що стосуються окремих ланок роботи.\nУтім, у реаліях документування управлінської інформації відмінності між наказом і розпорядженням нерідко знівельовані. Навіть у межах однієї системи ті самі керівники з тих самих питань в одних випадках видають накази, в інших — розпорядження, а часом — і накази, і розпорядження.\nУнормовує уніфіковані форми документів Державний класифікатор управлінської документації ДК 010–98, затверджений наказом Держстандарту України від 31 грудня 1998 року № 1024 (далі — ДК 010–98). Цим нормативним документом, що офіційно закріплює види номіналів документів та їх групування, констатовано паралельні назви номіналу «наказ» та «розпорядження», як от: наказ (розпорядження) про приймання на роботу (код 0301001), наказ (розпорядження) про переведення на іншу роботу (код 0301005), наказ (розпорядження) про надання відпустки (код 0301006), наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (код 0301008). Це аж ніяк не означає, що в цих номіналах документів має фігурувати подвійна назва. Підприємство, унормовуючи склад документів в інструкції з діловодства, класифікаторі форм документів, визначить, яким номіналом повинна документуватися та чи інша управлінська дія.\nЗалежно від сфери функціонування розрізняють накази (розпорядження), що охоплюють нормативно-правові питання внутрішньої діяльності підприємства загалом, а також питання діяльності кожного працівника. Першу групу розпорядчих документів становлять накази з основної діяльності, другу — накази з особового складу.\nЗазначені групи наказів об’єднані одним номіналом, утім, згідно з ДК 010–98 представляють різні підсистеми організаційно-розпорядчої документації (далі — ОРД): перша — документацію з організації систем управління (підклас 0201) та організацію процесів управління (підклас 0202), другу розподілено між класами та підкласами управлінської документації таким чином:\nНаказ (розпорядження) про переведення на іншу роботу (код 0301005)\nНаказ (розпорядження) про надання відпустки (код 0301006)\nНаказ (розпорядження) про припинення трудового договору (код 0301008).\nНа підставі зазначеного вище, з урахуванням меж груп, застосовуваних для реєстрації документів, унормованих підпунктом 3.3.5 Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року № 1153 (далі — Інструкція № 1153), та наказом Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» від 5 грудня 2008 року № 489, можемо констатувати, що до наказів з особового складу належать накази:\nорганізації структурних підрозділів, розподіл посадових обов’язків;\nСкладання та оформлювання наказів з основної діяльності\nНакази (розпорядження) з основної діяльності видають:\nСклад реквізитів наказів та вимоги до їх оформлювання\nНакази оформлюють за допомогою друкарських засобів на загальному чи спеціальному бланку установи або ж чистих аркушах паперу формату А4. Переважне розміщення реквізитів — поздовжнє центроване. До їх складу належать:\nзображення Державного герба України (для державних установ) — реквізит 01;\nзображення емблеми або товарного знака (знака обслуговування) — реквізит 02;\nназва організації вищого рівня (реквізит 06), оформлюють залежно від відомчого підпорядкування, для внутрішніх потреб — за рішенням установи;\nназва організації — автора документа (повна чи скорочена) (реквізит 07) повинна відповідати назві, зазначеній в її установчих документах (статуті, положенні, установчому договорі);\nназва структурного підрозділу або територіального відділення філії (реквізит 08), посадової особи — зазначають на бланку, якщо структурний підрозділ є автором документа, а його керівник (або посадова особа) має право підпису документа;\nНаприклад: № 171 або № 171/01, де 171 — порядковий номер наказу, 01 — індекс структурного підрозділу («Адміністрація», «Загальний відділ» тощо) відповідно до номенклатури справ чи переліку структурних підрозділів;\nмісце складення або видання документа (реквізит 14) проставляють центровано при поздовжньому розташуванні реквізитів, при кутовому — без відступу, тобто від межі лівого берега;\nзаголовок до тексту (реквізит 19) стисло відтворює основний зміст наказу. Граматична конструкція заголовку до тексту, даючи відповідь на запитання «про що?», розпочинається з прийменника «Про» і моделюється за допомогою віддієслівного іменника (наприклад: Про надання… Про звільнення… Про затвердження… Про впровадження… Про створення… або іменника, що вказує на предмет (наприклад: Про звіт… Про заходи…), оформлюється від межі лівого берега. Зверніть увагу: неконкретні, занадто стислі заголовки до тексту не виконують своєї функції, адже не забезпечують у разі потреби ефективного пошуку документів;\nвідмітка про наявність додатків до тексту (реквізит 22) проставляється в разі потреби. Коли обсяг інформації великий, у проекті наказу (розпорядженні) викладають лише основні питання, а конкретизовану інформацію подають у додатках до документа. Якщо є додатки (графіки, схеми, таблиці, списки, організаційно-правові документи — положення, інструкції, правила, регламенти тощо), у тексті наказу у відповідних пунктах розпорядчої частини роблять посилання: (додаток 1); (додаток 2) або: відповідно до додатка 1, відповідно до додатка 2.