КОХ(АХ!)АННЯ | Жінка-УКРАЇНКА\nВона, – та, яка плутала Кармен і Лоліту, Бродського і Бодлера, – сміялася квітчасто, писала розлого, визнавала реалізм Богом живопису. Дивакуватого, високого та спортивного – своїм особистим Богом (з літературними та ексцентричними перебільшеннями). Цей особистий Бог, у свою чергу, нехтував книгами, її забаганками та інтелектуальним гумором.\nРозмовляла із зірками неодмінно пошепки, а зі мною – недоречно голосно. Здивовано перепитувала, що таке такт і навіщо його вигадали.\nЗазвичай непосидюча, з довгим волоссям, що летить слідом за вітром, посміювалася над моїми жартами. Підбори, помада, зима, відвертості. Побутопис. Обітниці.\nХвалила все – від світлин до дрібничок-малюнків, від листів до поем. Любила вечірні читання, стриманий голос, привітну вітальню. Подумки рахувала сходинки. Деталізувала майбутнє, розглядала під збільшувальним склом своє дитинство, ставила правильні питання. Чим тільки не займалася, словом.\nЗнайомтеся, це Інга. Вона розповість вам про принца-футболіста з гастроентерологічного відділення:\nПочиналося все холодним січневим понеділком. Він запитав, як мене звати. Я представилася Вікою, але його серце відразу відчуло, що це не так. Він і сказав: «Ні, назви своє справжнє ім’я».\nЯким же він був, цей загадковий принц?\nСереднього зросту, спортивний, фактурний. Волосся густе й коротке, їжачком. Миловидне обличчя. Рухався й поводився відкрито. Стиль одягу — спортивні штани на всі випадки життя та його улюблена зелена толстовка. Він був у ній, коли ми познайомилися — і коли розлучилися...\nЛюбов і булочки\nМи сидимо компанією, і тут подруга каже: «Сходи, принеси булочки». На всіх потрібно було шість булочок. Я заходжу до їдальні з виглядом домоправительки з «Карлсона»: величезні короткі шорти, уся в прищах, ненафарбована. І починаю загрібати ці булки. Хижо. Агресивно.\nУ «пана Н» просто ложка з рота випала. Він на мене дивився, і з кожною булкою дихання все частішало і частішало. У нього вже очі як п’ять копійок, він думає: «Яка жінка, які апетити!». У підсумку справа доходить до останньої, шостої булки, і я розумію, що ніде її немає...\nШукаю поглядом. Сидить пацан із булочкою, кращий друг «пана Н», таке ото худе, мале, тринадцять годіков. Я йому відразу:\n— Ти ж не будеш булку?\n— Ні, не будеш.\n— Ні, буду!\n«Пан Н» сидить, дивиться, взагалі не розуміє, що в цьому житті відбувається. Я згрібала булки, а він тим часом вирішив охороняти мій телефон. Почав тягнути телефон до себе, щоб його ніхто не забрав, на що я вдарила його по руці і така: «Телефон віддай!». Романтики не вийшло. «Так я це, я покласти ...», а я йому: «Вдома пояснювати будеш!». Одним словом, забрала телефон, згребла булки і пішла.\nПовернулася до палати, і тут — стук у двері. Бачу знайомі силуети і обриси. Думаю, що таке, може, він за свою булку прийшов дізнаватися, чого це я її забрала. Він заходить. Я дивлюся на нього, а він дивиться на мене, і у нас така іскра пробігає, і його фраза (яка мене підкорила повністю): «Булку будеш?». І в той момент я зрозуміла, що це справжній чоловік. Він подумав, що я з’їла шість булок, і приніс мені сьому.\nНаступний епізод пов’язаний із романтикою телефонною:\nВін так красиво прохав мій номер у сусідки по палаті: «Анастасіє, я прошу Вас, я не витримаю, дайте мені номер або сторінку Інги», «Дякую Вам, Анастасіє!». Я чомусь до останнього думала, що хлопець приколюється і не зателефонує. Але… буквально через три секунди пролунав дзвінок. І тремтячий голос у слухавці: «Інго, це ти?!». Я подумала: «О Боже мій, який жах!». Не спала потім усю ніч.\nТрохи про невдалі спроби\n...День добігає кінця. Всі вже розходяться. Він досі сидить, його виганяють прибиральниці з криками: «Іди в своє відділення, тут лежать дівчатка!» А йому хоч би хни, він підходить до мене, затискає в кутку і питає: «А ти цілуватися вмієш?». Я не вигадала нічого кращого, окрім як відповісти: «Так, вмію», і втекти.\nЛікарі й турбота\nКоли я виписувалася, він лазив зі мною по всіх лікарях. Потім виявилося, що у нас один лікар із гастриту. Це дуже кумедно вийшло. Він такий:\n— А що у неї там, а що з нею?\n— Ну, те ж, що і в тебе, логічно?!\n— З нею ж тепер все буде добре?\n— Все буде добре, якщо буде їсти.\nІ він мені: «Ну все, тепер будеш їсти».\nРанок наступного дня. У вікно лікарні дивиться зимове сонце. Вона прокидається зі сподіванням, що не зустріне його. Вона не хоче його бачити — підліткові вагання й ускладнення. Збори, обов’язково — макіяж, і важливе передчуття — після трьох тижнів у лікарні нарешті додому. Дім, милий дім. А «принц» чекає на неї, махає з іншого кінця коридору. Вона лякається від таких вітань.\nНа прощання «пан Н», вдаючи з себе героя мелодрами чи любовного роману, красиво промовляє: «Ти так швидко з’явилася в моєму житті, і так само швидко з нього зникла». А у відповідь: «Ну так». Вона забирає сумки і не знає, що ще йому сказати...\n— Чи ділилася ти з рідними тим, як розвиваються ваші стосунки? Як вони поставилися до того, що в тебе, виходить, було два хлопці одночасно?\n— Так, ділилася з мамою. Для неї це був, звичайно, шок: за той час, що вона поїхала на Шрі-Ланку, я встигла лягти в лікарню, розлучитися з хлопцем, з яким була два роки разом, і вона вже бачила нас чоловіком і дружиною, почати зустрічатися з капітаном футбольної команди «Металурга» ... І це все за два тижні. Стаханівські темпи.\nКоли їхала в маршрутці, зайшла на його Інстаграм, не втрималася і лайкнула його фотку. А потім розповідала йому, що це все випадково.\nЧерез п’ять хвилин мені приходить запит: «Інго! Я такий радий, що ти мене знайшла! Я думав, я тебе ніколи вже не знайду, ніколи не побачу!» — як цуцикове щастя. Я хотіла видалити цей запит, але не наважилася.\nІ знову виникають телефонні мотиви:\nІнга прохає не телефонувати з думкою про те, щоб він обов’язково зателефонував (а як же інакше?). І ось, о шостій ранку висвічується його номер. Вона бере слухавку й з усією експресією, на яку тільки здатна, каже: «Шоста ранку, чорт забирай, ти не міг трохи пізніше зателефонувати! Я в такий час можу за півасом сходити, але не за телефоном, щоб відповісти тобі!».\nІнга тоді їздила до репетитора з хімії. І «пан Н», як справжній джентльмен, запропонував її зустріти й провести. І тоді, це вже був лютий, випав сніг. Багато снігу. Вона спізнилася на годину. Зима, холодно, страшенно холодно. Цим двом нікуди йти і грітися. І вона передбачала, що «кавалер» розлютився, образився, засмутився, а він виходить із посмішкою в усі тридцять два і з якоюсь дивною зів’ялою квіткою. Дівчина-дівчинка злякалась.\nДалі моя героїня пише словами іронічний автопортрет:\nМій прикид — це штани, сірі, трохи заширокі, вельветові, берці і куртка біла. І йде вся така красива, нафарбована, як баба Лариса з «П’ятірочки», брови намазали перманентним маркером, губи теж не забули виділити, очі, як у Шехерезади, щоб було видно за три кілометри...\nДвоє на лавочці, не рахуючи собаки:\nВсе, що я запам’ятала — ми сидимо, холодно і він такий: «Я не хочу дітей». Я йому: «Тобі ніхто й не пропонує». Я взагалі не зрозуміла, до чого це було сказано, аж налякалася.\nМи пішли до моєї вчительки з хімії, він мене довів аж до під’їзду. Після цього я, на жаль, не зустрічала таких хлопців. Влітку, а не по заметах, мене ніхто не проводжав. Тільки зараз я це оцінила.\nЯ не пам’ятаю, про що ми говорили, як ми взагалі дійшли... Пам’ятаю тільки, як ми вже стоїмо біля під’їзду, я дуже сильно не хочу від нього йти (чомусь). Ми відморозили все, я не відчувала рук, а він мені ще рукавички свої віддав. Треба було відключити сніг і включити погоду, як на Майамі.\nЯ взяла ситуацію в свої руки. Він мені розповідав, що мріє про перший поцілунок як про щось особливе, «щось прям вау». Я його цілую. Він нічого не відчув, а я чомусь відчула, але посоромилася сказати. Я не могла повірити, що мені сподобався такий хлопець.\nАле я була тоді такою щасливою, я вирішила всі завдання з хімії. Ми з ним не списувалися після поцілунку близько дня, і я вирішила написати першою. Я думала, йому все сподобалося, все було так класно, а він: «Ну, я б оцінив поцілунок з натяжечкою на 7 із 10». Для мене був шок, що людина мене оцінює по цифрах. А спочатку це я його динамила.\nМи продовжували спілкуватися, зідзвонювалися щоночі. Йому на тренування вставати о шостій, але він зі мною розмовляв до дванадцятої ночі. Пам’ятаю, я йому зателефонувала, а в нього не було окремої кімнати, і він ходив уночі по заметах на футбольному полі біля двох із половиною годин. У результаті відморозив собі вухо.\nІ ось, він... Він ходить навкруги цього поля, зізнається їй у коханні, і оця юнацька нестяма від щастя... Таке миле, приємне почуття. Зірки в небі спалахують одна за одною.\nМи вирішили зустрітися на День святого Валентина. Він приїжджає до мене на двох маршрутках, із цукерками... А я не думала, що ми повинні один одному щось дарувати, тому нічого не взяла.\nПочала мадемуазель виробляти. Сама попросила його приїхати, а він не знається на місцевості. І вона, вся невдоволена:\n— Ти можеш. Підійти. На зупинку.\n— Я не знаю, де тут зупинка! Давай я підстрибну, закричу!\n— Не сором мене. Якщо через п’ять хвилин не з’явишся, я піду.\n— Де тут зупинка, здрастуйте, де тут зупинка?!\nЗнайшлися, пішли на лавочку. «Це «Rafaello»? Ти що, у мене брекети!». Єдиною нашою розвагою було дивитися за дівчиною в вікні, яка напівголою знімала «тік-токи». Тоді взагалі було незрозуміло що між нами, ми то цілувалися, то не цілувалися. Ми вирішили піти до мене в під’їзд, погрітися. Постояли, поцілувалися на першому поверсі. Чи варто казати, що цей під’їзд бачив і мого попереднього хлопця, а рік потому я цілувалася там же з цим футболістом?..\nЯ його вчила цілуватися, думала, він мене там задушить або з’їсть. У підсумку виходять двоє чоловіків, він від мене відсахується і такий: «Хороша сьогодні погода, чи не так?». Заробила собі репутацію в під’їзді.\nМи розійшлися в той день і більше ніколи не бачилися, тому що він написав, що нічого до мене не відчуває. І, на жаль, на цих словах відчула я. Не щастить — так не щастить.\nУ нас після цього були якісь віртуальні спіткання, я йому писала, він мені, але це нічим не закінчувалося.\nЧого ж глеки побили?\nУ нас не склалося, я вважаю, тому, що в нормальних стосунках повинні бути однакові пріоритети і різні характери. А у нас усе було навпаки: практично однакові характери й абсолютно різні погляди на життя. Навіть дружби у таких людей не виходить, не те що стосунків. Для мене це все було так по-дитячому. Щось таке приємне, ніжно-підліткове, смішне, кумедне.\nІ зараз, через рік, хотіла б я продовжити ці стосунки? Ні. Хотіла б я знову побачити цю людину? Ні. Чи рада я, що він був у моєму житті? Дуже.\nКоли я запитала наступну героїню, як її представити, вона відповіла: «А що я? Я щаслива жінка». І це, мабуть, найкраще описує Алісу Володимирівну. Як бачу її я? Жартівлива і водночас серйозна, різностороння, знає безліч цікавинок, об’їздила мало не весь світ, багато працює і чудово готує. У професійних питаннях – зібрана і навіть сувора експертка у сфері медичної реформи.\nЯ часто заходжу до них у гості, от і сьогодні теж завітала. Репортерський візит. П’ятий поверх, гостинна домівка, мене зустрічає Белла – надзвичайно розумна такса, яку нещодавно взяли з притулку. Bella-Belle, das von Glück. Щастя, маленьке щастя.\nМи сідаємо вчотирьох за стіл у вітальні – я, Аліса, її мати та донька Василиса, моя подруга. І починається розмова, важлива, відверта та неповторна.\nСтосунки з різницею у віці\nМені було двадцять, йому — тридцять вісім. Тоді мені здавалося, що він дуже дорослий, зараз думаю: «Боже, на що я взагалі сподівалася». Була юною, зрозуміло... Ми познайомилися на передвиборчій кампанії. Він обирався, а мене запросили «трохи допомогти з виборами». У підсумку я очолила штаб передвиборчої кампанії.\nОфісом, де ми працювали, слугував ресторан. Туди всі приходили, пили каву, курили і кидали по десять копійок у великий бідон при вході. Це був анклав, де працювали самі чоловіки — і тут приєдналася команда з десятьох молодих дівчат.\nОскільки у мене вже був досвід роботи маркетологом, мені пощастило: я дуже швидко зрозуміла, що так ніхто нікого не вибере. Все буде погано, гроші витратяться, результату ніякого не буде. І коли я побачила листівку, яку вони на той час надрукували, сказала: «Ну хіба що будуть телефонувати в міліцію бабусі через недогляд...».\nКоли була школяркою, опанувала мистецтво макіяжу. І от, накладала на нього грим для фотосесії: «Нам треба зробити з Вас пристойну людину, а не хмільного бізнесмена». Налягла й затиснула, аби нормально все на обличчя нанести. Потім він сказав, що закохався саме в той момент. Ось прямо одразу! І почав активно до мене залицятися. А я абсолютно не була на це налаштована, у мене були зовсім інші плани, я спала по чотири години на добу, тому що намагалася витягнути кампанію. Але він був наполегливим. І я зрозуміла, що, оскільки мені там працювати до кінця передвиборчої кампанії, треба когось обрати, щоб було простіше (а залицяльників у мене було чимало). Озирнувшись навколо, я вирішила: «Виберу цього, він тут найголовніший, принаймні, вибори легше буде виграти».\nУсе йшло своїм шляхом. Усе обмежувалося роботою. Потрібно було влаштувати захід, який би привернув увагу публіки. Думали-думали... І він, крутий бізнесмен: «Ну я не знаю... Може, якийсь «цирк» привести... Або коня, або верблюда...». І на мене ж всі: «Ну-ну». Я кажу: «О котрій захід?» «Післязавтра о десятій». «Будемо займатися цим питанням».\nІ от, футбольний турнір, м’ячики, кульки, аквамакіяж. У цей момент із Дубового Гаю вийшов верблюд, який йшов через усе місто. Це бачили всі, хто туди їхав, і питання про те, наскільки я крута, вирішилося одразу. Верблюд прийшов! А я так спокійно на це зреагувала, тому що ми дуже вдало домовилися зі знайомою, яка мала поні та верблюда. Вона потім завжди говорила: «Це ж треба бути такою меткою! Знала б я, для чого це, взяла б більше грошей». Після цього він, звичайно, так: «Вона привела верблюда!». Двогорбого, у червоній попоні.\nНе як з усіма\nКоли ми зустрілися, він затинався настільки, що не міг нічого сказати, червонів, ставав мокрим... Кандидат в депутати з моторошним заїканням. А я не помічала цього, просто не чула – і він припинив заїкатися.\nАле коли ми сварилися, я розмовляла з ним, як учитель молодших класів із неслухняним учнем, і він починав знову шалено заїкатися.\nЯ завжди знала, що з ним, по голосу. Коли він чудив, то ніколи не телефонував. Тоді я його набирала: «Та-ак... Хто тут нашкодив?! Який котик нашкодив?».\nІсторія далі розвивалася активно, депутати, фонди... Ми багато подорожували. Але долю наших стосунків вирішив верблюд. Він показав, що я не така, як усі, і що зі мною не буде так, як з усіма.\nЯ з ним поїхала на край світу: ми одружилися на Бора-Бора. Я сміливо пливла на край світу, точно знаючи: там прекрасно, тепло і дуже смачно. Тихий океан... А що в Тихому океані є? Багато чого. Наприклад, акули... У нас була екскурсія по місцевих дрібних острівцях, піщаних обмілинах. Пливемо на човні, всі розслаблені, хмільна публіка... Ми підпливаємо, у нас ланч на березі повинен бути, залишається відстань у три метри. Треба по воді пройтися на берег. А я дивлюся вниз, із човна, і бачу акулу. Ігор мені: «Що ти розумієш, Алісочка, це тунець!». «Гід, shark or tuna?» «Shark». І всі в човні дивляться, а навколо таких плавничків о-го-го!\nКинули на воду риб’ячу головешку, вискочило тридцять дві акули. Тепер я знаю, що акула смердюча і неприємна на дотик, як наждачний папір.\nМи були в Малайзії, мусульманській країні. Відпочивали в п’ятизірковому готелі, одному з найшикарніших у моєму житті.\nА там, у Малайзії, власні морепродукти. У них креветка — отакенний калачик! Австралійське вино... А в готель зі своєю їжею не комільфо. Заповзятливий хохол Ігор Палич усе це запакував, прикрив речами та сувенірами...\nВін дуже любив креветки і купував їх багато. Багато — це означає відро. Він завжди робив все з розмахом. Сидимо, шикарна вечеря... Наїлися креветок, напилися вина, надивилися на феєрверки. Стоїмо і думаємо, куди ж подіти решту креветок. І тут згадуємо, що на поверсі — напівпентхаус, два номери. Якісь араби в рушниках ходили. І він виходить, як «рожева пантера». Два метри — одні ноги. Тиць, тиць, тиць — хоп! — і назад, у номер. І такий: «Ехе-хе-хех!». Ми продовжуємо пити вино з фруктами і чуємо лайку. Він сміється, аж за живіт тримається. А сусіди стоять і сваряться, пальцем один на одного показують — яка ж зараза їла креветки? Ось так — почнеться війна в Перській затоці, а в усьому винен хохол, який підкинув сміття сусідам.\nПодаруночки і прізвиська\nУ нього були проблеми з вибором подарунків, він не вмів їх робити. Я подумала, що потрібно якось розворушити людину, і на день народження подарувала йому спочатку зірку на небі, а потім ділянку на Місяці. А на Великдень — мармурове яйце. Він сказав: «Тільки ти можеш мужику подарувати додаткове яйце!». Ну, я дівчина з почуттям гумору... Навчила його пити вино, а не горілку, їсти сир, користуватися аромомаслами... А нашу дочку він навчив закушувати. Маленька, вона сидить за святковим столом, а він каже: «Доню, ніколи не запивай, завжди закушуй». «Добле». Всі повинні були закушувати. Дуже щедрий був у їжі, у гулянках...\nУсякі стосунки в чомусь бувають веселі, в чомусь — сумні, десь — незрілі... У наших стосунках велику роль зіграли мої організаторські здібності, особливо в кризові моменти.\nВін називав її «Глюка». Чому саме так? Історію прізвиська вирішила поїздка до Почаєва. Приїжджають туди – кіоску з «Кока-Колою» немає, готелів немає, храми є. За тиждень поїли все приготоване заздалегідь, відвідали всі храми... І тут він, «знавець мап», пропонує поїхати до Кам’янця-Подільського.\nПрибули, надворі серпень, Аліса йде, бачить дерево і каже: «У мене глюки чи воно цвіте?». А він ніколи цього слова не чув, почав сміятися і промовив: «По-німецьки «Glück» — це щастя, будеш ти в мене Глюка».\nА замість Кам’янця-Подільського приїхали ми тоді в Новоград-Волинський. Уміння заїхати не туди у нього було просто приголомшливе! Їдемо в Судак, все, кажу, нічого, але, по-моєму, ми Старий Крим проїжджаємо. Раз — виїхали до Феодосії!\nЮність, квітуча юність, і саме з цією людиною провести ці роки було дуже приємно. Це було те, що потрібно. Безпечно, але нагулялась я на все життя. Це було прекрасно.\nЗгодом народилась Василиса, з якою ми зараз гасаємо вулицями рідного міста й балакаємо про все на світі. Василиса — то офіційно, а для своїх вона просто Вася.\nКоли Васю забирали з пологового будинку, найголовнішою вимогою новоспеченого батька була наявність величезного рожевого банту. Каже, ми дитину як нормальні люди забираємо. Бант де? І ніде не було рожевої стрічки. Моя мама обійшла всі галантерейні магазини, але дівчинку винесли з бантом, як годиться!\nА через півроку після її народження ми вирішили поїхати в Ізраїль, до родичів. Ігор проґавив наш від’їзд, він напередодні добряче відсвяткував... Телефонує: «А ви де?». «В Ізраїлі».\nВін до нас приєднався, і ми поїхали в Єрусалим. Прибули до храму, нас зустрів священник і сказав, що ми можемо залишатися стільки, скільки вважатимемо за потрібне. А дитину звелів обов’язково покласти прямо на зірку. Вася лежала на камені, де за переказами народився Христос, потім — на камені воскресіння. Їй було цікаво.\nТам було якесь відчуття світла, спокою і благодаті. Все ніби було на своїх місцях. Відчуття сповільненості рухів, як уповільнена зйомка. Ритм серця приходить в ритм із Землею, і ти заспокоюєшся.\nКоли ми приїхали до Єрусалиму, з Ігоря як чорти почали вилазити. Він поводився так, як ніколи до цього. Можливо, його душа очищатися почала. Ізраїль в цьому сенсі неабияке місце. Багато хто говорить, після поїздки туди стосунки або стають дуже міцними, або ж розвалюються. Дуже дивно на нас обох подіяв Ізраїль.\nПро сумне, але важливе\nПотім життя було різним. Промайнуло одинадцять років шлюбу, і він помер. Але спогади лишилися настільки світлі, у нас було дуже багато цікавих епізодів...\nІснує серед нас, близьких людей, таке повір’я, що щось було йому пороблено, тому він так раптово і незрозуміло пішов із життя.\nКоли він помирав – у Києві, я була в Запоріжжі, і в мене страшенно розболілася голова, я лягла подрімати... І на мене уві сні почала падати кам’яна стеля, я її тримала-тримала, а потім вона на мене впала. Я напевне знаю, коли він помер.\nНашим із ним завданням було привести в світ ось цю дитину, щоб народилася Василиса, щоб ланцюжок, задуманий там, на небесах, втілився в життя.\nПомер він у мій день народження, щоб я ніколи, ні за яких обставин його не забула. Навіть якщо пройдуть роки, десятиліття, у мене буде Альцгеймер, то свій день народження я навряд чи забуду. Це був розрахунок на «хтось мене пам’ятатиме завжди». На нього навіть сердитися неможливо, особливо з роками... Сім років минуло – і гніватися неможливо, і забути не можна.\n...Це довгий, дивний ланцюжок, але він призвів до того, що у мене сьогодні є Василиса... і навіть Белла. Мою історію розпочав і вивершив верблюд.\nОстанній, завершальний акорд мого репортажу — сімейна хроніка, історія кохання моїх дідуся та бабусі. Вони прожили разом п’ятдесят років. Мені навіть важко по-справжньому уявити — п’ят-де-сят. Сума подій, вчинків, емоцій і всього спільного, що виникає впродовж сімейного життя. Але завжди є «але». Дідуся немає вже дев’ять років.\nТож сісти разом із бабусею на кухні, в квартирі, де пройшла частина мого дитинства, аби відтворити, зберегти ці моменти — особливо важливо й символічно. Сьорбати чай із улюбленої синьої чашки і слухати, слухати, а дещо — згадувати.\nІ бабуся, і дідусь за фахом — математики. Точна наука, точна родина. Дідусь був старшим за неї на дев’ять років.\n— Я училася на п’ятому курсі педінституту. Це було в 1962 році. Григорій Іванович уже закінчив цей інститут і його залишили там працювати. Він у нас нічого не читав, але бачила — бігав там, бігав...\nМій старший брат учився в цьому ж інституті, тільки на спеціальності «Фізика». Григорія знав — жили в одному гуртожитку. І ось якось він приїхав до міста у відрядження (на той час працював на селі директором школи) і попросив мене передати якісь папери Григорію Івановичу.\nА той потім моєму брату і каже: «Познайом мене зі своєю сестрою». А брат: «Ну й познайомся сам». А він на своєму, каже, в тебе красива сестра, познайом. Він спитав, у якій кімнаті я живу. І потім якось повертаємося ми з занять. Приходить чергова, каже, тебе викликають. Я спустилася: «Григорій Іванович, а що Ви хотіли?», я на його «ви» кажу. А він на «ти», я ж «студєнтка»! «Запрошую тебе в кіно». Я хотіла піти, але ніколи було, ми п’ятий вже курс. Треба до екзаменів готуватись... А потім він запросив мене до театру.\nНа першому їхньому побаченні моя бабуся, а тоді — просто Наталка, дуже соромилася і називала мого дідуся виключно на «Ви». На «ти» почала називати, коли вже вирішили розписатись.\nБагато хто до неї, чорнобривої, залицявся, але не всерйоз. Тож і перший поцілунок стався саме з цим, «серйозним», кавалером.\nОдного разу він знайшов мене в гуртожитку, приходить і каже: «Наташа, ви можете з подругою в мене переночувати, поки я з’їжджу до Харкова?». Щоб не кидати квартиру.\nА жив він тоді у довгому бараці. Каркас дерев’яний, а так він глинобитний був. Без зручностей, і клопів там була ціла купа!..\nДовгий барак, там уже все порозбирали (багато хто роз’їхався по квартирах), все бур’яном поросло... Врешті-решт дали квартиру останній його сусідці, а йому досі ні! Побоявся хату надовго кидати, нема ж нікого. А подруга каже: «Я погоджуся, тільки хай привезе цукерки нам із Харкова». У Харкові були тоді хороші кондитерські фабрики. А він замотався і цукерок не купив харківських. Зайшов до першої-ліпшої крамниці та й взяв запорізькі.\nПодруга взяла, дивиться: «Наташа, так це ж запорізькі цукерки!». Каже, якби знала — і не ночувала б!\nГригорій Іванович, видно, твердо надумав, що йому женитися треба. Квартиру збирався отримувати... У нас було побачення, вулицями гуляли. Він мені і сказав: «Пропоную тобі стати моєю дружиною».\nМи тоді вже з півроку зустрічалися. А я кажу: «Ні, я не можу, я вже отримала призначення в Луганську область, в якесь шахтарське місто...», «У мене ж нема нічого, тільки те, що студентське...». А він каже: «Так ми разом швидше на ноги станемо, удвох будемо». Тим більше він такий був працьовитий, ощадливий, не палив, не пив...\nА я відмовлялась, думала: «Що мені батьки на посаг дадуть? Нічого не дадуть». Після війни, тоді такого й не було, щоб щось давали... Кожен дряпався нагору, як міг. І Григорій так само. Вони ще бідніше жили, ніж ми. Він почав «обробляти» мене, а я опиралася увесь час, довго… А він мені і каже: «Ти як поїдеш туди, ти вже не повернешся». Думав, шахтарі з грошима мене швидко засватають...\nВін же вмів балакати, привертати до себе людей. Я все-таки наважилася вийти за нього, хоча мати моя була невдоволена. Батько взагалі сердився, казав: «Це я її повинен був заміж видати, а не вона сама знайти свого судженого!»\nАле тоді вже не давали ніякого благословення, Григорій Іванович і не просив дозволу на шлюб у своїх. Ми розписалися 11 липня 1962 року. Його шкільний друг покатав нас на своєму «Запорожці» в день весілля, самі стіл якийсь зробили — і все. Спочатку ми пожили десь із місяць у бараці, з тими клопами... Металічне ліжко, кухонний столик, диван, тумбочка, етажерка... Ото і все було в нього придане. Я одразу почала консервувати там, на керогазі... А потім він ордер на квартиру отримав. І почалося в нас сімейне життя, все в турботах.\nЩо я з теплотою згадую?.. Та от усе. Як квартиру одержали, меблі купували... Як на другий рік одруження до Криму поїхали відпочивати, під Євпаторію, в пансіонат. Але не добули ми цю путівку, сестра дала телеграму, що його мати в лікарні.\nНа Дніпро ходили... Все було в турботах, дітей ми няньчили самі, у нас нікого не було, тільки баба Груня, сусідка, допомагала згодом дітей глядіти... Він приїжджає з роботи, а я повинна їхати на свої пари.\nЯк батько він був дуже турботливий. Був страшенно радий, коли старша дочка з’явилась, на крилах прямо літав – перша дитина народилась!\nА як дідусь… любив тебе, страшне. Як пішов остаточно на пенсію в 74 роки, а що ж я буду, каже, робить. А тут ти народилася. Катав він тебе в колясці на вулиці, а ти спала...\n— Опиши його характер.\n— Спокійний, турботливий, уважний батько і чоловік. Для дітей ніколи нічого не шкодував. Нормальна сім’я. На концерти ходили, на вилазки з друзями, на море кожного року їздили.\nВін був дуже швидкий і моторний, як і я. Спочатку зранку вибігає Григорій Іванович, потім я — і бігом-бігом на роботу.\nСимпатичний. Одна знайома казала: «У нього таке красиве, бархатне обличчя… Нічого, що в нього залисини».\nЯ дуже подобалася його друзям. Він і казав: «Я пишаюся, коли моя жінка не тільки мені, а й ще комусь подобається».\nМи ніколи не сварилися, так, тільки з побутових питань сперечалися. Жадібний він ніколи не був. Я ніколи для нього нічого не шкодувала, і він для мене.\nНа жаль, на зміну радісним спогадам рано чи пізно приходять сумні. Останні два роки свого життя дідусь лежав – клята хвороба Паркінсона. Але він до останнього розв’язував подумки задачі, намагався говорити і дуже радів, коли я, маленька й кучерява, приходила. Бабуся згадує це так:\nВін уже лежав два роки хворий, а у нас якраз річниця, п’ятдесят років. Я йому про це кажу, а він: «Ну й поздоровляю». Не до того йому вже було... Григорій Іванович казав: «Хтось завжди залишається. Не буває такого, щоб раз — і в один день».\n...Коли залишаєшся одна, це сумно.\nПро авторку: Вероніка Іваницька народилась 30 липня 2004 року в м. Запоріжжя в сім’ї викладачів вищої школи. Вірші пише з шести років. Переможниця першого Всеукраїнського дитячого конкурсу патріотичної поезії імені Олени Теліги та Олега Ольжича (2018). Патріотична лірика опублікована в поетичному альманасі «Я – теж Вітчизна». Добірки віршів виходили у п’яти номерах журналу «Літературний Чернігів» (2017-2019, 2021). Літературний дебют відбувся в журналі «Літературний Чернігів», 2017, № 3 (79). Лауреатка IV Всеукраїнського літературного конкурсу ім. Григора Тютюнника (2020). Отримала друге місце в номінації «Поезія» Всеукраїнського конкурсу «Стань письменником» Інституту філології КНУ ім. Т. Шевченка (2021). Поетична добірка опублікована у журналі «Дзвін», №9 (2021). Навчається в музичній школі за фахом гітари. Цього року вступила на перший курс факультету іноземної філології Запорізького національного університету.\n141070.jpg 138.43 КБ


