Хто повинен організовувати національні стенди на найбільших книжкових ярмарках? Якими вони повинні бути і чи взагалі потрібні? Які інші способи промоції української літератури за кордоном? Про це розмовляли президент ГО «Форум видавців» Олескандра Коваль, Антон Мартинов, директор видавництва «Наш формат», Ольга Жук, організаторка мистецьких заходів, кураторка міжнародного фестивалю «Книжковий Арсенал», координаторка розвитоку культурної дипломатії України у МЗС, письменник Андрій Курков, Олександр Афонін, президент Української асоціації видавців та книгорозповсюджувачів. Модераторка - Ольга Гончар, менеджер з комунікації культурних проектів.\nГромадська організація «Форум видавців» має чималий досвід в організації українських експозицій на багатьох книжкових ярмарках за кордоном, зокрема у Франкфурті, Ляйпцигу, Варшаві, Вільнюсі, Кракові.\nОлександра Коваль, президент «Форуму видавців» розповіла якими повинні бути національні стенди на масштабних книжкових подіях і чому українські стенди не можна назвати національними: «На наших стендах на міжнародних ярмарках не представлені дуже важливі речі, на які звертають увагу люди на національних стендах. Це насамперед загальна інформація про книжковий ринок в країні. Франкфуртський книжковий ярмарок – це не розважальний захід, не демонстрація досягнень народного господарства, це найкраща платформа для ведення видавничого бізнесу, люди приїжджають туди з однією метою – купити і продати авторські права. Ми маємо показати велетенські перспективи і привабливість нашого ринку, щоб з нами охоче розмовляли про продаж авторських прав. Ми повинні показати, продаючи свої права, як наша держава зацікавлена у промоції своєї літератури, а саме, скільки коштів вона виділить на підтримку перекладів української літератури іноземними мовами. Цього всього на нашому стенді нема. На мою думку ми не маємо національного стенду, а маємо колективний стенд, дібраний за дуже випадковим принципом».\nПані Олександра розповіла і про труднощі в організації колективних стендів на міжнародних ярмарках, зокрема, про чимало додаткових витрат, які важко врахувати і які бере на себе організатор.\nВосени ми організовували невеличкий колективний стенд на Краківському книжковому ярмарку і в останній момент з’явились непередбачені витрати, а зараз організовуємо стенд на Вільнюському книжковому ярмарку і теж не без додаткових витрат.\nОльга Жук зазначила, що національні стенди на міжнародних ярмарках потрібні як іміджеві проекти: «Так, Франкфуртський книжковий ярмарок – це бізнес форум, важливо продавати права, вести перемовини, видавництва можуть мати свої власні стенди, але якщо немає національного стенду, немає країни. Уявіть величезний хол, де кожна країна представляє свою книжкову галузь, інтелектуальний потенціал, і України там може не бути. Не важливо, щоб це був великий стенд, але важливо показати не тільки бізнес інтерес країни, а також якусь консолідацію видавців, щоб люди бачили, що у нас є культурні і політичні меседжі».\nІ Олександра Коваль і Ольга Жук, яка була організатором українського стенду на Франкфуртському ярмарку минулого року, зазначили низьку зацікавленість українських видавців в участі у міжнародних книжкових ярмарках. За словами президента Форуму видавців – це завжди одна і та ж десятка видавців. Антон Мартинов, директор видавництва «Наш формат», зізнався, що він з тих видавців, які відвідують міжнародні книжкові ярмарки, щоб купити чи продати авторські права. І готовий брати участь у національних стендах, тільки якщо буде впевнений, що там буде мати своє місце, куди б зміг запросити для переговорів своїх потенційних партнерів. А інформація про його видавництво буде розміщена в каталозі. Під час дискусії прозвучала ідея створити групу видавців, зацікавлених в участі у міжнародних книжкових проектах і пропонувати їм брати участь у тому чи іншому ярмарку.\nНатомість письменник Андрій Курков розповів про ще один спосіб популяризації української літератури за кордоном. На його думку, потрібно вести переговори з іноземними видавцями, які видають книги того чи іншого українського письменника у своїй країні і переконувати організовувати літературні події з нагоди виходу книги. Він розповів, що на його прохання австрійське видавництво раз на два роки організовує фестиваль української літератури з центром у місті Інсбрук. Під час першого фестивалю він виступав не тільки у Австрії, а й Німеччині.\nУже наступного року до цього проекту приєднається Італія, зізнався Курков.\n«У кожній країні є синдикат малих видавців, які є зацікавленими у промоції своїх книжок і залюбки беруть участь у таких проектах. Українська література як невідомий бренд тим і є цікавою в Італії. Поки у них немає у перекладах всесвітньовідомого українського письменника, вони будуть з цікавістю запрошувати українських авторів і це треба використовувати» – розповів Андрій Курков.\n«Це буде мати відлуння набагато більше, ніж присутність чи відсутність стендів на міжнародних ярмарках» – переконаний письменник.\nПопри те, Андрій Курков також зазначив, що присутність на Франкфуртському ярмарку важлива, є місця, де потрібно бути, але паралельно згадав і про Стамбульський книжковий ярмарок, який також вартує відвідати, де є багато американських, китайських, японських видавців».