\nвід 5 жовтня 2007 року № 308\nЯкщо додатком є затверджуваний документ (положення, правила, інструкція тощо), у відповідному пункті розпорядчої частини роблять позначку: …додається, а на самому додатку у верхньому правому куті розміщують гриф затвердження документа за формою, встановленою за Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163–2003».\nДодатки — невід’ємна частина розпорядчого документа.\nЗастереження. Видавати разом із наказом (розпорядженням) додатки, не згадані в тексті розпорядчого документа, не допускається.\nУ проектах наказів (розпоряджень), що мають один або кілька додатків, повинна бути єдина нумерація сторінок, яка охоплює основний текст і всі додатки. Додатки до наказу (розпорядження) повинні мати відповідні назви (список, перелік, план заходів, графік тощо). Кожен додаток на останньому аркуші додатка візує керівник підрозділу, що готував додаток до проекту документа, або його вищий керівник;\nпідпис (реквізит 23) оформлюють згідно з вимогами засвідчення документів за ДСТУ 4163–2003, власний підпис посадової особи проставляють на першому примірнику документа, виготовленому на бланку. Право підписання наказів з основної діяльності належить керівникові організації, що діє на засадах єдиноначальності, а в разі його тривалої відсутності — особі, що виконує обов’язки керівника. Після підписання жодних виправлень до розпорядчого документа не вносять.\nП. О. Любенко\nД. В. Лопушний\nНе допускається, щоб підписувала документ інша посадова особа, проставляючи перед назвою посади прийменник «за» або правобіжну похилу риску;\nпрізвище або прізвище, ім’я та по батькові виконавця і номер його службового телефону (реквізит 28), містить дані про посадову особу, яка є укладачем проекту. Проставляють відмітку в нижній частині робочої площі останнього аркуша наказу або ж на звороті документа. Відмітка, окрім прізвища, імені та по батькові укладача проекту і номера його службового телефону, може містити інформацію про спрямування наказу. Відомості про надсилання розпорядчого документа можна оформляти й на окремому аркуші — «Аркуші надсилань», у якому вказують назву структурних підрозділів або прізвища їх керівників, яким спрямовується примірник наказу. Цей реквізит можна не проставляти, якщо проект наказу зініціював та склав керівник підприємства;\nвідмітка про наявність документа в електронній формі (реквізит 30), у разі потреби проставляють за допомогою нижнього колонтитула (команди: «Вид — Колонтитули — Нижній колонтитул — Вставити автотекст — Повна назва файла») у центрі нижнього берега лицевого боку першого аркуша документа;\nконцептуальність — деякі теоретичні і методологічні та інші положення, покладені в основу документа;\nенциклопедичність — опис робіт, що передували цій роботі, — на змістовому рівні виявляється у висвітленні трьох ключових аспектів констатуючої частини: підстави, мети, причини видання наказу.\nОдночасна наявність усіх названих вище ознак — підстави, мети, причини видання наказу — у вступі не обов’язкова. Для розпорядчих документів підстава може містити посилання на нормативно-правові або організаційні документи: закони, постанови, розпорядження уряду, накази, директивні вказівки вищих органів, положення, правила, інструкції тощо. Мета та причини видання наказу зумовлюються виробничими ситуаціями, на вирішення яких створено документ.\nЗв’язок між повідомлюваними подіями у констатуючій частині здебільшого виявляється усталеними прийменниковими конструкціями, дієприслівниковими зворотами тощо. Серед прийменникових конструкцій найуживанішими є такі: згідно з, на виконання, відповідно до, з огляду на, у зв’язку з, на впровадження тощо. Позиційне (на початку речення) розташування стандартних дієприслівникових зворотів і дієприслівників, що також досить часто слугує для зв’язку частин тексту розпорядчих документів, можемо проілюструвати такими прикладами: Виконуючи… Впроваджуючи… Вивчивши та узагальнивши… Заслухавши й обговоривши… Розглянувши… Виконуючи вимоги… Беручи до уваги… Враховуючи… Посилаючись… тощо. Наприклад:\nРозглянувши заяви та документи, подані до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку на видачу ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів відповідно до Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів, затверджених наказом Державного комітету з питань регуляторної політики та приємництва від 14 березня 2001 року № 49 та рішенням Комісії від 14 березня 2001 року № 60,\nБільше того, текстоутворювальна функція може реалізуватися графічно — розбиттям одного речення на абзаци, кожен із яких розпочинається дієприслівниковим зворотом та поєднанням цих двох мовних засобів.\nЗаслуговує на увагу організація тексту у формі розповіді про події, явища, факти об’єктивної дійсності із збереженням причинно-наслідкових зв’язків.\nОрганізацію констатуючої частини як розповідь обирають тоді, коли треба повідомити, зберігаючи хронологічний перебіг подій, про певну складну управлінську ситуацію, подію, що сталася, встановити причинно-наслідкові зв’язки, що зумовили подію, факт, явище. У цьому разі сполучними елементами констатуючої та розпорядчої частин знову ж таки є прийменникові та дієприслівникові конструкції: з огляду на це, з огляду на викладене вище, зважаючи на викладене вище тощо, — які оформлюють з абзацного відступу.