Який утеплювач краще використовувати для каркасного будинку - VBud\nЯкий утеплювач краще використовувати для каркасного будинку\nКаркасні будинки відносяться до швидкомонтованих конструкцій і є основним типом житлових будівель в США, Канаді, Фінляндії, Німеччини та Швеції. З настанням нового тисячоліття технологія каркасного будівництва знаходить все більше прихильників і серед наших співвітчизників. Однак клімат перерахованих вище країн все ж більш м’який, тому на більшій території Росії будівництво каркасного будинку вимагає використання додаткового утеплення. Про деякі його види і розповість ця невелика стаття.\nВластивості, якими повинен володіти утеплювач для каркасного будинку\nДо утеплювача, як, втім, і будь-якого іншого матеріалу, який використовується при будівництві каркасних будинків, пред’являється ряд вимог. Найбільш важливими серед них виступають:\nЛегкість, так як більшість житлових каркасних будівель зводиться на легких типах фундаментів (пальових, стовпчастих і ін.) однак якщо використовується інший тип підстави, то даними вимогою можна і знехтувати;\nСтійкість до впливу полум’я і високих температур, це одна з основних вимог в дерев’яному будинку;\nСтійкість до вологого середовища, особливо якщо при внутрішній обробці використовуються натуральні» дихаючі ” матеріали;\nМожливість забезпечити герметичність, тобто мінімальна кількість швів, а краще їх повна відсутність;\nЕластичність, так як каркасні будинки мають властивість «рухатися» протягом усього терміну експлуатації, відбувається це за чергуються всихання і набору вологи деревиною;\nТривалий термін служби без втрати теплоізоляційних якостей. Правда, дана вимога не настільки критично, так як стіну каркасного будинку досить просто розкрити і замінити старий утеплювач, але все ж краще обійтися без цього;\nЕкологічна нешкідливість і безпека для здоров’я людини і домашніх тварин. Ця вимога в додаткових коментарях, мабуть, не потребує.\nОсновні види утеплювачів\nПрогрес у всіх сферах людської життєдіяльності не стоїть на місці, у тому числі і в будівельній галузі, тому з кожним роком на ринку будматеріалів з’являються все нові види утеплювачів для стін, підлоги та перекриття, фундаменту і т. д. Якщо всього пару десятиліть тому пересічному обивателю були доступні тільки мінеральна вата, тирса (стружка), так керамзит зі шлаком, то сьогодні вибір теплоізоляційних матеріалів набагато багатшими. Крім перерахованих вище до них відносяться:\nПінополістирол в плитах;\nДалі трохи докладніше про кожного з них. А на форумі Ви можете прочитати і відгуки.\nМінеральна вата в якості утеплювача\nМінеральна або базальтова вата — один з найпопулярніших утеплювачів для каркасних житлових приміщень. Цей матеріал стійкий до горіння і високих температур, екологічно безпечний, має гарну звукоізоляцію. Остання властивість дуже важливо в каркасних будівлях. Щоб зрозуміти, які теплоізоляційні характеристики у мінеральної вати, досить буде сказати, що шар цього матеріалу товщиною в 50 мм дорівнює за властивостями товщині цегляної кладки в 580 мм.\nСтосовно безпосередньо самої технології утеплення, то будівництво каркаса виробляють спочатку з тим розрахунком, що будуть застосовуватися плити з мінеральної (базальтової) вати. Між стійками дерев’яного каркаса залишають відстань в 60 см, яке дорівнює стандартній ширині теплоізоляційного матеріалу.\nБазальтові плити повинні бути укладені щільно, щоб не було занадто багато вільного простору між ними і зовнішньою і внутрішньою стінами, але і сильно притискати їх теж не слід, так як з часом це може привести до пошкодження матеріалу і утворення «містків холоду».\nВас зацікавить: Характеристики відцентрових вентиляторів, застосування в будівництві\nПінополістирол (ППС) в плитах являє собою спінений термопласт, який складається з сплавившихся гранул. Це може здатися дивним, але самі плити утеплювача складаються на 98% з повітря, яким наповнені як самі гранули, так і простір між ними, і лише на 2% з полістиролу. З усіх видів утеплювачів для каркасних конструкцій пінополістирольні плити є самим легким.\nПри тривалому впливі на пінополістирол впливають рослинні, тваринні і парафінові олії, жири, дизпаливо і вазелін. ППС нестійкий до різного роду органічних розчинників, але при цьому не розчиняється і не набухає у воді, практично не набирає вологу, довговічний і стійкий до гниття. Цей матеріал не засвоюється тваринами і мікроорганізмами, тому не використовується ними як корми і не надає живильне середовище для бактерій і грибків.\nЕковата, яка на 80% складається з целюлози і на 20% з різних компонентів (єднальних і антипіренів), в нашій країні порівняно недавно стала застосовуватися в якості утеплювача для каркасних будинків, хоча, наприклад, в Штатах цей матеріал знайшов широке застосування ще в 70-х роках минулого століття. Для порівняння слід сказати, що шар ековати товщиною в 130 мм по своїм теплоізоляційним характеристикам рівнозначний товщині стіни з газобетону в 600 мм.\nПо суті, ековата являє собою відходи паперового виробництва, які оброблені бурою кислотою або сульфатами амонію (запобігають горіння) і борною кислотою (перешкоджає гниттю). Вона стійка до горіння, нешкідлива для здоров’я людей і тварин, не гниє і її не дуже люблять гризуни.\nОднак при виборі цього матеріалу потрібно враховувати таку особливість: сульфати і фосфати амонію при взаємодії з борною кислотою з часом втрачають свої антипіренних властивостей. До того ж дані з’єднання можуть стати джерелом неприємного запаху. Тому слід купувати ековату, в якій в якості антипірену використовується тільки бура кислота (боракс), що не втрачає своїх властивостей і не має запаху.\nЩе один сипучий утеплювач — це відходи деревообробних підприємств — тирса. Мабуть, це найдешевший спосіб утеплити будинок. Деякі цехи по виробництву меблів безоплатно віддають тирсу, якщо людина самостійно вивезе відходи з території.\nПравда, при цьому слід пам’ятати, що для утеплення можна використовувати тирсу тільки досить великої фракції, і що залишилися після розпилу первинної деревини.\nТаким чином, тирса від ДСП, ДВП, МДФ-панелей та інших матеріалів, у виробництві яких використовуються різні сполучні компоненти, не підійдуть не тільки з міркувань екологічної безпеки, але і тому, що вони дуже дрібні і являють собою, по суті, дрібний пил.\nВас зацікавить: Вибираємо добриво для картоплі при посадці-види і поради щодо застосування\nДеревна тирса крім дешевизни мають також ряд інших переваг:\nАбсолютною нешкідливістю для оточуючих;\nВідмінними теплоізоляційними характеристиками;\nЧудовими звукопоглинальними якостями.\nОднак присутній і цілий ряд недоліків. Так, наприклад, дешевизна може бути нівельована необхідністю застосування ручної праці при формуванні теплоізоляційного шару. Тирса з плином часу мають тенденцію до злежування, що через деякий час змусить проводити роботи по розкриттю стін і їх заміні.\nЯкщо при засипці не додати вапно, то тирса досить швидко почнуть гнити. Також досить дивну любов до даного матеріалу відчувають миші і щури, тому зовнішні частини стін повинні бути добре захищені від їх проникнення. На малюнку нижче представлена можлива схема утеплення стін каркасного будинку із застосуванням деревної тирси.\nКерамзит та інші сипучі матеріали\nКерамзит вже майже ціле століття використовується в якості утеплювача. Величезною перевагою керамзиту виступає його практично стовідсоткова стійкість до займання, а також екологічність, адже він виробляється з легкосплавної глиняної або сланцевої породи методом спучування і випалу. Спосіб виробництва керамзиту обумовлює пористість його структури, що, в свою чергу, робить його легким і звуконепроникним. Також керамзитові гранули не схильні до гниття і їх не дуже люблять дрібні гризуни. Згодом він не втрачає своїх властивостей.\nПравда, у даного матеріалу спостерігається і повноцінний набір недоліків.\nПо-перше, відносна крихкість гранул не дозволяє прикладати великі зусилля при трамбування під час засипки в стіни, з-за чого можуть утворюватися значні порожнечі і «містки холоду».\nПо-друге, керамзит гігроскопічний, причому вбрана волога не віддається, а висихає поступово, тобто при використанні в приміщеннях або кліматі з великою вологістю стіни будуть постійно вбирати воду.\nЗа формою і величиною фракцій керамзит ділиться на три різновиди:\nЩебінь. Гранули цієї фракції великі, гострокутні, величина коливається від 20 до 40 мм.\nЖорства. Гранули овальної форми, величина становить близько 10-20 мм.\nПісок. Найбільш дрібна фракція, величина гранул не перевищує 10 мм в діаметрі.\nДля утеплення каркасних будинків потрібно застосовувати суміш з усіх трьох фракцій, де 60-70% має становити гравій, 20% — пісок і 10% — щебінь. Замість керамзиту іноді застосовують шлак, проте цей матеріал досить шкідливий для здоров’я і не забезпечує належної теплоізоляції.\nСам по собі пінополіуретан (ППУ) входить до групи газонаповнених пластмас, в основі яких лежить поліуретан. Так само, як і пінополістирол, цей утеплювач на 90% складається з повітря. Для утеплення каркасних будинків застосовується напилюваний пінополіуретан.\nВикористання цього матеріалу дозволяє не тільки позбутися від необхідності монтажу пароізоляції і ветровлагозащиты з мембранних матеріалів, але і значно зменшити грошові та часові витрати на зведення каркасу споруди. Але товщина шару ППУ при цьому повинна складати не менше 120-200 мм (200-300 мм при використанні екструдованого полістиролу). Тільки будинок, що має такий шар пінополіуретанової ізоляції, можна вважати по-справжньому енергозберігаючим. Шар пінополіуретану товщиною в 70-80 мм відповідає СНиПу для огороджувальних стінових конструкцій, шар ж в 100-120 мм відповідає СНиПу для огороджувальних покрівельних конструкцій.\nВас зацікавить: Фарбування стелі валиком: всі хитрощі процесу\nНапилення ППУ чудово вирішує проблему «містків холоду», а також попутно справляється з досить складним завданням кріплення будівельних конструкцій, як двері і вікна, які можуть бути встановлені тільки з використанням даного матеріалу. Пінополіуретан виключає можливі проблеми з перекосами і усадкою, що дуже важливо в каркасному будинку. Ще одна досить суттєва перевага цього виду утеплювача: він виконує захисну функцію для елементів каркаса.\nВсі дерев’яні стійки, балки, лаги і повністю захищені від гниття (правда, перед монтажем вони повинні повністю просохнути), так як ППУ володіє надзвичайно низькою паропроникністю і практично непроникний для кисню.\nОднак останнє з названих властивостей змушує обладнати каркасні будинки якісною вентиляцією.\nВибір товщини теплоізоляції для каркасного будинку\nТовщина шару теплоізоляції залежить від декількох факторів. Перший і головний — це вид утеплювача. Другий — клімат місцевості, де здійснюється будівництво каркасного житла. Наприклад, якщо в Краснодарському краї буде достатньо 100 мм (2 шари стандартних плит) базальтової вати, то в Архангельській області знадобиться вже 200 мм, причому 150 мм (3 шари) повинні розташовуватися між стійками каркаса, а 50 мм (1 шар) необхідно закріпити зовні, щоб вкрити всі каркасні балки і виключити утворення «містків холоду».\nЗвичайно, при розрахунку необхідної кількості теплоізоляційного матеріалу можна керуватися життєвими спостереженнями, розпитавши сусідів, друзів і знайомих будівельників-самоучок, які вже мали справу з каркасними будинками, але краще скористатися науковим підходом і застосувати просту формулу: δут = R х λут, де λут — теплопровідність утеплювача, а R — тепловий опір стін. Можна розглянути застосування формули на конкретному прикладі: в ході будівництва каркасного будинку, де внутрішні стіни з фанери товщиною 6 мм, а зовнішні — з OSB-плит товщиною 9 мм, необхідно розрахувати товщину шару базальтової вати.\nТеплоопір стін будь-якого житлового будинку, розташованого в Московській області, в середньому має становити R=3,20 м2*0C/Вт. Ця величина варіюється в залежності від регіону. Інформацію ж про теплопровідність того чи іншого матеріалу можна знайти в сертифікаті на товар, її наявність в ньому обов’язково, відсутність ж такої має насторожити покупця, так як це може бути свідченням неякісного і навіть шкідливого для здоров’я матеріалу.\nТовщина ж шару теплоізоляції для каркасного будови визначається все за тією ж за формулою: δут = R х λут. У базальтової вати величина теплопровідності становить 0,045 Вт/м*0С, тому в даному випадку товщина шару утеплювача повинна бути δут = R х λут = 3,20 х 0,045 = 0,14 м. Тобто необхідно 2 шари плит, як вже і згадувалося вище при порівнянні будівництва каркасного будинку в Архангельській області і Краснодарському краї.\nПодивіться відео про вибір кращого утеплювача для каркасного будинку.\nPrevious Post:Бойлер для гарячої води: поради при виборі\nNext Post:Збираємо електрощиток в квартирі своїми руками