Opinion | Russia, goodbye: якою має бути доля дипломатичних і торговельних відносин з агресором?\nВи перебуваєте:Головна»Точка зору»Russia, goodbye: якою має бути доля дипломатичних і торговельних відносин з агресором?\nДипломатичні відносини, торгівля між країнами та транспортне сполучення – попри відкриту агресію, війну та окупацію територій все це продовжується і сьогодні. Втім, однозначні на перший погляд кроки приховують за собою більше питань, аніж відповідей. Opinion дізнався, чи варто припиняти відносини з агресором та які шанси на такий сценарій подій.\nДипломатичні відносини – розірвати чи зберігати?\nРозривати дипломатичні відносини із країною-агресором чи ні – здається, не таке вже й дискусійне питання, втім, далеко не всі експерти дотримуються одностайної думки. Сергій Цигіпа, політичний експерт, публіцист і майор запасу ЗСУ переконаний, що на такий крок Україна мала зважитися ще у 2014 році, однак зараз українська влада навряд чи піде на розірвання відносин з огляду на низку причин.\n«Дипломатичні відносини з Росією можуть бути розірвані в разі оголошення війни. Наразі всі дипломатичні відносини з РФ зведені до мінімуму. Необхідно зауважити, що українські заробітчани (а їхня кількість сягає кількох мільйонів) у Росії мають конституційне право взяти участь у виборчій кампанії та проголосувати за кандидата в президенти 31 березня 2019 року. Зробити це вони зможуть виключно на території посольства України та відповідних консульств у РФ. Тому можна спрогнозувати, що влада України навряд чи піде на розірвання дипломатичних відносин сьогодні. На моє переконання, такий крок Україна мала зробити ще у 2014 році», – пояснив Opinion Цигіпа.\nНатомість журналіст і аналітик Олександр Ярощук наголосив, що Україна, напевно, є чи не єдиною країною, котра в подібних умовах (анексія Криму, війна на сході країни, агресія в Азовському морі тощо) досі підтримує дипломатичні відносини з окупантом.\n«Україна повинна проводити чітку однозначну політику. Росія є країною-агресором, вона відібрала у нас Крим, здійснила агресію на сході України, зараз посилює присутність в Азовському морі, а згодом може почати сильніше тиснути і в Чорному морі. Тисячі солдат загинули, ще тисячі жертв серед цивільного населення. Росія, хоча я віддаю перевагу терміну “Московія”, тому що саме так має називатися ця територія, поширює про Україну десятки тисяч фейків, постійно прагне знищити українську державність. Питання: про які дипломатичні відносини можна говорити?! Напевно, ми єдині, хто в такій ситуації ще має дипломатичні відносини, інші країни вже давно б перерізали всі комунікації.\nЩоб звільнити українських політв’язнів, Україна мала б залучити іноземних посередників, що завжди практикується в таких випадках. Погодьмося, що від Медведчука користі нуль, консули теж вплинути не можуть. Єдине, на що можемо розраховувати, – посередництво, наприклад, Туреччини, Швеції, Швейцарії, ЄС, США, Канади», – поділився з Opinion аналітик.\nЛілія Брудницька, експертка центру структурної політології «Вибір», вважає, що нині доцільніше було б не поспішати з розривом дипломатичних відносин, адже вони, зокрема, зобов’язують агресора пам’ятати про норми міжнародного права, а їх розірвання лише розв’яже руки Кремлю.\n«У нас нині декілька формальних варіантів розриву дипломатичних відносин із Росією: неподовження так званого “Великого договору”, повідомлення РФ про розрив дипломатичних стосунків (з обґрунтуванням) тощо. У тій ситуації, в якій перебуває Україна, доцільніше було б не робити занадто різких кроків без чіткого уявлення кінцевої мети. Чому? Дипломатичні відносини з РФ усе ж таки зобов’язують агресора дотримуватися норм міжнародного права. Розірвавши їх, причому в односторонньому порядку, Україна поставить себе у складне становище: з одного боку, у Кремля розв’язані руки, з іншого, різнобарвною може бути і реакція Європи, бо ж досі ми були для ЄС чимось на кшталт “щита від крокодила”», – розмірковує Брудницька.\nЕкспертка припустила, що припинення дипломатичних відносин може ускладнити процес визволення політв’язнів. Однак і доцільність збереження цих відносин також викликає низку питань.\n«Якщо взяти, наприклад, проблему полонених і політв’язнів, розрив відносин значно ускладнить процес їхнього визволення. Наша омбудсмен навряд чи зможе напряму спілкуватися з російською колегою пані Москальковою. І українські громадяни залишаться сам на сам із російським “кривосуддям”. З іншого боку, і збереження дипвідносин у такому стані, як є, втрачає доцільність, бо вищевказані позитиви девальвують (Сенцов, наприклад). Можливо, потрібно поставити питання про ці відносини у новому форматі чи за новими правилами, сформувати корпус міжнародних гарантів дотримання пунктів нового Великого договору, наприклад. Однак навряд чи в передвиборчий рік доцільно займатися цим», – ідеться у коментарі для Opinion.\nА ось політичний консультант Дмитро Франчук запевнив наше видання, що після розриву дипвідносин Україна все одно матиме можливість допомагати політв’язням, котрі незаконно утримуються Росією. Експерт переконаний, що розірвати відносини варто.\n«Дипломатичні відносини з РФ мають бути розірвані. Без цього наші заяви про російську агресію втрачають частину своєї ваги. Конвенції ООН дозволяють нам закрити посольство, але зберегти всі консульства на території держави-агресора – У Ростові-на-Дону, Пітері, Новосибірську та Єкатеринбурзі. Віденська конвенція про консульські зносини прямо передбачає таку можливість. Навіть якщо росіяни самі вирішать закрити всі українські консульства – у нас все одно лишиться механізм допомоги співвітчизникам. При відсутності консульств у державі-агресорові можна домовитися з посольством третьої країни, і вона візьме на себе роль нашої дипмісії», – поділився Дмитро Франчук.\nДмитро Сінченко, голова ГО «Асоціація Політичних Наук», підтримав ідею розірвання дипломатичних відносин з агресором, додавши, що насправді жодних кроків проти цього рішення не існує. До того ж, за словами експерта, нічого не зміниться ані для наших політв’язнів, ані для заробітчан, адже консульські відносини можна зберегти.\n«Якщо Україна перебуває у стані війни з РФ, і ми про це заявили на весь світ, то розірвання дипломатичних відносин – це перше, що мала би зробити українська влада. Це сигнал для всього світу, що свідчить про серйозність конфлікту і про те, що саме Росія є стороною конфлікту, а тому не може бути “незалежним спостерігачем”, як це сьогодні намагаються подати в Москві. При цьому немає жодного аргументу проти цього кроку. Двостороння дипломатія вже сьогодні не дає жодної користі у відносинах з нашими ворогами. При цьому консульські відносини розривати не обов’язково, тому ані для наших політв’язнів, ані для наших заробітчан нічого принципово не зміниться. Хоча варто відзначити, що наші консули, на жаль, теж не відіграють жодної ролі у долях наших заручників, адже позбавлені будь-якого впливу. Закриття російського посольства дозволить нам ускладнити діяльність російських шпигунів та диверсантів, які сьогодні успішно працюють під прикриттям дипломатичного імунітету», – пояснив Opinion Сінченко.\nГоловним фактором для України сьогодні є суспільна думка, у цьому переконаний доктор історичних наук і професор історії Bard College зі штату Нью-Йорк (США) Геннадій Шкляревський. На його думку, у разі розірвання дипломатичних відносин Росія зможе розцінити це як агресивний крок та почати цілу кампанію з метою створення образу України-агресора.\n«Мені здається, що розривати відносини не варто з огляду на низку причин. Насамперед, це може розв’язати руки російській вояччині та зменшить вплив помірних. Однак головне не це. Зараз триває боротьба за суспільну думку у світі. Росія в цій ситуації є агресором, і світ поступово починає це розуміти. В американській пресі, зокрема і у впливовій (New York Times), з’явилася низка публікацій проти російської агресії в Азовському морі. Президент США заявив, що ці дії поставили під загрозу його заплановану зустріч із Путіним.\nДля України зараз найважливішим є саме підтримка суспільної думки. Звісно, на Заході та, зокрема, в США нині складна внутрішня обстановка, що ускладнює різного роду дії на міжнародній арені. Але це триватиме не постійно, і навіть у цьому стані є межа, котру Захід не дозволить переступити. Важливо утримувати підтримку суспільної думки. Якщо розірвати відносини, російська пропаганда одразу ж представить це як агресивний крок України, що дасть можливість почати кампанію, метою котрої буде представлення України в ролі агресора. Це може певною мірою затьмарити розум та послабити підтримку суспільної думки», – пояснив Opinion Шкляревський.\nЮрій Шуліпа, директор міжнародної спілки «Інститут національної політики», вважає, що дипвідносини з агресором не несуть для нас жодної користі. Натомість посередником між Україною та Росією можуть виступити Сполучені Штати Америки, посприявши деокупації ОРЛДО та Криму.\n«Жодного практичного спрямування для України від цих відносин немає, але є тільки шкода. Україні необхідно розірвати дипломатичні відносини з Росією для того, щоб привести правову базу відповідно до реальної дійсності й підготуватися до захисту своїх інтересів у Гаазькому Міжнародному кримінальному суді. Потім у рамках реалізації Будапештського меморандуму про гарантії безпеки у зв’язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, зокрема через Раду Безпеки ООН, США повинні забезпечити дипломатичне посередництво між Україною – країною жертвою військової агресії – та Росією – країною-агресором, що веде війну проти України.\nТаким чином, дипломатичне посередництво США зіграє найважливішу роль не тільки у вирішенні локальних питань на кшталт обміну військовополонених, але і здійснення деокупації тимчасово окупованих територій АР Крим та Донбасу. Будапештський формат переговорів виключить всяких непотрібних і неналежних суб’єктів переговорів – представників російської окупаційної адміністрації з ОРДЛО, Віктора Медведчука тощо», – розповів Шуліпа.\nА як щодо торговельних відносин?\nДмитро Сінченко переконаний, що розірвати торговельні зв’язки з окупантом необхідно, ба більше, у майбутньому це може принести користь як економічні безпеці, так і розвитку економіки.\n«Будь-який зв’язок із ворожою державою – це небезпека. Кремль використовує будь-які засоби для того, щоб завдати шкоди Україні, тому максимальний розрив торговельних зв’язків у довгостроковій перспективі принесе користь як економічній безпеці держави, так і її економічному розвитку. Ще важливіше для нас – розуміти, що, купуючи товари у ворога, ми підтримуємо його економіку, а отже, самі даємо йому гроші на війну з нами. На жаль, ми досі залежимо від поставок енергоносіїв, мінеральних добрив із РФ. Це відбувається, тому що Україна ще не створила умов, за яких нашим підприємцям буде вигідніше шукати інші ринки», – зазначив голова ГО «Асоціація Політичних Наук».\nУкраїна досі залишається частково залежною від Росії у контексті торговельних відносин, про це повідомив Сергій Цигіпа. На його погляд, наша країна має позбутися цих відносин з агресором, переорієнтувавшись на торгівлю з країнами Європейського Союзу.\n«Торговельних відносин із країною-агресором необхідно позбуватися. Якщо Україна вимагає від зарубіжних партнерів введення економічних санкцій до РФ, то й сама має в цьому напрямку надавати приклад. На жаль, мусимо констатувати, що торговельні відносини остаточно не розірвані, і ми маємо достатньо прикладів того, що торговельний баланс в окремих напрямках навіть зростає. Залежними від Росії ми й досі залишаємося, наприклад, у плані придбання збагаченого урану як сировини для АЕС. Переорієнтування на торгівлю з країнами ЄС – це єдина альтернатива російському ринку, зокрема це стосується і ринку праці», – зазначив експерт.\nПро енергетичну залежність України від окупанта розповів і Олександр Ярощук. Аналітик переконаний: попри збільшення торгівлі з ЄС та іншими країнами, торговельні відносини з агресором досі тривають, тож серед необхідних кроків – припинення спонсорування Росії.\n«Головна проблема в тому, що Україна досі не позбулася енергетичної залежності від Росії. Це основна складова наших торговельних відносин. Хоча торгівля з ЄС та країнами з інших частин світу зростає, торгівля з РФ триває. Причин для цього багато, але однозначно варто зменшувати торгівлю з РФ, передусім імпорт товарів. Ми не можемо спонсорувати агресора», – йдеться в коментарі.\nА ось Лілія Брудницька вважає, що це питання є чи не найслабшою ланкою оборони України, адже навіть за умови розриву торговельних відносин існують шанси зростання контрабанди та грошових потоків, котрі знову можуть повернутись «у тінь».\n«Я б подивилася на це трохи інакше. Це є найслабша ланка оборони України, оскільки навіть за торгового розриву зросте контрабанда, і ті грошові потоки, які так важко вдалося вивести “з тіні”, знову туди повернуться. Разом із контрабандними товарами невідомо хто і що потрапить до нашої країни і до чого це призведе. Викликає подив, чому наша влада, котра дбає про обороноздатність, не перейнялася цим і досі не розробила бодай плану імпортозаміщення для всіх галузей, частково залежних від російських товарів чи сировини», – пояснила експертка.\nВтім, Дмитро Франчук наголосив, що розрив дипломатичних відносин зовсім не означає припинення економічного співробітництва, про що свідчать приклади інших країн.\n«Відсутність дипломатичних відносин не припиняє економічне співробітництво. Навіть затяті вороги – США та Іран, які розірвали дипломатичні відносини років 40 тому, мають між собою економічні стосунки. Грузія також розірвала дипломатичні відносини з Росією і принципово відхиляє всі пропозиції останньої щодо їхнього поновлення. Попри все, двостороння торгівля між цими країнами розвивається. Тому всі розмови про те, що розрив дипломатичних відносин неминуче веде до припинення економічної співпраці, є побрехеньками, байдуже, хто б про це не говорив», – запевнив політконсультант.\nМожливо, варто обмежити транспортне сполучення?\nПро можливе припинення залізничного сполучення з Росією ще у серпні заговорив міністр інфраструктури Володимир Омелян, однак сьогодні пасажирські потяги так само курсують сполученням «Україна-Росія». Зокрема, Сергій Цигіпа розповів, що за підсумками минулого року потяг «Київ-Москва» став найприбутковішим для «Укрзалізниці», принісши понад 150 млн грн.\n«Серпневі ініціативи Міністерства інфраструктури щодо докорінного припинення транспортного сполучення з РФ поки що так і зостаються нереалізованими ініціативами. Достатньо згадати, що за підсумками минулого року потяг “Київ-Москва” став найприбутковішим для “Укрзалізниці” та приніс компанії 154 млн грн. У цьому напрямку слід дослухатися до пропозиції міністра МЗС Павла Клімкіна, який запропонував ввести режим в’їзду громадян РФ виключно за біометричними паспортами», – повідомив Сергій Цигіпа.\nНа думку Дмитра Сінченка, припинення транспортного сполучення є ще одним із важливих кроків, на які досі так і не спромоглася Україна.\n«Припинення транспортного сполучення – це теж важливий крок, на який Україна досі не спромоглася. Варто розуміти, що ми не можемо гарантувати безпеку наших громадян на ворожій території, тому перебування там наших громадян недопустиме. Ще більш небажаним є перебування російських підданих на території України, адже немає жодної гарантії, що серед них не буде російських шпигунів та диверсантів. Якщо ми говоримо, що у нас війна, то і дії України мають бути відповідними», – наголошує експерт.\nПотреба у транспортному сполученні може відпасти, якщо покращити українську економіку, переконаний Олександр Ярощук. Однак є й інший варіант – посилення кордону та запровадження візового режиму.\n«Україні варто обмежити транспортне сполучення. Але одночасно важливо максимально оперативно нарощувати економіку України, і тоді сама потреба в транспортному сполученні може зменшитися. Якщо ж сполучення залишатиметься певний період, варто посилювати кордон та запроваджувати візи», – розмірковує аналітик.\nЛілія Брудницька натомість вважає, що пріоритетним у питанні транспортного сполучення є посилення безпекової складової, адже припинення сполучень навряд чи зупинить потрапляння на нашу територію ворогів і провокаторів.\n«Як показав досвід перенаправлення транспортного сполучення, обсяги пасажиропотоку в бік тієї ж РФ зазнали змін, але не звелися до нуля. Просто люди обрали інші маршрути, обхідні, дорожчі та незручні. Українські транспортники втрачають пасажирів і прибутки, держбюджет – податки та інші відрахування. Варто було б посилити перевірки на в’їзді для всіх гостей нашої країни, оскільки провокатори та вороги спокійно можуть заїхати, скажімо, з Білорусі чи Угорщини. Тобто посилити безпекову складову на транспортних магістралях – так швидше і результативніше буде досягнуто поставленої мети. Перекривати шляхи та перенаправляти потоки – це радше забавка для хлопчиків на іграшковій залізниці. Але ми є Україна, наші люди – не іграшки, тому треба зважувати всі “за” і “проти”», – наголосила Брудницька.\nГеннадій Шкляревський дипломатичні відносини Дмитро Сінченко Дмитро Франчук Лілія Брудницька Олександр Ярощук Сергій Цигіпа торговельні відносини транспортне сполучення


PressReader - SHLYAH PEREMOGY UKRAINЕ: 2018-09-05 - АРХІВ У БІДОНІ\nSHLYAH PEREMOGY UKRAINЕ - 2018-09-05 - Історія - Олена Горішнянська\nУНаціональному історичному музеї можна оглянути повстанський раритет — залізний бідон з архівом УПА.\nІсторія УПА в Національному музеї історії України у Києві промовляє мовою артефактів. У стінах НМІУ відкрилася виставка «Борці за Українську державу», на якій представлені унікальні раритети українського підпілля. Експозиція оформлена в суворій естетиці повстанської криївки.\nНасправді у криївках зберігали не все. Щораз частіше повстанські документи знаходять у металевих бідонах, в яких у повоєнні роки перевозили молоко. Деякі з них ховали в землі, деякі — в коренях дерев або навіть високо на смереках. Місця зберігання таких бідонів були суворо засекречені.\nЗа останні 20 років знайдено понад 20 таких бідонів-сейфів. За кожним із них — окрема історія. На виставці в НМІУ представлений бідон, який три роки тому передали до Києва співробітники Національного музею-меморіалу жертв окупаційних режимів «Тюрма на Лонцького». Усі матеріали повстанські архівісти ретельно підготували до тривалого зберігання. Стоси документів були щільно обгорнуті у радянськими газетами, а самі папери — детально перераховані. Повстанці вірили, що українці здобудуть незалежність і кожна така знахідка розповідатиме наступним поколінням про визвольну боротьбу.\nУ бідони вкладали різне: пропагандистські матеріали (листівки, карикатури, підпільні часописи), документи організаційної мережі (фінансові звіти, протоколи допитів, печатки), навіть особисті речі.\nЗбережені в такий спосіб архіви підпілля історики вважають цінним джерелом для дослідження українського визвольного руху середини ХХ ст. У деяких бідонах виявляють списки загиблих. Ця інформація є безцінною для встановлення імен, місць та обставин смерті бійців УПА, які донині не були відомими. Серед документів трапляються також свідчення про злочини радянської влади.\nЦінним експонатом виставки є також прапор із вишитим тризубом. Червоні розводи свідчать, що він був залитий кров’ю. Прапор був вилучений у бійців під час облави і дивом зберігся у музейних фондах. Поруч із прапором — вишиті шеврони. Також на виставці в НМІУ представлені рідкісні фотокартки бійців УПА, листи, щоденники, вишиті рушники.