\nНа період створення Київського міського управління в справах захисту прав споживачів у м. Києві налічувалося близько 3 тис. торговельних підприємств, які перебували в державній власності. Із розвитком ринкових відносин почали з’являтися нові суб’єкти підприємницької діяльності з різноманітними формами власності, серед них спільні з іноземними інвестиціями. На цей час кількість суб’єктів підприємницької діяльності в м. Києві налічується понад 100 тис. Великого розвитку досягли форми і методи управління цими суб’єктами, що потребує від Київського міського управління в справах захисту прав споживачів нових підходів до вирішення поставлених державою завдань та пошуку нових відносин з іншими місцевими органами виконавчої влади. Оскільки управління розміщується в столиці України та щороку збільшується його вплив щодо вирішення соціальних проблем у м. Києві, Київська міська державна адміністрація звернулася з проханням до Держспоживзахисту про надання Київському управлінню у справах захисту прав споживачів статусу Головного. З огляду на викладене вище\nУтім, констатуючої частини може не бути, якщо дії, пропоновані до виконання, не потребують роз’яснення.\nЗастереження. Розділовий знак на межі констатуючої та розпорядчої частин не проставляють, окрім випадків, коли це додатково зумовлюється правилами пунктуації (скажімо, відокремлення дієприслівникового звороту, що виступає єднальним елементом двох складових тексту).\nВиокремлені нами три змістових ключових аспекти констатуючої частини — підстава, мета, причини видання наказу, — що реалізуються знову ж таки трьома способами організації констатуючої частини — за допомогою прийменникових конструкцій, дієприслівникових зворотів, а також тексту, організованого як розповідь, поєднуються своєрідним структурно-логічним сполучним елементом двох складових тексту розпорядчих документів, заразом — найбільшим виразником їх директивності: ключовими словами. Їх змінюють залежно від номіналу та виду номіналу розпорядчого документа. Так, тексти розпорядчих документів (наказів, розпоряджень) підприємств, які діють на засадах одноосібності ухвалення рішень керівником, мають бути організовані від першої особи у формі однини («НАКАЗУЮ:» — в наказах; «ПРОПОНУЮ:» «ЗОБОВ’ЯЗУЮ:», «ДОРУЧАЮ:» — в розпорядженнях, вказівках). Ключовим словом постанови як нормативно-правового акта є: «ПОСТАНОВЛЯЄ:» (Верховна Рада), рішення — «ВИРІШИВ:» (виконавчий комітет); «ВИРІШИЛА:» (Верховна Рада, колегія, рада директорів); «ВИРІШИЛИ:» (у спільних рішеннях).\nНа просторовому рівні ключові слова відокремлюються двома міжрядковими інтервалами, окремим рядком (від межі лівого берега), логічно ж є продовженням мовленого в констатуючій частині та першопочатком розпорядчої частини. Доказовим у цьому разі є аналіз пунктуації: немає жодного розділового знака на межі вступної частини та ключового слова, двокрапка на межі ключове слово — розпорядча (основна) частина, що потребує додаткового пояснення (а саме? що?).\nРубрикація тексту — неодмінна умова розпорядчих документів. Пункти і підпункти розпорядчої частини наказу нумеруються арабськими цифрами в такий спосіб: 1; 1.1; 1.2; 1.3; 2; 2.1; 2.2; 2.3; 3…\nСупроводжувана подвійними чи й потрійними арабськими цифровими позначеннями, рубрикація тексту вказує на залежність і підпорядкування частин висловлювання. І хоч на перший погляд кожен із пунктів розпорядчої частини здається автосемантичним, утім у такому членуванні чітко, як і має бути, простежується концепція укладача щодо підпорядкованості рубрик. Це закономірно, адже для такого типу комунікативних повідомлень властиво вкласти якомога більше логічно структурованої інформації в найменшу кількість рядків.\nДієслово у неозначеній формі (що зробити?) — визначальний елемент за обсягом інформації і виконуваною функцією кожного пункту розпорядчої частини, концептуальне ядро в складі цілого комплексу повідомлення. Залежні слова пояснюють, на що спрямована дія, створюють чітку єдність повідомлення.\nдоручається (що зробити?);\nназва посади, прізвище, ініціали виконавця або виконавців (хто має виконати доручення?).\n1. Провести документальну планову перевірку фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року (відповідальний — заступник директора економічного департаменту Возій О. Л.).\nназва посади, прізвище, ініціали виконавця або виконавців (хто має виконати доручення?);\nВибір граматичної та структурної схеми залежить від характеру документованої інформації. Перевага зазвичай надається першій структурно-логічній формі — категорично-наказовій, що вмотивовується логічно наголошеним інфінітивом. Друга схема часом породжує двозначність тлумачення інформації, що неприпустимо для будь-яких документів, тим паче розпорядчих. Тож будьте уважні!\nТермін виконання реалізують такими граматичними формами (з… до; з… по, до…; на час складання звіту; постійно тощо). Вказівку про виконавця організовують через:\nузаконений відступ від послідовного викладу, графічно оформлені дужки: (відповідальний — посада, прізвище ініціали посадової особи) — у такий спосіб зберігається послідовність викладу;\nСукупність розпорядчих документів — це зазвичай «регулювальні» рішення, що підлягають або негайному виконанню, або виконанню в обумовлений термін. Якщо є проміжні терміни виконання доручення або під час групування дії, запропонованої до виконання, на окремі завдання, кожне з завдань формулюється окремим підпунктом. Кожен пункт або підпункт розпорядчої частини проекту наказу (розпорядження) містить тільки одне завдання з одним терміном.