Харківське агентство місцевого економічного розвитку допомагатиме владі, громадам і бізнесу | Справжня Варта\nХарківське агентство місцевого економічного розвитку допомагатиме владі, громадам і бізнесу\nНеділя, 27 березня 2016, 16:05\nУ Харкові відбулася презентація нового економічного проекту, а також лекція, присвячена питанням виходу України на європейський ринок.\nНова структура ХАМЕР (Харківське агентство місцевого економічного розвитку) планує допомагати владі і місцевій громаді реалізовувати економічний потенціал регіону, повідомляє «Восточный Дозор».\n«У проекту є кілька цільових аудиторій, на які націлена програма. Це бізнес: ми готові допомагати писати бізнес-проекти, паралельно ми маємо досвід залучення інвесторів для фінансування проектів. На сьогоднішній день у нас є експерти, які допомагають досліджувати ринок. Наступна цільова аудиторія — органи місцевого самоврядування: останні три роки ми вивчаємо програми сприяння і розвитку підприємництва. Ще одна аудиторія — громадські організації. У Харківській області величезна їх кількість, і ми готові допомагати їм розвиватися», — розповів президент Асоціації приватних роботодавців Олександр Чумак.\nЗа словами заступника виконавчого директора міжнародного фонду «Відродження» Тараса Качки, актуальним залишається питання стандартизації процесів виробництва.\n«Багато українських компаній вже працюють за європейськими стандартами, і для них не принципово працювати за старими схемами. Хоча це заводи, які працювали ще за часів Радянського Союзу», — зазначив Тарас Качка, додавши, що ЄС для України, перш за все, — партнер.\n«ЄС нам не потрібен, щоб довести європейцям, американцям і всьому світу, що ми можемо виробляти продукт високої якості. ЄС важливий не стільки як ринок, скільки як партнер, який говорить про те, що наша продукція високої якості», — підсумував Тарас Качка.


Корисні поради на всі випадки життя » Дім і затишок » Як сушити пуховик після прання?\nХто з нас не стикався з проблемою, коли одяг після прання втрачає свій привабливий зовнішній вигляд. Улюблене плаття покривається огидними "катишкамі", кофту перекошує по діагоналі, а майку можна натягувати навіть на молодшу сестричку. Та це ще пів-біди! А ось коли мова йде про дійсно дорогий речі - від верхнього одягу, яку носиш не один сезон, то тоді зовсім прикро!\nНаприклад, пуховик. З ним треба поводитися особливо обережно. Прати такі вироби потрібно тільки за допомогою делікатних миючих засобів, використовуючи спеціальні програми машин-автоматів. Не замочувати! Не використовувати воду гаряче 30-ти градусів! В іншому випадку, будуть проблеми! Не вдасться не тільки відіпрати забруднення, але і якісно висушити цю верхній одяг.\nТак, все-таки, як сушити пуховик після прання? Головне, дотримуватися "технологію" і все робити послідовно. Тоді річ і після десятої прання буде виглядати, як новенька! Пам'ятайте, вона набита пером і пухом, а значить потребує сушіння особливим способом.\nЩоб зрозуміти техніку "сушіння", згадайте стару німецьку казку про Пані Метелицю, яка мільйони разів показувалася по самим різним телеканалам! Там бабуся, яка мешкає на дні колодязя, змушувала нещасних дівчат збивати свою снігову перину. І тоді на Землі йшов сніг Втім, це лірика, але суть зрозуміла. Пуховик доведеться "збивати". Причому, чим якість виробу нижче, тим інтенсивніше і довше доведеться бити по вологому пуховики.\nПроцедура сушіння виробів з пухо-першої "начинкою" досить тривала. Як слід висушити пуховик можна тільки дня за два, не менше! І починати потрібно, як тільки річ дістали з пральної машини. Для сушіння можна використовувати рушники і ковдру. Якщо просто розташувати на них пуховик, він ніколи не просохне, а тільки стане затхлим. Не можна вологе виріб також складати і стискати.\nВам необхідна постійна циркуляція повітря, тому повісьте пуховик на плічки у дворі або на балконі. І періодично колотите за нього хлопалкой для вибивання килимів. "Прохлопивайте" всі деталі - рукава, комір, полички і подоли. Кілька разів вивертайте річ на виворіт і продовжуйте вибивати її.\nЯкщо пуховик прострочені невеликими клітинами або смужками, то потрібно пальцями намагатися растеребить пухові грудки всередині кожної клітини. Потім струшуйте виріб цілком, щоб не утворювалися грудки знову. Не можна сушити пуховик менше 2-х діб, але і затягувати з "цим ділом" не варто. Два дні - не більше! Якщо стоїть дощова погода, і випрані речі сиріють, але ніяк не хочуть висихати, то поставте поруч джерело тепла - наприклад, калорифер.\nДеякі пуховики після просушування вимагають прасування. Тоді тканина, з якої виготовлена річ, потрібно або відпарювати, або гладити теплою праскою, при температурі 110 градусів.\nЯкщо дотримані всі правила, то прання пуховика стане звичайною справою, не завдає виробу з пухо-перової начинкою шкоди. А сам пуховик прослужить дуже довго, залишаючись практично новим і, звичайно, красивим.