Володимир Цибулько: не вірю в повернення впливу Тимошенко та Луценка - Политика - Главред\nВолодимир Цибулько: не вірю в повернення впливу Тимошенко та Луценка\n"Життя в політиці привчило мене писати вірші як вироки, де кожна кома раптом може коштувати життя", – розповів Цибулько.\nНа сайті "Главред" відбувся чат із політичним експертом і поетом Володимиром Цибульком. Спілкуючись із читачами, він підбив підсумки саміту Україна-ЄС, що відбувся в Брюсселі 25 лютого, розповів про невідворотність підписання Угоди про асоціацію, про неможливість повернення Юлії Тимошенко та Юрія Луценка на ключові ролі у "великій політиці", про зміни, яких потребує "мовний закон", про необхідність десталінізації української топоніміки та "війну пам'ятників", а також поділився спогадами про співпрацю з Віктором Ющенком.\nПодаємо стенограму чату з Володимиром Цибульком.\nDeniska: Владимир, вы бы отсидели в тюрьме за Украину?\nВолодимир Цибулько: В кінці 80-х я ледь не відсидів у тюрмі за Україну, був виключений з університету і довелося продовжувати навчання в Латвійському університеті. Фактично мене порятувала "перестройка", котора, хоч і з запізненням, до України дійшла, і садити до в'язниці за переконання було б занадто скандально.\nNovoross: Как Вы считаете,подделка документов – это уголовное преступление или политическое деяние?\nВолодимир Цибулько: Інколи це політична дія. На це навіть є відповідні стратегеми. Але якщо це стосується абсолютно конкретної дії службової особи, то все повинно вкладатися в параметри відповідальності даної службової особи. І якщо дії з підробкою документів наносять державі шкоди, то держава завжди знайде спосіб захистити себе. У всякому випадку повинна знаходити спосіб.\nPhillip: Пане Володимире, як Ви оцінюєте підсумки саміту Україна-ЄС? Як Ви оцінюєте перспективи співпраці України та Євросоюзу набйлижчим часом, коли варто чекати підписання угоди про асоціацію?\nВолодимир Цибулько: Підсумки саміту Україна-ЄС окреслили взаємоприйнятний набір інструментів дії обох сторін. Україна знає свої слабкі сторони, і ЄС знає слабкі сторони України, але є і сильні сторони, про які добре знають і Євросоюз, і Україна. Головним висновком саміту я вважаю взаємовідповідальність сторін за свої дії і фактично початок відродження взаємодовіри. Європейці більше почали розуміти мотиви і механіку прийняття рішень українського істеблішменту, і тому це дозволило вибудувати своєрідну ієрархію цінностей, а також ієрархію перешкод у взаємовідносинах. Так окреслилися перешкоди короткострокові і середньотермінові, і це дозволило більш планомірно реалізувати спільні наміри, уникаючи втрат, особливо українською стороною. Адже раніше, наприклад, газове благополуччя Європа забезпечувала коштом і так небагатої України. Тепер, здається, європейці готові, якщо не компенсувати українські втрати, то убезпечити Україну від нових втрат. Найважливіше те, що відчуття невідворотності підписання Угоди про асоціацію радикально зросло, і це не відчуття тієї лотереї, якою було надання ПДЧ щодо НАТО свого часу в Бухаресті. Змінилися обставини в Європі, і нарешті європейці почали оцінювати по-справжньому не тільки Україну, а й все "східне партнерство".\nPhillip: Прокоментуйте, будь ласка, "війну пам'ятників", їх руйнування та встановлення. Чи підтримуєте Ви такі методи політичної боротьби?\nВолодимир Цибулько: Війна пам'ятників – це не методи боротьби, а встановлення істини і очищення від авторитаризму. Війна пам'ятників – це своєрідна спекуляція політиків, оскільки це нібито війна, а, швидше, імітація боротби ідей за відсутності справжньої боротьби ідей. Потрібно десталінізувати не тільки простір українських міст і сіл – потрібна глобальна десталінізація української топоніміки. Навіть у Києві, в столиці і джерелі української демократії, є вулиця Героїв Сталінграду, і названа вона не на честь героїв, а на честь Сталінграду – міста імені Сталіна, така собі евфемістична спроба закріпити пам'ять про Сталіна в мізках демократичних українців.\nPhillip: Як Ви вважаєте, чи потребує закон "Про засади державної мовної політики" якихось змін, яких і чому?\nВолодимир Цибулько: Так, потребує. Ці зміни напрацьовані робочою групою за участі Президента Кравчука і групи української інтелігенції, і ці зміни до закону будуть внесені, швидше за все, народним депутатом України Ганною Герман. Це цілком раціональні поправки, які не звужують прав національних меншин, але закріплюють статус української як державної. Наскільки я знаю, в середовищі Партії регіонів також ініційований закон про популяризацію української мови, і вносити його збирається, здається, Антон Яценко. Варто пригадати також опозиційний закон, внесений Володимиром Яворівським, Марією Матіос та Іриною Фаріон. Мені здається, що опозиція мала б наполягати на внесенні до 19 вимог Євросоюзу, озвучених комісаром Фюле, ще й 20-ої вимоги – зміни законодавства про засади державної мовної політики України.\nPhillip: Як Ви думаєте, чи є сьогодні підстави говорити про кризу українського парламентаризму? Дякую.\nВолодимир Цибулько: Таких підстав немає, адже дієвість парламенту нинішнього скликання, у порівнянні з парламентом попереднього, на порядок вища. Особливо переконливою є дієвість опозиції у порівнянні з опозицією попереднього скликання. Це вже зовсім інший формат. Це зовсім інший інтелектуальний рівень, адже в складі "Свободи" і УДАРу переважна більшість депутатів не обтяжені корупційним шлейфом минулого і озброєні сучасними знаннями про державу, права громадян та пов'язані людськими діловими контактами з європейським істеблішментом, на відміну від депутатів-регіоналів і комуністів, серед яких переважають люди із зв'язками лише в пострадянському просторі.\ntim-tim: Яке політичне майбутнє ви прогнозуєте Тимошенко та Луценку? Повернуться вони у велику політику, по-вашому?\nВолодимир Цибулько: Я не вірю в можливість повернення цих політиків на ті самі передові ролі, які вони відігравали в свої попередні найкращі роки, адже політична система швидко трансформується, і політик, який безпосередньо не задіяний у трансформації цієї системи, як правило, буває виштовхнутий з мейнстріму. Я не скажу, що ці люди з інформаційного простору чи із політики взагалі зникнуть. Не зникнуть. Може, навіть їх використовуватимуть у якості ікон опору, але це не означає, що на думку цих політиків зважатимуть так, як зважали в їх найкращі роки. Адже для наступних поколінь потрібні не лідери Луценко і Тимошенко – наступним лідерам достатньо ікони незборимої Тимошенко і незборимого Луценко. По суті, щоб повернутися їм на ті ж самі ролі, які вони відігравали в політиці ще зовсім недавно, їм потрібно з нуля побудувати нові політичні сили під себе коханих.\ntim-tim: Чому, по-вашому, саме зараз почали розслідувати і розглядати справу Щербаня, чергову справу проти Тимошенко?\nВолодимир Цибулько: Тому що вона дуже зручна для формування саме політичних настроїв. Ця справа настільки універсальна, що вона придається і для внутрішньої партійної боротьби в Партії регіонів, і для боротьби з опонентами ПР, і навіть для відтінювання репутації частини істеблішменту. Особливо ця справа озброює аргументами в дискусії з Євросоюзом, та й з усім демократичним світом, коли мова заходить про подвійні стандарти з боку, наприклад, Європи щодо дій українського істеблішменту.\ntim-tim: Кого з нинішніх українських політиків ви щиро шануєте та підтримуєте?\nВолодимир Цибулько: Якщо я – політичний експерт, то повинен бути тим медиком, для якого всі пацієнти рівні. Всіх пацієнтів треба любити і підтримувати, хіба окрім комуністів – цим треба співчувати. Адже віра в комуністичну ідею – це сталий діагноз. Тут політичні експерти безсилі – тут спеціалісти з Кирилівки потрібні. І суть не в комуністичних лідерах, а в тих людях, котрі на 22-му році незалежності продовжують їм вірити і голосувати за них. Це і є слабка сторона демократії. А можна ж було все заборонити, ув'язнити і розігнати і не сушити собі голову черговими розбитими Ленінами на центральних вулицях українських міст на 22-му році незалежності.\nMatilda: Володимире, вітаю! Які теми, ідеї, герої сьогодні здатні об'єднати українців? Розпалювання суперечок на основі тем мови, церкви, героїв, пам'ятників справді мають, на ваш погляд, під собою серйозну основу чи вони штучно розбурхуються політиками? Дякую.\nВолодимир Цибулько: Та, власне, найпотужнішим інструментом, що об'єднує українців, є не скільки спільне бачення минулого, скільки бачення перспективи. Мені здається, що Євро-2012 є найкращим зразком цього об'єднання. Не можна сказати, що українців роз'єднує церква. Якщо церква когось робить гуманнішим, то це і є найбільшою заслугою церкви по об'єднанню українців. Так, вірними Київського Патріархату вважає себе 55% українців, вірними УГКЦ – 13%, вірними УПЦ МП – 25%. Це, по суті, те ядро, навіть за частковим виключенням вірних УПЦ МП, яке і формує загальнонаціональну християнську доктрину. А християнство, власне, і формувало початки української національної ідентичності.\n1234: Які у вас враження від роботи Ради сьомого скликання?\nВолодимир Цибулько: Цілком позитивні. Я частково відповів на це питання раніше.\n1234: Ваша оцінка роботи "Свободи" та УДАРу в парламенті?\nВолодимир Цибулько: "Свобода" і УДАР привнесли в діяльність Ради "свіжу кров", і оцінювати дії цих політичних сил варто не за політичним хуліганством, а за законодавчими ініціативами. А там дуже багато адекватних ідей. Саме ця "свіжа кров" при певній послідовності здатна повернути довіру громадян до такої інституції, якою є Верховна Рада. Адже ВР на сьогодні довіряють 3-4% українських громадян, а це означає, що політичний вплив Ради на суспільство мінімалізований.\nHugo: Ви були радником Ющенка – не шкодуєте про це? Чи погодилися б співпрацювати з Януковичем і за яких умов?\nВолодимир Цибулько: Так, я був радником Ющенка і не шкодую. Це був час дуже швидкого навчання. Я дуже багато засвоїв і нових знань, і методів досягнення цілей.\nПогодився б за умови, що прикладання моїх зусиль буде корисне як державі, так і простим громадянам. Якщо ж це буде зміцнення лише однієї з груп впливу, то я в таку модель просто не впишуся. Через що до будь-якої співпраці лише з однією з політичних сил ставлюся з певною пересторогою. Але там, де йдеться про державний інтерес, там я готовий до співпраці.\nHugo: Ви мали досвід роботи в Раді. Чи не хотіли б ще попрацювати під куполом Ради?\nВолодимир Цибулько: Ліктями чи кулаками? Насправді той, хто попрацював під куполом, з орбіти Ради нікуди не зникає. Тому я маю контакти з багатьма політиками, діючими депутатами Ради, і коли маю якісь ідеї, охоче ділюся з тими, хто в стані реалізувати їх. Фактично із втратою мандата моя робота під куполом не припинялася ні на хвилину.\nBooklia: Володимире Миколайовичу, 1) яких змін ви передусім прагнете у вітчизняній літературі? 2) Ваше власне враження, як позначилося ваше перебування у великій політиці на творчості? 3) Ким ви все-таки себе вважаєте більше – політиком чи літератором? 4) Якби вам замовли за гарний, дуже гарний гонорар, написати вірш-оду про нинішнього президента, погодилися б? Дякую.\nВолодимир Цибулько: 1) Сама література, як творець ідей і текстів, цілком життєспроможна. Для повнокровного функціонування літературного космосу не вистачає інфраструктури. У нас, по суті, немає книжкового ринку, немає інструментів державної підтримки, подібних, наприклад, до тих інструментів, які застосовують у Євросоюзі, а особливо в Норвегії. Враження таке, що українська влада взагалі недооцінює гуманітрного фактору існування держави. Питання не в багатомільйонних бюджетних вливаннях. Питання не в стимулюванні видавництв. Питання – у формуванні національної ідентичності. Лише спортом і телевізором громадянина не сформуєш. Очевидно, що олігархічному середовищу у такий зовнішньополітично невизначеній Україні потрібні не мислячі люди (а саме література формує мислення), а тупі безголові виконавці. Тільки з тупими безголовими виконавцями про жодні економічні й технологічні прориви мова не може йтися. Письменники пишуть цілком пристойні тексти, і в іншних країнах з ними б носилися, як із культурними героями, а в нас, на жаль, ніхто ні з ким не носиться, і це дуже прикро.\n2) Я став набагато обережнішим у словах, емоціях і оцінках подій. Колись десь в якомусь інтерв'ю я сказав, що життя в політиці привчило мене писати вірші як вироки, де кожна кома раптом може коштувати життя.\n3) Літератором. Поезія – первинна, а потім усе наступне. В класичних середньовічних університетах все навчання починалося з поетики і риторики. Первинними завжди були ці галузі знань, а до всього іншого привчало життя.\n4) Не погодився б. Навіть за дуже-дуже гарний гонорар. Бо, маючи політичний досвід, про політика оди писати не можу. Але зміг би написати віршовану політичну експертизу.\nSmilik: Вітаю. Володимире, влада доволі оптимістично оцінила вчорашню зустріч у Брюсселі. Як Ви вважаєте, наскільки адекватна така реакція, і чи є підстави для оптимізму? Друге питання: що Вас найбільше смішить в українській політиці, що – дивує? Дякую.\nВолодимир Цибулько: 1. Оскільки я в житті оптиміст, то цілком оптимістично оцінюю те, як оптимістично оцінює влада вчорашню зустріч у Брюсселі. Найголовніше, що Європа не просто не відвернулася від нас – Європа почала розуміти Україну як цілком самодостатню європейську країну. І це розуміння рік від року зростає.\n2. Лінгвістична безграмотність політиків. А вони у нас на 90% безграмотні лінгвістично, що формує певну підозру – а чи є вони фахівцями взагалі в тих галузях, в яких намагаються приймати управлінські рішення?\ngf_43: Даруйте за, можливо, дещо наївне запитання, але скажіть, чи є у нашій країні справді незалежні політичні експерти, політологи?\nВолодимир Цибулько: Є. І саме тому що вони є справді незалежними, вони не надто часто світяться на телеекранах. Або ж редактори дають такі їхні синхрони, що починає здаватися, що ці експерти є кишеньковими для тієї чи іншої політичної сили. Хороші політологи-теоретики є у багатьох університетах. Тому і загальний рівень політологічної освіти в Україні радикально відрізняється від радянського "суспільствознавства".\ngf_43: Прокоментуйте торічне закориття вашого блогу на "Українській правді"...\nВолодимир Цибулько: Я вже говорив про власників медій і про їх сервільні завдання. Оскільки ти не вписуєшся в загальну тональність ЗМІ, то до чого тут твій блог? У мене вже був прецедент, коли мені редагували блог на одному з сайтів, і я припинив співпрацю з цим сайтом, адже блогосфера, якщо вона не переступає межі законів, не передбачає редакторського втручання, а, тим більше, боротьби за свободу слова такими от методами. Власники "Української правди" верещать на кожному кроці про утиски свободи слова з боку влади і самі ж іншою рукою гноблять всіх, хто не згоден з їхньою логікою. Це все прикро і сумно. Адже в людей по інерції все ще склдається враження про "УП" як незалежне видання. Але я особисто ловив "УП" на "джинсі" і неодноразово. Очевидно закриттям блогу мені й "подякували", наговоривши цілу купу нічим не підтверджених звинувачень. Пройшов час, і ніхто ніяких пояснень щодо цих звинувачень мені так і не надав.\nKuka: Чи підтримуєте ви зараз стосунки з Ющенком?\nВолодимир Цибулько: Ні, не підтримую. І дуже сумно, що багато раціональних людей перестали з ним спілкуватися. Лишилися не раціональні друзі, а ірраціональні аматори. Хоча мені здається, коли б у Ющенка було більш раціональне нинішнє оточення, його партія була б парламентською як мінімум. Але він сам автор свого щастя.\nKuka: Яким ви бачите майбутнє України?\nВолодимир Цибулько: Розвиток будь-якої держави – процесс, доволі розтягнутий у часі й інерційний. На середню перспективу бачу Україну частиною євроатлантичного і оборонного, і економічного союзу. Зовсім недавно виникла ініціатива глобального євроатлантичного вільного ринку, і Україна в цю стратегію впишеться навіть легше й швидше, ніж в оборонний союз НАТО і ЄС. І це додає оптимізму щодо нашої перспективи. Українська людина вже давно показала себе цілком європейською людиною, про що засвідчив і останній чемпіонат Євро-2012, і участь, наприклад, українських військових у спільних операціях із НАТО. Нам все безпечніше і затишніше з європейцями і все незатишніше – з росіянами. Тим більше, що зі словаками, чехами і поляками українцям не потрібен ніякий перекладач.\nKuka: Чого не вистачає українській літературі, аби успішно конкурувати з російською чи іншою зарубіжною?\nВолодимир Цибулько: Передусім, українська література успішно конкурує за текстами та ідеями. Але програє за економікою та інфраструктурою. Але це ж не проблема письменника. Це – проблема довколалітературного бізнесу. На жаль, в Україні лише кілька потужних видавництв можуть не лише просувати нові імена на ринок, але й гратися в прогностичні сценарії щодо моди на ті чи інші літературні стилі й жанри.\nKuka: Чи є сьогодні якась користь письменникам від НСПУ?\nВолодимир Цибулько: Є. Наприклад, членство у НСПУ може задовольнити чиєсь марнославство, наприклад, когось із відставних генералів або увіруваних бізнесменів чи політиків. От, наприклад, Турчинов пише художню прозу. Генерал і депутат Бандурка став одним із членів НСПУ. Хоча насправді НСПУ – це лише цехове об'єднання, і його варто було б трансформувати в національну асоціацію чи конфедерацію літературних спілок, адже багато членів Спілки постворювали свої дещо менш чисельні творчі об'єднання, наприклад, АУП, де основу організації складають все ті ж члени НСПУ. Ще існує закон про творчі спілки, який передбачає, наприклад, додаткову житлоплощу в якості майстерні для членів творчих спілок. Рано чи пізно це положення може трансформуватися в податкову пільгу для утримання творчих майстерень. Адже держава вже давно не забезпечує письменників житлом чи майстернями. Прикро, що самоліквідувався Літературний фонд, адже сама Спілка навіть у радянські часи була своєрідною ідеологічною надбудовою, а Літературний фонд був аналогом проспілки, який і дбав про хоч часткове матеріальне заохочення літературної праці. На сьогодні Спілка співпрацює з державними органами влади і знаходить способи хоча б часткового підтримання літературної праці з боку держави. Зрештою, Спілка допоможе навіть в дні печальні поховати свого літературного колегу з почестями.\nUchytel:Володимире Миколайовичу, поділіться вашою думкою з приводу шкільної програми з української літератури та історії (зокрема, останніх "новацій" – вилучення з тестових завдань запитань про Бандеру і Шухевича). Дякую.\nВолодимир Цибулько: Моя реакція може бути дуже емоційною, тому я утримаюся від коментарів, оскільки я не фахівець зі шкільної освіти. Але борюся з певним стереотипом, і цей стереотип мені нашіптує, що нічого доброго від Табачника чекати не можна, за що б він не взявся.\nFest:Кілька років тому ви започаткували фестиваль "Кобзар forever". Чи відбудеться він цього року, і яка його перспектива?\nВолодимир Цибулько: Фестиваль потрапив у державну програму ювілейних заходів до 200-ліття Тараса Шевченка, і цього року ми хочемо, відігравши концерт в кінці травня у Каневі, оголосити новий конкурс на написання нової сучасної музики на слова Тараса Шевченка. Ніяких жанрових обмежень цей конкурс не передбачатиме, тож музиканти зможуть самовиразитися наповну. Взагалі, мені хотілося б зробити подібний проект не тільки на творчості Шевченка, а й на творчості "нині живущих" Ліни Костенко чи Дмитра Павличка, чи Івана Драча, чи Бориса Олійника.\nчат политика Цибулько\nСейчас вы просматриваете новость «Володимир Цибулько: не вірю в повернення впливу Тимошенко та Луценка». Другие новости политики читайте в разделе «Политика». Если вы заметили ошибку, выделите ее мышкой и нажмите Ctrl+Enter. Если вы заметили ошибку, выделите ее мышкой и нажмите Ctrl+Enter.