\nРозпорядчі документи потребують організації матеріалу залежно від ситуації спілкування:\nякщо час визначено іншими документами, скажімо, інструкціями, правилами, термін може не зазначатися;\nякщо виконавець наказу один, то інформація про виконавця в кожному пункті може не зазначатися, а фіксується наприкінці окремим пунктом;\nвиконавець може подаватися узагальнено (наприклад: керівникам відділів, технікам-оглядачам);\nтермін виконання в пунктах і підпунктах розпорядчої частини наказу не вказується, якщо доручення мають постійний або нормативний характер і їх виконання пропонується на весь період дії цього розпорядчого документа;\nкількість виконавців кожного пункту (підпункту) не обмежується.\nНаказ набирає чинності з 1 січня 2008 року.\nДо наказу не слід записувати пункт «Наказ довести до відома…». Підрозділи (посадовців), до відома яких необхідно довести наказ, зазначають в списку розсилань, який виконавець готує разом з проектом наказу.\nКонтроль за виконанням наказу покласти на… (посада, прізвище, ініціали відповідального виконавця наказу в цілому);\nЦя форма інтегрує весь текст розпорядчого документа, наголошуючи на його вагомості та необхідності беззаперечного виконання. Конкретні, юридично владні приписи суб’єктів управління, так звані регулюючі рішення, зазвичай підлягають або негайному виконанню, або виконанню в обумовлений термін.\nПроникнути в прагматику членування тексту — завдання складне, зрозуміти ж написане, те, що приховано за словами, як зазначала М. Цвєтаєва, — своєрідна співтворчість. Саме тому слід переконатися, що проект наказу (розпорядження) написано чітко, зрозуміло, з дотриманням усіх граматичних правил. Пам’ятайте, що варто уникати складних підрядних речень і великої кількості прислівникових та дієприслівникових зворотів. Спеціальні (технічні) терміни слід уживати лише в разі потреби, і лише загальноприйняті. У тексті наказу (розпорядження) не можна вживати довільні скорочення і скорочені назви організацій, структурних підрозділів, посад. Неприпустимо застосовувати неоднакові, хоча і рівнозначні, терміни для позначення одного й того самого поняття. Недоречно вживати в наказі (розпорядженні) побажання і вирази типу: «підняти рівень», «звернути увагу», «посилити контроль» тощо. Недотримання зазначених норм спричиняє неадекватну інтерпретацію повідомлення, неправильне його тлумачення і, як наслідок — навіть невиконання наказу через неузгодженість дій. Варто також пам’ятати, що керівники підприємств персонально відповідають за склад, зберігання і правильне оформлення службових документів.\nДискусійним є визначення належності документів про відрядження. Погодьмося, що за змістом накази про відрядження урегульовують питання загальної діяльності. Згідно з Інструкцією № 1153 учасниками процесу відрядження виступають керівники структурних підрозділів, керівник установи. Якщо говорити про відомче урегулювання документування службових відряджень, то вирішення цих питань доручається переважно загальному відділу (сектору, канцелярії), як це викладено у Положенні про службові відрядження в межах України та за кордон працівників центрального апарату Міністерства, затвердженому наказом Міністерства культури і мистецтв України від 16 лютого 2004 року № 85. За формалізованими ознаками ця група наказів тяжіє до документів з особового складу. Доказом того є брак констатуючої частини, наявність типізованого ключового слова «ВІДРЯДИТИ:», а не «НАКАЗУЮ:», підстава, що оформлюється за зразком додатка, пропоновані на галузевому рівні уніфіковані форми тощо.\nДокументування відряджень працівників у межах України та за кордон регулюється Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 (далі — Інструкція № 59). Згідно з цим нормативно-методичним документом службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи.\nДержавний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва в листі від 12 лютого 2002 року № 1-221/805 відповідно до Інструкції № 59 зазначає, що направлення працівника у відрядження супроводжується оформленням таких первинних документів:\nнаказу (розпорядження) керівника підприємства про направлення працівника у відрядження;\nзавдань на відрядження;\nпосвідчення про відрядження із записом у журналі реєстрації посвідчень;\nдокументів, що підтверджують зв’язок відрядження з діяльністю підприємства.\nУ наказах (розпорядженнях) про відрядження зазначають:\nключове слово «ВІДРЯДИТИ:»;\nпосаду (спеціальність, кваліфікацію), структурний підрозділ (місце роботи);\nпункт відрядження (назву організації, місто, країну — якщо працівника відряджають за межі України);\nперіод відрядження (дату початку та закінчення відрядження), кількість днів відрядження оформлюють за допомогою мовного штампа «з… по… терміном на… днів». Термін відрядження в межах України визначає керівник підприємства або його заступник, і він не може перевищувати 30 календарних днів.