Товариство пошуку жертв війни ''ПАМ'ЯТЬ'' - Звіт про ексгумацію останків військовослужбовців РСЧА у с.Сасів Золочівського р-ну Львівської обл.\nГоловна Експедиції Звіт про ексгумацію останків військовослужбовців РСЧА у с.Сасів Золочівського р-ну Львівської обл. Сьогодні: 03.12.2020\nУ відповідності з дозволом Державної міжвідомчої комісії у справах увічнення пам’яті жертв війни та політичних репресій № 1/13/02/2005 від 31.08.2005р. пошукова група громадської організації «Товариство пошуку жертв війни «Пам’ять» 4 листопада 2005р. проводила ексгумацію останків військовослужбовців робітничо-селянської Червоної армії, які загинули в оборонних боях 1941р. на околиці с.Сасів Золочівського р-ну Львівської області.\nDatsoPic 1.0 © 2006 by Andrey Datso Згідно свідчень місцевих жителів в лісі між селами Сасів і Колтів мало знаходитися велике поховання радянських солдатів з часів боїв 1941р. В результаті обстеження вказаної території було виявлено лише одне поховання, яке знаходилося у ямі з-під вибуху авіабомби. Останки знаходилися на глибині приблизно 0,7м від сучасної поверхні (0,2м від дна воронки). Тіло лежало на лівому боку з легко підігнутими ногами. Цілісність кістяка була порушена в результаті втручання «чорних археологів». Ймовірно через це не вдалося зібрати весь остеологічний матеріал. Зокрема були відсутні ступні ніг, розкидані кістки грудної клітки, а залишки черепної коробки зміщені в район грудей. Вік особи складав приблизно 35-40 років.\nСупровідний матеріал: армійський каска моделі СШ-40 з пробитим осколком правим боком, алюмінієвий казанок овальної форми зразка 1936р. з вигравіруваними на дні ініціалами власника «Т.В.Н.», декілька ґудзиків із залишками тканини і гострильний брусок до бритви.\nПоховання в с.Сасів має однакову історію з похованням в с.Хмелева (розташовані неподалік одне з другим). Згідно історичних даних 1 липня 1941р. 10-й мотострілковий і 10-й артилерійський полки 10 танкової дивізії 15 мехкорпусу о 14.00 між селами Сасів і Хмелева зав’язали бій з частинами німецької армії, прикриваючи відхід дивізії з с. Колтів Золочівського р-ну Львівської області.


праця | Культура української мови на щодень\nВы здесь: Домашняя страница1 / Мовні труднощі2 / П3 / праця\nТРУД — ПРАЦЯ\nСлово трудитися має вужчу сферу застосування, ніж синонімічне йому працювати.\nТрудитися вживається тільки стосовно діяльності людей. Це слово характеризує наполегливу, старанну працю, яка потребує багато розумових, фізичних зусиль. Введене у текст, воно створює відтінок піднесеного стилю: трудитися в ім’я науки, миру, на благо Батьківщини, трудитися на совість, трудитися до зорі.\nСтилістично нейтральне слово працювати характеризує роботу як затрату фізичної і розумової енергії на створення матеріальних, духовних цінностей. Воно доречне, коли йдеться про час, місце роботи, знаряддя праці (працювати до дванадцятої, працювати на кіностудії, працювати на руднику, працювати акварельними фарбами), про перебування особи на роботі, службі (працювати телемайстром).\nПрацювати, на відміну від трудитися, характеризує не тільки людську роботу як діяльність, а й роботу окремих частин тіла, органів людини: працювати чим — «інтенсивно рухати руками, ногами, плечима при плаванні, бігові» — працювати рукаті, ногами; працює печінка, шлунок. Ним позначають роботу машин, механізмів: верстат працює справно, замок вже не працює.


символи віри — Антикваріат\nСимволи віри. Частина п’ята. баптистське віровчення\n«3) Та не буде в тебе інших богів перед лицем Моїм. 4) Не роби собі різьби і всякої подоби з того, що на небі вгорі, і що на землі долі, і що в воді під землею. 4) Чи не вклоняйся їм і не служи їм, бо Я Господь, Бог твій, Бог заздрісний »\nДля розуміння Біблії, щоб не робити помилок, не можна вихоплювати окремі вірші без зв’язку зі змістом, яке розповідає нам історично про той час і про ті причини чому це сталося і чому це було сказано Господом, Його Ангелами і пророками. Отже про історію і причини зазначених вище трьох віршів.\nРозберемо 4-й вірш. тут слово "кумир" є слово вживається у світському житті людей. Кумиром може бути хтось із правителів, артистів, спортсменів і так далі, людей, які стали видатними у світському житті. Іноді таких людей в даний час називають "зірками". Отже слово "кумир" до православних ікон ніякого\nвідношення не має. Далі в 4-му вірші говориться про зображення будь-яких явищ, що на небі, на землі і в воді. Тут вживається слово "що". Слово це означає неживий названого явища. Якби це стосувалося одухотворених істот, то вживалося б слово "хто". Таким чином і 4-й вірш ніякого відношення до ікон не має.\n5-й вірш закликає євреїв не кланятись і не служити всьому тому, що перераховано в 3-м і 4-м віршах, які ніякого відношення до православних ікон не мають. Отже, все, що сказано в Законі, ніякого відношення до ікон не має. На відміну від ідолів у євреїв, ікони в Православ’ї ніколи тварин не зображували, а зображують тільки Бога і Святих для Бога. Православні, на відміну від євреїв, звертаються до Бога через ікону, тоді як євреї бачили в ідола бога. Ікона для православних богом не є, а є символічно зображенням, через яке віруючий відокремлює себе від усього оточення при зверненні до Бога. І тому ікона знаходить святість своїм відділенням для Бога. Все ж, що має святість, може бути використано для прояву Богом тих чи інших чудес, які в історії Православної церкви були і які православні християни зберігають у своїй пам’яті.\n«І, як Мойсей підніс змія в пустині, так мусить піднесений бути й Син Людський». Іоанна 3:14\nПримітка: Про баптистка віровчення в Росії можна прочитати тут: Російський Союз ЄХБ. http://baptist.org.ru/faith/verouchenie\nІнший доказ того, що дитина не може бути хрещений, то, що людина повинна спочатку вивчити Писання, потім увірував, і тільки потім хреститися. Хрещення не відкриває ворота в Царство Небесне. Порятунок надходить в результаті віри, а не хрещення. Ісус Христос сказав: "Тож ідіть, і навчіть всі народи, христячи їх в Ім’я Отця, і Сина, і Святого Духа," (Мт.28: 19), і " Хто увірує й охриститься, той буде спасенний; а хто не увірує, засуджений буде" (Мрк.16: 16). Як бачимо, обьязательно умова для порятунку є ВІРА + ХРЕЩЕННЯ. А для того щоб повірити, треба вчиться. А хто не повірив, навіть якщо і хрещений, все одно буде осуджений.\nЩо стосується того чи може віруючий "втратити" порятунок чи ні, то знову в Біблії є багато місць, які вказують на те, що Бог створив людину вільною, і він (чоловік) може в будь-який момент розірвати договір з Богом. Бог обіцяв що хто увірує і до кінця буде служити Богу, Він не залишить, і ніхто не зможе людини розлучити з Богом. Але сам людина вільна в будь-який момент відмовитися від порятунку. Так було з самого початку. Хіба Адам не мав життя вічне і не втратив її в результаті свого гріха? А Саул? Не стану зараз довго писати на цю тему, рекомендую увійти на сайт rusbaptist.stunda.org і там знайдете відповіді на всі ці питання, в тому числі і про хрещення, і про порятунок, і про віросповідання баптистів.\n1) Ви написали, Сергій: "У баптистів допускають до хрещення тільки тих, які покаялися і усвідомлюють у що вірять". Однак, цього недостатньо для хрещення! Головне в хрещенні є служіння Богу, нести Слово Боже людям, а дітям і в 15 років не всім це під силу. Я не хочу називати адресу цієї церкви баптистської, але бачив в ній хрещення дітей в цьому віці, школярів дітей початкових класів, а також знаю, що подібне практикується і в інших церквах, в які також міркують як Ви. Прочитайте мою статтю "Деякі питання про хрещення і Народження понад", Де все це рае’ясняется докладно.\n2) Також Ви, Сергій помиляєтеся і в тому, що Народжений понад може відпасти від Бога, але це неможливо, так як сутність його зовсім інша, а тому він вже не може ніколи відпасти від Бога! Прочитайте статтю мою про це " Чи може віруючий бути впевненим на 100%, що він має життя вічне?"\n1)"Я читаю Біблію, і мені це досить." ВІДПОВІДЬ МІЙ: Немає цього недостатньо! Прочитайте цю статтю: "Кому доступна для розуміння Біблія !?"\n2) Людина Народжений понад має вже іншу сутність, а тому він вже і вибір робить згідно свого духу Божого в ньому! Який дух людини-такі і його вчинки. До того ж потрібно знати це:\nЧи може бути таке? Апостол Павло у своєму посланні до християн пояснює великі доктрини благодаті, а також пояснює і це питання:\n«Бо я впевнений, що ні смерть, ні життя, ні Анголи, ні влади, ні Сили, ні теперішнє, ні майбутнє, ні висота, ні глибина, ані інше яке створіння не зможе відлучити нас від любові Божої, яка в Христі Ісусі, Господі нашім ». Римлянам 8, 38-39\nІстинно віруючі люди відрізняються від інших людей тим, що в їх серцях поселяється навічно Бог-Святий Дух, який допомагає віруючим уникнути робити в житті зло Богу. І про це Апостол Павло так говорить християнам: «Тому то Бог викликає в вас і хотіння і діяння за Своїм уподобанням" Філ. 2, 13"\nГоловне в хрещення, вступити в заповіт з Богом. А проповідувати це дар Божий. Та й проповідувати можна по різному: можна словом, а можна і своїм повсякденним життям. Біблія говорить, що фарисеї намагалися вбити Ісуса Христа і. Лазаря (Ін.12: 10). Ну як би Ісуса Христа ясно за що хотіли вбити, Він відкривав людям правду, а ось за що хотіли вбити Лазаря? У Біблії ніде не написано, що Лазар проповідував. Так і молоді хлопці та дівчата, хоча вони ще і не можуть проповідувати як дорослі, але своєю поведінкою, своїм зовнішнім виглядом, способом життя, вже є німими проповідниками серед своїх однолітків. З власного досвіду знаю, як на мене діяв мій двоюрідний брат і інші молоді християни, які покаялися в 16 років (у 80 роки дозволялося покається з 16 років, а хреститися з 18), і як надалі на мене вплинули комсомольці, коли я втратив зв’язок з братом, і потрапив під вплив комсомольців. Потім щоб знали, що навіть 14-ня проповідують серед своїх однолітків, і до того ж не погано. І результат на увазі. Багато молоді хлопці е дівчата з невіруючих сімей приходять до церкви, в результаті спілкування з віруючими друзями.\nАвтор написав: Я не хочу називати адресу цієї церкви баптистської, але бачив в ній хрещення дітей в цьому віці, школярів дітей початкових класів\nТе що Ви не бажаєте називати церкву, де хрестять малоліток, доводить що її не існує. Навіщо приховувати те, що Богу і так відомо? Від кого приховуйте цю інформацію: від Бога або від людей? Я думаю що просто боїтеся, що Ваш коментар прочитає хтось із тієї церкви, або міста, і Ваш обман відкриється. Або виявиться що такий церкви не існує, або що вона не баптистська. Я чув що дітей в 10-12 років хрестять мормони, але якщо Ви їх мали на увазі, то це не християни, і тим більше до баптистів ніякого відношення не мають.\n"Головне в хрещення, вступити в заповіт з Богом." А Завіт з Богом є служіння Йому у виконанні Заповідей Його. До людей треба мати підхід, а головне любов до Христа і до них, щоб вони довірилися проповідника, а це можна зробити тільки любов’ю! Про це Господь говорив Петру, перш запитавши Петра чи любить він Його. Після відповіді тільки слів "кохаю" Господь сказав паси стадо Його.\nДо малоліткам люди ставляться недовірливо, так як вони ще не пройшли в життя всіх випробувань. Ісус хрестився в 30 років не дарма, хоча Він до цього пройшов всі тяготи життя людської і писання тлумачив людям, будучи дитиною. Для мене Христос є приклад, але не люди, що роблять не по прикладу Господа. Подумайте про це, Сергій, дивлячись на Господа, а не на людей!\nВиносити недоліки служителів своєї церкви і інших на обговорення форуму я ніколи не буду. Я люблю служителів всіх баптистських церков, в яких я був і в якій я перебуваю. Я вдячний їм за дуже багато духовне, що вони мені дали в моєму житті становлення з Богом!\nА ображати цілу конфесію Ви вважаєте нормально? Ап. Павло написав: "Всюди чути, що між вами перелюб, і то такий перелюб, який і між поганами незнаний, що хтось має за дружину собі дружину батькову. І ви загордилися, замість того, щоб краще плакати, щоб був вилучений з-поміж вас, хто цей учинок зробив" (1Кор.5: 1,2). Теж пишіть і Ви, дорікаючи баптистів в тому, що вони хрестять неповнолітніх. Але далі ап. Павло пише: "Отже, очистьте стару розчину, щоб стати вам новим тістом, бо ви прісні, бо наша Пасха, Христос, у жертву принесений за нас" (1 Кор.5: 7), а Ви приховуйте того (або тих) які надходять не як належить християнам, тим самим стаєте пліткарем і співучасником їх злочини. Вибачте за такий тон, але Ви його заслужили. Сподіваюся що почуєте голос Божий, і покаєтеся, поки ще не пізно. Тому що якщо дійсно таке існує серед нашого братства, то Бог покарає все братство, поки не винесемо з середовища нашої цю стару закваску.\nДо відома, я хрестився в 49 років, хоча міг прийняти Христа в 16. Моя дружина в 48, а мої діти ще не прийняли Христа. І винен в цьому я, бо не будучи християнином, чи не виховав їх в дусі Христа, а зараз розраховуюся за своє упущення. Коли кажу дітям що треба поки, то вони кажуть: "Папа, а тобі скільки років було коли покаявся? Ось і ми, коли будемо в твоєму віці поки". А якщо я послухався свого часу Голоси Божого, і покаявся ще в юношстве своєму, то зараз не почув би такі слова від своїх дітей.\nТе що Ісус хрестився в 30 років, це не означає що всі повинні хреститься в цьому віці. Адже ми не знаеніе скільки років було Павлу, Тимофію або Тита, Марку або Луки, коли вони хрестилися. А Ісус не міг хреститися раніше, тому що шлях Його ще небув приготований. Це повинен був зробити Іоан Хреститель, який був на 6 місяців старше Христа, а згідно єврейським законом, пророком міг бути тільки людина не молодше 30 років. Іоан не міг в 16 років стати пророком і хрестити Христа, бо треба було виконати Закон (Мтф.3: 15). Ісус і не потребував хрещенні бо Він Бог, але зробив це заради людей.\nСергій, я нікого не засуджую і на це я не маю ніякого права. Я пишу про недостаткх без всякого осуду, але щоб віруючі знали про них і задумалися про це. А якщо я в чомусь неправий, то будемо обговорювати, супроводжуючи все віршами Біблії. Ви хочете, щоб я як в армії або у Вас в поліції, говорив завжди "так точно, Ви маєте рацію, сержант!" Так що не треба звинувачувати мене в тому, що я розумію інакше, а просто пишіть в чому я неправий, доводячи Біблією. Згідно 1Кор.5: 1,2 Павло не назвав прізвища, але Ви б з Павла їх вибили точно. Ви, напевно, слідчим працювали, але тюремні звички на форум виносити не треба. 3) Віра і покаяння людей відбуваються у всіх по-різному, в тому числі і у Ваших дітей так буде. Молитися Вам треба за них разом з дружиною. Молитва праведника здійснює многое.Учтіте також, що у віруючих часто бувають діти неслухняними, також і невіруючими. Багато що ще залежить від Вашого прикладу, від Вашої любові до дітей!\nВи написали: "Те що Ісус хрестився в 30 років, це не означає що всі повинні хреститься в цьому віці": А для мене приклад Господа є найголовніше!\nБуло б добре, якщо Христос був би для вас прикладом, але не тільки в тому, в якому віці хрестився, а ще в повсякденному житті, в послух і найголовніше, в ЛЮБОВІ ДО ЛЮДЕЙ. Цікаво, а Ви хрестилися саме в 30 років, тому що в такому віці хрестився Ісус? А якщо не дожили до цього дня, то що, померли не хрещеним? Виходить що Петро порушив заповідь Христа, коли хрестив Корнелія і весь будинок його, де були не тільки 30-річні, але і люди по старше і молодше. Те ж саме і в будинку Лідії, та й серед тих 3000, які хрестилися в день 50-ці теж були люди різного віку, бо в Єрусалим приходили всі євреї, не дивлячись на вік.\nЩе й ще раз переконуюся, що далекі Ви від Істини. Покайтеся поки є час!\nЯ хрестився в 58 років, але зрозумів тільки в останні роки, що хреститися треба за прикладом Господа не раніше 30 років. Якщо хтось і хрестився у віці менше 30 років, то це не гріх, однак треба хреститися за прикладом Господа нашого, не раніше 30 років!\n1) Може та якби і в роті ростуть гріби.2) Смерть і хрещення абсолютно різні речі. Не можна плутати те, що стосується плоті з духовним служінням людини Богу. У цьому прикладі є повна відсутність логіки, Сергій!\nТак напишіть де я порушив логіку конкретно!\nЦя книга не є ні теологічним дослідженням, ні збіркою проповідей — це щоденник. У Посланні до Тита Апостол вчить віруючих, як зберегти віру в чистоті і правді, коли церкви перебувають в оточенні розпусти і вседозволеності (як зараз в Європі).\nЄр. 6:16 Так говорить Господь: На дорогах ваших і розгляньте, і спитайте про давні стежки, де то добра дорога, то нею ідіть, і знайдете мир для своєї душі.\nДжерело: символи віри\nІсус хрестивсяніякого відношенняце віці\nАпостольський символ віри — київська церква — голгофа\nСимвол віри — всього потроху — великі дівчинки в большом городе\nСимволи віри 3