У ДП "Вищедубечанський лісгосп" відбулося засідання технічної ради\nДиректор лісгоспу Михайло Головецький, головні спеціалісти, інженери та лісничі обговорили стан поліпшення та підвищення якісного складу лісів підприємства, стан роботи з кадрового забезпечення підприємства, стан охорони праці на підприємстві та ряд інших питань.\nНа початку засідання технічної ради директор лісгоспу Михайло Головецький коротко проінформував усіх присутніх про останні події, що відбулися у лісовій галузі України та в цілому по області. Він зазначив, що на нараді з питань удосконалення державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, яка відбулась під час робочої поїздки до Івано-Франківської області, Президент України Петро Порошенко підкреслив необхідність об’єднати потенціал країни, і вийти на абсолютно чіткі і правильні рішення щодо захисту лісів України і захисту лісів Карпат, необхідність запровадження електронної системи контролю за обігом деревини, підкреслив важливість посилити координацію та узгодженість дій між правоохоронними і фіскальними органами та екологічною інспекцією і обласними державними адміністраціями для подолання незаконних рубок та припинення тіньового обігу деревини. Також повідомив, що під час останньої колегії, яка відбулась в управлінні був присутній голова Київської обласної державної адміністрації Олександр Горган, який наголосив на важливості розуміння кожним громадянином необхідності проведення реформ у лісовій галузі, за рахунок посилення інформаційно–просвітницької роботи серед населення, залучення до обговорення шляхів вирішення проблем представників громадськості, громадських об'єднань, органів місцевого самоврядування, екологів, науковців, активістів, шкільної та студентської молодь, - бо знання та обізнаність є запорукою успіху у подоланні ситуації, яка склалась.\nПро стан підвищення та поліпшення якісного складу лісів на підприємстві доповідав начальник відділу лісового господарства Сергій Іващенко. Він зазначив, що від своєчасного і якісного виконання рубок формування і оздоровлення лісів залежить стан лісів, формування деревостанів із господарсько-цінних порід, продуктивність і товарність насаджень. Так станом на 01.10.2017 року шляхом проведення таких рубок заготовлено ліквідної деревини 61,9 тис куб.м, що становить 155% до завдання, проведено заходи із формування молодняків на площі 86 га, що становить 101% до завдання. Також головний лісничий Анатолій Шиян додав, що щорічний обсяг рубок догляду за лісом, який запроектований лісовпорядкуванням підприємство виконує щорічно. Але він підкреслив, що потреба в проведенні вищезазначених рубок значно більша. Хоча вважається, що дані рубки є економічно нерентабельними, але разом з тим це робота на перспективу, тому що несвоєчасне здійснення рубок догляду у молодняках призводить до зменшення площі живлення кожної рослини, що в майбутньому не дає змоги виростити високопродуктивні здорові лісові насадження. Оскільки на сьогоднішній день економічний стан підприємства дає можливість збільшити обсяги рубок догляду та виконання доручення колегії управління, якою передбачено завдання приведення у належний стан молодняків, керівництво лісгоспу не заперечує у збільшенні обсягів даних заходів.\nПро стан кадрової роботи на підприємстві проінформувала старший інспектор з кадрів Раїса Клименко. Вона сказала, що станом на 01.09.2017р. на підприємстві налічується 91 працівник. Протягом останнього року намічається тенденція збільшення кількості штатних працівників за рахунок зменшення осіб, що працюють за цивільно-правовими угодами. Так за 9 місяців 2017 року штатний склад підприємства збільшився на 10 осіб. Окрім цього у штатний розпис введено посади майстрів лісу у всіх лісництвах. Частина цих посад є вакантною. Разом з тим питання освітнього складу майстрів лісу прозвучало на колегії управління. Там було наголошено, що всі вони повинні мати ОКР не нижче молодшого спеціаліста. На сьогодні на підприємстві працює 6 майстрів, які не мають відповідної фахової освіти, тому питання навчання для цих людей є досить актуальним.\nПро стан охорони праці на підприємстві доповідав інженер з охорони праці Володимир Войтович. Він проінформував присутніх, що підприємством впродовж 2017 року було розроблено та затверджено ряд організаційно – технічних заходів щодо поліпшення охорони праці. Витрати на охорону праці на підприємстві за 9 місяців 2017 року склали більш 30 тис. грн. Інструктажі з питань охорони праці проводяться своєчасно та з метою навчити працівника правильно і безпечно для себе і навколишнього середовища виконувати свої трудові обов'язки.\nНа підприємстві використовується обладнання та устаткування підвищеної небезпеки, яке складається із деревообробних ліній та котельного обладнання, на яке отримано дозвіл на їх експлуатацію. Деревообробне виробництво постійно вдосконалюється та приводиться у відповідність до нормативних актів з охорони праці. Для покращення стану техніки безпеки на виробництві впроваджуються новітні технології, які мінімізують необхідності втручання людини.\nВолодимир Войтович звернувся до керівників структурних підрозділів з рекомендацією приділити особливу увагу профілактичній та роз'яснювальній роботі щодо безпечних та нешкідливих умов праці.\nНаприкінці засідання технічної ради було ще раз наголошено на першочергові дії, окреслено перспективи та плани подальшого розвитку підприємства на найближчий період.\nЗа інформацією прес-служби КОУЛМГ