\nНеунормованість на національному рівні вимог до цього виду номіналу документа, брак затверджених загальнодержавних уніфікованих форм породжують варіативність їх оформлювання. Можна погодитися з тим, що для цього виду номіналу наказу може фігурувати ключове слово «НАКАЗУЮ:», яке поєднується з інфінітивом «відрядити». Одначе на практиці з’являється значна кількість новотворень, які привертають до себе увагу незнанням укладачами правил організації тексту розпорядчих документів, як-от: «Вважати таким, що відряджений до (назва установи, посада, прізвище, ім’я, по батькові відрядженого працівника)», «Погодитися з пропозицією (назва установи, що запрошує у відрядження) про відрядження (посада, прізвище, ім’я, по батькові відрядженого працівника)», «Погодитися з пропозицією (назва установи, що запрошує у відрядження) про відрядження (посада, прізвище, ім’я, по батькові відрядженого працівника)».\nПідставою для видання наказу про відрядження зазвичай є доповідна (службова) записка керівника структурного підрозділу або заява, яку подають на ім’я керівника. У ній обґрунтовується потреба у відрядженні, його термін тощо.\nНа підприємствах 1–2-ї категорій з великою кількістю відряджень дозволяється застосовувати спеціальний бланк із грифом «Має силу наказу» із зазначенням подання керівника структурного підрозділу на ім’я керівництва щодо відрядження працівника. Разом із цим бланком додається і посвідчення про відрядження встановленої форми. Зміст документа організовують у трафаретній формі (додаток).\nкерівника структурного підрозділу щодо відрядження працівника\nБланки подання з грифом «Має силу наказу» та посвідчень про відрядження виготовляє управління справами, загальний відділ, канцелярія; їх зберігає і видає особа, відповідальна за ведення і реєстрацію відряджень.\nРеєструє бланки з грифом «Має силу наказу» та посвідчення про відрядження відповідальний за це працівник засобами автоматизованої системи або в спеціальному журналі. Після відповідного оформлення їх передають до бухгалтерії, де вони зберігаються. Бланки є підставою для виплати витрат на відрядження.\nДокументування відряджень органів влади та управління провадиться розпорядженнями та постановами з особового складу. Постанови згідно з підпунктом 9.2.12 Правил роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затверджених наказом Державного комітету архівів України від 16 березня 2001 року № 16, нарівні з наказами та розпорядженнями визнано джерелом для наведення архівних довідок про трудовий стаж. Критерієм для оформлювання відрядження тим чи іншим номіналом є його довгостроковість.\nДоведення наказу до виконавців\nНакази з основної діяльності тиражують у потрібній кількості і спрямовують згідно зі списком надсилань до структурних підрозділів, підвідомчих установ, інших задіяних у вирішенні питання установ. Для цієї групи наказів уважається неунормованим зазначати окремим пунктом перелік посадових осіб, до відома яких доводиться наказ.\nЗастереження. Для ознайомлення з наказом оформлюється список надсилань у структурні підрозділи, який відповідальний виконавець має подати разом із проектом цього документа.\nУ наказах з основної діяльності, на відміну від наказів з особового складу, зазвичай немає запису «З наказом ознайомлені». Свідченням цього є те, що задля погодження розробники візують проект документа, відповідальні ж виконавці одержують згідно з реєстром тиражований примірник наказу. Лише в окремих випадках, скажімо, з техніки безпеки тощо, виникає потреба оформити окремий аркуш ознайомлення. За взірець у такому разі може прислужитися оформлювання аркуша погодження.\nИсточник: HR-Лига Автор: Беспянська Галина\nПросмотров: 281354 Отправить другу Версия для печати


Новини ГТС – Роботи з модернізації української ГТС почнуться наступного року » Слово і Діло\n«Укртрансгаз» візьметься за модернізацію української ГТС\n17 березня 2016, 14:18\nЯк повідомляє «Слово і Діло», про це заявив президент компанії Ігор Прокопів на прес-конференції.\nЗа словами Прокопіва, в кінці цього року компанія почне отримувати кредитні кошти від ЄІБ та ЄБРР. Безпосередньо роботи з модернізації почнуться в 2017 році.\n«Рухаємося чітко за графіком. Вибірка коштів – кінець 2016 року. Освоєння коштів і закупівлі будуть у 2017 році. До кінця 2017-початку 2018 рр. вийдемо на завершення проекту», – сказав Прокопів.\nНагадаємо, 12 березня прем'єр-міністр України Арсеній Яценюк звернувся до західних партнерів із закликом ставати акціонерами української газотранспортної системи.\nАльтернативи грошам МВФ, Світового банку та ЄБРР у нас просто немає – експерт 24 жовтня 2015, 13:45


Компанія Blue Origin здійснить сьогодні третій туристичний політ | Газета «День»\n11 грудня, 2021 - 15:39\nАмериканська компанія Blue Origin, яка належить підприємцю Джефу Безосу, здійснить сьогодні третій туристичний політ. Запуск ракети New Shepard запланований на 16:45 за київським часом.\nПро це пише РБК-Україна з посиланням на пресслужбу Blue Origin.\nЗапуск ракети відбудеться зі стартового майданчика Corn Ranch біля міста Ван-Хорн, що розташована на заході штату Техас.\nВ рамках попередніх туристичних польотів, до складу екіпажу входили четверо людей, втім цього разу їх кількість збільшили.\nХто цього разу полетить до орбіти: ведучий телевізійного шоу Good Morning America Майкл Страхан; донька першого американця, який здійснив суборбітальний політ Алана Шепарда - Лора Шепард Чарлі; філантроп Ділан Тейлор; інвестор Еван Дік; підприємець Лейн Бесс; син Бесса - Кемерон Бесс.