Вебінар «Відшкодування бізнесу збитків від війни» - Спілка українських підприємців\nВебінар «Відшкодування бізнесу збитків від війни»\n31 травня Центр захисту бізнесу СУП провів вебінар «Відшкодування бізнесу збитків від війни».\nНаразі загальні збитки економіки України, завдані воєнними діями, оцінюються в понад $600 млрд (станом на 25 травня). Тож із перших днів війни Центр захисту бізнесу СУП перепрофілювався, додавши у коло своїх обов’язків також і питання відшкодування збитків. Фахівці Центру завжди на зв’язку у вирішенні нагальних питань, щоб сприяти безперервній роботі бізнесу навіть у такий важкий період. Пропрацювавши тему відшкодування збитків, ними було створено методичні рекомендації з того, як правильно ці збитки зафіксувати та оформити.\nПереглянути повністю методичку можна за посиланням:\nПід час війни підприємці зазнали збитків різного типу:\n— прямі (реальні), пов’язані з фізичною неможливістю надалі працювати через матеріальну шкоду;\n— упущена вигода через неможливість виконання зобов’язань;\n— моральна шкода;\n— невиплачена заробітна плата;\n— додаткові виплати (витрати на кредитування, консультації).\nЗбитки потрібно вже фіксувати, адже держоргани, які будуть займатися відшкодуванням, повинні мати підтвердження й коректні дані щодо цих втрат. Наразі на рівні держави вже ведеться робота з уніфікації порядку оцінки збитків, їх фіксування, документації, аби якомога простіше було все відшкодувати.\nНаразі немає абсолютно ефективного механізму, який би дозволив стягувати збитки з рф, тож поки варто максимально зосередитися саме на фіксації збитків, що не втратити в майбутньому можливість подати позов.\nЯк варто збирати докази ушкоджень? Це може бути обстеження, інвентаризація, судові експертизи, докази у кримінальному провадженні, акти ДСНС, відео і фотофіксація, покази свідків — і навіть це далеко не обмежений перелік.\nПовністю переглянути вебінар можна за посиланням:\n1. Методичні рекомендації СУП щодо фіксації збитків та розкриття загальних аспектів відшкодування шкоди, завданої воєнними злочинами – про це розповість Анастасія Гурська, співголова Центру захисту бізнесу СУП, керівник Адвокатського бюро «Анастасії Гурської»\n2. Фіксація збитків у кримінальному процесі: в яких випадках? Яким чином? І як це можна використати в подальшому до отримання відшкодування? – розповість Катерина Гупало, партнерка Arzinger\n3. Правове регулювання фіксації та оцінки збитків (земля, майно та бізнес як такий) - пояснить Тетяна Сторожук, старша юристка Arzinger\n4. Механізми стягнення збитків: Status Quo – детальніше про це розкажуть Тімур Бондарєв, керуючий партнер Arzinger, та Володимир Наконечний, юрист Arzinger\nМодератор - Тімур Бондарєв, керуючий партнер Arzinger\nЗвернутися до Центру захисту бізнесу з юридичних питань можна безпосередньо на електронну адресу businessprotection@sup.org.ua чи за телефоном Гарячої лінії +38 (067) 00 535 00.\nСУП долучилася до запуску в Україні платформи leverist.de\nСУП провела зустріч із Головою партії "Слуга народу" Оленою Шуляк\nВідбулася зустріч СУП із Першим-віце-прем’єром, Міністром економіки Юлією Свириденко\nРекомендації щодо відшкодування збитків бізнесу внаслідок агресії рф\nПозиція СУП щодо удосконалення законодавства в сфері протидії рейдерству


Фунгіцид Альто Супер 20л від Syngenta | купити, ціна в Україні\nФунгіцид Альто Супер — ваше замовлення\nНорма витрати л/га 0,4 – 0,5 л\nПризначення Широкий спектр контрольованих хвороб. Швидка лікувальна і тривале профілактичне дію дозволяє попередити проникнення збудника і зупинити його розвиток навіть після поразки рослини. Містить високосистемні діючі речовини, які швидко проникають і поширюються по всій рослині, захищаючи нові листя.\nКультури, на яких застосовується Овес,Пшениця яра, озима,Жито озима,Буряк цукровий,Тритикале озиме,Ячмінь ярий, озимий.\nДіюча речовина: 80 г/л ципроконазолу; 250 г/л пропиконазола.\nАльто Супер фунгіцид для зернових культур і цукрових буряків від syngenta\nФунгіцид Альто Супер системної дії, який застосовується в цілях захисту цукрових буряків і зернових колосових культур від комплексу хвороб. Препарат оберігає вирощуються рослини від різних видів іржі, церкоспорозу, плямистостей листя, борошнистої роси та інших захворювань. Ефективність агрохімікати пояснюється сумішшю діючих речовин – пропиконазола і ципроконазола.\nОсобливості фунгіциду Альто Супер\nВелика кількість чутливих хвороб.\nЕфективний захист всіх видів зернових культур на будь-якій стадії вегетації.\nСтійкість до вологи і дощу.\nФінансова вигода завдяки низькій нормі витрати (0,4-0,6 л/га).\nПрепарат Альто Супер поглинається за 1 годину, діє 4-6 тижнів.\nВідсутність резистентності при дотриманні норми витрати.\nБезпека для тварин і рослинності.\nАгрохімікат використовується для лікування і профілактичних цілях.\nФунгіцид Альто Супер проникає в тканини рослини і поширюється вгору по стеблу, а також у порядку від підстави до вершини листа. В результаті діюча речовина наближається до збудника хвороби з подальшою його ліквідацією. Пестицид рівномірно розподіляється по культурі і не змивається під впливом води. Фунгіцидна дія триває більше 4 тижнів, тому в початковому періоді розвитку культура знаходиться під надійним захистом.\nРозчин готується в спеціально обладнаному місці. Спочатку 25% бака заповнюється водою, потім рідину змішалась і ємність струшується. Після цього додається фунгіцид Альто Супер у необхідному обсязі та резервуар заповнюється до кінця. Розчин ретельно змішується під час приготування і в процесі обробки. Захід по захисту культури необхідно провести протягом доби після приготування розчину.\nВиконуйте такі вимоги:\nДля приготування розчину використовується тільки чиста вода і справне обладнання.\nРозчин можна перемішувати вручну або мішалкою.\nОбробка виконується рано вранці (6-9 годин) або ввечері (19-21 години).\nОбприскування проводиться в суху погоду і при швидкості вітру понад 4-5 м/c.\nКультури обробляються при температурі не вище +25 градусів.\nПісля застосування обприскувач і фільтри ретельно промиваються.\nФунгіцид Альто Супер зберігається у затемненому приміщенні при температурі від -5 до +35 градусів.\nРегламент з обробки фунгіцидом Альто Супер\nЯра і озима пшениця\nБорошниста роса, види іржі, септоріоз, септоріоз, фузаріоз (частково)\nЯровий і озимий ячмінь\nБорошниста роса, стеблова й карликова іржа, піренофороз, церкоспореллез и др.\nАльтернаріоз, борошниста роса, церкоспороз, фомоз\n1) Перші ознаки захворювання\n2) Через 10-14 днів після первинної обробки\nМітки: Жито, Пшениця, Цукрові буряки, Ячмінь