Сільських розбійників затримали у "столичному" районі Закарпаття | Голос Карпат\nСільських розбійників затримали у "столичному" районі Закарпаття\n(not set) romanenko 06.12.2018 12:41 Кримінал\nНа лінію «102» надійшло повідомлення про те, що у селі Тисаагтелек, що на Ужгородщині, між двома невідомими особами та місцевими мешканцями виникла бійка.\nНа місце події виїхали поліцейські слідчо-оперативної групи та працівники групи реагування патрульної поліції Ужгородського відділення поліції. Як з’ясували правоохоронці, між місцевими чоловіками та невідомими виник конфлікт. В результаті якого 30-річному мешканцю села спричинили тілесні ушкодження та викрали два велосипеди.\nПравоохоронці встановили осіб, причетних до вчиненого. Ними виявились 27 та 33-річні мешканці села Велика Добронь Ужгородського району. Викрадені транспортні засоби від них вилучили.\nЗа фактом спричинення легких тілесних ушкоджень (частина 1 статті 125) та крадіжки (частина 2 статті 185) Кримінального кодексу України правоохоронці розпочали слідство. Речові докази – велосипеди вилучили. Зараз правоохоронці вирішують питання про обрання чоловікам міри запобіжного заходу, повідомляє Відділ комунікації поліції Закарпатської області.\nНагадаємо, поліція Виноградова затримала підозрюваного в пограбуванні городянки.