Огляд найважливіших подій світу — Державна установа «Інститут всесвітньої історії НАН України»\n23 березня 2021 р. в Ізраїлі відбулись четверті за останні два роки вибори до ізраїльського парламенту - Кнесету. Як і прогнозувало багато експертів, напружена передвиборча гонка, у якій взяли участь 37 партій і блоків, так і не визначила безумовного переможця. Фактично, як і рік тому, головним питанням голосування стало, чи може нині діючий прем’єр-міністр Б. Нетаньяху утриматись при владі. Основною темою виборчої компанії стали боротьба з пандемією та подолання її…\nЩорічна Конференція консервативних політичних дій, яка відбулася в Орландо, шт.Флорида наприкінці лютого ц.р. та тривала три дні, однозначно підтвердила: Республіканська партія США залишається партією колишнього президента Д.Трампа. Конференція (з'їзд) відбувалася в дусі культу особи Трампа, була позбавлена будь-якої критики на його адресу та завершилася годинним виступом колишнього президента, за яким, таким чином, залишилося останнє слово. На зібранні також були представлені висхідні зірки республіканців, - усі затяті трампісти, включаючи губернатора Флориди…\n20 листопада ЦВК Республіки Молдова офіційно оприлюднила результати виборів президента. За підсумками другого туру, вперше в історії держави, її очолить жінка - лідер правої проєвропейської партії «Дія і солідарність» (PAS) - Майя Санду. Політик, яка представляє опозиційні сили, здобула впевнену перемогу з результатом майже 58%, тоді як діючого керівника країни - Ігоря Додона підтримали 42% виборців. Санду балотувалася і на попередніх президентських виборах 2016 року (тоді Додон переміг з більш…\nПісля парламентських виборів 4 жовтня Киргизія підтвердила свою репутацію країни революцій. Країну охопили масові вуличні протести, наслідком яких стала політична криза. Офіційні підсумки голосування було скасовано невдовзі після їх оголошення. Система державного управління втратила легітимність, розпочався процес нерегулярного транзиту влади, у ході якого відбулася відставка уряду, а згодом і президента С.Жеенбекова. Було обрано нового голову Жогорку Кенеш, парламенту країни (К.Ісаєв), призначено нового прем‘єр-міністра (С.Жапаров). С.Жапаров став і виконувачем обов‘язків президента.…\n29 вересня 2020 року в США в м. Клівленд, штат Огайо відбувся перший з трьох раундів президентських дебатів перед виборами глави держави, призначеними на 3 листопада 2020 р. між кандидатами від Республіканської та Демократичної партії, Д. Трампом і Дж. Байденом. Багато експертів впевнені, що прийдешні вибори визначать майбутній курс Сполучених Штатів. Безсумнівно дискусія політиків виявилася безпрецедентно емоційною. За даними «Голосу Америки», дебати дивилися близько 100 млн. американців. Через пандемію коронавіруса…\n13 серпня вранці президент США Д.Трамп заявив про «історичну мирну угоду між Ізраїлем та Об’єднаними Арабськими Еміратами, спрямовану на «повну нормалізацію відносин» між ними. Важливою частиною цієї угоди є те, що Ізраїль взяв зобов’язання «заморозити» анексію палестинських земель в окупованому Західному Березі. Ця угода отримала назву «Авраамова угода», що пов’язана з тим, що Близький Схід – колиска трьох світових релігій, які мають спільне коріння – іудаїзм, християнство та іслам. 29…


Місія «5-7-9» — як за місяць стати учасником держпрограми. 5 порад для песимістів - Артбудсервіс\nАртбудсервіс > Новини компанії > Місія «5-7-9» — як за місяць стати учасником держпрограми. 5 порад для песимістів\nУрядова програма пільгового кредитування «5−7−9» — щось на кшталт динозавру. У бізнес-середовищі не знайдеться жодної людини, яка б про неї не чула. Але вистачить пальців однієї руки, щоб перерахувати справді успішні кейси.\nЧасом може скластися враження, що стати учасником програми практично неможливо. Деякі щасливі власники кредитів «під 0%» розповідають про свій досвід, як найгірше, що могло статися з їхнім бізнесом. Йдеться, звичайно, не про ставку, а про процедурну частину, яка у деяких підприємців розтягувалася на 4−5 місяців.\nОлександр Радченко, генеральний директор АртБудСервіс: «Так сталося, що не так давно і наша компанія стала частиною щотижневої статистики Міністерства фінансів, в якій уряд розповідає про мільярди виданих позик. Маю зізнатися, це було зовсім не так страшно, болісно і довго, як розповідають.»\nХто ми і навіщо нам гроші\nАртБудСервіс — компанія, яка спеціалізується на будівництві промислових і комерційних об’єктів в якості генерального підрядника.\nОб’єкти для таких клієнтів як «Нова пошта», Nestle, UNICEF — наших рук справа.