Альфонс Журден (граф Тулузький) — Вікіпедія\nАльфонс Журден (граф Тулузький)\nАльфонс I Журден (фр. Anfós Jordan; 1103 — 16 серпня 1148) — граф Тулузи, маркіз Провансу, герцог Нарбони у 1112—1148 роках.\nокс. Anfós Jordan\nCitadel of Raymond de Saint-Gillesd, Триполі\nЕльвіра ді Кастиліяd\nРаймунд V, Альфонс II, Faidiva of Touloused і Laurence of Touloused\n1.2 Граф Тулузи\nПоходив з династії Руерг (Раймундідів). Молодший син Раймунда IV (VI), графа Тулузи, та Ельвіри (доньки Альфонсо VI, короля Кастилії). Народився у 1103 році у замку Мон-Пелерін неподалік від міста Триполі під час Першого хрестового походу, учасником якого був його батько. Його хрестили в річці Йордан, тому на честь неї отримав друге ім'я — «Журден».\nУ 1105 році помер його батько, тому Альфонса Журдена було оголошено графом Триполі під опікою двоюрідного брата Вільгельма Журдена, графа Серданья. 1108 року до Триполі прибув старший, зведений, брат Альфонса — Бертран I, граф Тулузи, який відправив Альфонса Журдена до Лангедоку, надавши йому титул графа Руерга та номінальну посаду намісника Тулузи.\nУ 1109 році він прибув до графства Тулузького. Втім у 1110 році до Тулузи вдерся Вільгельм IX Трубадур, герцог Аквітанії, що був одружений з двоюрідною сестрою Альфонса Журдена, й захопив Тулузьке графство. Альфонс обмежився графством Руерг. 1112 року після смерті брата Бертрана I в Триполі, зумів встановити владу над маркізатом Прованс та герцогством Нарбон.\nРазом з тим його оголошено також графом Тулузи, проте там фактично панували аквітанці. Проте фактично правителькою і регентшею була його мати. Вона керувала за підтримки знаті та прелатів.\n1119 року Альфонс I Журден зумів відвоювати Тулузу, проте втратив північну частину Тулузького графства, графства Перігор та Ажен, володіння Веле. 1121 року Альфонса оголошено повнолітнім.\n1123 року Альфонс I зумів відновити свою владу над північчю графства Тулуза. Втім того ж року на нього було накладено анафему папою римським Каліксом II за переслідування ченців монастиря Сен-Жіль, що підтримували Вільгельма IX.\n1122 року вступив у конфлікт за Прованс з Рамоном Баранґе III, графом Барселони. При цьому намагався спиратися на рід Бо. Втім спроба тулузьких військ захопити у 1123 році місто Оранж виявилася невдалою. Зрештою 1125 року було підписано мирну угоду, за якою Прованс поділено по річці Дуранс (північ відійшла Тулузі). Водночас графство Каркассон визнавало зверхність Тулузи і Барселони.\n1125 року оженився на доньці сеньйора де Юзес. 1126 року відвідав двір Альфонса VII, короля Кастилії і Леону. повернувся до дому у 1128 році. Тоді ж втрутився у конфлікт в німі між містянами та шляхтою. Першим підтримував Бернард Антон Транкавель, віконт Каркассона. Проте ситуацію вдалося залагодити миром.\nВ подальшому Альфонс I встановив міцну владу на усім Лангедоком та північним Провансом, сприяв розвитку ремесел й торгівлі. При ньому почалося піднесення міст. Водночас був патроном мистецтва та поезії. Його прихильністю користувався трубадур Маркабрюн.\n1132 року після смерті Бернарда IV, граф Мельгей, стає опікуном його малолітньої доньки Беатріс (разом з Вільгельмом VI, сеньйором Монпельє). Альфонс Журден планував невдовзі приєднати Мельгей до власних володінь. Втім його колега порушив цей план, влаштувавши її заручини з Беренгером Раймундом I, графом Провансу. Цей мало не привело до війни.\n1134 року граф Тулузи уклав мирну угоду з графом Провансу, погодившись на шлюб Беатріси де Мельгей з Беренгером Раймундом I. Того ж року після загибелі Аймері II, віконта Нарбону (ворога Альфонса I журдена) став регентом Нарбонського віконства за малолітства віконтеси Ерменгарди, що тривало до 1143 року. 1139 року за підтримки архієпископа Арно Левезу увійшов до Нарбону, поставивши тут тулузьку залогу.\nВ цей момент вимушений знову захищати свої права на Тулузу. 1141 року французький король Людовик VII від імені своєї дружини Елеонори (донька Філіппи з роду Раймундідів) висунув права на Тулузьке графство. Втім Альфонс Журден зумів відбити напад.\n1142 році підтримав повстання Раймунда I де Бо проти графа Провансу, в результаті чого почалася тривала війна (до 1150 року), яка привело до значного послаблення й плюндрування графства Прованс. Того ж року вирішив побратися з Ерменгардою Нарбонською задля приєднання цього володіння. Проти цього виступили віконти Каркассону, Родезу і Альбі, яких підтримав граф Барселони. Почалася війна, яка завершилася 1143 року підписання миру, за яким Нарбон повернуто Ерменгарді, що вийшла заміж за Бернарда Андузе, двоюрідного брата Вільгельма VI, сеньйора Монпельє.\n1144 року заснував місто Монтобан. Того ж року вступив у конфлікт з містянами Монпельє, що були невдоволені діями свого сеньйора, васала графа Тулузького. В цій ситуації католицька церква стала на бік містян. 1145 року з'являються перші відомості про єретиків-катарів. Того ж року бернар Клервоський звертався до Альфонса I Журден з намагання переконати того розпочати переслідування катарів. Втім, граф Тулузи не прореагував, за це його збиралися відлучити від церкви. Задля виходу з цієї ситуації Альфонс Журден 1146 року на зборах в Везле пообіцяв приєднатися до хрестоносців в Палестині й Сирії.\nУ 1147 році приєднався до учасників Другого хрестового походу. Його шлях пролягав Італією та візантійською імперією. В Константинополі він затримався, проводячи перемовини з імператором Мануїлом I. Лише 1148 року прибув до міста Акра. Втім тут постійно мав конфлікт з одним з очільників хрестового походу — Людовиком VII, королем Франції.\nТого ж року 16 серпня Альфонс I раптово помер у місті Кесарія, як вважалося від отруєння за наказом Елеонори Аквітанської або Мелісенди (матері короля Балдуїна II Єрусалимського) чи небожа Раймунда II, графа Триполі.\nДружина — Файдіва, донька Раймунда Декана II, сеньйора Юзеса і Поскікерсом\nРаймунд (1134—1194), граф Тулузи у 1148—1194 роках\nАльфонс (д/н—1175/1189), граф Тулузи у 1148 році, з 1171 року віконт Безьє\nФайдіва (д/н—1154), дружина Гумберта III, графа Савойського\nДіти від коханки:\nЛаврентія, дружина Бернарда III, графа Комменж\n↑ а б British Museum person-institution thesaurus\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Альфонс Журден (граф Тулузький)\nJean-Luc Déjean, Les comtes de Toulouse (1050—1250), Fayard, 1979 (réimpr. 1988) [détail des éditions] (ISBN 2-213-02188-0), p. 131 à 177\nPaul Fournier, Il regno di Borgogna o d'Arles dall'XI al XV secolo, in «Storia del mondo medievale», vol. VII, 1981, pp. 383—410\nWalter Leggett Wakefield and Austin Patterson Evans, Heresies of the High Middle Ages (Columbia University Press, 1991), 122.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Альфонс_Журден_(граф_Тулузький)&oldid=30275261\nОстаннє редагування: 10 грудня 2020, 13:36


Рада схвалила перевибори, але опозиція все одно вимагає віддати вкрадені голоси | ВолиньPost\nРада схвалила перевибори, але опозиція все одно вимагає віддати вкрадені голоси\n06 листопад, 2012, 18:00\nВерховна Рада ухвалила постанову, якою пропонується рекомендувати Центральній виборчій комісії призначити повторні вибори в 5 одномандатих округах — № 94, 132, 194, 197, 223.\nЗа таке рішення проголосували 268 народних депутатів із 349, зареєстрованих у сесійній залі, повідомляє DT.UA.\n«За» висловилися, зокрема, 192 депутати із фракції Партії регіонів, 3 — з НУ-НС, 25 — з КПУ, 20 — з Народної партії, 17 — з групи Реформи заради майбутнього і 11 позафракційних. З фракції «БЮТ-Батьківщина» за це рішення не проголосував жоден з депутатів.\nЗгідно з постановою, ЦВК повинна визначити обсяг витрат на проведення повторних виборів. Кабінету міністрів парламент рекомендує вжити заходів щодо фінансування повторних виборів.\nТакож Верховна Рада створила тимчасову слідчу комісію по виборах у ряді проблемних одномандатних округів.\nПредставники опозиції висловили протест у зв'язку з прийняттям такого рішення, оскільки вважають його метою «заговорити» фальсифікації на виборах.\nОб'єднана опозиція «Батьківщина» заявила, що не визнає результати виборів, поки опозиційним кандидатам не повернуть «вкрадені мандати».\nВибори народних депутатів пройшли в Україні 28 жовтня. Вибори пройшли за змішаною системою: 225 народних депутатів обирали за партійними списками, ще 225 — за мажоритарними округами. В даний час до ЦВК в електронному вигляді надійшло 99,95% протоколів за партійними списками і 99,62% - по одномандатних округах.\nУ США святкують перемогу Обами\n07 листопад, 2012, 08:25\nДинамо вдома не обіграло Порту\n06 листопад, 2012, 23:54\n«Обличчям Луцька» у жовтні стала радіоведуча\n06 листопад, 2012, 17:36


Ажурне кольє з бісеру. Схеми кольє з бісеру\nSuper User\tАктуальне 02 вересня 2021\t Перегляди: 119\nЧасом бувають ситуації, коли хочеться виглядати невідпорно. Звичайно, можна виділитися і завдяки яскравому одягу або нетрадиційному стилю. Але що робити, коли на горизонті маячить свято, вечірка чи інша урочиста подія? Як виділити себе, не привертаючи уваги?\nВ яких випадках вдягають кольє?\nПравильне кольє - яке воно?\nПрості схеми кольє з бісеру\nАбо інша ситуація - начебто і сукня симпатична, і туфлі підходять, а біжутерія не підкреслює вашу оригінальність і не підходить до наряду. У цих випадках вам неодмінно допоможуть схеми кольє з бісеру. Завдяки їм ви не тільки урізноманітнюєте свою шкатулку з біжутерією, а й створите яскравий, неповторний образ, який запам 'ятається надовго.\nНезважаючи на те що склоділля виникло близько шести тисяч років тому, внаслідок чого почали активно виготовляти намистини, а потім і бісер, створення шийних прикрас - найдавніша майстерність. Варто тільки згадати описи первісних людей, знахідки археологів. Багато представників Homo Sapiens прикрашали себе. Спочатку це були намисто з трофеїв - зубів і бивнів тварин, а в більш диких племенах - з кісток своїх жертв. Минав час. Прикрашати себе стали для привернення уваги протилежної статі, позначення свого статусу в племені і в суспільстві взагалі. Досвідченими майстрами стали розроблятися схеми кольє з бісеру, щоб не було труднощів при створенні прикрас надалі.\nАле суть і форма залишилися колишніми - на нитку або мотузку вдягалися намистини, камені, мушлі. Так і створювалися перші буси. З виникненням бісеру і бісероплетіння як мистецтва, а також з розвитком ювелірної справи, шийні прикраси стали розділятися на види.\nДля виготовлення прикрас стали придумувати і використовувати схеми. Кольє з бісеру - це один з видів шийної біжутерії. У даному випадку центральна частина відрізняється за розміром від решти полотна.\nЗдавалося б, дивне питання. Але часто багато жінок просто не уявляють, в якій ситуації доречно вдягати цю прикрасу. Давайте розбиратися.\nНайчастіше масивні кольє надягають на вечірки, урочисті вечері, світські раути. Вони покликані показати ваш статус, допомогти виділитися в суспільстві. Зазвичай такі прикраси виготовляються з дорогоцінних металів і каменів.\nНевеликі кольє можна надіти на роботу, в кафе або ресторан. Відмінно підійдуть вони і для романтичного побачення або весільної церемонії. Крім цього, такі прикраси можуть стати повсякденними, особливо в літній час, коли шия максимально відкрита.\nВарто, правда, пам 'ятати, що вибір форми кольє потрібно співвідносити зі своїми параметрами тіла, стрижкою і кольорипом. Адже шийна прикраса повинна підкреслювати красу, а не показувати недоліки.\nЯк вже було зазначено, кольє - це різновид намиста. За правилами ювелірної справи, центральна частина цієї прикраси повинна складатися з дорогоцінного каміння. Але в усьому світі широко використовуються і дуже популярні кольє з бісеру. Фото, схеми таких виробів представлені на сторінках журналів і спеціальних видань. Багато голлівудських зірок за допомогою цієї прикраси додають у свій образ родзинку і шарм.\nСтворене з бісеру кольє виглядає дуже стильно. І необов 'язково включати в нього великі камені або величезні намистини. Тим більше, що вони далеко не всім підходять. Подовжена центральна частина прикраси може бути виконана з довгого склярусу, невеликих намистин, нанизаних на нитку. Головне при створенні кольє - дотримати пропорції, а решта - особиста справа пані Фантазії.\nЯкщо ви ніколи не плели кольє, радимо спробувати виготовити самостійно цю чудову прикрасу. Перш за все, необхідно знайти допомогу з бісероплетіння - кольє з бісеру зі схемами. Зазвичай у ньому покроково розписані всі етапи і нюанси створення цієї прикраси, а також вказана необхідна кількість матеріалів. Залежно від складності роботи буде варіюватися і кількість матеріалу.\nЧудове кольє можна виготовити з бісеру, стеклярусу, дрібних і великих намистин, каменів, кристалів. Для блиску деякі майстрині додають стрази. Часто дуже об 'ємні полотна центральної частини прикраси приклеюють на шкіру - так візерунок буде виглядати органічно і служити довше.\nПерерахований вище матеріал нанизується на ліску, капронову нитку, дріт для бісеру. Головне, щоб матеріал був міцним і не рвався, так як ситуації бувають різні, і хотілося б, щоб прикраса не зіпсувала момент.\nДля роботи найчастіше застосовують тонку голку для бісеру. Її товщина дозволяє працювати з найдрібнішою рубкою. І, звичайно ж, варто обзавестися всілякою кріпильною фурнітурою для біжутерії - замочками, кільцями, затисками, сполучниками та іншими дрібницями. Крім цього, необхідно озброїтися плоскогубцями, які допоможуть прикріпити фурнітуру до виробу.\nУ мистецтві бісероплетіння розроблено багато схем, які дуже прості у виконанні. Зате результат перевершує всі очікування. Уважно розгляньте схеми - і ви зрозумієте, що робота над таким виробом буде простою і незатруднювальною.\nНа запропонованій схемі добре видно, скільки бісерін і намистин, якого кольору і розміру необхідно набрати. Як бачимо, ця прикраса плентається однією ниткою (або ліскою), в результаті чого виходить ажурне кольє з бісеру. Схема досить проста, розібратися в ній буде нескладно навіть новачкам. А результат приголомшливий! Ось який кіл має вийти за вказаною схемою. Природно, колірну гаму можна вибрати зовсім іншу - ту, яка за смаком майстрині.\nЯк бачимо, навіть якщо ви не майстер бісероплетіння, то гарна прикраса у вас все одно вийде. Достатньо лише визначитися з колірною гамою - і можна приступати до роботи.\nДля вашої скарбнички майбутніх прикрас пропонуємо ще деякі схеми плетіння кольє з бісеру, які будуть відмінно виглядати як в будній день, так і в урочистий.\nЦя модель також плентається однією ниткою, перетинаючись у деяких місцях (для створення ажурного малюнка). Така прикраса проста - вона виготовляється з двох видів бісеру (круглого і склярусу), виходить ніжним і повітряним.\nЯскраве і барвисте кольє-намисто з бісеру, схеми якого подібні до вищенаведеної, стане родзинкою вашого стилю, доповнить образ і змусить відчути себе справжньою королевою.\nЯк бачимо, прикраси з бісеру користуються незмінною популярністю з найдавніших часів. Що й не дивно, адже вони здатні кардинально змінити зовнішній вигляд, надати вигляду неповторність і вишуканість. Схеми плетіння кольє з бісеру розрізняються за своєю складністю, але навіть віддаючи перевагу нескладним комбінаціям, можна створити воістину дизайнерські вироби.\nЗефір - користь і шкода\nКороткий вміст: "Орестея", Есхіл. Трилогія Есхіла "Орестея": короткий зміст і опис\nВчимося, як відварювати рис правильно\nБутоньерка для жениха. Украшение, доступное каждому мужчине.\nГоробці купаються в калюжі - прикмета\nКостюм для дайвінгу\nСвинячі вуха - користь і шкода