Як налаштувати FTP-сервер на Ubuntu за допомогою Webmin - techukraine.net\nВи хочете налаштувати FTP-сервер у своїй системі Ubuntu Server, але не хочете мати справу з файлами конфігурації? Якщо так, Webmin для вас! Webmin — це чудовий інструмент, який дозволяє користувачам керувати UNIX-подібними серверами за допомогою простого у використанні веб-інтерфейсу. Ось як використовувати Webmin для налаштування FTP-сервера в Ubuntu.\nНалаштуйте Webmin на сервері Ubuntu\nВстановлення модуля ProFTPD Webmin\nПідключення до FTP-сервера\nПеред створенням FTP-сервера з інтерфейсом веб-інтерфейсу Webmin необхідно встановити на сервері Ubuntu. На щастя, Webmin досить добре підтримує Ubuntu. Щоб програма запрацювала, перейдіть до офіційного Веб-сайт Webmin.\nПеребуваючи на веб-сайті Webmin, знайдіть кнопку завантаження «Пакет Debian» та клацніть на ній мишею. Коли ви натиснете цю кнопку, пакет Webmin DEB завантажиться на ваш комп’ютер.\nПісля завершення завантаження увійдіть у свою систему Ubuntu за допомогою SSH через термінал на робочому столі Linux. Або сядьте за свою систему Ubuntu та увійдіть в неї за допомогою консолі TTY.\nКоли у вас є термінальний доступ, перенесіть пакет Webmin DEB на сервер Ubuntu. Потім встановіть пакет DEB на Ubuntu, щоб Webmin працював.\nЯк побудувати організаційну діаграму PowerPoint з даними Excel\nКоли Webmin працює на сервері Ubuntu, відкрийте веб-браузер на своєму комп’ютері. Потім перейдіть за такою URL-адресою, щоб отримати доступ до веб-інтерфейсу.\nWebmin не дає користувачам ім’я користувача або пароль за замовчуванням. Натомість він повністю покладається на наявний кореневий обліковий запис системи. Однак Ubuntu вимикає цей кореневий обліковий запис за замовчуванням, тому ви повинні знову ввімкнути його перед входом.\nЩоб повторно ввімкнути пароль root в Ubuntu, скористайтеся командою sudo -s, щоб увійти у вікно терміналу як root. Потім, коли вікно терміналу стане root, виконайте команду passwd, щоб встановити новий пароль root.\nОбов’язково встановіть пароль root в Ubuntu на щось незабутнє та безпечне.\nВключений модуль FTP-сервера в Webmin не є чудовим. Тому замість цього ми будемо використовувати модуль ProFTPD. На жаль, цей модуль є стороннім розробником, тому перед використанням його потрібно буде встановити.\nЩоб встановити модуль ProFTPD у вашу установку Webmin, дотримуйтесь покрокових інструкцій нижче.\nКрок 1: Спочатку виберіть це посилання щоб завантажити останню версію модуля ProFTPD на свій комп’ютер. Якщо ви хочете завантажити цей модуль за допомогою терміналу Linux, введіть таку команду нижче.\nКрок 2: Завантаживши останню версію модуля ProFTPD, відкрийте веб-інтерфейс Webmin і увійдіть у свій обліковий запис користувача. Потім знайдіть параметр «Webmin» на бічній панелі та клацніть на ньому мишею.\nЯк переналаштувати кнопку Bixby на Samsung Galaxy S8/S8+ [No Root]\nКрок 3: Вибравши параметр Webmin на бічній панелі, виберіть «Конфігурація Webmin», щоб отримати доступ до області конфігурації Webmin.\nКрок 4: В області конфігурації Webmin знайдіть кнопку «Модулі Webmin» і клацніть її мишею. Вибір цієї кнопки завантажить область Webmin Modules.\nКрок 5: Знайдіть розділ «Встановити модуль» і натисніть «З завантаженого файлу». Потім клацніть піктограму скріпки, щоб знайти модуль ProFTPD Webmin на вашому комп’ютері.\nКрок 6. Натисніть зелену кнопку «Встановити модуль», щоб встановити модуль ProFTPD у веб-інтерфейс Webmin. Коли встановлення модуля буде завершено, знайдіть кнопку «Оновити модулі» на бічній панелі та клацніть її, щоб завершити налаштування ProFTPD у Webmin.\nЩоб налаштувати свій FTP-сервер у Webmin, виконайте наведені нижче покрокові інструкції.\nКрок 1: Натисніть «Система» на бічній панелі Webmin. Потім виберіть розділ «Користувачі та групи». Далі створіть обліковий запис користувача для використання з вашим FTP-сервером. Не соромтеся створити більше одного облікового запису, якщо потрібно.\nВимкніть CSS на AskReddit, щоб обійти розіграш імені користувача\nСтворюючи обліковий запис користувача в Webmin, обов’язково додайте користувача до наступних груп.\nКрок 2: Після створення облікових записів користувача натисніть розділ «Сервери» на бічній панелі Webmin. Потім натисніть «ProFTPD Server», щоб отримати доступ до розділу ProFTPD Server.\nКрок 3: Перегляньте «Глобальна конфігурація» та змініть будь-які налаштування, які хочете змінити. Не хвилюйтеся, якщо ви не хочете змінювати будь-які налаштування в області конфігурації ProFTPD Server. Налаштування за замовчуванням працюють нормально і працюватимуть нормально.\nКрок 4: Після того, як ви налаштували всі параметри в області сервера ProFTPD, знайдіть кнопку «Застосувати зміни» та натисніть на неї мишею. Вибір цієї кнопки зупинить сервер ProFTP, запустить його резервне копіювання та застосувати нові налаштування.\nІснує багато способів підключення до FTP-сервера в Linux. Якщо ви не впевнені, як це зробити, перегляньте Filezilla додаток. Це FTP-клієнт, який дозволяє легко підключатися до FTP і керувати серверами.\nPSA: вимкніть RCS перед переходом на новий телефон\nRCS – це оновлена версія SMS, яка сьогодні доступна на багатьох пристроях Android. Однак це все ще не універсально, і ...\nЧи змусить ЄС Apple позбутися блискавки на iPhone?\nНа початку цього року, після майже десятирічного періоду мук, Європейський парламент схвалив обов’язкові плани загальноєвропейського стандарту стягнення плати. Але що ...


oad.ch Відгуки | перевірте, чи є сайт фішинговим або підтвердженим\nчи є oad.ch законним чи афера?\nМи збираємо дані з більш ніж 40 джерел, щоб визначити Рейтинг Довіри. Ми ще не зібрали всю необхідну інформацію про oad.ch. Будь-ласка, оновіть сторінку через 5 хвилин скориставшись посиланням нижче. Приносимо наші вибачення за незручності.\nЧому oad.ch має середній чи хороший рейтинг довіри?\nНаш алгоритм дав огляд oad.ch відносно високої оцінки. Ми оцінили цей рейтинг за даними, які ми могли зібрати про сайт в Інтернеті, наприклад, країну, де розміщено веб-сайт, якщо використовується сертифікат SSL, а також відгуки, знайдені на інших веб-сайтах.\nРешта цієї сторінки показує всі дані, які ми змогли знайти, які можуть допомогти вам переглянути oad.ch, щоб визначити, чи це надійний веб-сайт або шахрайство.\nФакти про oad.ch ( що це? )\n266 інші веб-сайти на цьому сервері\nЗвіт про перегляд oad.ch запитувався 1 разів.\n3віт oad.ch останнього оновлення опубліковано 30-03-2020. Якщо ви хочете оновити цифри, скористайтеся посиланням "Оновити дані" нижче.