Бластоцисти в калі — що це таке? » журнал здоров'я iHealth\niHealth » Паразити » Бластоцисти в калі — що це таке?\nБластоцисти в калі — що це таке?\nЩо це таке, бластоцисти? Говорячи про протозойних інфекціях, викликаних найпростішими мікроорганізмами, медики згадують бластоцистоз. Його викликають бактерії, які вчені відносять до умовно патогенної мікрофлори. У невеликій кількості бластоцисти в калі виявляються при проведенні лабораторних аналізів. Скупчення більше 4-5 одноклітинних в полі зору говорить про патології. Бластоциста не може безконтрольно розмножуватися, коли її розвиток стримується міцною імунною системою. І, навпаки, виснажений організм не в змозі контролювати поширення інфекції.\nЩо таке бластоцисти? Це найпростіші мікроорганізми, які присутні всередині кожної людини. Якщо імунна система дає збій, бластоцисти отримують можливість безконтрольно розмножуватися в кишечнику. Виникає патологічний стан.\nОзнаки бластоцистоза кишечника виявляються в залежності від форми мікроорганізмів. Ретельне вивчення впливу цих найпростіших на людину, спостереження за процесом їх життєдіяльності призвело до необхідності розділення їх на певні групи. Розроблена вченими класифікація бластоцист дозволяє встановити точний діагноз після збору необхідних даних на етапі обстеження хворого:\nВакуолярная форма. Бластоцисти мають діаметр від 5 до 20 мкм, покриті цистоплазматическим шаром. Всередині клітини знаходяться 4 ядра. У вакуолі, розташованої в центрі, зберігаються поживні речовини.\nАвакуолярная форма бластоцист. Виявляється в товстій кишці. Діагностика та лікування бластоцист утруднені із-за їх маленького розміру (до 5 мкм) і нездатності до активного руху. Ці мікроорганізми чіпляються до слизової стінці кишечнику, а виходячи за його межі разом з каловими масами, відразу гинуть.\nМультивакуолярная форма бластоцист являє собою скупчення декількох авакуолярнях клітин, оточених щільною оболонкою. Єдина центральна вакуолю в цьому вигляді найпростіших відсутня, її замінюють кілька вакуолей.\nГранулярна форма за зовнішніми ознаками схожа з вакуолярної, але в її цитоплазмі містяться глікогени, ліпідні з’єднання, миелиноподобние волокна.\nКожна з форм бластоцист може стати причиною поганого самопочуття і дорослого, і дитини. Найпростіші потрапляють в організм людини ззовні і при сприятливих для них умовах починають активне розмноження. Таке буває при виснаженні, післяопераційних станах, затяжних простудних захворюваннях, ослабленому імунітеті.\nПрисутність бластоцист в кишечнику не є ознакою хвороби. Але їх надмірна кількість вказує на те, що захисний бар’єр ослаблений, і організм не має ресурсів в боротьбі з інфекцією.\nДіти хворіють бластоцистозом частіше, тому що не завжди вдається простежити, щоб у них були вимиті руки. Вживання брудних фруктів і овочів також веде до зараження протозойні інфекцією. Дорослі більш відповідально ставляться до питань особистої гігієни, тому випадки захворювання бластоцистозом відзначаються в меншому відсотковому співвідношенні.\nСимптоми хвороби у дорослого і дитини схожі. Зазвичай це:\nСильна біль в нижній частині живота.\nПоступова втрата у вазі, іноді призводить до крайнього виснаження.\nЗахворювання може не проявляти себе до певного моменту. Як тільки кількість бластоцист досягає небезпечного рівня, інфекція відразу дає про себе знати. Найпростіші проходять шлях від ротової порожнини до кишечника, де починається їх активне розмноження. Частина з них гине. Продукти розпаду бластоцист можуть потрапляти в кров, викликаючи сильну інтоксикацію.\nОсобливості прояву хвороби в дитячому віці\nДитина може скаржитися на самопочуття, а в цей час бластоцисти в його кишечнику «завойовують територію» і збільшують чисельність. Насторожуючі симптоми:\nКашкоподібний або рідкий стілець.\nБолі, викликані метеоризмом. Частий вихід газів.\nСлабкість, млявість. Дитина відмовляється грати в рухливі ігри.\nВисипання на шкірі у вигляді дрібного висипу або прищів.\nЯк правило, батьки лікують дитину від алергії, але позитивного результату від своїх дій не спостерігають. Чим менше дитина їсть, тим менше сил залишається для боротьби з хворобою. Ослаблений імунітет – поганий захист проти бластоцист. Потрібно терміново звертатися до лікаря ще на етапі прояви шкірного роздратування і висипу.\nЛікувальні заходи спрямовані на знищення збудників хвороби і на зміцнення імунних сил організму. Бластоцисти не переносять високих температур і швидко гинуть при дії повітря. У боротьбі з ними використовуються антибактеріальні препарати: Ниморазол, Фуразолідон, Метронідазол та ін Прийом антибактеріальних препаратів може викликати порушення рівня корисної мікрофлори в кишечнику, тому на відновлювальному етапі призначаються препарати з групи пробіотиків і пребіотиків.\nЗа темою: Очищення організму від паразитів, препарати та народні засоби\nУ щоденний раціон харчування вносяться зміни. Бластоцисти гинуть у кислому і гіркого середовищі. У меню додаються кисломолочні продукти, квашена капуста, соки та фрукти з кислою реакцією. З дозволу лікаря та за вказаною ним дозуванні хворі п’ють відвар полину. Дорослим на період лікування рекомендується додавати в їжу спеції: гвоздику, імбир, перець запашний. Бажано вживати свіжі цибуля і часник.\nЗнизити ризик повторного зараження бластоцистами можна, якщо ретельно стежити за особистою гігієною і не вживати немиті фрукти та не пройшли термічну обробку продукти. Загальнозміцнюючі заходи: регулярні прогулянки на свіжому повітрі, комплекси фізичних вправ, повноцінний сон, уникнення стресових ситуацій сприяють зміцненню захисних сил організму. Важливо розуміти, що хвороби супроводжують людей, які ігнорують здоровий спосіб життя, зате міцна імунна система створює перед ними міцний бар’єр.\nЩо таке бластоцисти, лікування бластоцистоза