\nХвалитися недобре, але про це потрібно розповісти для розуміння важливості додаткового фінансування. Чи треба говорити, що вигравати тендери таких знаменних і вимогливих замовників — завдання непросте. Одних слів і запевнень тут недостатньо. Потрібна кришталева репутація, неухильне дотримання строків і фінансових домовленостей.\nЩоб домогтися цього ми часто починаємо проекти ще до отримання передоплати від замовника. І тут без власних оборотних коштів — ніяк.\nДо недавнього часу ми користувалися кредитною лінією одного українського банку. І все б нічого, але 20% річних — нестерпно болюча ставка. Такі середні умови на ринку.\nЗвичайно, ми чули про програму «5−7−9», але до жовтня 2020 року не могли претендувати на неї, оскільки не проходили по ліміту річної виручки. Як тільки Кабмін підвищив планку до 10 млн євро (еквівалент за курсом НБУ), ми вирішили ризикнути. Ставка 3% по кредиту на поповнення оборотних коштів стоїть тих труднощів, про які пліткують на ринку, подумали ми. І (спойлер) були винагороджені.\n5 порад здобувачам\n1. Обирайте правильний банк\nПерші спроби отримати кредит за урядовою програмою викликали у нас розчарування. Кілька банків-учасників, до яких ми звернулися за допомогою, досить прямолінійно дали зрозуміти, що це занадто складно. І запропонували нам свої класичні програми кредитування «касових розривів».\nЯ далекий від думки, що це така стратегія фінустанов. Швидше за все проблема в кваліфікації менеджерів щодо суті й деталей участі в «5−7−9». І, як мені здається, в тому, що часто-густо банкіри самі невпевнені, що за цією програмою можна довести угоду до кінця.\n2. Подавайте заявки одразу в декілька банків\nДля себе ми зробили висновок — якщо в банку з порогу починають відмовляти від участі в програмі, краще з ним не зв’язуватися. Оптимальний варіант — подавати заявки одразу в декілька банків. На щастя, для цього досить обмеженого пакета документів. Той банк, який відгукнеться першим і не стане лякати неіснуючими труднощами, з тим і слід йти в проект.\nУ нашому випадку таким виявився Кредитвест Банк. Дивно — банк зі 100% турецьким капіталом краще за інші українські фінустанови розібрався в нюансах суто української програми «5−7−9».\nНам не тільки одразу підтвердили можливість участі в програмі, але і підказали оптимальний її варіант. У процесі підготовки документів, менеджер банку постійно був на зв’язку з нашою командою, допомагав з оцінювачами і страховиками. Проект був завершений за місяць. Рівно стільки ми б витратили і на отримання класичного банківського кредиту.\n3. Сформуйте команду, призначте менеджера\nОтримання банківського фінансування — такий же бізнес-проект, як і будівництво, укладання нової угоди, запуск виробництва. І йому потрібна команда і менеджер.\nВиділіть одного відповідального менеджера, який буде консолідувати роботу юристів, фінансистів і бухгалтерів в якості адміністратора і «єдиного вікна» для банку. При наявності постійного зворотного зв’язку з банком і налагоджених процесах всередині компанії, терміни отримання кредиту різко скоротяться.\n4. «Паралельте» процеси\nБагато задач в рамках проекту отримання фінансування можна вести паралельно. Наприклад, при отриманні попереднього рішення від банку, узгодження застав, одразу уточніть перелік акредитованих оцінювачів та страховиків.\nПоки бухгалтери і фінансисти будуть готувати довідки, виписки та інші документи, ви зможете підібрати потрібних підрядників, підписати угоди і, можливо, навіть отримати висновок. Це заощадить купу часу.\nСлід розуміти, що отримання кредиту — ємний процес, що вимагає участі багатьох людей. І не тільки в вашій команді. Не важливо, чи йде мова про «5−7−9» або про звичайну банківську позику. Процедура всюди ідентична.\n5. Радійте результату\nЗ моменту подачі заявки в Кредитвест до відкриття кредитної лінії, пройшов рівно місяць. Це небагато. Анітрохи не більше, ніж у випадку зі звичайним кредитом.\nБільш того, маючи досвід отримання банківських кредитів, можу абсолютно точно сказати, — складніше теж не було. До звичайного пакету документів, які вимагають кредитори, у випадку з «5−7−9», додалася пара анкет — дрібниці на загальному фоні.\nІ це абсолютно точно вартувало 3% річних, які ми отримали в рамках кредитної лінії на 2 роки.\nP. S. Приємний бонус. Кредитвест Банк, як з’ясувалося, є також учасником київської муніципальної програми підтримки бізнесу. У грудні 2020 року за цією програмою нам компенсують 99% суми, сплаченої в якості відсотків за позикою. Виявляється, програма КМДА відмінно поєднується з державною «5−7−9». Зверніть увагу на цей нюанс і задайте питання вашому кредитному менеджеру.