Кулінарні секрети Лілії Ребрик | Танці\nАктриса і телеведуча вміє готувати з самого дитинства, а тому навіть не розуміє, як цього можна не вміти. Але зі всіх блюд, які створює Ліля, гостей понад усе радує торт з печінки. Ведуча погоди та національного талант-шоу «Танцюють всі!» на телеканалі СТБ Ліля Ребрик розуміється на приготуванні страв. У вільний час, озброївшись гарним настроєм, телеведуча […]\nВедуча погоди та національного талант-шоу «Танцюють всі!» на телеканалі СТБ\nпершому кулінарному порталі Smachno.ua


Гейзерна кавоварка з кованого алюмінію - 9 чашок Benson BN-157: продаж, ціна у Києві. Гейзерні кавоварки від "Vebratim" - 1397370087\nГейзерна кавоварка з кованого алюмінію - 9 чашок Benson BN-157\nПереваги гейзерних кавоварок\nУ самому кінці приготування не треба доводити до моменту, коли гейзерка почне «фиркати». В цей момент вже йде вогненний пар, а не гаряча вода, що шкідливо для кави. Якщо все-таки почалося пирхання, то можна обдати нижню частину кавника холодною водою з-під крана, це моментально зупинить процес.\nЯкась кількість води залишається в нижній чаші, це нормально\nКава зазвичай не радять трамбувати, але насправді це можна робити, якщо хочете отримати більш насичений смак. Головне трамбувати не сильно, можна ложечкою прим'яти. Ну і переконайтеся, звичайно, що вода налита нижче аварійного клапана!\nОтримайте цю позицію безкоштовно при покупці «Гейзерна кавоварка з кованого алюмінію - 9 чашок Benson BN-157»


Шарлотка з капустою - як приготувати в духовці або мультиварці за швидким рецептом з фото | Radka.in.ua\nШарлотка з капустою — як приготувати в духовці або мультиварці за швидким рецептом з фото\n1 Як приготувати шарлотку з капустою\n2 Рецепт шарлотки з капустою\n3 Шарлотка з капусти на кефірі\n4 Шарлотка з капустою і майонезом\n5 Рецепт шарлотки простий і смачний\n6 Шарлотка з квашеною капустою\n7 Швидкий капустяний пиріг (сметана, майонез)\n8 Капустяний пиріг на сметані\n9 Заливний пиріг з капустою і грибами\n10 Шарлотка зі свіжою капустою\n11 Шарлотка з капустою і яйцем\n12 Шарлотка з капустою і фаршем\n13 Як спекти пиріг з капустою: поради\n14 Відеорецепт шарлотки з капустою в духовці\nДивовижний пиріг з овочів, заснований на рідкому тісті, носить назву шарлотка. Навіть починаючому кулінару під силу перетворити капусту в справжній витвір мистецтва. Існує багато рецептів, в яких застосовуються різні склади для основи і начинки, але завжди результатом нехитрих праць є соковита, ароматна випічка.\nПриготувати наливна пиріг легко, для цього знадобиться тісто і сама начинка. Тестова основа — кисломолочна продукція, яйця або майонез, до рідкого компоненту потрібно додати борошно та інші продукти. Основою начинки служить капуста, запікають з нею фарш з риби або м’яса, гриби, шинку та інше. При такому достатку варіантів капустяна шарлотка у кожного придбає свій смак. Багато рецепти є пісними, тому чудово підійдуть для людей, які дотримуються посту, або відмовилися від м’ясної їжі. Запекти пиріг можна по-різному: в мультиварці або в духовці.\nШарлотка з капустою в мультиварці\nСучасні домогосподарки активно використовують техніку для готування смачних, корисних страв. Капустяна шарлотка в мультиварці стане блюдом, яке ви з радістю запропонуйте своїм домочадцям. Корисно і нетривіально, швидко і просто, недорого і дуже смачно – все це про овочевому пирозі. А ще наливна випічка – «демократичне» страву, інгредієнти якого можна злегка змінювати, підлаштовуючи під вміст свого холодильника. Недосвідченому кулінару переважно вибирати рецепти, в яких покроково з фото описаний кожен етап.\nШарлотка капустяна в духовці\nЯкщо ви віддаєте перевагу використовувати традиційну техніку або не встигли обзавестися помічницею-мультиварка, то газовий або електричний духовий шафа чудово впоратися з випічкою. Капустяна шарлотка в духовці – абсолютно просте блюдо. Озброюйтесь покроковим рецептом, необхідним набором продуктів і формою, яка потрібна для випічки. Як приготувати наливна пиріг, щоб випічка не прилипала? Секрет у формі. Краще вибрати для цієї мети силіконову або скляний посуд.\nРецепт шарлотки з капустою\nТрадиційний рецепт шарлотки з капусти – вивірене часом несолодке блюдо. При готуванні важливо дотримувати рекомендовані пропорції спецій, перчити акуратно, щоб основні продукти не втратили свого смаку. Молоді капустяне листя перед смаженням треба просто розім’яти руками для м’якості, якщо овоч зберігається довго, то краще попередньо порізати і відварити продукт. Вистачить 10 хвилин варіння, щоб зелене листя були соковитими і ніжними.\nборошно (вищий сорт) – 0,5 склянки;\nКачан нашаткувати, покласти на нагріту сковороду з рослинним маслом.\nЦибулю подрібнити, додати до овочу.\nОвочі обсмажити 5-10 хвилин.\nСіль, перець і цукор збиваються з яйцями.\nРозпушувач всипати муку, поступово додати сухі компоненти в яєчну пінку.\nУтворену рівномірну масу змішати з начинкою.\nФорму, призначену для випікання, добре змастити маслом або застелити пергаментом при необхідності.\nВилити масу в форму і закрити фольгою.\nПіч при 220°С 40 хвилин, потім зняти кришку з фольги і витримати частування ще чверть години для зарум’янювання.\nШарлотка з капусти на кефірі\nКапустяна шарлотка на кефірі – це найкраща випічка для тих, хто контролює свою вагу. Як приготувати ситний, але при цьому безпечний для фігури ласощі? Озброїтеся капустою! Мінімальне число калорій, відсутність смаження дозволяють зарахувати рецепт до списку дієтичних. Тісто завжди використовується рідке, тому пиріг випікається довго, але процес приготування займає лічені хвилини.\nЗбити яйця з кефіром, додати в рідину борошно, сіль, цукор.\nКачан тонко нашаткувати, пом’яти руками, щоб зменшити обсяг.\nНашатковану овоч перекласти у форму (19 см в діаметрі), залити його рідкою масою.\nФорму поставити в духовку (180°С) на 1 годину. Готовність перевірити зубочисткою.\nШарлотка з капустою і майонезом\nДля багатьох шарлотка з капусти з майонезом стала улюбленим рецептом. Французький соус у складі тесту робить його пористим, повітряним, тендітним і ніжним. Шанувальники здорового харчування можуть засумніватися в користь такого пирога, за рахунок численних консервантів в готовому соусі. Майонез можна збити самостійно і використовувати його в рецепті.\nмайонез (готовий або домашній) – 250 г;\nборошно (вищий сорт) – 4 ст. ложки;\nГоловний овочевий компонент дрібно нашаткувати гострим ножем або покришити його в блендері.\nЗмішати залишилися компоненти.\nНашатковану овоч відправити у форму і залити тестовій масою.\nПекти в духовці (190°С) 50-60 хвилин.\nРецепт шарлотки простий і смачний\nЩоб надати пирога оригінальності, додати смаку і ситності можна провести експеримент з начинкою, наприклад, додати в неї пару смачних компонентів. Коли ви не знаєте, як спекти пиріг, підходящий для повноцінного вечері, додайте до начинки шинку і сир. Це все ще простий рецепт шарлотки з капустою, але вже більш ситний і незвичайний. Хочете відійти від буденності? Замініть звичайний качан пекінським. Ця зміна піде тільки на користь ароматного частування.\nсирі яйця – 3 шт.;\nЦибулю подрібнити і припустити в мультиварці на пісному маслі.\nПекинку нарізати на невеликі шматочки, розім’яти овоч руками.\nСир натерти, шинку і відварені яйця нарізати маленькими шматочками.\nЗ’єднати підготовлені елементи начинки.\nЗбити сирі яйця, додати до пінці борошно, сіль, розпушувач.\nЗмішати в мисці фарш, тісто і підсмажену цибулю.\nПомістити в чашку мультиварки суміш, використовувати режим випічка, таймер встановити на 40 хвилин.\nПісля готовності (перевірити зубочисткою) залишити пиріг, щоб він охолов.\nАкуратно вийняти теплу випічку, нарізати порційно, подавати з чаєм.\nРецепт шарлотки з квашеною капустою оригінальний і незвичний на смак, але він теж має численних прихильників. Яскравість пирога можна надати болгарським перцем. Для цього вибирайте насичену червону або жовту паприку. Використовувати цей рецепт в мультиварці теж можна, використовуючи режим випічки. Тісто замішується без кефіру, із застосуванням вершкового масла.\nквашена капуста – 2 склянки;\nПерець і підготовлену зелень дрібно нарізати.\nЗмішати всі складові майбутнього пирога.\nНатерти форму вершковим маслом, присипати борошном.\nДуховку довести до 180°С, випікати в ній пиріг на 35-40 хвилин.\nШвидкий капустяний пиріг (сметана, майонез)\nПриготувати капустяний пиріг швидко можна, використовуючи сметану і майонез в якості бази для тіста. В результаті вас чекає м’який і ніжний пиріг, який готується миттєво, але і зникає з такою ж швидкістю. Ароматна випічка під силу навіть самим ледачим, а ще тим, хто тільки пізнає ази кулінарної науки. Головна складність – дрібно нашаткувати зелене листя, для цього завдання краще озброїтися спеціальним ножем-скобцом або овочерізкою.\nборошно (вищий сорт) – 250 г;\nЗелень і цибулю подрібнити.\nГоловний компонент нашаткувати, пом’яти руками.\nУ сковороді на ? від наведеного кількості вершкового масла підсмажити цибулю до прозорості, потім додати до нього капусту і масло, що залишилося. Змішати і тушкувати до пом’якшення капусти. Вогонь повинен бути невеликим. Додати зелень і сіль.\nЗмішати рідкі компоненти тесту: сметану, майонез, яйця (їх потрібно попередньо збивати);\nДодати борошно, сіль, соду до рідких складових і ретельно перемішати.\nПоловину тіста помістити у форму, потім можна викладати начинку і заливати залишилася масою.\nДосягти температури 180 градусів у духовці, поставити герметичну форму з майбутнім пирогом на 45 хвилин.\nПісля цього дати пирогу охолонути 10-15 хвилин у формі, потім перекласти його на тарілку.\nШарлотка на сметані з капустою – ще один смачний і поживний рецепт. Відміну від класичного варіанту цієї страви не тільки в основі для тесту, але і в начинці. Особливість заснована на молоці, в якому гаситься овоч для особливої ніжності і легкої солодощі. Як спекти незвичайну шарлотку з капустою? Немає нічого простіше! Нашаткуйте овоч, стушите, змішайте інгредієнти і відправте пиріг в духовку. Всього через годину в хаті буде витати аромат смачної випічки.\nборошно – 3 / 4 склянки;\nсметана (15%) – 1 склянка;\nкапуста білокачанна або пекінська – 400 г;\nДрібно нашатковану капусту пом’яти руками і тушкувати з додаванням молока. Посолити, поперчити за смаком.\nЗмішати 1 яйце, розпушувач, сметану, борошно. Посолити тісто.\nВлити в форму, змащену маслом, частину тіста (приблизно половину).\nВикласти поверх тіста начинку, залити її попередньо збитими яйцями, а після – залишилися тестом.\nПри бажанні посипати верх кунжутом.\nВитримати форму в нагрітій до 200°С духовці півгодини.\nПризначення: на сніданок, на обід, на перекус.\nДля любителів оригінальних смаків – шарлотка з капустою і грибами. Вдала варіація несолодкої випічки, не вимагає особливих кулінарних навичок. Мінімальний набір недорогих продуктів в поєднанні один з одним стануть гідною прикрасою буденного і святкового столу. Ситний продукт можна подавати з овочевим салатом або просто з чаєм. І будьте готові: ваші гості обов’язково попросять добавки!\nборошно (вищий сорт) – 100 г;\nНашаткувати капустяні листи, нарізати дрібно цибулю.\nОбсмажити цибулю з використанням вершкового масла, додати капусту, перемішати.\nУ посуд з цибулею і капустою додати нарізані гриби. Обсмажити начинку 5-10 хвилин.\nВзяти віночок і збити яйця, додавши сіль, перець, цукор.\nПоступово вмішати в рідину борошно з розпушувачем.\nЗмішати з тістом начинку, викласти масу у форму.\nЗапікати в розігрітій духовці при 220°С близько години.\nШарлотка зі свіжою капустою\nЗаливний пиріг зі свіжою капустою і морквою – ще одна варіація приголомшливо смачного і легкого страви. Золотава скоринка, приємний аромат, ніжний смак підкорять навіть тих, хто не надто шанує настільки корисний овоч. При бажанні в начинку можна додати болгарський перець, цибуля, улюблені спеції. Візьміть рецепт з фото за основу, щоб створювати авторські страви!\nКапустяні листи нашаткувати, згасити з морквою, натертою на тертці, у сковорідці, посолити.\nЗмішати інгредієнти, що залишилися.\nЗастелити герметичну форму пергаментом, змастити олією.\nВилити частину тіста у форму, викласти капустяно-морквяну начинку і залити залишилася тестовій масою.\nВипікати при температурі 200 градусів протягом 40-50 хвилин.\nШарлотка з капустою і яйцем\nШарлотка з капусти з яйцем – відмінне рішення для недільного сніданку всією родиною. Досвідчена господиня знає, як спекти пиріг ніжним, з пористою структурою. Для цього тісто містить трохи майонезу. Можна використовувати готовий соус або приготувати його самостійно. Блюдо легко готувати, виходити смачним воно буде навіть при невеликих кулінарних навичок.\nВідварити 5 яєць круто, очистити від шкаралупи і нарізати кубиками.\nПодрібнити цибулю і капустяні листи.\nОбсмажується цибуля, додається капуста, додається сіль і подрібнена зелень.\nПоєднати елементи начинки.\nЗмішати майонез, сметану, борошно, сіль і розпушувач до однорідності.\nВилити більшу частину тіста у форму, викласти начинку, після – тісто.\nВипікати пиріг при 220°С протягом 40 хвилин.\nШарлотка з капустою і фаршем\nРідкий пиріг з капустою і фаршем – ситне частування, яке тане в роті. Навіть розпещені гурмани оцінять результат нехитрих праць. Ніжне тісто і соковита начинка у своєму дуеті нітрохи не поступаються ресторанним вишукувань. Фарш в рецепті можна використовувати будь – свинячий, курячий і навіть рибний. Експериментуйте зі складом начинки, дивуючи домочадців новими смаками.\nфарш м’ясний – 300 р.\nНарізану цибулю обсмажити разом з фаршем і нашаткованим капустяними листками, посолити, поперчити.\nЗмішати залишилися інгредієнти для тіста.\nВилити частину тіста у форму, викласти начинку, залити залишилася сумішшю.\nВипікати в духовці при 220 градусах 40 хвилин.\nЯк спекти пиріг з капустою: поради\nОдним з нескладних, але смачних страв є рідкий овочевий пиріг. Процес готування простий, але є кілька секретів, які дозволять творити кулінарні шедеври, докладаючи при цьому мінімум зусиль. Шарлотка капустяна буде особливо вдалим, якщо взяти на озброєння наступні поради:\nНачинка для пирога повинна бути кімнатної температури, тому всі інгредієнти слід дістати з холодильника заздалегідь.\nДля випічки шарлотки в духовці краще вибрати силіконову або скляну форму, щоб тісто не прилипло.\nНашатковану капусту слід злегка присолити і пом’яти руками. Сік, який пустить овоч потрібно злити, щоб не розм’якшити пиріг.\nВідеорецепт шарлотки з капустою в духовці