Вибори мера Чернівців виграв бізнесмен Клічук - Главком\nВибори мера Чернівців виграв бізнесмен Клічук\n30 Листопада, 2020, 11:24 glavcom.ua\nРоман Клічук понад 20 років займається підприємництвом\nЗа Клічука проголосували 59, 54% виборців\nУ другому турі виборів мера Чернівців переміг підприємець Роман Клічук. Його висунула партія «Єдина Альтернатива».\nТакі результати оголосила міська виборча комісія 30 листопада.\nМіж іншим, у Чернівцях обирати мера прийшло менше чверті виборців. Середня явка на виборах міського голови у Чернівцях склала 22,65%.\nУ 2015 році на виборах до міської ради від партії «Народний контроль» балотувалася начальниця юрвідділу фірми «Рома» Оксана Кінащук. Тоді громадянська мережа «Опора» повідомляла, що компанія, директором якої є Клічук, фінансувала встановлення дитячого майданчика на окрузі кандидатки. Цього ж року кандидат в депутати від «Народного контролю» Андрій Олійник сказав, що партію фінансово підтримують підприємці, зокрема Клічук.\nУ березні 2018 року він добровільно вийшов з його складу. В інтерв'ю виданню АСС обгрунтував це тим, що «голосування на виконкомі були грою на камеру», а інші його члени не дотримувались попередніх домовленостей, наприклад, щодо передачі комунальних приміщень в приватне користування.\nТеги: вибори бізнес мер Чернівці


Головна→Надзвичайні події→18 Травня, 2021р.\nЖитомирський район: під час ліквідації пожежі вогнеборці виявили тіло загиблого чоловіка\nОпубліковано: 18.05.2021, 10:11\n17 травня об 11:23 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про пожежу в житловому будинку в с. Лисівка Житомирського району. Про це рятувальників сповістив брат господаря оселі. Вони домовлялись про зустріч, але господар житла не виходив на зв'язок. Коли чоловік прийшов до будинку брата, то побачив дим у вікні, а потім і полум’я. Він виламав двері, але коли побачив густий дим всередині, зрозумів, що сам не впорається.