До Рима прибувають мільйони прочан, щоб проститися з Папою Римським - Korrespondent.net\nДо Рима прибувають мільйони прочан, щоб проститися з Папою Римським\nКорреспондент.net, 5 квітня 2005, 11:42\nРим цими днями перетворився на місце паломництва для мільйонів католиків з усього світу. Вони прибувають до столиці Італії, щоб проститься з главою Римсько-католицької церкви Іоанном Павлом ІІ, який помер 2 квітня.\nНапередодні всіх бажаючим було відкрито доступ до тіла Папи Римського у соборі Святого Петра у Ватикані. Тіло Понтифіка було перенесено ввечері в понеділок, 4 квітня, у головний собор Ватикану з Апостольського палацу.\nПеред тим, як розпочалася урочиста церемонія і процесія рушила в напрямку собору Святого Петра, кардинал Едуардо Мартінес Сомало прочитав молитви й окропив тіло святою водою.\nУ процесії брали участь члени колегії кардиналів, єпископи й інші прелати.\nПересування процесії транслювалося на величезні екрани, розташовані в районі палацу і на головній вулиці, що веде до базиліки. На площі перед собором зібралося 100 тисяч віруючих.\nПояву процесії на площі святого Петра прочани зустріли сльозами, молитвами й оплесками.\nЩе вранці тіло Понтифіка перебувало в капелі святого Клементина, де з ним могли проститися високопосадові особи.\nДвері собору Святого Петра було відкрито о 20:00 за місцевим часом (о 21:00 за київським), і десятки тисяч людей суцільним потоком почали входити в собор, щоб віддати останню шану Понтифіку.\nНа початку біля входу в собор почалася тиснява, оскільки було занадто багато бажаючих проститися з Папою, але італійська поліція швидко взяла ситуацію під контроль і впорядкувала рух людей.\nЯк заявив Ватикан, собор буде відкрито вдень і вночі до п’ятниці, дня похорону, щоб усі бажаючі змогли проститися з Папою.\nПередбачається, що в Рим на прощання з Понтифіком можуть прибути від 2 до 5 мільйонів прочан з усього світу.\nВ останній шлях\nУ понеділок, 4 квітня, у Ватикані конгрегація – колегія кардиналів – прийняла рішення, що похорон Іоанна Павла ІІ відбудеться в п’ятницю, 8 квітня. Папа Римський буде похований в соборі Святого Петра на почесному місці – поруч з могилою апостола Петра, творця земної Церкви і першого Папи Римського.\nЦеремонія призначена на 10:00 за місцевим часом (11:00 за київським). Вестиме її кардинал Йозеф Ратцингер, який тривалий час був особливо наближеним до Папи, а також вважається його можливим спадкоємцем.\nІоанн Павло ІІ буде похований у крипті собору Святого Петра, у тій самій ніші поряд з могилою Святого Петра, де до цього спочивав прах Папи Іоанна ХХІІІ.\nПапа Іоанн ХХІІІ, який обіймав Святий Престол з 1958 по 1963 рік і ввійшов в історію під ім’ям "добрий Папа", відомий тим, що за його правління розпочалася нова епоха в історії папства і Римсько-католицької церкви. При ньому папство стало прихильником суспільного прогресу і миру і відповідно до цього керувало католицькою церквою. З його правлінням також пов’язаний початок епохи пом’якшення напруженості між Заходом і Сходом.\nПапа Іоанн ХХІІІ відіграв одну з вирішальних ролей у врегулюванні Карибської кризи в 1962 році, коли мир стояв на межі атомної війни між СРСР і США.\nУ 2000 році його прах був перенесений із крипти собору Святого Петра в сам собор у зв’язку з його канонізацією.\nПапу Іоанна Павла ІІ вважають продовжувачем справи Іоанна ХХІІІ, і не випадково вже зараз називають Великим, оскільки він виступав за взаєморозуміння не лише між різними релігіями, але й між різними народами.\nЯкщо Папу буде канонізовано, на що сподіваються всі католики світу, тоді його останки перепоховають у самому соборі Святого Петра, а гробниця в крипті – підземному склепі під підлогою собору – знову "звільниться".\nОчікується, що сам похорон Іоанна Павла ІІ стане найбільшим в історії людства зібранням світових лідерів. До Рима мають приїхати близько 200 глав держав і урядів. Тільки зі США очікують трьох президентів – разом із Джорджем Бушем і його дружиною Лорою очікується приїзд Джорджа Буш-старшого і Білла Клінтона. Оглядачі відзначають, що президент США вперше в історії приїжджає на похорон Папи Римського.\nДо Рима також прибудуть Президент України Віктор Ющенко, британський прем’єр-міністр Тоні Блер, президент Франції Жак Ширак і президент Польщі Олександр Кваснєвський. Свою згоду приїхати на церемонію дали керівники багатьох мусульманських країн, а також Ізраїлю.\nРосію на похороні Папи Римського Іоанна Павла ІІ представлятиме прем’єр-міністр Росії Михайло Фрадков.\nДля охорони громадського порядку під час похорону римська влада додатково залучить від 10 до 15 тисяч поліцейських. Повністю буде закрито повітряний простір над італійською столицею.\nІоанну Павлу ІІ встановлять пам’ятник у Варшаві\nТим часом, влада польської столиці прийняла рішення встановити пам’ятник Папі Римському Іоанну Павлу ІІ.\nПам’ятник буде споруджено на місці, де великий поляк відслужив пам’ятну месу в червні 1979 року, коли він уперше відвідав свою батьківщину як глава Римсько-католицької церкви.\nПід час меси, звертаючись з проповіддю до мільйона осіб, які прийшли його послухати, він сказав свої знамениті слова: "Не бійтеся". Понтифік також закликав Святий дух "зійти на землю, щоб змінити її".\nПапа Римський помер у суботу, 2 квітня, о 21:37 (о 22:37 за київським часом). Про це повідомив представник Ватикану на площі Святого Петра.\nПредставник Ватикану оголосив офіційні причини смерті Іоанна Павла ІІ – "септичний шок і необоротний колапс серцево-судинної системи". Про це зазначено у довідці про смерть, копія якої оприлюднена Ватиканом.\nПоки важливі церковні рішення прийматимуться кардиналами колегіально, але незабаром пройде процедура виборів нового Папи.\nЗа традицією вона не може розпочатися раніше, ніж через 15 днів після смерті Понтифіка.\nПідготовлено за матеріалами РБК, РІА "Новости", Інтерфаксу, BBCrussіan.com та Лента.Ru.