Державний бюджет України на 2021 рік не сформований - Харьковские известия информационно-аналитический портал\n/ Видео / Державний бюджет України на 2021 рік не сформований\n24.11.2020 12:36 -\nПроект державного бюджету на наступний рік Уряд планує затвердити до другого читання 25 листопада. Проте цю дату можуть перенести через перемовини з Міжнародним валютним фондом, повідомили у профільному комітеті Верховної Ради. \nЯрослав Железняк перший заступник голови фінансового комітету Верховної Ради України\nДосі фінальний документ не сформований. Причина — (не) узгодження з МВФ. Поки зрозуміло, що дефіцит треба все-таки знизити з 6% ближче до 5,3%. Ніби як пару десятих, але в грошах це близько — 20 млрд з витрат. Макропрогноз треба переглянути на більш реалістичний. Криза ж. Та й в чергові оптимістичні цифри від нас вже ніхто не вірить.Це якраз те, що найболючіше.\nУ комітеті також вважають, що через затримку у формуванні кошторису, траншу від МВФ цьогоріч можна не чекати.  Тим часом Державна казначейська служба зупинила фінансування усіх незахищених статей, оскільки Державний бюджет не в змозі обслуговувати всі видатки, передбачені законом на 2020 рік. Тобто, кошти на ремонти, реконструкції та будівництва держава виділяти не буде.  \nКазначейство здійснює виконання показників держбюджету та обслуговування інших клієнтів відповідно до законодавства. \nОстанні запити від головних розпорядників бюджетних коштів на проведення не захищених видатків казначейська служба обслуговувала 20 листопада.


23 роки відділяють від нас Чорнобильську трагедію. Але за рутиною буднів не тьмяніє подвиг тисяч і тисяч громадян колишнього Радянського Союзу, які кинулися в самісіньке пекло, аби ліквідувати аварію на ЧАЕС, аби врятувати нас і тихі води наших річок, зелені трави лугів від біди, від вимирання.\nСеред цих мужніх і сильних духом людей були і боярчани. 23 квітня о 10-й годині на території Боярської Свято-Михайлівської церкви біля пам’ятного Знаку зібралися керівники громадських організацій фонду «Союз Чорнобиля», представники громадських організацій, ліквідатори на ЧАЕС та інші почесні гості. Зібралися, щоб вшанувати пам’ять загиблих ліквідаторів аварії на ЧАЕС.\nНастоятель Свято-Михайлівського храму отець Віктор відслужив панахиду за загиблими ліквідаторами. Керівники районної Чорнобильської організації Юрій Івченко, Лариса Козленко та Тетяна Каченюк поклали вінки та квіти до монумента, виступили з короткими промовами.\nПісля панахиди у Боярці відбувся Марш Миру, виставка робіт інвалідів, концерт, зустрічі представників державних та громадських організацій з боярчанами та гостями міста. Зокрема, у заходах, присвячених 23-й річниці аварії на Чорнобильській АЕС, прийняли участь заступник голови райдержадміністрації Олександр Лук’янчук, Боярський міський голова Тарас Добрівський, депутати міськради, члени делегації з Японії.\nЗа матеріалами агенції Боярка-Інформ\nЛегенди і реальність Пасхального кошика. Або як в боярському лісі діти Пасху святкували\n← Нашого земляка ногороджено Орденом Священного Синоду Української Православної Церкви Молитва до Бога – найкраща шана. Поминальні дзвони по загиблих героях-чорнобильцях →


Із 18 жовтня червоний рівень карантину діє на території п’яти областей України | БУХГАЛТЕР.UA\nНа територіях Донецької, Запорізької, Дніпропетровської та Одеської областей з 00 год. 00 хв. 18 жовтня встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки. Таке рішення прийняте на позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій 15 жовтня - інформує Урядовий портал.\nВ регіонах застосовуватимуться обмежувальні протиепідемічні заходи, передбачені для даного рівня епідемічної небезпеки. Головам ОДА доручено забезпечити дотримання відповідних заходів.\nЯк ми вже інформували, з 15 жовтня 2021 року «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 був встановлений на території Херсонської області.\nУ «червоній» зоні заклади громадського харчування, кінотеатри та театри, ринки, фітнес-центри зможуть працювати лише за умови, що вакциновані (або мають довідку про те, що перехворіли ковідом, або негативний результат тесту на цю хворобу) 100% і персоналу, і клієнтів. З-поміж навчальних закладів на дистанційний режим не переходять в «червоній» зоні лише дошкільні заклади та початкова школа. Крім того, з 21 жовтня в «червоній» зоні скористатися міжрегіональним транспортом зможуть лише пасажири з антиковідними документами.\nІз 6 грудня – локдаун для невакцинованих, з 7 грудня Київ та 8 областей переходять у жовту зону карантину\nРРО лише для юросіб і ФОПів третьої групи та ще 12 новацій з депутатського проекту змін у ПКУ щодо спрощенців


Німецька вівчарка-мільйонер «продала» віллу в Майамі, яка раніше належала Мадонні — Bird In Flight\nНімецька вівчарка-мільйонер «продала» віллу в Майамі, яка раніше належала Мадонні\nНовини 19 листопада 2021 Катя Теллер\nНімецька вівчарка Гюнтер VI, якій перейшли у спадок великі статки, а також нерухомість у Тоскані та Флориді від пращура на прізвисько Гюнтер IV, «продала» віллу з вісьма спальнями на набережній Майамі за $31,7 мільйона, повідомляє Associated Press. Раніше особняк із краєвидом на затоку Біскейн належав Мадонні, але двадцять років тому був викуплений представниками собаки за $7,5 мільйона — відтоді ціна будинку збільшилася більш ніж у чотири рази.\nУ випадку, якщо власник собаки заповідає їй нерухомість та інші активи, тварині призначають офіційного опікуна, який піклуватиметься про її здоров’я і керуватиме фінансами. У 1992 році прадід вівчарки на прізвисько Гюнтер III отримав багатомільйонну спадщину після смерті німецької графині Карлотти Лібенштайн.\nНадалі опікуни стежили за чистотою родоводу собак і примноженням їхніх статків. Гюнтер VI живе у просторому будинку в Тоскані, але регулярно відвідує Мілан та Багами, де щовечора їсть у ресторанах. Наразі у розпорядженні собаки $500 мільйонів. Опікуни Гюнтера VI стежать, коли краще купувати чи продавати нерухомість. Також вони придбали для собаки чоловічу футбольну команду і жіночу команду з плавання й заснували фонд Gunther Rescue, щоб допомагати іншим тваринам.\nЩоранку кухар готує Гюнтеру VI сніданок із найкращого м’яса, свіжих овочів та рису. Іноді вівчарка надає перевагу ікрі, але ніколи не їсть собачий корм. Тварина подорожує приватним літаком і щодня займається з тренером. У американському особняку Гюнтер VI жив у головній кімнаті — він спав на італійському ліжку з червоного оксамиту, яке було зроблене спеціально для Мадонни.\nвилла Мадонна собака-мільйонер спадок США\nНамалюй як своїх французьких жінок: Чоловіки-одаліски на картинах Клер Локгарт


Чому саджанці рослин потрібно купувати в розплідниках | Домашнє господарство\nГоловна » Сад і город » Домашнє господарство » Чому саджанці рослин потрібно купувати в розплідниках\nЧому саджанці рослин потрібно купувати в розплідниках\nКупуючи саджанці на хаотичних ринках та вздовж трас, садівники дуже ризикують. У кращому випадку сорт виявиться не таким, як на кольоровій картинці. У гіршому – деревце просто загине, оскільки в його віці посадка була неприпустима.\nКожен спеціалізований розплідник рослин, як, наприклад, «Південний», має свій сайт http://www.uzhniy.ru/. Відвідавши його, можна придбати дійсно якісні саджанці. В цих установах продається посадковий матеріал, для вирощування якого ідеально підходять місцеві кліматичні умови. Ще одна важлива особливість: пропоновані рослини знаходяться у віці, сприятливому для їх пересаджування (1-2 роки).\nУ розплідниках саджанці в обов’язковому порядку супроводжуються сортовим сертифікатом. Тому покупець гарантовано отримує для своєї ділянки то рослина, що йому потрібно. Весь посадковий матеріал піддають спеціальній санітарній обробці. За рахунок цього деревця краще приживаються на новому місці, рідше хворіють.\nУ розплідниках реалізують саджанці двох типів – з відкритою і закритою кореневою системою. Який з варіантів вибрати? Деревце в спеціальних контейнерах можна садити протягом круглого року. Адаптація для нього проходить безболісно. Головне при посадці – не пошкодити кореневу систему.\nПосадковий матеріал з відкритою кореневою системою більш вибагливий. На нове місце його можна переносити тільки в період спокою – з моменту опадання листя до часу розпускання бруньок. При посадці такого рослини ранньою весною фахівці рекомендують використовувати препарати, що посилюють розвиток кореневої системи. З ними дерево має всі шанси перенести період адаптації швидко і безболісно.\nСвоїм покупцям розплідник рослин «Південний» пропонує саджанці у величезній різноманітності. Тут кожен садівник може не тільки вибрати для себе потрібні дерева, але й отримати цінний консультацію по їх посадці і догляду. Далеко не всі люди знають, що плодючість і краса рослин визначається не тільки їхньою якістю. Велику роль відіграють «сусіди». Дерева на ділянці необхідно висаджувати в чіткій відповідності з садівницькими правилами.\nГруші та абрикоси – дерева, що утворюють розкидисту крону. Тому висаджувати їх потрібно на відстані не менше 3 метрів один від одного. Яблуні, сливи більш компактні, їм достатньо 2 метрів. Посадки хвойних, листяних дерев, рододендронів також є свої особливості. Не варто при їх розташуванні на ділянці довіряти своїй інтуїції, тут необхідна консультація досвідченого фахівця розплідника.\nЗа матеріалами сайту http://www.uzhniy.ru/