У Крoпивницькoму безкoштoвнo вчать кататися на лижах (ВІДЕO) – Златопіль\nЗлатопіль › Життя › У Крoпивницькoму безкoштoвнo вчать кататися на лижах (ВІДЕO)\nУ Крoпивницькoму 36-річний спoртсмен безoплатнo вчить містян кататися на лижах. Щoвихідних він збирає всіх oхoчих у міськoму парку. Дo занять дoлучаються і нoвачки, і дoсвідчені лижники.\nПрo це йдеться у сюжеті Пoдрoбиць, інфoрмує Златoпіль.\nНа тренуванні – пoнад десятoк oхoчих стати на лижі. Спoчатку рoзминка. Далі – техніка рухів.\n“Щo від вас вимагається, палиці oсь так тримаєте, відпрацьoвуємo техніку скoвзання. І oсь так, дивіться!”, – пoказує Євген Савранський, oрганізатoр тренувань.\nСвітлана oпанoвує лижі вперше. Прo безплатні заняття дізналася із сoцмереж.\n“Це такий активний відпoчинoк – він заряджає і дає нoвий кoвтoк енергії. Якби я сама б захoтіла кататись – я навряд чи сама пішла б в цей парк кататись, тoму щo я не вмію. А кoли збираються, тим паче такі активісти, які такoж вчаться, я вже не oдна, є кoмпанія і є тренер, який прoфесійнo все пoяснить, дoпoмoже”, – зізнається Світлана Кoзлoва, жителька Крoпивницькoгo.\nДoлучаються дo занять і бувалі лижники.\n“Багатo рoків не катався, три рoки тoму спрoбував пoкататися на гірських лижах, але дуже важкo, а тут oпит є, відчуття гарні”, – гoвoрить Сергій Лаврoв, житель Крoпивницькoгo.\nOрганізував тренування Євген Савранський. У житті він прoфесійнo займається гирьoвим спoртoм, а взимку пoлюбляє лижний. Каже, цьoгoріч – для занять ідеальні умoви, снігу в місті вдoсталь.\n“На лижах мoжна хoдити, але для тoгo, щoб їздити на них треба мати техніку. Зимoвих видів спoрту, взагалі лиж, як виду спoрту – в нашій oбласті взагалі не рoзвивається, oскільки у нас трoшки клімат не тoй, у нас сніг не так частo буває. Це більше як хoбі і спoсіб активнoгo зимoвoгo дoзвілля і пoпуляризація здoрoвoгo життя, oтримувати насoлoду від самoгo прoцесу”, – гoвoрить Євген Савранський, oрганізатoр тренувань.\nЧИТАЙТЕ ТАКOЖ: Кoнoплянка забив ефектний гoл у матчi чемпioнату Нiмеччини (ВIДЕO)\nOдне заняття триває півтoри гoдини. Пoтім лижники частують oдне oднoгo смачним гарячим чаєм з термoсів та радіють цьoгoрічній сніжній зимі.


Відбувся спільний канадсько-український курс «Global Health» – Газета "Медична академія"\nНа базі ННІ медсестринства нашого університету вдруге відбувся спільний канадсько-український курс «Global Health». Він зініційований у рамках співпраці ТНМУ та Університету Мак-Юена (Едмонтон, Канада).\nУ цій програмі взяли участь 11 студентів медсестринського факультету Університету Мак-Юена та 12 студентів ННІ медсестринства ТНМУ. Лідерами та розробниками курсу з канадського боку стали Елізабет Бурґес-Пінто, RN, PhD, доцентка кафедри медсестринських наук, та Івон Шелест, RN, BScN, інструктор-методист кафедри медсестринських наук університету Мак-Юена. Від ТНМУ свої зусилля доклали Світлана Ястремська, директорка навчально-наукового інституту медсестринства, професорка Ганна Сатурська, завідувач кафедри соціальної медицини, організації та економіки охорони здоров’я з медичною статистикою, Юрій Петрашик, доцент цієї ж кафедри, професорка Оксана Боярчук, завідувачка кафедри дитячих хвороб з дитячою хірургією, професорка Лариса Федонюк, завідувачка кафедри медичної біології, Наталія Петренко, доцентка кафедри акушерства та гінекології №2, Наталія Галіяш, доцентка кафедри педіатрії №2, Лариса Мартинюк, доцентка кафедри невідкладної та екстреної медичної допомоги.\nМетою курсу було ознайомлення студентів з проблемами глобалізації, які нерозривно пов’язані з проблемами здоров’я у світі, вивчення Sustainable Development Goals (Цілі сталого розвитку, офіційно відомі, як «Перетворення нашого світу: порядок денний у галузі сталого розвитку на період до 2030 року», які прийняла Генеральна Асамблея ООН 2015 року). Та цього року особливу увагу приділили висвітленню проблем біженців та тимчасово переміщених людей. На жаль, проблема таких осіб існує в різних країнах світу. Україна протягом останніх років теж стикнулася з цією ж ситуацією. Програма роботи студентів була інтенсивною. Перед ними стояло завдання вивчити, провести наукове дослідження та оформити проєкти за такими напрямками: висвітлення загальних проблем біженців і тимчасово переміщеного населення в Україні, Канаді та країнах Африки; вивчення проблем біженців із Сирії; проблеми адаптації молоді з числа біженців у новому середовищі; пристосування переміщеного населення до способу харчування в нових умовах: проблеми та способи їх усунення.\nКожного дня студенти-учасники курсу мали практичні заняття та лекції, які допомагали їм краще зрозуміти, які глобальні проблеми існують у світі, впливаючи як на всіх мешканців, так і на переміщених зокрема.\nГанна Сатурська та Юрій Петрашик ознайомили студентів з альтернативними системами охорони здоров’я. Наталія Петренко прочитала студентам лекції на тему «Проблеми перинатального здоров’я тимчасово переміщених осіб у світі та Україні (наприклад, табори для біженців)».\nІвон Шелест і Наталія Галіяш зорганізували спільне заняття, присвячене педіатричним (дитячим і підлітковим) проблемам в охороні здоров’я мігрантів, звертаючи увагу й на імунізацію. Були використані інтерактивні методики, що дало змогу студентам активно взяти участь в обговоренні й самостійно порушити низку проблем, пов’язаних з вакцинацією у світі.\nОксана Боярчук провела заняття, під час якого студенти ознайомилися з такою важливою проблемою, як вроджена вада Spina bifida у дітей. Були обговорені питання ролі медичної сестри у виявленні діток з первинними імунодефіцитами та догляді за ними.\nЛариса Мартинюк прочитала лекцію на тему «Вплив зміни способу життя на метаболічні показники у людей похилого віку з цукровим діабетом», а також провела семінар з діабету для вивчення практичних аспектів, що стосуються первинної медичної допомоги – ін’єкцій інсуліну.\nУже традиційною стала громадська акція «Дізнайтеся більше про гіпертонію», під час якої студенти вимірювали артеріальний тиск та анкетували тернополян, а також роз’яснювали їм важливість профілактичних заходів із запобігання та своєчасного виявлення артеріальної гіпертензії й роздавали інформаційні буклети.\nОдне з практичних занять провели в Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні. Студенти ознайомилися з особливістю надання психіатричної допомоги та реабілітації цієї групи пацієнтів, а також глибше вивчили особливості посттравматичного стресового розладу, який зараз особливо поширений серед учасників бойових дій та тимчасово переміщених осіб.\nОсобливе враження на студентів справило відвідання Тернопільського обласного спеціалізованого комунального дитячого будинку «Малятко». Майбутні канадські та українські медсестри підготували для діток іграшки, книжечки, солодощі й фрукти у подарунок.\nНе менш важливим завданням курсу стало також ознайомлення канадських студентів і викладачів з Україною, її культурними пам’ятками та звичаями. Для них зорганізували екскурсію до Збаразького замку, анатомічного музею ТНМУ, Тернопільського обласного краєзнавчого музею та етногалереї «Спадок».\nЗдружитися канадійським та українським студентам допомогли такі цікаві заходи, як майстер-клас з латино-американських танців і спільне приготування вечері з ліпленням вареників. Канадці з Едмонтона добре знають українську кухню, адже там проживає велика українська діаспора. Та власноруч замісити тісто й зліпити вареника більшість з них спробували вперше. Всі старалися, налагодили командну роботу – тож ніхто не залишився голодним!\nЗавершального дня студентські групи представили результати роботи над своїми проєктами. Продемонстрували відповідальний підхід до підготовки презентацій, а також чудову командну роботу, коли кожен учасник мав рівні можливості проявити себе.\nХочемо висловити вдячність канадським студентам за їх зацікавленість Україною та активну участь у роботі цього курсу. Вдячні українським та іноземним студентам ННІ медсестринства за активну участь і взаємодію з канадськими колегами під час виконання навчальних завдань та в неформальній обстановці. Високо оцінюємо зусилля канадських викладачів Елізабет Бурґес-Пінто і Івон Шелест та викладачів ТНМУ Ганни Сатурської, Юрія Петрашика, Лариси Федонюк, Оксани Боярчук, Лариси Мартинюк, Наталії Галіяш, Наталії Петренко, які наполегливо впроваджували план розробки й проведення спільного українсько-канадського курсу в дію. Вдячність висловлюємо пані Ларисі Гайдук, директорці Українського центру ресурсів і розвитку, яка сприяла втіленню цього проекту. Наша вдячність ректору ТНМУ, професору Михайлові Корді та директорці ННІ медсестринства Світлані Ястремській за величезну ідейну й організаційну підтримку під час проведення цього курсу.\nдоцентка кафедри педіатрії №2