Динамічний CSS: трансформація об'єктів\nАнімація елементів сторінки може функціонувати у вигляді самостійного процесу або виконуватися для візуалізації дій відвідувача. У будь-якому випадку CSS-трансформація елемента не впливає на загальний потік і виконується незалежно від змісту сторінки в цілому.\nПри використанні правил і розробці логіки зміни елементів, використання правильних значень властивостей і правил дуже важливо. CSS-трансформація не надає розробнику можливості управління. Всі перетворення виконуються по заданих функцій і їх значень.\nЗагальні правила трансформації\nЛогіка, втілена в ідеї функції трансформації, що полягає у спотворенні елемента. Елементи сторінки - це прямокутна область, навіть якщо вона представлена плавною графікою всередині неї. За рахунок зміни розмірів сторін або їх зсуву (переміщення) може бути:\nУ будь-якому випадку всі перетворення відбуваються на площині, але результат можливий як в 2D, так і 3D-відображення. У наступному прикладі представлені чотири області, на кожній з яких йде CSS - трансформація.\nВерхній ряд картинок - оригінал, нижній ряд - результат застосування функцій. Для демонстрації основних можливостей використане наступне опис CSS і показана вставити в HTML-код сторінки.\nУ цьому прикладі трансформація відбувається при наведенні мишки на елемент і призначається через псевдоклас: hover. У відношенні властивості transform при використанні функції translate слід зазначити, що CSS-трансформація може бути замінена властивості left і top. Щодо спотворення від функції skew - результат може бути непередбачуваний.\nВважається, що skew рідко використовується, але при правильному і комплексному застосуванні CSS-анімації з skew дозволить вибудувати динаміку в тривимірному просторі при русі елемента. Наприклад, «космічний корабель на орбіті» в контексті веб-сторінки може бути рухом товару на вітрині в просторі магазину.\nПерспектива при трансформації\nТрансформація тексту в CSS може дати особливий ефект при застосуванні перспективи. У прикладі показано, як нормальне подання тексту може бути перетворено в псевдотрехмерное.\nМожливо, це має сенс у деяких завданнях, але практичність зворотного ідеї очевидна: можна розмістити інформацію в перспективі, а при наведенні на неї мишки трансформувати в нормальне відображення. Це компактно і ефектно.\nЦі приклади трансформації описані в CSS наступним чином:\nЗастосування властивості transform-origin дозволяє визначити точку, щодо якої буде виконано перетворення. Переміщаючи цю точку, можна керувати тим центром, щодо якого виконується CSS-трансформація. Функція rotate хоч і має два варіанти - rotateX і rotateY - але без «X» та «Y» має один параметр.\nУ всіх випадках трансформацію елементів слід налагодити на простих прикладах щоб уникнути непередбаченого результату. Краще спочатку грамотно сформувати правило і описати властивість для простого елемента, ніж включати відразу в спектр бажаних трансформацій. Правильна формулювання правила і властивості CSS - запорука успіху і ефективного результату.\nЗастосування властивості animation\nCSS-анімація допомогою animation і @keyframes доповнює можливості трансформації, дозволяючи перетворити її в реальне уявлення через керований рух елемента або кероване перетворення його форми.\nВерхня строчка елементів - їх нормальний стан. Перша колонка переміщається, друга - обертається, а третя - масштабується. Показано кілька кадрів. Для реалізації цієї функціональності використаний наступний код:\nДинаміку і тривалість процесу можна встановлювати в animation і @keyframes. Доступно плавне і ступеневу зміна процесу. Можна застосувати рівномірну зміну і рух з прискоренням.\nМожливості властивості animation\nВластивість animation зазвичай записується одним рядком. У нього входять вісім параметрів:\nanimation-name - ім'я анімації;\nanimation-duration - тривалість анімації (секунди "s", мілісекунди "ms");\nanimation-timing-function - тип анімації (ease, linear, ease-out, ease-in, ease-in-out, cubic-bezier);\nanimation-iteration-count - кількість повторів анімації або infinite;\nanimation-direction - напрямок руху (normal, reverse, alternate, alternate-reverse );\nanimation-play-state - зупинка анімації (running, призупинено);\nanimation-delay - затримка анімації перед початком відтворення (секунди "s", мілісекунди "ms");\nanimation-fill-mode - програвати анімацію поза зазначеного часу відтворення (\nnone, forwards, backwards, both);\nПри розробці анімації за допомогою animation властивості трансформації зазначаються в правилі @keyframes, яке визначає послідовність перетворення елемента по кроках.\nВажливі параметри анімації\nБудь-анімація має ім'я, тривалість і тип. По імені визначається потрібний опис @keyframes, тривалість визначає час процесу, а тип - варіант руху.\nПри необхідності рівномірного процесу (рух та/або перетворення) використовується значення linear. Якщо потрібно мати прискорення на початку - ease-out, якщо в кінці - ease-in. Просто ease - це ковзання, а ease-in-out - його більш плавний варіант.\nЗначення cubic-bezier дозволяє сформулювати складний варіант руху і побудувати більш оригінальний варіант анімації.\nНа сайті виробника можна вибрати будь-який стандартний варіант руху і спроектувати свій. При натисканні на кнопку «GO!» два квадратика будуть рухатися паралельно і можна співставити відмінності і візуально сформувати потрібну поведінку елемента.\nПобудова кадру анімації\nВластивість @keyframes є «визначником» кадрів (див. приклад вище), через які проходить трансформація елемента. Ідея властивості дуже проста, але можливості вона надає колосальні. Процес починається з 0 % і закінчується на 100 % від загального часу, виділеного на анімацію. Можна використовувати тільки кінцеві точки from і to, або 0 % і 100 %. Більшого ефекту можна досягти, поділивши весь процес анімації/трансформації на дільниці. Крок ділянки може бути будь-яким. Зазвичай приймається кілька варіантів: 0 %, 25 %, 50 %, 75 % і 100 %. Іноді достатньо лише три кадру: 0 %, 50 % і 100 %. Як вчинити в кожному конкретному випадку, залежить від завдання і розробника.\nCSS animation: приклади застосування\nПрактика використання правила transform CSS\nTransform CSS: теорія та приклади трансформації об'єктів\nАнімація CSS: приклади та ілюстрації\nCSS Transitions: опис, властивості і особливості використання


Міністр агрополітики розповів, кому дозволять купувати землю в Україні - Кутовий зазначив, що значна частина проблем, що наразі є в земельній реформі, полягає в тому, що оборот земель не врегульовано | СЬОГОДНІ\nМіністр агрополітики розповів, кому дозволять купувати землю в Україні\nКутовий зазначив, що значна частина проблем, що наразі є в земельній реформі, полягає в тому, що оборот земель не врегульовано\nВ Мінагропроді розповіли про умови продажу землі в Україні. Фото: Pixabay\nМіністерство аграрної політики і продовольства виступає за надання можливості купівлі землі тільки українським фізособам. Про це заявив міністр аграрної політики і продовольства Тарас Кутовий.\n"Зараз ми маємо дві чітких тези: можливість купувати пайову землю повинна бути тільки для українських громадян і тільки для фізичних осіб. Обсяг володіння повинен бути обмежений, а ціна – не нижче нормативно-правової оцінки", – заявив міністр.\nЗа його словами, значна частина проблем, які наразі є в земельній реформі, полягає в тому, що оборот земель не врегульовано.\n"Фермер володіє і користується землею, але, на жаль, не може нею розпоряджатися. Якщо фермер сьогодні власник, він повинен бути власником і в дійсності. Тому що це актив, над яким він зараз працює і хоче залишити у спадок своїм нащадкам", – підкреслив глава аграрного міністерства.\nКутовий зазначив, що рішення, що стосуються земельної реформи, будуть прийматися в стінах Верховної Ради. Уряд ще не подавав до парламенту законопроект про обіг земель. Зараз йде активне обговорення з урахуванням думок аграрного співтовариства.\nМіністр запросив представників фермерських асоціацій активно брати участь в діалозі з Мінагропродом для напрацювання змін, необхідних для розвитку фермерського руху.\n"Думаю, що при міністерстві ми організуємо відкритий офіс для роботи з представниками фермерів. Плануємо найближчим часом зустріч з фермерським активом. Ми повинні бути відкритими і працювати спільно", – зазначив Кутовий.\nУ той же час, 55 народних депутатів направили звернення до Конституційного суду щодо скасування мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. Вони розраховують, що рішення суду може бути прийнято восени.\nціни земля міністр парламент мораторій Меморандум продаж фермери Мінагропрод Кабінет міністрів МВФ в Україні Кутовий оборот продаж землі