Кіровоград: жінки готуються до фронтових випробувань. ФОТО\n04.03.2014 | 12:05\nДоки чоловіки натовкуються у військомати, не чекаючи офіційного оголошення про мобілізацію, допомогти країні чим вміє зголосилося жіноцтво. Третього березня, наприкінці робочого дня, у конференц-залі ІЦ «Перевесло» відбувся перший навчальний семінар з основ воєнної медицини.\nНа перший раз освіжити знання із залікового предмету прийшло близько 40 кіровоградок і кіровоградців (!) – останні, напевно, підтримували своїх дівчат. Тренер, дільнична медсестра 2-ої поліклініки пані Валентина, одразу перерахувала кілька найбільш поширених травм та уражень, із якими, імовірно, доведеться працювати жінкам. «Кульові поранення і кровотечі. Черепно-мозкових травм, переломів та забиття м’яких тканих, які спостерігалося після сутичок із тітушками та вуличних боїв із «Беркутом», не буде. Ви ж бачили, снайпери цілили у шию, де артерії».\nПроте, окремо відзначила пані Валентина, навіть у цьому випадку репертуар для дій та необхідних медичних маніпуляцій у працівниць первинної ланки залишається обмеженим. Максимум – накладання асептичної пов’язки або шини. «Особливо важкі випадки – крововиливи всередину черевної порожнини або грудної клітки, внаслідок чого виникає ризик швидкого розвитку перитонітів. Дівчатка, пам’ятайте – ви можете тільки обробити краї рани якимось дезінфікантом! Всередину грудини або живота нічого не ллємо! Категорично заборонено! І часу не гайте – чимшвидше передавайте пораненого в другу ланку, до медсанбату!»\nЗаслухавши теоретичну частину, перейшли до практики. Одна із слухачок курсу пропонує себе в якості навчального муляжу. Розбираємо види пов’язок. «Із цими бинтами на фронті нічого робити! – сумно видихує тренерка. – Спасибі Богатирьовій!» «Ще й на бинтах непогані відкати! – коментують на задніх рядах. – А ви у поліклініці якими користуєтесь?» – «Такими ж і користуємося, а що робити?». Тим часом руку дівчини навхрест вкривають смуги добряче обтороченої марлі. «Ні, – думається мимоволі, – прання цей бинт не витримає. Виходить, саморобні готувати?»\nКурс навчання медиків-волонтерів, на думку гості, має включати в себе і складову психологічної підготовки. «Ви постійно працюватиме із кількома пораненими. Тож, – відзначає жінка, – необхідно визначитися, за кого братися в першу чергу. Один стече кров’ю мовчки, а інший волатиме на цілий світ через перелом. Люди по-різному реагують на больові сигнали і мають різну витримку. Пам’ятайте, сильний біль тамують лише наркотики. Звісно, ви до них доступу не матимете, а суміш анальгіну з демидролом, який готували колись, – у Європі не те що заборонять, просто висміюють! Ще більше зашкодити може… Вчіться твердій волі, оперативному реагуванню на скарги, не забуваючи оглядати хворого».\nНадалі навчання відбуватимуться 2 рази на тиждень; точний графік – на стадії розробки та узгодження. У планах координаторів ВО «Майдан» запрошувати на студії також лікарів-практиків із медичної служби УМНС Кіровоградської області та викладачів медичного коледжу.


Saul Williams, біографія, вікі, схожі виконавці, альбоми, відео, пісні. Музика онлайн на сайті\nSaul Williams - біографія, альбоми, пісні, кліпи\nspoken word poetry rap hip hop alternative industrial experimental underground hip-hop\n1 Telegram 03:30\n3 List Of Demands (Reparations) 03:18\n4 New Day 05:14\n5 Twice the First Time\n6 Give It Up 04:12\n7 Black Stacey 05:22\n8 Diagram 03:46\nСол Стейсі Вільямс (англ. Saul Stacey Williams) - американський письменник, актор і музикант, відомий своїм стилем змішування хіп-хопу і поезії в музиці. Також відомий головною роллю в незалежному фільмі «Слем».\nВільямс народився в Ньюберзі, Нью-Йорк. Він наймолодший з трьох дітей, у нього є дві старші сестри. Після закінчення Коледжу Морхаус (Morehouse College), де він вивчав філософію, Сол переїхав до Нью-Йорк, щоб отримати ступінь магістра в Нью-Йоркському університеті (New York University) за фахом «акторська майстерність». У Нью-Йорку він всерйоз захопився поезією і довгий час проводив у літературному кафе Nuyorican Poets Cafe в Алфабет Сіті, Манхеттен.\nДо 1995 року Сол проявив великі успіхи в поезії і в 1996 році отримав звання слем-чемпіона в кафе Nuyorican Poets Cafe, що принесло йому популярність. Завдяки цьому йому запропонували головну роль у фільмі 1998 року «Слем», який завоював дві нагороди-Гран-прі на фестивалі Санденс і Золоту камеру (Марк Левін) на Каннському кінофестивалі. Цей фільм відкрив Сола для широкої глядацької аудиторії.\nУ цей час Вільямс зайнявся музикою. Він виступав з такими артистами як The Fugees, Christian Alvarez, Blackalicious, Erykah Badu, KRS-One, Zack De La Rocha, De La Soul, і DJ Krust, а також зі знаменитими поетами Аллен Гінзберг і Соніей Санчес. Випустивши кілька міні-альбомів, Саул записав повнометражний Amethyst Rock Star, сподюсірованний Ріком Рубіном. У вересні 2004 вийшов наступний альбом Saul Williams, що став дуже успішним. Влітку 2005 року Вільямс грав на кількох концертах у європейському турне Nine Inch Nails, а також виступав з групою The Mars Volta. Тим же влітку Сола запросили на музичний фестиваль в Лоллапалуза. Кілька таких виступів привернуло широку аудиторію до творчості Вільямса. Він знову приєднався до Nine Inch Nails в їх північно-американському турі в 2006 році, протягом якого Трент Резнор повідомив, що збирається продюсувати його наступний альбом.\nПисьменницькі творіння Вільямса публікували в журналах The New York Times, Esquire, Bomb Magazine і African Voices. Крім цього він випустив чотири збірки віршів. Він відвідав кілька міст, читав лекції в багатьох університетах і коледжах. Зараз Сол живе в Лос-Анджелесі, Каліфорнія.\nВільямс - був затятим критиком політики Буша, його концепції «Війна проти тероризму» і Іракської війни; серед його робіт найбільш відомі антивоєнні гімни «Not In My Name» і «Act III Scene 2 (Shakespeare)».\nМатеріал альбому The Inevitable Rise And Liberation Of NiggyTardust! був спродюсував Трент Резнор і змікшований Еленом Молдер. Саме Резнор, який віднедавна став абсолютно незалежним від лейблів, сказав, що альбом потрібно випустити безпосередньо - без участі рекорд-компаній.\n29 лютого 2008, у свій день народження, він одружився на своїй давній подрузі Персії Уайт. До цього він вже був одружений на художниці Марсии Джонс, а його вірші з S / HE є серією спогадів про їхні стосунки. У Вільямса і Джонс від цього шлюбу залишилася дочка Сатурн Вільямс. Сатурн виступала на одному з концертів разом з батьком у 2008 році


Наліпки, написи й оголошення тепер поза законом у Києві: що світить порушникам - Вечірній Київ\nНаліпки, написи й оголошення тепер поза законом у Києві: що світить порушникам\n16 листопада 2018, 17:36\nДепутати Київради внесли зміни до Правил благоустрою міста Києва. Голосування відбулося вчора.\nВідтак, вдосконалено порядок розміщення оголошень та зовнішньої реклами в столиці. Адже на сьогодні місто перенасичене самовільними рекламоносіями та приватними оголошеннями. А процедури та вимоги щодо їхнього демонтажу, зберігання та подальшої реалізації чи утилізації недостатньо чіткі.\nВідтепер рекламний засіб (в тому числі на транспорті комунальної власності) має маркуватися на каркасі та містити найменування розповсюджувача зовнішньої реклами, телефон, номер дозволу та термін його дії. Рекламні засоби будь-яких видів, незалежно від місця розташування, без належного маркування вважаються анонімними.\n-Рекламні засоби, які розміщенні в охоронних зонах інженерних конструкцій, у випадку виникнення аварійної ситуації демонтуються балансоутримувачами, або власником рекламного засобу без відшкодування збитків, - коментує рішення його ініціатор депутат Київради Андрій Андрєєв. - Новими правилами чітко визначено, що розміщення оголошень, наліпок, написів, тощо здійснюється лише у спеціально призначених місцях. Реклама, розміщена на інших елементах благоустрою, має бути прибрана власником чи балансоутримувачем протягом тижня. Більше того, в разі самовільного розміщення рекламних засобів на номер абонента, зазначений в оголошені, буде здійснюватися автододзвін з інформуванням про порушення правил благоустрою. Інтервал між набором – кілька хвилин. Автододзвін здійснюватиметься до усунення порушення та сплати штрафу (у разі складання протоколу про адмінпорушення).\nРазом з тим, рішення чітко врегульовує алгоритм демонтажу та переміщення рекламних засобів. Також прописані основні застереження до самовільно встановлених рекламоносіїв та конструкцій без відповідного маркування.