← Чи можна пити чайний гриб, і як його пити?\nЩо дарувати на новий рік? →\nВибір краватки повинен грунтуватися на декількох речах. По-перше, потрібно підібрати форму краватки під фігуру. Також важливий колір в залежності від сорочки, події та зовнішності чоловіка. Візерунки на краватці можуть підкреслювати красу людини, і навпаки — приховувати дрібні недоліки. Подивимося, яку краватку підійде Вам …\nКостюм повинен бути світліше краватки. Також можливий варіант контрастним забарвлення краватки.\nОдягаючи однотонну сорочку, підберіть до неї краватка з малюнком. Хочете надіти однотонна краватка? Тоді Ваш вибір має зупинитися на сорочці з малюнком.\nЯкий краватка вибрати — форма\nЧоловіки, погляньте на себе в дзеркало і віднесіть себе до певної категорії: «стрункий» або «в тілі». Чоловікам великої комплекції краще підбирати широкі краватки. Інакше вузький здасться на них зашморгом. А на стрункому чоловікові добре буде виглядати як раз вузька краватка. Так як широкий створить образ слинявчика. Щоб легше зрозуміти, що значить широкий або вузький краватку, скажемо, що стандартною є ширина 8,2 см.\nПоговоримо про довжину краватки. Якої довжини правильно вибрати краватку? Надіньте його, якщо широкий кінець краватки рівно закриває пряжку ременя, значить, Ви зробили правильний вибір. Другий критерій полягає в іншому кінці галстука, який зав’язаний у вузол на шиї. Повинно виходити знімати краватку, лише відтягуючи вузол і витягаючи краватку через голову, щоб не доводилося розв’язувати.\nЯк вибрати чоловічу краватку під колір очей? Для сіроокий, блакитнооких підійдуть всі відтінки синього, сірий, блакитний, чорний. На сивочолих вони також будуть виглядати. Карооким і зеленооким чоловікам варто вибрати оливковий, темно-смарагдовий колір.\nВибираємо краватку в залежності від фігури. Високим і худим людям підійдуть вузькі краватки з горизонтальними смугами. Струнким чоловікам невисокого росту — вузький з вертикальними смужками або однотонні. Для повних і високих — широкий з вертикальними смугами або геометричними фігурами. А на повних з невеликим зростанням добре виглядатимуть краватки з дрібними яскравими малюнками або також з вертикальними смугами.\nЯк вибрати затиск для краватки\nВибирайте затиск для краватки з думкою про те, що це не прикраса, а необхідний предмет. Не варто кидатися на надмірно блискучий, химерний затискач. Нехай він буде непомітною і стильною деталлю. Носити його треба під піджаком, зажим буде видно, коли Ви залишитеся в сорочці. Зажим повинен знаходитися між третьою і четвертою гудзиками на сорочці.


Инфоурок / Начальные классы / Другие методич. материалы / Разработка проэкта по ОБЖД\nАктуальність проблеми:\t12\nЕтапи роботи над проектом\t13\nII. Організація роботи над проектом\t15\nIIІ. Практична діяльність по проекту\t15\nIV.Презентация продукту\t16\nАнотація проекту\t22\nСніг і лід для приготування фруктових напоїв використовувався ще в античному Римі. У своїй книзі "Про кулінарному мистецтві" відомий італійський кулінар Апіцій вперше поділився досвідом приготування прохолодних напоїв. Відомий мандрівник Марко Поло, побувавши в Китаї, так полюбив морозиво, що після повернення на батьківщину - в Італії - не забув поділитися деякими рецептами приготування з вітчизняними кулінарами. Так морозиво потрапила в Європу. У XVI столітті воно підкорює Францію, а потім Німеччину.\t33\nВ середині XVI століття при дворі французького короля був кулінар бенталенті - італієць, визнаний авторитет у приготуванні морозива і прохолодних напоїв.\t33\nДуже любила морозиво королева Франції Катерина Медічі. На урочистих обідах вона пригощала гостей морозивом та щербетом, куди за її власним рецептом додавався охолоджений мандариновий і апельсиновий сік. Справжні пристрасть до цих ласощів мав син Медічі Генріх III. Дуже скоро морозиво та напої з Версаля перекочували в особняки французьких вельмож. Цьому не завадили найжорстокіші заборони на розголошення рецепту морозива, який вважався державною таємницею, на сторожі якої стояв закон, карати порушників стратою.\t33\nУ 1625 р. онука Катерини Медичі - Генрієтта Марія вийшла заміж за короля Англії Карла I. Разом з французькою принцесою в Англії приїхав її особистий кухар і кондитер Геральд Тіссайн, який володів багатьма секретами приготування морозива. Примітно, що Тіссайн наважився поділитися своїми "секретами", тільки після страти Карла I в 1649 р. Так секретами приготування морозива опанувала і Англія.\t33\nБагато нових сортів морозива з'явилося у Франції під час правління королеви Анни Австрійської. Якось на одному з банкетів на честь її сина Людовика XIV кожному гостю було подано яйце в позолоченому келиху, який на ділі виявився чудовим на смак морозивом.\t34\nВ середині XVII століття морозиво стає доступним багатьом жителям столиці Франції. У Парижі з'являються численні торговці морозивом і прохолодними напоями та соками. А вже в 1676 р. 250 паризьких кондитерів об'єдналися в корпорацію морозивників, в ці роки морозиво стали виробляти цілий рік.\t34\nІсторія донесла до нас перекази про те, що в числі прихильників морозива був і сам Наполеон Бонапарт. На схилі років колишнього повелителя Європи його шанувальники надіслали на острів Святої Олени пристрій для отримання морозива.\t34\nПри Наполеоні III (1852 - 1870 р. р.) в Парижі вперше виробляється морозиво в стаканчиках і пломбір (знаменитий пломбір родом з французького міста Плоб'єр-Ле-Бем, в Італії - асорті з морозива, в Австрії - кава глясе і шоколадне морозиво. У цей час з'являються заморожені збиті вершки, перемішані з дрібно нарізаним мигдалем і мараскіно, листкове морозиво з полуницею і тертим шоколадом куполоподібної форми. Нові сорти морозива, приготовані з нагоди урочистостей, швидко переймали в масовому виробництві. Так, на одному з прийомів китайської місії в Парижі в 1866 р. був запропонований новий десерт - зовні гарячий омлет, всередині - імбирне морозиво. Це був так званий "омлет з сюрпризом", який розробили німецькі кулінари. Залишається тільки припускати, скільки оригінальних і навіть унікальних рецептів морозива було народжене винахідливістю людського генія. На жаль, про багатьох з них історія зберігає мовчання.\t34\nВ Америку рецепти приготування морозива привезли англійські переселенці ще в 1700 р. На прийомах, які влаштовував тоді губернатор штату Меріленд Вільям Блейд, гостей пригощали фруктовим морозивом і прохолодними напоями.\t35\nПівстоліття тому американський підприємець Джекоб Фусел організував у місті Балтіморі невелику фабрику з виробництва морозива. Дуже скоро такі підприємства були створені у Нью-Йорку, Вашингтоні, Чикаго. Морозивом захоплювалися і багато президентів США. Наприклад, перший президент країни Джордж Вашингтон особисто виготовляв його на своєму ранчо в передмісті Монт-Вернон. У 1919 р. Християн Нільсон розробив рецепти і технологію виробництва морозива, глазурованого шоколадом. Пройшло 4 роки, і в 1923 р. йому був виданий патент на ідею апарату з виробництва морозива на паличці. Так світ дізнався про "пиріжок ескімоса" (ескімо-пай) або просто "ескімо". Втім, першість у виробництві "ескімо" у американців оскаржують французи. У 1979 р. французька фірма "Жерве" відзначила 60 - річний ювілей "ескімо". До початку XX століття "Жерве" спеціалізувалася на виготовленні сирів, поки один з її засновників Шарль Жерве не покуштував в Америці популярного фруктового морозива. Після повернення у Францію йому прийшла думка покрити морозиво шоколадною глазур'ю і "насадити" його на паличку. За французькими джерелами назва "ескімо" виникло випадково. В одному з паризьких кінотеатрів, де Жерве продавав свою солодку продукцію демонструвався фільм з життя ескімосів. А оскільки репертуар кінотеатрів змінювався в ті часи досить-таки рідко, то один з дотепних глядачів, подивилися кілька разів фільм про ескімосів і з'їв за цей час дюжину порцій морозива в шоколаді назвав його "ескімо".\t35\nВ Укураїні народ здавна використовував свої види морозива, благо в холодні зими не було недоліку в "холодагенти" для заморозки ласощів. Ще в Київській Русі у нам подавали дрібно настругане заморожене молоко. У багатьох селах на масляну виготовляли суміш із замороженого сиру, сметани, родзинок і цукру. Морозиво любили не тільки в середовищі простого народу, воно було широко представлено в меню при дворах Петра III і Катерини II. Сама технологія отримання морозива в ті часи була досить таки примітивна і дозволяла отримувати незначна кількість продукту. Тільки в XIX столітті в Росії з'явилася перша машина для приготування морозива. Промислове виробництво морозива у нас зародився лише на початку 30-х років нинішнього століття.\t36\nСпочатку виробництво морозива будувалося на використанні природного льоду і снігу, таким чином, людство перебувало в постійній залежності від примх природи. Але всюдисущий технічний прогрес поступово перетворив і виробництво морозива, перетворивши його з вишуканих ласощів багатих салонів в продукт, доступний всім і кожному. Архівні матеріали дозволяють відновити хронологію відкриттів у галузі виробництва морозива. Сьогодні стало відомо, що ще в 1525 р. лікар з Апилии Цимара писав про прохолодному дії селітри. Однак виробництво морозива у відносно великих обсягах стало можливим лише після впровадження продуктивних способів отримання і зберігання льоду, охолоджувальних пристроїв і машин з мішалками і дробарками.\t36\nУ 1834 р. американець Джон Перкін запатентував ідею використання ефіру в компресорному апараті. Через 10 років англієць Томас Мастерс отримав патент на машину для морозива, яка представляла собою олов'яний глечик з обертовим трьох пелюстковим шпателем, оточені льодом, снігом або сумішшю одного з них з сіллю, солями амонію, селітрою, нітратами амонію або хлоридом кальцію. Згідно патентному опису машина Мастерса могла охолоджувати, а також одночасно морозити і збивати морозиво. У 1848 р. в США були запатентовані дві машини для приготування морозива. Одна з них складалася з пристосування з двома концентричними циліндрами, один з яких заповнювався холодоагентом. У 1860 р. Фердинанд Карре створив першу в світі абсорбційну холодильну машину, яка працювала на рідкому та твердому абсорбенті. Через чотири роки Карре провів удосконалення компресійної машини, в якій вперше застосовувався новий холодоагент - аміак.\t37\nТаким чином, техніка і технологія промислового виробництва морозива постійно удосконалювалася. У ряді країн почали створюватися спеціалізовані фірми по випуску машин і обладнання для виробництва морозива, яке стало звичайним атрибутом міських кафе. Але за цим повсякденним явищем стояв стрімкий науковий прогрес в дослідженні процесів охолодження. Він-то і дозволив деяким фірмам освоїти виробництво машин і обладнання для промислового виготовлення морозива.\t37\n«Міфи та цікаві факти про морозиво»\t38\nКоли дорослі їдять морозиво, вони на кілька хвилин перетворюються на дітей. Тому морозиво люблять всі. Правда, деякі намагаються обмежити себе в улюблених ласощах, вважаючи, що від морозива більше шкоди, ніж користі. Але чи це так?\t38\nМіф №1. Від нього болить горло.\t38\nА ось і ні! Навпаки, якщо облизувати морозиво не кваплячись, вийде своєрідна загартування. І з часом слизова оболонка горла стане невразливою для хвороботворних мікробів. Єдина умова - не відкушувати морозиво великими шматками.\t38\nМіф № 2. В морозиві немає ніяких вітамінів.\t38\nЯк би не так! Всім відомо, що морозиво роблять з молока. І в ньому ви знайдете всі корисні речовини, які є в «вихідному сировину». А це вітаміни групи В (борються з поганим настроєм, покращують сон, шкіру і волосся, вітамін А потрібен для гарного зору, вітамін D допомагає організму засвоювати кальцій, вітамін Е (захищає від ранніх зморшок і серцево-судинних захворювань). А ще стаканчик морозива забезпечить організм кальцієм, залізом, магнієм і фосфором.\t38\nМіф № 3. Морозиво має бути солодким.\t38\nКулінари вже давно зламали цей стереотип. При бажанні в ресторанах можна знайти морозиво зі смаком смаженої картоплі, цибулі, анчоусів і навіть кульбаб. Навіщо це потрібно - загадка! У деяких країнах морозиво подають як гарнір до основного блюда.\t38\nА, наприклад, в Італії готують пряне морозиво з сиру маскароне і домашнього сиру. Сир змішують, збивають, солять, перчать, приправляють спеціями і заморожують.\t39\nМіф № 4. Від морозива товстіють.\t39\nЦе як подивитися! Взагалі-то товстіють від будь-якої їжі, вся справа в кількості. Морозиво дійсно містить досить багато цукру і жиру. Але, порівняно, скажімо, з тортом, і того і іншого в морозиві набагато менше. 100 г торта подарують вам приблизно 450 ккал, тоді як стандартний стаканчик морозива дасть вам не більше 200. До речі, любителям газованої води варто пам'ятати, що невелика баночка (0, 33 л) солодкої водички по калорійності нітрохи не менше склянки вершкового морозива. Але водою, як кажуть, ситий не будеш, тоді як морозивом - запросто.\t39\nМіф № 5. В морозиві немає толку.\t39\nКоли людина вживає морозиво, у неї виробляється гормон сератонін - гармоні радості, щастя. Отже, кожен, хто з'їв хоч одну порцію, піднімає собі настрій на цілий день. Морозиво також корисно для людей, які страждають на цукровий діабет. Для них створено спеціальний вид дієтичного морозива на основі соєвого молока і цукрозамінника. А не так давно з'явився ще один вид морозива - на йогуртовій основі. Воно вважається одним з кращих постачальників в організм людини живих йогуртових біфідо-бактерій, що стимулюють роботу кишечника і, як наслідок, підвищують імунітет.\t39\nТому не варто відмовляти собі в покупці улюбленої ласощі, а взяти і ощасливити себе!\t39\nЦікаві факти про морозиво.\t40\n1. Американські вчені встановили, що морозиво, як і всі інші молочні продукти, знижує високий артеріальний тиск.\t40\n2. Кожні три секунди у світі продається порція морозива.\t40\n3. На землі існує близько 700 видів морозива. Найбільша кількість сортів морозива - 709 - пропонує своїм відвідувачам венесуельський кафе-морозиво Coromoto, яке заснував у 1980 році виходець з Португалії Мануель да Сільва Олівейра. Сьогодні господар кафе пропонує своїм відвідувачам сотні оригінальних рецептів - вафельна трубочка з тунцем, морозиво з цибулею, свинячими шкварками, пивом, морквою, помідорами, квасолею, фореллю, креветками і кальмарами, пивом, спагеті, часником, рожевими пелюстками і навіть надзвичайно гострий делікатес з перцем чилі.\t40\n4. Найпопулярніше морозиво вершкове. Слідом за ним йде шоколадне.\t40\n5. У Стародавній Греції і Стародавньому Римі морозиво (тоді його готували з меду і фруктового соку) вважалося ліками для аристократів. Великий Гіппократ говорив, що цей десерт - прекрасний засіб проти млявості.\t40\n6. Найчастіше морозиво купують дівчата до 20 років. Вони з'їдають 29% усього продаваного морозива. А ось на частку жінок після 55 років припадає лише 12% солодкого десерту. Інша справа - чоловіки. Вони купують майже стільки ж морозива, що і молоденькі дівчата, але, як правило, не для себе.\t40\n7. Кожен житель Росії з'їдає за рік 2, 5 кг морозива, а кожен москвич - майже 4 кг. Для порівняння: в Норвегії споживання на душу населення морозива складає 8, 7 кг у рік, у Німеччині та Франції - на 1 кг менше.\t41\n8. Найдорожче морозиво можна спробувати в Нью-Йорку. Варто десерт близько 1000 доларів. Кришталевий келих з п'ятьма кульками морозива покривають їстівним золотим листом і посипають крихтами найдорожчого у світі шоколаду. Морозиво прикрашений позолоченими драже і трюфелями з Парижа. Зверху розміщують чашечку з десертною ікрою. Їдять це витвір кулінарного мистецтва десертною ложкою, покритий 18-каратним золотом.\t41\n9. Шоколадний сироп з ваніллю - найпопулярніший наповнювач для морозива.\t41\n10. За оцінками економістів, в рік в усьому світі виробляється морозива на 7, 5 - 11 мільярдів доларів.\t41\n11. У Топ-5 країн споживачів морозива входять: США, Нова Зеландія, Данія, Австралія, Бельгія та Люксембург. У США місяць липень офіційно визнаний місяцем морозива. Президент Рейган у 1984 році офіційно оголосив липень національним святом морозива. Відзначається він дуже весело і пізнавально.\t41\n12. У Великобританії, існує понад 1 000 компаній з виробництва морозива. Річне споживання морозива в Великобританії оцінюється в 8 літрів на людину. А в США його з'їдають у 4 рази більше 21-24 літри на людину в рік.\t42\n13. Американці з'їдають морозива більше всіх. У 2007 році вони витратили понад $ 12 млрд. на морозиво.\t42\n14. 5% людей готові обміняти свою любимою кішку або собаку на порцію морозива.\t42\n15. Найбільші фруктове морозиво було зроблено в Каліфорнії, США. Його висота становила 3, 7 метра.\t42\n16. Краща температура, при якій, морозиво зберігається -13 градусів Цельсія.\t42\n17. Близько 9% молока, виробленого на молочних фермах у США йде на виробництво морозива.\t42\nДодаток 5\t43\n«Види морозива»\t43\nАсортимент морозива надзвичайно широкий. Якщо сьогодні в Росії морозиво випускають 145 підприємств, а в асортименті кожного з них кількість позицій коливається від 30 до 130, то можна уявити загальне різноманітність продукції на ринку. За кордоном ці показники ще вищі.\t43\nІснує безліч різних ознак, за якими класифікують морозиво:\t43\n• по виду - фасоване, вагове, мелкоштучное, так званої "сімейної" упаковці; з покриттям і без нього;\t43\n• за формою - стаканчик, ріжок, ескімо, батончик і д\t43\n• по виду наповнювача - крем-брюле, шоколадне, ванільне і т. д., і його структурі - з "начинкою" або миксированное (див. нижче) ;\t43\n• за споживчим призначенням - наприклад, діабетичне або морозиво для дорослих;\t43\n• в окрему категорію виділяють так звані вироби з морозива - тістечка та рулети.\t43\nВсі види випускається промисловістю морозива діляться на дві категорії:\t43\n• м'яке морозиво, отриманий безпосередньо з фризера (воно призначене переважно для продажу в кафе,\t43\n• загартоване (піддане додатковій заморожування - загартовування, яке випускається для продажу в роздріб.\t43\nДругим ключовим ознакою є основний тип сировини:\t43\n• молочне,\t44\n• плодово-ягідне,\t44\n• крім того, в ряді країн виділяють в окрему категорію морозиво, виготовлене із застосуванням рослинних жирів.\t44\nЗагартоване морозиво - це продукт, виготовлений у виробничих умовах, який після виходу з фризера з метою підвищення стійкості при зберіганні заморожують (гартують) до низьких температур (-18 °С та нижче). У такому вигляді його зберігають до реалізації. Загартоване морозиво відрізняється високою твердістю.\t44\nМ'яким називається морозиво, яке виробляють в основному на підприємствах громадського харчування і вживають в їжу відразу ж після виходу з фризера (температурою -5---7 °С). За консистенцією і зовнішнім виглядом воно нагадує крем.\t44\nДомашнє морозиво виготовляється в домашніх умовах з використанням компресійного холодильного шафи або морозильника.\t44\nЗагартоване морозиво класифікують за видом продукту і наповнювача (за складом) і за видом фасування. За видом продукту і наповнювача воно поділяється на основні і любительські види.\t44\nМорозиво аматорських видів виробляють у порівняно менших кількостях, ніж морозиво основних видів.\t44\n«Правила вживання морозива»\t45\nВиявляється, якщо ви їсте морозиво, вам треба знати і дотримувати певні правила!\t45\nОтже, як подають це частування:\t45\n1) Морозиво - це десерт. Є його потрібно після основного прийому їжі, як третю страву.\t45\n2) Морозиво висококалорійний продукт, тому є його багато шкідливо. У помірній кількості морозиво сприяє виробленню гормону радості в організмі.\t45\n3) Корисно вживати морозиво з ягодами, фруктами, горіхами, тертим чорним шоколадом.\t45\n4) не можна їсти морозиво на морозі - можна застудитися і захворіти.\t45\n5) не можна вживати морозиво у великій кількості.\t45\n6) Морозиво часто продається на вулиці, багато їдять прямо на вулиці на ходу. Тим не менш, небажано їсти морозиво в магазинах, транспорті, щоб не забруднити оточуючих і приміщення. Про це часто попереджають заборонні таблички з перекресленим ріжком морозива. Легше всього забруднитися морозивом ескімо.\t45\n7) У закладах громадського харчування морозиво приносять у вазочках, креманках або спеціальних тарілочках, вже полите сиропом, шоколадом та іншими смаколиками. Вазочки і креманки ставлять на підставки, де лежить десертна ложка.\t45\n8) Перш ніж почати їсти морозиво, треба почекати, поки воно стане трохи тепліше.\t46\n9) Треба їсти морозиво маленькими шматочками, посмоктати і проковтнути.\t46\n10) Все неїстівне зняти! Всі прикраси, які ви не збираєтеся їсти , кладіть на підставку.\t46\n11) Все їстівне теж зняти. Вафлі або печиво беремо акуратно пальцями.\t46\n12) Морозиво відламують ложкою від кульки, злегка приминаючи. Брати його потрібно на кінчик ложки! Ціла ложка морозива, відправлена в рот, вважається поганим тоном. Кожен раз ложка повинна залишатися майже чистою. Коли морозиво вже з'їдено, ложечку класти треба на підставку, а не в вазочку.\t46\nНа нашій планеті в країні дитинства\t47\nНомер материала: ДВ-423018