Гігантський антарктичний айсберг готовий мандрувати - BBC News Україна\nImage caption Крижаний колос: великі айсберги треба пильнувати, бо вони можуть запливати на морські шляхи\nАйсберги заворожують усіх. Думка про те, що на нашій планеті існують гори льоду завбільшки з цілі міста, викликає щире захоплення перед цією величчю.\nОдин такий айсберг, не менший за центр Лондона, сфотографував з орбіти британський астронавт Тім Пік. Але навіть із площею 26 на 13 км він — крихітка упорівнянні з брилою льоду, яка невдовзі відокремиться від східного берега Антарктичного півострова.\nТріщина вздовж краю шельфового льодовика Ларсен-С помітно збільшилася. Тонкий 5-км прошарок плавучого шельфу — от і все, що стримує зараз айсберг площею 6 тис. кв. км від дрейфування в море Ведделла.\nЗадумайтеся на секунду над його розміром. Це ж більш ніж чверть усієї площі Вельсу.\nЩоб зібрати якомога більше статистичних даних, вчені виміряли гіпотетичний айсберг вздовж і впоперек за допомогою космічного апарата "Кріосат".\nЯк усім нам добре відомо, більша частина океанічних айсбергів ховається під водою. А верхівку, що стирчить над поверхнею, можна виміряти за допомогою спеціального радара-альтиметра, який є в розпорядженні Європейського космічного агентства (ESA).\nСенсори "Кріосата" з орбіти оцінюють висоту крижаної маси, що здіймається над водою, — так звану надводну частину. Після цього відносно нескладно розрахувати висоту підводної частини.\n"У "Кріосата" є дві приймальні антени, які дозволяють нам охопити якомога більшу площу айсберга і побудувати приблизну модель", — повідомив у інтерв'ю BBC News доктор Ноел Ґурмелен з Університету Единбурга.\nНа основі цих даних, середня товщина потенційного айсберга дорівнює приблизно 190 метрів, але є такі місця, де підводна частина сягає 210 метрів. Це означає, що над поверхнею води лід піднімається приблизно на 30 метрів.\nДоктор Ґурмелен каже, що, за приблизними оцінками, об'єм цієї крижаної гори — 1 155 кубічних кілометрів.\nImage caption Шляхи дрейфування (позначені червоним) численних айсбергів довкола Антарктиди (позначена чорним). Ця колективна історія свідчить про те, що уламок Ларсена вирушить у південну Атлантику\nУся ця інформація дуже корисна, бо завдяки їй учені дізнаються, куди і як швидко може пересуватися новий айсберг, коли відколеться. А це важливо, оскільки він може допливти до суднохідних шляхів, де становитиме небезпеку для судноплавства.\nЗвичайно, на рух айсбергів впливають вітри та течії. Але у випадку Ларсена мають місце ще кілька факторів, оскільки він такий велетенський. І один з них — це гравітація.\nРівень води біля берегів Антарктиди приблизно на півметра вищий за рівень у центрі океану. Айсберг Ларсен ізслизне цим схилом униз, якщо тільки не зачепиться за океанське дно.\nImage caption Борозни: айсберги проривають глибокі канали в осадковій породі дна океану\nБіля берегів Антарктиди води мілкі, тож цілком імовірно, що айсберг, рухаючись і розвертаючись, прориє глибоченний жолоб в океанічному дні. Дані про його товщину, отримані з "Кріосата", дають науковцям уявлення про те, в якому напрямку може рухатися цей айсберг.\nЦе називається "верпуванням". Термін, яким користуються моряки, походить від малого якоря — верпа, за допомогою якого переміщують судно і змінюють його курс, пояснює доктор Марк Дрінквотер, один зі старших наукових співробітників відділу наземних спостережень ESA.\n"Айсберги часто сідають на мілину й обертаються довкола точки зчеплення з океанічним дном, а це призводить до тимчасової зупинки руху чи зміни напрямку. Тому айсберг, який відламається від Ларсена-С, може не одразу вийти з вод західного Моря Ведделла".\nДоктор Анна Гоґґ з Університету Лідса додає: "Враховуючи це, існує імовірність, що він просто застрягне на якомусь підвищенні рельєфу океанського дна. Ми вже бачили таке раніше. Деякі айсберги залишаються в Морі Ведделла і стають напівпостійними островами".\nОднак за розрахунками вчених, ця крижана гора торкнеться дна і рухатиметься на північ у прибережних течіях уздовж півострова.\nНа прикладі історії дрейфування айсбергів можна передбачити, що зрештою течії винесуть його на один з чотирьох головних "магістральних шляхів" айсбергів, які ведуть за межі Антарктиди. У цьому випадку маршрут виведе айсберг у течію Західних вітрів і далі у бік східної дуги до Південної Атлантики.\nПобачити його (чи його уламки) зможуть пінгвіни й морські котики на британських островах Південної Георгії — коли він пропливатиме повз них за декілька років. І "років" — це не перебільшення.\nПрофесор Гелен Фрікер з Каліфорнійського Інституту океанографії імені Скріппса повідомляє, що відстежувала два великі об'єкти в 1993 році, через повних сім років після того, як батьківський айсберг площею 95 на 95 кілометрів відколовся від льодовика Ларсен С.\nКопирайт изображения T.PEAKE/ESA/NASA\nImage caption Айсберг Тіма Піка, відомий як А-56, мав площу приблизно 26 на 13 км\nПросто чудово, що Тім зміг сфотографувати свій айсберг на нормальну оптичну камеру. І незвично, бо найчастіше Антарктида оповита хмарами. Хоч би яким великим був ваш об'єктив, поверхня океану все одно вийде затемненою.\nОсь чому радарні супутники такі важливі. Довжина хвиль, на яких вони працюють, дозволяє пробитися крізь хмари й зимову темінь.\nСправді, про те, що цей айсберг може відколотися від Ларсена найближчим часом, ми знаємо лише завдяки тому, що європейські радарні супутники "Sentinel-1" кожні шість днів детально фотографували стан шельфу.\n"В історії з Ларсеном ми зрозуміли, що можемо відстежувати ситуацію частіше, ніж будь-коли", — зазначила доктор Гоґґ.\n"Знімки з двох супутників "Сентінел-1" ми можемо отримати приблизно через півгодини після того, як їх буде зроблено. Сучасні космічні апарати виводять наші дослідження полярних областей на цілковито новий рівень", — повідомила вона в інтерв'ю BBC News.\nЯк антарктичні айсберги отримують свої назви?\nКопирайт изображения M.HOPPMANN/AWI\nImage caption У найменуванні айсбергів є правила: певна літера і цифра\nАйсберги — це брили льоду площею не менше 500 кв. м.\nМенші айсберги називаються "невеликими" чи "уламками"\nСистемою найменування айсбергів керує Національний центр США із дослідження льодовиків (US National Ice Center)\nЦентр умовно ділить Антарктиду на сектори — А, B, C і D\nКоли айсберги Ларсена відколюються, їм присвоюють позначку "А".


ЖК Riel Сity: у п’ятому будинку першої черги завершили кладку стін та облаштування даху\nКорпорація нерухомості РІЕЛ повідомляє, що будівельники активно продовжують зведення житлового комплексу Riel City. Наразі у п’ятому будинку першої черги завершили кладку стін та облаштування даху. Про це повідомив керівник проекту Роман Дмитрах.\nПаралельно тривають роботи з монтажу віконних конструкцій – змонтовано на дев’ятому та десятому поверхах. Також майстри закінчили монтаж дощової каналізації.\nУ будинку 5-А викопали котлован, виконали підбетонку, триває влаштування фундаментної плити.\nТакож, за словами керівника проекту, у будинку 5-В завершено дахові роботи, кладка виконується на останніх поверхах.\nДодатково повідомляється, що у будинку 1-А триває облаштування котловану, а у будинку 1-В завершені монолітні роботи у 9-ти поверховій секції, а й 12-ти поверховій секції триває зведення вертикалу останнього поверху, після того одразу розпочнеться заливання плити перекриття.


Замовляйте ЗЗР за розумними цінами - Добриво Ізабіон , Syngenta\n🍎 для Саду, Винограду /\nДобриво Ізабіон, Syngenta\nОрганічне добриво і біостимулятор росту коренів, листя, квітів і плодів на всіх культурах. Застосовується в найбільш важливі фази розвитку рослини у відкритому і закритому грунті, шкілки і молодих насаджень багаторічних культур, а також для подолання стресів, викликаних градом, посухою, заморозками, хворобами і шкідниками, хімічними препаратами. Також препарат має фунгіцидну дію, захищає рослини від більшості грибкових захворювань і патогенів.\nОбсяг / Вага:: 100 мл\nСтара ціна: 115 грн\nСклад: Амінокислоти і пептиди 625 г / л\nНорма внесення 20 мл на 1-2 сотки:\n- Обприскування 20 мл на 4 л води на 1 сотку\n- 1-е обприскування при висоті рослини 15 см, 2-е - в фазу початку формування бульб (бульба розміром з горіх), 3-тя - через 15 днів.\n- Збільшує врожайність (рівномірність розміру бульб)\n🍅🍆Томат, баклажан, перець відкритого і закритого грунту\n- Обприскування 20 мл на 4 л води на 1 сотку, для закритого грунту - 10 мл на 4 л води на 1 сотку\n- Обприскувати рослина висотою 10 см або після пересадки - прискорює вегетативний ріст і укорінення розсади. Обприскувати перед цвітінням - збільшує кількість квітів і завязиваемость. Обприскувати зав'язування плодів - скоряет дозрівання, збільшує розмір і колір плодів, вміст цукрів.\n🌿Буряк столовий, цукровий\n- Обприскування 20 мл на 4 л води на 1 сотку - 3 обприскування кожні 10-15 днів починаючи з трьох справжніх листків\n- Покращує розвиток коренеплоду і листя. Зменшує стрес від застосування пестицидів\n- 4 обприскування кожні 2-3 тижні починаючи з моменту, коли діаметр коренеплоду буде більше 5 мм\n- Прискорює формування врожаю. Збільшує рівномірність коренеплодів. Підсилює опірність вірусних хвороб, заморозків, посухи та засолення\n- Обробка насіння і насіннєвих цибулин\n- Занурення в 3% -ний розчин ІЗАБІОН на 4-5 годин\n- Покращує якість і розмір цибулин. Обприскування або 1-3 підживлення рослин кожні 20 днів з початку формування цибулини (некореневої підживлення 20 мл на 4 л води на 1 сотку)\n- Чи не менше 3 обробок: 1-я після висадки розсади в грунт з мінімальною дозуванням, наступні з інтервалом 20 днів.\n- Збільшує врожайність. Підсилює опірність вірусних хвороб, заморозків, посухи та засолення\n🍏🍎Зміна забарвлення плодів\n- Обприскувати при дефіциті освітленості і тепла - 10 мл на 4 л води на 1 сотку - посилює опірність стресам\n- При нестачі води, засоленні і пошкодженні хворобами, градом - обприскувати 10 мл на 4 л води на 1 сотку\n- Обприскування квітів спільно з гормональними препаратами (запилення) 20 мл / л - покращує завязування\nСтимулятор росту рослин Вымпел 2\nАртикул: Вымпел 2