Тільки що! Тягнибока прооперували - просто після коронавірусу. Такого не чекав ніхто: шокуючі подробиці. Країна гуде | Корупція Інфо\nАвтор: Берендій Юрій / 30/12/2020\nТільки що! Тягнибока прооперували – просто після коронавірусу. Такого не чекав ніхто: шокуючі подробиці. Країна гуде\nЛідер ВО “Свобода” Олег Тягнибок на даний момент знаходиться в лікарні Львова, де, за його словами, “відходить після наркозу”. Глава українських націоналістів говорить, що потрапив до лікарні “після” корони “, причому це та сама медустанова, в якій Тягнибок колись працював.\n“Переніс операцію, яку давно вже треба було зробити (коліно – розрив хрестоподібної і меніска). Ще й слабкість, що залишилася після” корони “. Коротше кажучи, намагаюся залишити всі можливі проблеми зі здоров’ям у цьому старому, шаленому році”, – зазначив політик.\nОперували Тягнибока в лікарні швидкої медичної допомоги Львова.\n“Багато років працював тут санітаром, медбратом, інтерном, а тепер повернувся вже як пацієнт. Іронія долі”, – вважає Тягнибок, який дякує медикам за уважність до його персони.\nНа знімку чоловік лежить на ліжку, демонструє палець вгору. Поруч із ліжком «свободівця» можна помітити милиці, на яких, очевидно, тимчасово пересувається політик. Крім того, на руці Тягнибока видно голку від крапельниці.\nПолітик написав, що цю операцію «давно вже треба було зробити».\n«Але з тією політикою», – пожартував він.\nЛьвівський студент Павло Островський купив безпілотник для бійців АТО\nВ аварії на Львівщині постраждали п’ятеро людей\nУчора до Самбора повернулися сапери, які несли службу у зоні АТО\nШколи і лікарні Львівщини можна перевести на автономне опалення\nНа Сихові викрили зловмисника, що накрав техніки на 16 тисяч\n“У розмірі більш ніж 50 тисяч ..”: ще один львівський чиновник піде під суд\nБіля Львову стався великий вибух: Є потерпілі. (Фото)\nОпубліковано результати досліджень ґрунту і води біля Грибовицького сміттєзвалища\nЗа селфі у львівському трамваї дарують фотосесію у депо


Тур "Закарпатський романс: лаванда, чани і вино" | Туроператор "Відвідай"\n1 день: виїзд зі Львова (09:00) / Стрий (10:00) – Чинадієво (костюмована екскурсія замком, обід) – Кольчино (фотосесія біля базальтових стовпів) – Н.Солотвино (прогулянка парком у комплексі “Деренівська купіль”) – Концово (дегустація вина) – Ужгородський р-н (поселення в готель, вечеря)\n2 день: сніданок і виїзд (08:00) – Ужгород (екскурсія містом, огляд Горянської ротонди) – Перечин (екскурсія та фотографування на Лавандовій горі, обід) – Лумшори (купання в чанах) – Стрий (21:30) / Львів (повернення о 22:30)\nГотель в Ужгородському р-ні, номери: 2-3-місні зі зручностями.\n- вхід на територію дендропарку “Деренівська купіль”: дорослий, пенсійний, студентський – 100 грн., діти зростом від 120 см до 150 см – 50 грн., діти зростом до 120 см – безкоштовно;\n- дегустація вин: 120 грн/особа, екскурсія без споживання вина – 50 грн/особа;\nВечеря у 1-й день – відбувається у готелі після поселення. Вартість 110 грн.\nСніданок у 2-й день – відбувається у готелі, звичайний європейський. Вартість 80 грн.\nТут, на околицях села, добувають андезит і андезито-базальт. У невеликому кар'єрі ці вулканічні породи темно-сірого забарвлення виступають на поверхню як унікальний витвір природи, що з’являється після виверження вулкана. Базальтові стовпи мають 5-6 сторін і поперечний розмір до 50 см. А фото на фоні цієї космічної локації вийдуть просто фантастичні!


Як заробити на літературі? І чи можливо це? | Є - сучасний культурний формат\nГоловна > Дискурс > Як заробити…\n13 квітня 2010 року о 05:35\nСудження третє. Стати митцем — обрати шлях жебрака.\nКому вірити? І чи можна вижити у нашій країні на життя, ставши професійним літератором або діячем культури — і не підзаробляючи при цьому на ґрунті журналістики та копірайтерства?..\nПочати варто з того, що творчість часто пов'язана з вимогами ринку. Якщо ж автор або критик хоче не просто визнання, а зоряної слави, та ще й пристойних гонорарів на додачу — він мусить думати не тільки про самореалізацію, але й про покупця, тобто — адресата. Цієї одвічної проблеми торкнулася Катерина Ботанова у статті «Ринкова вартість довіри», опублікованій на сайті КrАМ. Виявляється (втім — чому «виявляється»? це, зрештою, очевидно), вартісність мистецтва у нашій країні вимірюється навіть не тим, скільки робіт того чи іншого митця потрапили до всесвітньовідомих галерей, а їхнім грошовим еквівалентом. «Для того, щоби мати шанс на існування в теперішній Україні, мистецтво має бути спектакулярним і дорогим. Вартим того, щоби в нього вкладати гроші. Які воно повертатиме і ростом ринкової вартості, і широким і шляхетним піаром. І не лише приватним «меценатам» і галереям (чи краще одразу написати по-кахідзевськи «шопінґ-центрам»), а й державі теж, державі, яка не лише приймає, а й активно користується з цієї моделі.\nПро те, що мистецтво — це процес, лабораторія, царина постійного нічим не забезпечуваного ризику, що передовсім потребує знання, розуміння, а відповідно довіри, вже не йдеться», — пише культуролог.\nЯкщо говорити про літературу — то тут спостерігаємо фактично те ж саме. Навіть такі на перший погляд некомерційні її жанри, як дитяча література, щоб бути успішними, повинні орієнтуватися на певного адресата — не лише на дитину, але й на батьків, задовольняти вимоги і того, хто просить придбати книжку, і того, хто оплачує подарунок. Видання «Профіль» присвятило окрему статтю тому, якою повинна бути дитяча книжка; автор матеріалу намагався визначити секрет популярності видань для малюків та підлітків, а також встановити, які новинки цього сегменту ринку є в топах продажів в Україні.\nОдин із способів «успішно продатися» для будь-якого митця — це отримати премію у своїй галузі. Премія — це й автоматичне підвищення популярності, й грошовий бонус. Зацікавлені можуть ознайомитися зі статтею з журналу «Компаньйон», де зроблено огляд найпопулярніших премій України та світу. А на сайті «ЛітАкцент» є навіть окрема рубрика «Премії», де публікують відповідні матеріали.\nЩе одна досі актуальна стаття з журналу «Книжковий огляд» — тут. З часу її написання змінилося не надто багато. Крім отримання грошової премії, авторка пропонує письменникам-початківцям ще кілька варіантів. Можна, приміром, знайти мецената... Ця ж публікація містить трохи інформації про те, скільки платять уже відомим письменникам. Очевидно, тема ця вічна й завжди цікава: того тижня на сайті «Українська правда» з'явилася стаття Ірини Славінської «Українська літературна кухня. Прейскурант». Письменники чесно відповіли на запитання: «То скільки ж???». А скільки — дізнаєтесь, клікнувши на посилання і почитавши матеріал.\nНаостанок — про болючу проблему стосунків видавців та митців. Як відомо, споконвіків митці стверджують, що на них заробляють. Видавці ж, деколи флегматично, а деколи — істерично, відповідають: «Ага, заробиш на вас!». Детальніше про позбавлених пільг авторів та про українських видавців — у статті Галини Пагутяк «Кризова драма: автор і видавець» та у відповіді на цю публікацію у приватному блозі, де йдеться про те, скільки ж насправді коштує видати книжку в Україні.


Телевізори Philips → купити телевізори Філіпс у Києві та Україні в інтернет-магазині Київстар | ціни, відгуки, доставка\n12 місяців (31)\nДинаміки 6 Вт\nТелевізор Philips 24PFS5303/12\n2 HDMI и 1 USB роз'єми\nТелевізор Philips 32PFS4132/12\nHDMI з EasyLink\nЗображення Digital Crystal Clear\n2 HDMI і 1 USB-порт\nТелевізор Philips 39PHS4112/12\nАудіосистема Incredible Surround\nЯк вибрати та скільки коштує телевізор Philips?\nЩоби купити відповідний телевізор Philips, проаналізуйте кілька ключових параметрів:\nВраховуйте параметри приміщення, у якому буде розміщений телевізор. Безпечна для зору відстань між користувачем та екраном становить 3–4 розміри діагоналі. У нашому каталозі представлені рідкокристалічні LED-моделі з діагоналлю 22–65 дюймів.\nЦе параметр, який впливає на якість зображення. Картинку формату Full HD забезпечують моделі з роздільною здатністю 1920x1080 точок. Цього достатньо для телевізорів із діагоналлю до 32 дюймів, наприклад, Philips 32PFH5500 / 88. Чим вища роздільна здатність екрана, тим краща деталізація.\nЦя функція забезпечує доступ телевізора до інтернету. Вибирайте Smart-моделі, якщо ви хочете дивитися фільми онлайн, підписуватися на стрімінгові сервіси, грати, використовувати соціальні мережі й додатки.\nНаявність роз’ємів у телевізорі дає змогу підключати до нього різні пристрої. Наприклад, через порт HDMI можна підключити ноутбук або приставку, а через USB — телефон.\nЯкщо для вас важливі додаткові функції, розгляньте моделі з можливістю голосового управління, здатною позбавити вас ручного набору пошукового запиту. Керування за допомогою смартфона дозволить вам регулярно не шукати пульт.\nХарактеристики телевізорів Philips\nОсновні відмінності телевізорів Philips — якісне зображення, відмінна акустика, реалістична передача кольору і розроблена до найдрібніших подробиць деталізація об’єктів. У нашому каталозі представлені моделі з такими параметрами:\nдіагональ: від 22 до 65 дюймів;\nроздільна здатність екрана: HD, Full HD чи UHD 4K;\nцифровий тюнер: DVB-T, DVB-T2, DVB-C, DVB-S, DVB-S2;\nкомунікації: Ethernet LAN, WI-FI, DLNA, Miracast;\nколір корпусу: чорний, білий, сріблястий, сірий.\nОдна з найпопулярніших моделей — Philips 32PFH5500 / 88. Це тонкий світлодіодний телевізор зі Smart TV на базі ОС Android, з діагоналлю 32 дюйми й роздільною здатністю 1920х1080. Його основні характеристики — роздільна здатність Full HD, 8 Гб вбудованої пам’яті та процесор Dual Core. Цифровий тюнер DVB-T приймає ефірне цифрове телебачення.\nМодель виконана в чорному кольорі й важить із підставкою 6,4 кг. У неї чотири роз’єми HDMI, мережевий роз’єм Ethernet LAN, WI-FI. Технологія DLNA дає змогу об’єднати всі підключені до телевізора пристрої в єдину групу, щоби спростити та прискорити доступ і взаємодію техніки. Miracast переносить копію дисплея смартфона на екрані сумісного телевізора чи монітора.\nТехнології Pixel Plus HD, Micro Dimming і Perfect Motion Rate покращують чіткість і природність руху, оптимізують контрастність зображення і промальовування кожного кадру.\nДе купити телевізор Philips в Україні?\nВ інтернет-магазині Київстар представлено 45 телевізорів Philips. Швидко вибрати потрібну модель допоможуть фільтри за ціною, якістю та технічними характеристиками. Весь товар сертифікований і має офіційну гарантію від виробника.\nОформити покупку можна 24/7 на сайті, після чого товар буде доставлений за адресою або до відділення Нової Пошти протягом 1–4 робочих днів. Доступна доставка у всі міста України, крім тимчасово окупованих територій і території проведення Операції Об’єднаних Сил.\nЄ три способи оплати: банківською карткою на сайті, готівкою під час отримання товару чи за безготівковим розрахунком. Деякі моделі можна купити в кредит на три місяці, скориставшись послугою оплати частинами від ПриватБанк. Інформація про пристрої зі знижкою знаходиться в розділі «Акції».\nЯкщо потрібної вам моделі телевізора Philips немає в наявності, залиште нам свої контактні дані й ми зв’яжемося з вами, як тільки цей товар знову з’явиться.\nСкільки коштують телевізори Philips?\nНайбюджетніший телевізор Philips у нашому каталозі коштує 4 999 грн, найдорожчий — 51 999 грн. Ціна популярних моделей — Philips 32PFT4132 / 12 і Philips 32PHS4132 / 12 — 7 199 грн і 6 599 грн відповідно.\nЩо таке Smart TV у телевізорі Philips?\nSmart TV — це технологія, яка надає телевізору деякі можливості та функції ПК. Така модель підключається до інтернету, підтримує різні програми, ігри, стрімінгові платформи й багато іншого.\nЯка країна виготовляє телевізори Philips?\nУ виробника телевізорів Philips — компанії TP Vision — 13 фабрик, 7 з яких розташовані в Китаї, а решта — у Росії, Мексиці, Аргентині, Бразилії, Польщі.