Через два дні у Кам’янці стартує фестиваль "Комора" : 16:10:2018 - 20 хвилин Кам'янець-Подільський\nЧерез два дні у Кам’янці стартує фестиваль "Комора"\nЗ 18 по 21 жовтня у Кам’янці-Подільському відбудеться театральний фестиваль "Комора"\nЗ 18 по 21 жовтня кам’янчани зможуть насолодитися цікавими історіями і акторською грою. Театральний фестиваль "Комора" уже вчетверте відбудеться у нашому місті, де візьмуть участь колективи з усієї України.\nВідвідати фестиваль ви зможете за адресою вулиця Шевченка РЦКМ «Розмай». Квитки можна придбати: Готель «7 днів» (на рецепції); РЦКМ «Розмай», деталі за тел. 0985762228.\nВартість квитків: на 4 дні - 250 грн., на 1 день - 100 грн. (До 1 жовтня абонемент на 4 дні всього за 200 грн.) Кількість квитків обмежена.\nКам'янець-Подільський Фестиваль Дозвілля


Скасування призову – чи зможе Зеленський реформувати оборонку » Слово і Діло\nРадник Зеленського з військових питань Іван Апаршин назвав сім головних позицій у секторі оборони та нацбезпеки: скасування призову, відкритий бюджет Міноборони, перегляд кадрів, соціальна допомога військовослужбовцям, реформа «Укроборонпрому», співпраця з НАТО та ЄС, кримінальна відповідальність винних за Дебальцеве та Іловайськ.\nЕксперт із питань національної безпеки і оборони Українського інституту майбутнього Іраклій Джанашия в своєму блозі зазначив, що якщо розглядати перший пункт – скасування призову, то чисельність армії без призовників зменшиться на 30-40 тис.\n«Потрібно мати на увазі, що у військовому бюджеті закладена велика сума, яка витрачається на призовників, більшість з яких не воюють на передовій», – підкреслив він.\nВідповідно, це фінансові збитки для оборони, уточнив експерт.\n«Офіцери тренують їх не як воїнів, а як призовників. Тоді навіщо подібний концепт узагалі потрібен? Ба більше, ці офіцери набагато потрібніші на фронті», – додав він.\nТериторіальна оборона – 43 територіальних батальйони (15-20 тис. осіб) – розміщені на всій території України. Вони прикріплені до своїх областей, їх основне завдання – захищати ці області. Батальйони не беруть участі у війні, не виконуючи істотних функцій, акцентував Джанашия.\nЗа його словами, країни НАТО та ЄС відмовилися від цього концепту після Другої світової війни через його неефективність. Сили територіальної оборони замінили на мобільні бригади.\n«У територіальних батальйонах в Україні немає необхідності. Це даремні фінансові витрати, витрати людських ресурсів, спорядження, зброї та бойових машин», – констатував він.\nНинішню ситуацію в секторі озброєння можна назвати одним словом – монополія. Вона має бути усунена й замінена здоровою конкуренцією. «Укроборонпром» має бути ліквідований, але перед цим обов’язково потрібно провести повний аудит як усього майна корпорації, так і всіх справ та операцій, проведених за період існування, наголосив фахівець.\n«Військові підприємства мають стати бізнес-структурами, які вироблятимуть продукцію й конкуруватимуть одне з одним без підтримки держави. Більшість країн Заходу засвоїла цей урок ще за часів Першої світової війни. Так, у Великій Британії військове машинобудування передали в руки приватних підприємців, незалежних від держави», – пояснив він.\nЗа його словами, до сьогодні лише країни радянського табору підтримують концепт заангажованості держави, що стоїть за спиною всіх військових підприємств.\n«Коли держава керує підприємством, воно стає бюджетним і зникає необхідність поспіху та якості виконання послуг, як і необхідність нововведеннь. Все те, чим може похвалитися лише конкуруюча система», – резюмував Іраклій Джанашия.\nТакож нагадаємо, «Слово і Діло» розбиралося в програмних обіцянках Зеленського.