Головна АМЕРИКАНСЬКІ ФУТБОЛОВІ ІСТОРІЇ Аргентинські футболісти Історія дитинства Гонсало Ігуай плюс Невимовна біографія Факти\nLB представляє повну історію браконьєра цілей, найбільш відомого під прізвиськом; 'Піпіта'.\nНаша версія «Фактів біографії Гонсало Ігуаїна», включно з його «Історією дитинства», дає вам повну розповідь про визначні події з моментів його дитинства, аж доки він не став успішним.\nАналіз Гонсало Ігуаїна Біо включає історію його життя до слави, сімейне життя та багато маловідомих фактів про нього.\nТак, усі знають про його ігрові здібності, але лише деякі шанувальники вважають історію біографії Гонсало Ігуаіна досить цікавою. Тепер, без зайвих розмов, почнемо.\nІсторія дитинства Гонсало Ігуаїна - Ранні роки життя та сім'я:\nГонсало Ігуаїн народився 10 грудня 1987 року в Бресті (Франція) в родині Хорхе Ігуаїна (батько), колишнього футболіста, і Ненсі Закаріас (мати), відомої художниці.\nВін був третім із чотирьох дітей (усі чоловіки) Хорхе та Ненсі. Гонсало виріс у сім'ї, де домінували чоловіки.\nЙого батько, будучи популярним футболістом у River Plate, підняв статус знаменитості для себе та своєї дитини, яка, як сподівалися вболівальники, піде по його стопах.\nУ той час він брав своїх трьох хлопців на святкування трофеїв, всі вони носили сорочки Рівер Плейт. Маленький Гонсало був наймолодшим на той час.\nГонсало Ігуаїн (в центрі), Ніколя Ігуаїн (справа) і Федеріко Ігуаїн (зліва).\nСаме Гонсало та його найближчий старший брат Федеріко пішли по стопах свого батька.\nВони є двома середніми синами Хорхе Ніколаса Ігуане. Обидва почали свою професійну кар'єру в River Plate.\nМолодий Гонсало Ігуаїн на річці Плейт.\nСімейне життя Гонсало Ігуаїна:\nГонсало Хігуане виходить із багатих сімейних фон, з яким обидва батьки добре займалися своєю професійною кар'єрою.\nПро тата Гонсало Ігуаїна:\nЙого батько, Хорхе Ніколас Хігуайн він же "Ель Піпа" (народився 8 червня 1957 року) - відомий колишній футболіст Аргентини, який грав на посаді центрального захисника.\nБатько Гонсало Ігуаїна - Хорхе Ніколас Ігуаїн.\nВін розпочав свою кар'єру в Неуві в Чикаго, перш ніж переїхати до Гімназії Ла Плата в 1981 році.\nПісля переговорів із Сан-Лоренцо та Бока-Хуніорс, Хорхе Ігуайн переїхав за кордон на Stade Brestois 29 у 1987 році, коли він народив свого сина Гонсало. Гонсало на сьогоднішній день називає свого батька як 'його найбільший учитель'.\nПро маму Гонсало Ігуаїна:\nНенсі Закаріас - мама Гонсало. Вона є дочкою Сантоса Закаріаса. Її брати - Клаудіо, Альберто також займається спортом.\nОстанній був великою людиною в галузі. Вона вважає, що її син Гонсало засвоїв обидва гени Альберто і Хорхе, його батька.\nГонсало Ігуаїн та мати - Ненсі Закаріас (за твором мистецтва).\nЗдається, Гонсало дуже близький зі своєю мамою, яка справді є художньою жилкою сім'ї.\nГонсало і мама, Ненсі Закаріас.\nВідомо, що Ненсі - щаслива мати, яка більшу частину свого життя провела малюючи та підтримуючи чоловіка та синів. Її весела особистість - це те, що приносить багато щастя та єдності у її родині.\nНенсі Закаріас почувається щасливою.\nВона відповідає за більшість робіт Гонсало, як видно з наведеного нижче.\nНенсі Закаріас - твір свого сина Гонсало.\nНенсі завжди була картина її сина прямо з юності.\nНенсі Закаріас Ілюстрація свого сина, Гонсало Ігуайна.\nПро братів Гонсало Ігуаїн:\nНижче наведено старе зображення чотирьох синів, народжених Хорхе Ігуаїном та Ненсі Закаріас.\nНіколас Ігуаїн (ліворуч) - перший син, Федеріко Ігуаїн (крайній правий) - другий син, Гонсало Ігуане (в центрі) - третій син, а маленький Лаутаро Ігуайн - останній.\nБрати Гонсало Ігуаїни - Невимовна історія.\nЯк зазначалося раніше, тільки Федеріко і Гонсало взявся за футбол після свого батька. Обидва брати - це пара найкращих друзів, які разом проводять якісний час.\nГонсало та Федеріко Ігуаїн.\nДоречно зауважити, що Федеріко є шанованим футболістом, хоча і не таким популярним і плідним у забиванні воріт, як його молодший брат Гонсало.\nВін виступає в якості форварда та атакуючого півзахисника команди "Коламбус Крю". На даний момент він є капітаном свого клубу на момент написання статті.\nВ даний час Ніколас, старший син родини Ігуаїнів, служить агентом свого молодшого брата Гонсало.\nОдного разу його фотографували Юрген Клопп який намагався переконати його дозволити братові грати за Ліверпуль.\nОбидва, зображені вище, прийшли подивитися, як Гонсало Ігуане виступав на кваліфікації чемпіонату світу. Це був час, коли зловмисник забив 36 голів Серії А більше, ніж Деніел Старрідж, Християнська Бентеке і Дівок Оріджі скласти докупи.\nІсторія відносин Гонсало Ігуаїна:\nІсторія кохання та емоційне життя Фоварда складні. Ти, Гонсало - порядний і вродливий хлопець, для якого кожна леді захоче зробити бутерброд.\nНаскільки нам відомо, його перші стосунки почалися з Соледад Фандіньо (народжений 7 квітень 1982). Вона є аргентинською сценою, телевізійною та кіноактрисою, яка старше 5 років. Вона почала відвідувати Гонсало після успіху чемпіонату світу 2010.\nГонсало Ігуаїн та Соледад Фандіньо.\nЇхні стосунки тривали лише кілька місяців. Вони розпалися в тому ж 2010 році.\nТим не менш, у тому ж році Гонсало продовжував зустрічатися з Наталі Перес, яка є ще однією аргентинською актрисою та співачкою, найбільш відомою своїми антагоністичними ролями у серіалі "Згоди".\nВідносини Гонсало з Наталі Перес.\nЇхні стосунки тривали кілька місяців. У 2011 році Ігуаїн завів надзвичайно приватні стосунки з журналісткою та телепродюсером Даніелою Саурвальд.\nДаніела - дочка заможного європейського фінієньєра, який попередив її про побачення з Аргентиною через страх перед публічністю. Це швидко закінчило їхні стосунки.\nДаніела Саурвальд та Гонсало.\nГонсало завів чергові таємні стосунки з Айленом Бечарою в 2011 році, які тривали до 2013 року. Айлен Бечара стверджував, що вони просто друзі, навіть подейкуючи, що вони з ним зустрічаються.\nАйлен Бечара та Гонсало.\nПісля його взаємин з Айлен Бечара, у Гонсало був короткий жал з Лучіа Фабіані в 2013.\nГонсало та Лусія Фабіані.\nЯкийсь час Гонсало був з Ларою Векслер, яка є останньою приголомшливою дівчиною, яку багато хто вважає справжньою любов’ю.\nЛара Вексслер та Гонсало.\nЛара Векслер - чудова модель, яка 5 років молодша за Гонсало. Не багато відомостей про неї або їхніх стосунках, що, здається, дуже приватні та справедливі.\nЗа даними деяких сайтів, передбачувана пара насправді познайомилася, коли Гонсало зіграв у Іспанії з "Реалом", на той час Лара Вексслер була студенткою.\nВони стали серйозними лише нещодавно. Кажуть, що сексуальна блондинка походить з офіційної та серйозної родини. Звіти також свідчать про те, що вона встановила прекрасні стосунки з матір'ю Ігуаїна.\nБез сумніву, Лара, як кажуть, матеріал дружини Ігуаїна та остання автобусна зупинка.\nДружиною Гонсало, Лара Вехслер.\nНаша історія кохання Гонсало Ігуаєна дійсно детальна. Він нагадує багатьох жінок Стерлінг, Карім Бензема мав Ти, він Гонсало чесний і прямий хлопець в порівнянні з обома Стерлінг і Бензема.\nФранцузька родина Гонсало Ігуаїн Походження:\nВиїхавши з країни у віці 10 місяців, він повернувся до Франції лише до Чемпіонату світу з футболу 1998 року.\nНезважаючи на те, що він не володіє французькою мовою, він має французький паспорт, оскільки його батько був натуралізований у Франції. Гонсало успішно подав заявку на отримання громадянства Аргентини в січні 2007 року.\nГонсало Ігуаїн французького походження.\nЙого найближчий старший брат Федеріко має грин-карту США, а його брат Гонсало - французький паспорт.\nФакт прізвиська Гонсало Ігуаїн:\nПрізвисько Гонсало "ель піпіта" походить від його батька Хорхе Ігуайна, якого також прозвали “El pipa” під час його кар'єри, що простягнувся від 1976 до 1992.\nІсторія прізвиськ Гонсало Ігуаїн.\nПрізвисько Гонсало отримали шанувальники після того, як було помічено, що він успадкував мужність свого батька, його особистість, фізичність і ставлення.\nГонсало Ігуаїн Невимовна біографія Факти - Любов до тенісу:\nДля тих, хто не знає Гонсало Ігуаїна, він також живе поза футболом. У вільний час він любить пограти в теніс і стверджує, що у нього це дуже добре виходить.\n«Я люблю теніс, і було б непоганою ідеєю займатися, враховуючи рівень, який він має у змаганнях. Так, я хотів би бути тенісистом, але моєю мрією було стати футболістом, і я це отримав.\nБуло б чудово обмінятися ударами з Рафаелем Надалем, котрого я люблю його доставку, Роджером Федерером, а також моїми співвітчизниками, Девідом Набальдіаном та Мартіном дель Потро " - Гонсало Ігуаїн\nФакти біографії Гонсало Ігуаїна - стиль гри:\nФутбол справді розвинувся останнім часом, і одна з рис, яку кожен гравець повинен мати на базовому рівні, це техніка.\nГонсало Ігуаїн широко відомий своїми клінічними здібностями перед голом, але його позиціонування і рух за м'яч для проходу є зразковим.\nВін також має пристойну кількість темпів, а його амбіесткість з обома ногами робить його дуже хорошим майном, оскільки він може закінчити обидві ноги з повною легкістю.\nПерший дотик Ігуаїна є ключовим атрибутом, який він добре використовує, щоб часом отримувати в кінці дещо складних пасів своїх товаришів по команді.\nБувають випадки, коли аргентинець поводиться з футболом як з домашнім улюбленцем, особливо коли він хоче поставити його в положення, щоб натиснути на курок.\nГонсало Ігуаїн варто підраховувати особистий підхід до життя:\nФутболісти захоплюють заголовки для своїх навичок на місцях, а також поза полем витівки. Поки гравець любить Бакарі Санья відомий своїми посольськими посадами в Grassroots Soccer, подібному гравцеві Кріштіану Роналду славиться своїми ескападами з протилежною статтю.\nМаріо Балотеллі безумовно, у своєму власному світі. Тут немає аргументів.\nГонсало Ігуаїн, з іншого боку, щирий чоловік, любить відеоігри, займає багато часу, щоб розслабитися, любить подорожі, любить музику і не має складок, коли говорить про мрії людей та їх уподобання, коли змушений обирати пріоритети у своєму житті.\nНайголовніше, що пріоритет ставиться при спілкуванні з родиною та друзями. За словами Гонсало,\n"Для мене сімейні і довічні друзі - найважливіше, що у вас є. Коли я з ними, я все забуваю, і я сподіваюся, що вони завжди будуть на моїй стороні, це моя мрія.\nЦе те, що я не можу кинути. Для сім'ї, бо це моя кров, бо справжні друзі - це скарби, за якими слід уважно стежити, оскільки вони будуть із тобою через товсту і худу »


У Київській області в машину Шефіра стріляли з автомата / ГОРДОН\nУ Київській області в машину Шефіра стріляли з автомата\n| 22 вересня, 2021 11.18 | коментарів:\nУ момент нападу Шефір їхав із Лісників до Києва\nВ автомобіль першого помічника президента України Сергія Шефіра 22 вересня в селі Лісники Київської області стріляли з автомата. Про це виданню "ГОРДОН" повідомили власні джерела. Пізніше інформацію підтвердили у МВС.\nЗа інформацією інсайдера, політик живий, його водія поранили в гомілку. Автомобіль Шефіра не броньований.\nДжерело повідомило, що в момент нападу Шефір їхав із Лісників, де у нього будинок, у столицю.\nTelegram-канал "Шептун" опублікував фото пошкоджень машини.\nПрезидент України Володимир Зеленський 2020 року говорив, що Шефір – серед осіб, яким він довіряє найбільше.\nНардеп від "Слуги народу" Олександр Шевченко повідомив "Главкому", що водій уже в реанімації.\n"Стріляли в Шефіра. Водій дістав три кулі. Зараз перебуває в реанімації у важкому стані. Шефір живий, не поранений", – сказав народний депутат.\nУ червні автори розслідування проєкту Bihus.info повідомляли, що Шефір, як і інші чиновники, їздить на номерах прикриття.\nТеги: стрілянина, Київська область, напад, Олександр Шевченко, Володимир Зеленський, автомобіль, Сергій Шефір, реанімація


Предки всіх форм рослинного і тваринного життя 500 млн років тому росли, плавали в глибоких водах або у поверхні, жили в норах або повзали по дну древніх морів. Членистоногі розвинулися в безліч форм, включаючи трилобітів. У перших хордових розвивався більш жорсткий хребет, який служив їм захистом і полегшував пересування.\nРізні види водоростей успішно розвивалися в освітлених сонцем поверхневих водах за рахунок фотосинтезу. Сидячі губки і корали проціджували частинки їжі з води, а різні черв’яки очищали морське дно. Молюски також знайшли відповідні способи існування. Тим часом завдяки діяльності живих мікроорганізмів і геологічних процесів протягом мільярдів років атмосфера Землі дійшла до стадії, коли життя на суші могла не тільки виживати, але й розвиватися.\nШЛЯХ НА СУШУ\nПерші наземні організми виявлені в покладах фоссилій на Уельському кордоні. Близько 420 млн років тому, в силурі, з’явилися примітивні наземні рослини з жорсткими стеблами і чашоподібні споровими резервуарами.\nЇх фоссилий знайдені із залишками наземних членистоногих довжиною всього пару міліметрів. За кілька мільйонів років рослини стали більш складними, і інші членистоногі вийшли на сушу, харчуючись рослинами чи іншими тваринами.\nПрості за будовою рослини процвітали і швидко збільшувалися в розмірах, так як прагнули отримати максимальну кількість сонячного світла, конкуруючи один з одним. Стаючи могутніше, вони віддалялися від води, а за ними переселялися тварини, які ними харчувалися. Однак цей процес «озеленення» суші погрожував катастрофою, тому що перші рослини поширювалися дуже швидко і поглинали з атмосфери багато вуглекислого газу. Зниження кількості важливого парникового газу викликало серйозне охолодження атмосфери, і планета занурилася в кліматичну кризу, який міг спровокувати позднедевонское масове вимирання.\nТим часом хребетні продовжували розвиватися в океані. Перші рибообразние еволюціонували приблизно 455 млн років тому, в ордовике. Спочатку їм не вистачало щелепних кісток, але через 45 млн років з’явилися Челюстноротих. Серед найуспішніших нових груп були Лопастепірі риби з плавниками. У девонського періоду процвітали їх раз особисті види і приблизно 380 млн років тому, про що свідчать фоссилий тіктаалік, цей клас переживав процес еволюції кінцівок. Коли родичі тіктаалік вийшли з води через приблизно 1 5 млн років, вони зуміли отримати вигоду з достатку їжі: рослинності, комах та інших членистоногих (включаючи літаючих особин з розвиненими крилами), а також різних тварин, що перебралися на сушу.\nХоча ці ранні тварини з чотирма кінцівками, або чотириногі, швидко набували різноманітні форми і заповнювали різні екологічні ніші, частково вони залишалися амфібіями, оскільки були обмежені способом розмноження. Їх потомство розвивалося в м’яких яйцях без шкаралупи та швидко висихає поза вологого середовища. Тільки з появою клейдоіческіх (твердих) яєць, волога в яких утримується при будь-яких умовах, чотириногі позбулися водної залежності і з часом перетворилися в плазунів.\nРанні чотириногі заселили зелений світ, який був тепліше нашого нинішнього і складався з болотистих лісів з примітивними рослинами, в тому числі гігантськими різновидами сучасних хвощів і папоротей. Кисень, що виділяється такою багатою рослинністю, допомагав тваринам успішно існувати, і деякі членистоногі виросли до величезних розмірів. Мабуть, найяскравіший приклад – гігантська бабка меганевра з розмахом крил до 75 см. Це найбільше комаха з усіх відомих. Величезні ліси гнилі, накопичувався торф, а з часом – величезна кількість багатого вуглецем вугілля. З цієї причини даний період історії Землі називають кам’яновугільним (карбоном).\nПриблизно 275 млн років тому Земля почала змінюватися, вступаючи в більш посушливий етап пізнього пермського періоду. Нові умови виявилися благодатними для істот, які буйно розвивалися поза водою. Багато великих членистоногі вимирали, витривалі хвойні рослини захоплювали територію, чотириногі, які розмножувалися клейдоіческімі яйцями, також переживали розквіт. До цього моменту вони вже розбилися на дві основні групи: синапсиди (звіроподібні) і завропсіди. У палеонтологічного літопису їх зазвичай розрізняють по структурі черепа.\nДо синапсиди, яких іноді називають рептиліями, схожими на ссавців, відносять великих травоїдних і хижаків. Вони почали набувати форму, близьку до ссавців, і навіть могли обростати хутром. Завропсіди були провісниками виникнення справжніх плазунів.\nУ пермському періоді еволюційним перевагою володіли синапсиди, але масове вимирання в кінці пермського періоду – найбільше з відомих – змістило чашу терезів на користь завропсид. Особливо успішно розвивалася група, у якій з’явилися змінений череп і тазостегнові суглоби, пристосовані до швидкого бігу.\nВідомі як архозаври, представники цієї групи (динозаври, крокодили і літаючі птерозаври) домінували в мезозої. Тим часом плазуни іншої гілки вирушили в море і розвинулися в страшних морських хижаків, таких як гігантські 17-метрові мозазаври.\nУ мезозойськім світі дійсно панували рептилії, але популярне представ ня про ссавців як про полохливих нічних тварин, подібних землерийці, оманливе. Деякі недавні відкриття свідчать, що вижили синапсиди розвинулися в юрських і крейдяних ссавців, включно з давніми літаючих білок, бобрів і навіть падальщиков розміром з росомаху, що полюють на дитинчат динозаврів.\nДеякі вчені вважають, що у багатьох динозаврів були пір’я, але в юрському періоді пернаті динозаври одного виду, можливо, пов’язаного з недавно відкритим анхиорниса, вийшли на власний шлях еволюції, з часом ставши птахами. Найраніша відома птиця – археоптерикс – вигулькнула в палеонтологічному літописі близько 145 млн років тому. Першими птахами могли бути лісові динозаври, у яких розвинулися оперення крила.\nКвіткові рослини з’явилися в палеонтологічному літописі не менше несподівано через 20 млн років, еволюціонуючи паралельно з комахами, запилюють їх. До кінця крейдяного періоду квіткові рослини, включаючи ранні трави, стали домінуючою формою рослинного життя на Землі.\nОстаннє значне зміна 65 млн років тому зробило Землю інший. Більшість великих рептилій, включаючи всіх динозаврів, зникло в процесі масового вимирання, звільнивши місце їх пернатим нащадкам і ссавцям.\nГенетичні дані дозволяють припустити, що основні групи ссавців в крейдяному періоді вже відрізнялися один від одного, але залишалися зовні схожими, оскільки були обмежені екологічними нішами. Зі зникненням динозаврів вони могли процвітати і розвиватися в безліч сучасних видів.\nЕтапи розвитку життя на Землі Посилання на основну публікацію\nКоротка характеристика політичної карти Світу\n✅Сільськогосподарські пояси США


КОНТРОЛЬ ХВОРОБ ТА ФУНГІЦИДНИЙ ЗАХИСТ - Агрохiм\nГоловна / Поради від Пана Агрохімовича / КОНТРОЛЬ ХВОРОБ ТА ФУНГІЦИДНИЙ ЗАХИСТ\nКОНТРОЛЬ ХВОРОБ ТА ФУНГІЦИДНИЙ ЗАХИСТ\nІнтенсивний спосіб контролю — коли агроном знайшов у полі пухирець і спостерігає за ним. Сьогодні він не зріє, завтра незрілий, потім він дозріває, завтра-післязавтра він лопне і полетять спори. І в цей момент його слід накривати фунгіцидом. В такому разі у нас є можливість зупинити другу хвилю розвитку сажки. І ми приходимо до того, що завдяки дефіциту вологи величезна купа хвороб кукурудзи від нас відпала або майже відпала.\nАле навіть ті, що залишилися, все ж існують і шкодочинні, ми їх спостерігаємо щороку. І це означає, що фунгіцидний захист на кукурудзі не є вже такою примарою і не є вже чимось космічним. Колись так само було з соняшником: купували насіння і сіяли, потім купували насіння, протруювали і сіяли. І всі казали — та які фунгіциди на соняшнику, він нічим не хворіє, він і так добре росте. Зараз, щоб отримати урожай соняшнику, ми використовуємо фунгіцид, а де дощі, то і 2-3 фунгіциди. Вважати, що дефіцит вологи зупинить всі хвороби — це самообман.


Трамп оприлюднив деталі «другої зустрічі» з Путіним на саміті G20 - G20, зустріч Трампа і Путіна, переговори\nТрамп оприлюднив деталі «другої зустрічі» з Путіним на саміті G20\nПрезидент США Дональд Трамп заявив, що під час неформальної зустрічі з президентом Росії Володимиром Путіним в Гамбурзі він, в основному, обмінювався люб'язностями і «говорив про різні речі». Про це повідомляє replyua.net з посиланням на The New York Times. «Наближався час десерту. Я підійшов просто привітати Меланію, і оскільки вже був там, то привітав і Путіна ... Дійсно, це був більше обмін люб'язностями, ніж щось ще», - зазначив Трамп.\nЗа його словами, повторне спілкування з Путіним тривало недовго, однак за цей час сторони також встигли торкнутися проблеми усиновлення дітей. «Насправді здебільшого це були люб'язності. Просто говорили про різні речі. Насправді це було дуже цікаво, ми говорили про усиновлення», - сказав Трамп.\nРаніше інформаційне агентство Reuters, з посиланням на офіційного представника Білого дому, повідомило, що президенти США і Росії Дональд Трамп і Володимир Путін провели на полях саміту G20 другу зустріч, про яку раніше не повідомлялося. Агентство відзначило, що зустріч пройшла після офіційних переговорів двох лідерів 7 липня поточного року. При цьому джерело не вказало, скільки часу тривала зустріч, і які питання на ній обговорювалися.


Як керувати своїм часом під тиском. 10 перевірених способів - Humans\nHumans › Статті › Main › Як керувати своїм часом під тиском. 10 перевірених способів\nЯк керувати своїм часом під тиском. 10 перевірених способів\nВам коли-небудь доводилось думати про те, що було б непогано стати більш продуктивним і організованим, щоб досягти більшого? Але щойно ви починали щось для цього робити, виникало купа обставин, які гальмували всі ваші поривання стати кращим.\nУправління часом – одна з найпотрібніших навичок в сучасному світі. Завдяки ефективному тайм-менеджменту ви будете встигати значно більше, а означає, що усі показники у вашому житті суттєво підвищаться. Ви також покращуєтеся в досягненні тих, які призначаєте собі в повсякденному житті.\nУ цій статті ви знайдете 10 корисних і ефективних стратегій управління часом, які значно підвищить вашу продуктивність.\n1. Робіть ревізію свого часу.\nЩоб набути навичок управління часом, треба розібратися, на що ви витрачаєте його найбільше і що маєте в результаті. Відстежуйте всі свої справи протягом тижня і оцінюйте їх, щоб знайти сфери, які потребують вдосконалення.\nНаприклад, якщо більшу частину часу ви використовуєте для непродуктивних зустрічей і завдань з низьким пріоритетом, спробуйте змінити свій порядок денний. Таким чином, ви привнесете більше користі у розпорядок дня.\nРозставте пріоритети у своїх справах від найбільш важливої до несуттєвої . Найважливіші та найскладніші завдання слід завжди виконувати першими. Потім у вас буде змога розслабитися на легких справах.\n2. Готуйтеся до зустрічей заздалегідь.\nЙдучи на зустріч чи нараду, визначте конкретні пункти, які вам треба вирішити там. Це допоможе заощадити дорогоцінний час і приберегти продуктивність для більш важливих справ.\nКрім того, поділіться розпорядком зустрічі з колегами та підлеглими. Це допоможе переконатися, що вони знають про теми, які мають порушуватися на зустрічі.\n3. Ставте дедлайни.\nТак, багатьох лише від одного слова “дедлайн” починає тіпати. Однак чітко визначений термін завершення справи майже завжди визначає її успіх.\nПерш ніж приступити до виконання завдання, переконайтеся, що ви встановили таймер для конкретного завдання. Це дасть вам знати, скільки часу знадобиться для його завершення.\nВстановлюючи часові обмеження, ви більше зосереджуєтесь на своїй роботі, і ви швидше закінчите її вчасно. Якщо ви все-таки не можете виконати завдання у визначений термін, детальніше вивчіть робочий процес. Виключте зайві перерви, щоб вчасно виконати завдання.\n4. Розплануйте свій тиждень.\nРобити це слід заздалегідь, в неділю попереднього тижня. Це допоможе спокійно скласти графік справ, визначити пріоритети й нічого не забути.\nПлануйте свій тиждень на неділю, щоб ви знали свої пріоритети. Складіть повноцінний план щодо призначених вам заходів, щоб ви нічого не забували.\nЗавершивши завдання, позначте їх як виконані у своєму блокноті. Це дозволить вам налагодити робочий процес, і ви матимете краще уявлення скільки часу вам треба для тієї чи іншої справи.\n5. Ведіть щоденник.\nВізміть за правило щоранку приділяти кілька хвилин тому, щоб окреслити приблизний план на день прийдешній. Це дасть змогу знати, скільки часу ви можете витратити на кожне окреме завдання. Більше того, у вас з`явиться більше мотивації, яка дозволить краще працювати.\n6. Не відволікайтесь.\nПрацюючи над пріоритетним завданням, переконайтеся, що на ваших гаджетах увімкнено функцію “Не турбувати”. Ви також можете перейти в автономний режим, вийшовши з усіх сайтів і соціальних мереж.\nНе варто вдаватися до багатозадачності, виконуючи щось важливе. Коли ви займаєтесь кількома справами одночасно, увага розсіюється і вам важко сконцентруватися на чомусь одному.\n7. Не чекайте на натхнення.\nВоно може взагалі не прийти. Чекати натхнення – це марнування часу, тому бізнесмени ніколи цього не роблять, адже час – це гроші. Замість того створіть ідеальні умови для праці, тримайте свій мозок у тонусі й остерігайтеся мрій, оскільки емоції від них також витрачають ваш дорогоцінний час.\n8. Впорядкуйте своє листування.\nТримайте свою поштову скриньку в порядку, щоб в будь-який час ви могли знайти там потрібного листа чи контакт, не витрачаючи зайвого часу на пошук. Люди з захаращеною папкою “Вхідні” зазвичай пропускають важливу інформацію в той момент, коли вона їм найбільше потрібна.\nЩоб організувати своє листування, слід:\nтримати папку “Вхідні” чистою;\nстворити архів повідомлень, які є важливими, але не потребують негайних дій;\nзберігайте файли, приєднані до повідомлень, щоб отримати доступ до них пізніше, коли це було необхідно;\nвикористовувати фільтри, щоб мати можливість маркувати всі вхідні та вихідні повідомлення.\n9. Користуйтеся календарем.\nМати календар на робочому столі – це хороший спосіб відстежувати майбутні зустрічі, завдання і події. Позначайте виконані завдання та виконуйте ті, що залишилися, щоб потім насолоджуватися вільним часом і розважатися.\nМожна використовувати як класичний перекидний паперовий календар, так і додатки на для смартфона, в яких є чимало додаткових корисних функцій.\n10. Збалансуйте своє життя.\nВізьміть на себе відповідальність за свою роботу і знайдіть трохи часу для відпочинку. Дослідження показують, що розслаблений і спокійний розум працює краще, ніж той, що постійно перебуває в напружені.\nЗапорука розуму без стресу – збалансоване життя. Проводьте вільний час із друзями та родиною, займайтеся улюбленими справами і насолоджуйтесь життям, адже ви цього заслуговуєте.