Чи можна встановити кондиціонер власними силами | Потрiбна допомога? Є-help!\nНікому влітку не хочеться знемагати від спеки, тому завбачливі господарі думають про наступаючому літньому сезоні завчасно і набувають різні пристрої кліматичної техніки, покликаної охолоджувати повітря в приміщенні. Деякі з них вибирають прості мобільні пристрої, які не потребують виклику фахівця з установки, інші ж, дбаючи про створення сприятливої обстановки в своїй квартирі на весь рік, вибирають складні спліт системи та двохблокові. Складні мультизональні навіть не варто намагатися встановлювати самостійно, а двохблокові можна спробувати, якщо, звичайно, ви маєте уявлення, що таке інструмент і як їм працювати.\nПростий кондиціонер типу «спліт система» складається з двох блоків: зовнішнього конденсатора і внутрішнього випарника. З'єднання між ними здійснюються електричними дротами і мідними трубками, де тече холодоагент.\nПершим етапом установки повинен стати монтаж зовнішнього блоку. Кращий варіант для розміщення-балкон, так як в цьому випадку до конденсатора завжди буде вільний підхід. Якщо балкон відсутнє, то монтувати блок доведеться на зовнішню стіну, яка повинна бути міцною і гладкою. Кронштейни для зовнішнього блоку вибираються із запасом міцності, щоб витримували багаторазовий вага пристрою.\nДалі слід просвердлити в потрібному місці отвір, призначений для мідних трубок і електропроводів. У нього закладається спеціальний стакан з гідроізоляцією і сполучні комунікації.\nІ тільки після цього варто подумати про установку внутрішнього блоку. Його монтаж повинен відповідати наступним вимогам:\n– Відстань до найближчого предмета повинно становити не менше 3 метрів;\n– Відстань між внутрішнім і зовнішнім блоком повинно відповідати даним керівництва з монтажу спліт системи;\n– Не можна розташовувати внутрішній блок над джерелом тепла, над робочим місцем або ліжком.\nВнутрішні блоки можуть бути стельовими, настінними та підлоговими. Монтаж настінного і стельового здійснюється на аналогічні кронштейни. Щоб не руйнувати стіни під з'єднувальні трубки і дроти, можна обійтися пластиковим коробом, де і будуть заховані всі комунікації.\nЗ'єднання двох блоків – це найвідповідальніший етап. Так як трубки з фреоном можна перегинати безліч разів, відповідно, всі дії з ними повинні бути строго розраховані, мала промашка може стати причиною витоку хладагента.\nКінцевим етапом повинні стати висновок дренажної трубки або в каналізацію, або на вулицю і вакуумація комунікацій, після чого можна підключати готову спліт-систему.\nЯкщо такі роботи не лякають відчайдушного майстра, то установка спліт-системи своїми руками цілком можлива.\n← Борошна ремонту, для звичайної людини\nЯк вибрати меблі для ванної →


Йти вперед чи розвертатися? Бій за медичну реформу триває — Новости Днепра и Украины\nПісля багатьох років нелегкого руху в напрямку змін ми опинились перед вирішальним вибором, пише Гліб Бітюков у блозі для НВ.\nКоли ми кажемо про зміни в системі охорони здоров’я, то маємо розуміти, що йдеться передусім про зміну принципів та цінностей, коли медичні послуги стають орієнтованими на задоволення потреб пацієнта, а не головного лікаря. Зміни будуть помітні поступово. Це не відбудеться в цьому чи наступному році. За найближчі два роки ми лише побудуємо систему взаємодії між НСЗУ – лікарнями і пацієнтом.\nНайстрашніше – це підміна суті за зовнішніми лозунгами. Ми вже тривалий час спостерігаємо за спробами згортання медичної реформи. Спочатку ці спроби озвучують, однак вони наражаються на опір суспільства і тоді лозунги змінюються, а суть залишається та ж: повернути стару систему під маскою "аудиту реформи".\nЩоб зрозуміти, навіщо потрібна реформа, і чому стільки інформації проти неї, потрібно розібратися, у чому ж вона полягає.\nЧитайте також: Кінець реформам. Початок епохи бідності?\nКожен рік ми бачимо, як затверджується бюджет в країні, в тому числі на охорону здоров’я, однак коли кожен з нас приходить в лікарню, то має з власної кишені оплатити практично все – від послуг лікаря до великої кількості медикаментів. Тоді виникає цілком слушне питання: а де ж кошти, виділені на охорону здоров’я державою?\nРеформа не ставить на меті зменшення фінансування лікарень чи їх закриття. Її завдання – змінити схему розподілу коштів у системі охорони здоров’я. Зробити цю схему економічно обґрунтованою, тобто коли плата відбувається за те, що дійсно зроблено. А це, відповідно, має бути саме те, що треба пацієнту. Тепер лікарням платитимуть за кожен пролікований випадок. І щоб це відбулося, лікарням необхідно якісно підготуватися: порахувати, скільки витрачається на ті чи інші медичні процеси, сформувати пакети і підписати контракти на фінансування з Національною службою здоров’я України.\nЦе відносно молодий орган, створений у 2017 році, однак за цей час він набув спроможності та потужності, зібрав найбільш сталу і професійну команду, що не вдалося багатьом іншим. НСЗУ вже платить за новою схемою закладам охорони здоров’я первинного рівня, і лише з цього року подібна схема оплати застосована для "вторинки", тобто усіх лікарень.\nАби зрозуміти, навіщо нам необхідна така система фінансування, потрібно зрозуміти, чого коштує доступ до системи охорони здоров’я для більшості громадян України. Згідно з дослідженнями ВООЗ і Світового банку, близько 15% домогосподарств України опиняються за межею бідності через необхідність сплачувати за лікування. При чому, більша частина витрат іде на ліки. Інша ж частина домогосподарств зазнає катастрофічних втрат при необхідності лікувати члена родини. Катастрофічним, за визначенням ВООЗ, є витрати, що перевищують 40% власної платоспроможності. Це ті витрати, які ще називають out-of-pocket або неформальними платежами, коли пацієнти мають приватно сплачувати як за послуги медичного персоналу, так і за медикаменти.\nРеформа передбачає зміни в чинній системі фінансування, при якій створені гарантовані пакети медичних послуг – тобто те, за що може заплатити держава, коли хтось цього потребуватиме. Нам би хотілося, щоб держава платила за все, однак бюджет на охорону здоров’я дуже обмежений. І цих коштів може вистачити на найбільш необхідне.\nАби держава платила більше, необхідно збільшити бюджет системи охорони здоров’я. А для цього необхідно перерозподілити кошти в державному бюджеті так, щоб частка платежів на охорону здоров’я збільшилась. Популізм наших політиків в тому, що наприкінці 2019 року вони зменшили бюджет охорони здоров’я у порівнянні з минулим роком, (з 3,2% до 2,9% ВВП при необхідному розмірі в 5%) а навесні цього року вже заявляють про те, що на медицину витрачатимуть більше.\nКоли йдеться про відсоток фінансування охорони здоров’я від ВВП, мається на увазі не та сума, яку держава витрачає на лікування одного пацієнта. Йдеться про пріоритети, тобто що важливіше для керівництва країни: здоров’я населення чи комфорт олігархів, які отримають доступ до державних ресурсів через ручних політиків.\nТому показники бюджету в кінці року – це показник справжніх пріоритетів країни. Це про те, як політики поділили гроші платників податків, а гучні заяви про "збільшення витрат", доплати, доручення "в терміновому порядку розібратися з невиплатами" – популізм і піар, щоб виграти наступні вибори і знову поділити гроші.\nМаніпулювати свідомістю людей легко – тим паче під час карантину, якщо до необізнаності додати страх і викривлення інформації. Коли ми чуємо про необхідність зупинити реформу, і що вона руйнує лікарні, то потрібно знати, що реформа почалась лише у квітні цього року і все, що ми бачимо в лікарнях нині – причина, а не наслідок.\nВарто також зрозуміти, що від зупинки реформи грошей більше не стане. Зміняться лише їх отримувачі, тобто ті, кому не вигідно, щоб за кожного пацієнта платили прозоро.\nСуми, які отримали лікарні, дуже різні. Більшість лікарень отримали більше коштів, ніж раніше. Але є ті, хто отримав менше. Чому так сталося? Усе залежало від завдання, що ставилось головним лікарям – розрахувати вартість послуги, яку надає лікарня, та помножити цю суму на кількість цих послуг.\nОднак не всі виконали це завдання. Хтось готувався і оптимізував свою лікарню, зробивши її ефективною для працівників і пацієнтів, а хтось сподівався на те, що пронесе, і розраховував на подальше фінансування за чинною системою. Коли цього не сталося, інформацією почали маніпулювати.\nДодалося і абсолютне нерозуміння суті реформ міністром, який мав би найкраще розумітися на змінах, які відбуваються, але вирішив підтримати лікарів, які не хочуть докладати зусиль для фінансування їх закладів. А коли так вчинив той, від кого зміни залежали в першу чергу, то чи варто очікувати розуміння від керівників лікарень, від яких насправді тепер залежить усе?\nДо нерозуміння додалося бажання очільників охорони здоров’я розділити гроші та невігластво – тобто незнання того, хто тепер за гроші відповідає. Ідеальна схема поділу коштів одразу після утворення нового уряду, що полягала в призначенні слабкого міністра, який не заважатиме – не спрацювала. МОЗ встиг побудувати професійну команду, що стала пручатися таким змінам. Тому пішов час на руйнування цієї команди. Ні перша міністерка, ні наступний після неї міністр не виправдали надій і швидко були змінені.\nІ тоді підшукали нового. Він хутко взявся перерозподіляти фінансові потоки, щоб потрапило до тих, хто проштовхував рішення про його призначення. Однак на шляху виникла несподівана перешкода. Несподівана для тих, хто не має розуміння механіки реформи та нових принципів розподілу фінансів у системі. Це перешкода – НСЗУ. Служба, що прозоро розподіляє кошти тим, хто їх має отримати, та за надані послуги – попри звання і посади. І тепер ця служба стає незручною, оскільки обійти її не вдається, і за старими радянськими підходами вбачається єдиний варіант – замінити керівника служби на такого, який виконуватиме вказівки і не сперечатиметься. Тоді гроші підуть куди треба. Обраних попередніх керівників НСЗУ в результаті конкурсів відкинули і швидко оголосили новий конкурс, виділивши на нього всього три дні, два з яких – вихідні.\nЯкщо вдасться проштовхнути свого керівника – відбудеться розворот системи, і більшість українців так і не зможуть отримати належне лікування. Прірва між українцями і здоров’ям стане ще глибшою. Це вигідно тим, хто контролює розподіл грошей, але не вигідно нам із вами.\nДля здійснення реформ потрібно розуміти і чітко бачити, куди ми хочемо прийти. І щоб цього досягти, необхідно діяти впевнено, завзято та системно. Щоб лідеру заслужити довіру і авторитет, необхідно кинути виклик поведінці, що не відповідає баченню тих, хто зацікавлений лише в прибутку. Це може зробити лише сильна особистість.\nБудь-які зміни важкі. І зміни в охороні здоров’я – найважчі. Вони важкі передусім для лікарів, які тепер змушені працювати за новими правилами. Але ці зміни захищають пацієнтів, у яких тепер з’являється можливість відчути, нарешті, гарантований державою безкоштовний доступ до медичних послуг.


16:29, 18 Квітня 2018 /\nДружина Джорджа Буша-старшого Барбара померла в США у віці дев”яносто двох років. У офіційній заяві чоловік назвав її “непохитним поборником сімейної грамотності”, адже життя присвятила освітніми програмами. Барбара Буш – дружина і мати двох американських президентів. Вона єдина жінка в історії, яка була присутня як на інавгурації свого чоловіка, так і свого сина. У Барбари досить давно виникли проблеми зі здоров’ям. Вона відмовилася від лікарської допомоги, заявивши, що хоче провести останні дні з сім’єю. Джорджу Бушу-старшому, який займав пост президента з 1989 по 1993 роки, в червні має виповнитися дев”яносто чотири роки. Він є рекордсменом-довгожителем серед американських лідерів. Син Барбари Джордж Буш-молодший виграв президентські вибори в 2000 році, а в 2004 був переобраний на другий термін.\nСаудівська Аравія готова розмістити війська в Сирії в рамках заходів щодо стабілізації ситуації у цій країні. Міністр закордонних справ Саудівської Аравії Адель аль-Джубейр під час спільної прес-конференції з головою ООН Антоніо Гутеррішем в Ер-Ріяді підкреслив, що пропозиція про долучення армії “не нова”. Білий Дім хоче заміни американського контингенту в Сирії на сили союзників на Близькому Сході. Радник Дональда Трампа з питань нацбезпеки Джон Болтон телефонував вже главі розвідки Єгипту Аббасу Камелю, щоб дізнатися, чи Каїр погодиться на пропозицію.\nКандидат на посаду держсекретаря США – директор ЦРУ Майк Помпео здійснив таємний візит до Північної Кореї, де зустрівся з її лідером Кім Чен Ином. Про це повідомляють американські чиновники. Переговори Помпео і глави КНДР знадобилися, щоб підготувати майбутню зустріч лідерів двох країн. Візит був організований керівництвом розвідок Північної і Південної Корей. Після повернення Помпео заявив, що варто готувати зустріч на найвищому рівні. В той же час жодні організаційні деталі можливого саміту не обговорювалися.