Відновлення файлів формату DOCX - Data Recovery In Ua\nHome/Відновлення текстових файлів та документів/Відновлення файлів формату DOCX\nВідновлення файлів формату DOCX2020-01-08T17:21:12+03:00\nВідновлення файлів формату DOCX\nЩо таке файл з розширенням .DOCX?\nФайл DOCX - це документ, створений Microsoft Word або іншою програмою для обробки текстів, наприклад, OpenOffice Writer або Apple Pages. Він містить відформатований текст, але може також включати зображення, намальовані об'єкти та інші елементи документа. Файли DOCX широко використовуються в домашніх, наукових і бізнес-середовищах для складання листів, резюме, запрошень, інформаційних бюлетенів та інших документів.\nЯк відновити втрачені .DOCX файли?\nПрограми для відновлення .DOCX файлів\nЧим відкрити файл з розширенням .DOCX?\nПід час роботи комп'ютера, ноутбука або інших стаціонарних та мобільних пристроїв, не дивлячись на регулярне оновлення та очистку, виникають баги, зависання, апаратні або системні збої. В результаті, важливий .DOCX файл може бути видалено.\nДалеко не у всіх випадках єдиним способом відновлення .DOCX файлу, буде його повторне створення.\nСкористуйтесь програмами для відновлення .DOCX файлів після навмисного чи випадкового видалення, форматування пам'яті пристрою або картки пам'яті, зараження вірусом, збою або очищення пам'яті.\nПрограми для відновлення DOCX файлів\nШукаєте як відновити microsoft word open xml document?\n5. Щоб знайти потрібний microsoft word open xml document, перейдіть в інтерфейсі програми в папку з якої йог обуло видалено. Або перейдіть в папку «Глибокий аналіз» і виберіть тип файлу, який необхідно відновити.\n6. Виділіть потрібні docx файли та натисніть кнопку «Відновити».\nШукаєте як відкрити microsoft word open xml document?\nТип файлу: Microsoft Word Open XML Document\nРозширення файлу: .DOCX\nПрограми, що відкривають файли DOCX\nЯкщо у вас виникли питання по відновленню файлів формату .DOCX або інших форматів, то запитуйте їх в коментарях.


"Тюрма – ціна непродажного перебування у владі і незмінності поглядів в опозиції". ПОЛІТИЧНА ЗАЯВА ЮРІЯ ЛУЦЕНКА(повний текст)\nОчікування вироку є Рубіконом для кожної відповідальної людини. Тим більше – для політика, який по суті своїй є суспільною людиною, для якого зовнішня оцінка його дій є визначальною\nЯ не раз проходив чистилище втрати посади, але відчуття Рубікону, важливості нинішньої оцінки всього зробленого за 47 років життя, 25 років трудової діяльності та 12 років в політиці – дуже сильне.\nНайважчим при цьому є факт того, що я пробую підвести ці проміжні, сподіваюсь, підсумки свого життя із-за ґрат. Можна було б втішатися тим, що знаменита трагедія Есхіла «Prometeus desmotes» (Закутий Прометей) теж містила слово, похідне від desmoterion «місце ланцюгів», як називали афінську в’язницю. Але, при всій любові до історії, я не схильний перебільшувати свою роль до таких вершин і хочу просто зрозуміти: чому я опинився у в’язниці?\nТе, що моє перебування у камері не є результатом боротьби із корупцією – не викликає жодного сумніву. У моєму звинуваченні немає жодної копійки особистої користі, а всі дії, які Генпрокуратура вважає незаконними, робилися, робляться і будуть робитися усіма міністрами внутрішніх справ. Але на лавці підсудних – я один. Тож, причина цих ґрат, з-за яких я говорю, - не в службовій діяльності.\nПричина моїх 417-ти днів і ночей під арештом – політична. Тюрма – ціна непродажного перебування у владі і незмінності поглядів в опозиції.\nЗ приходом до Президентської посади Януковича і так не досконала судова система України стала базуватися не на римському праві, а на племінному законі помсти.\nВідтак, я бачу чотири головні причини розправи наді мною.\n1. Помста за страх, пережитий у 2005-2009 роках. Я не продав жодної кримінальної справи, не домовлявся про взаємовідносини з будь-якою політичною партією. Вал розкритих резонансних злочинів був шоком для вічно недоторканих. Але покарання тих, хто розікрав країну, хто вбивав журналістів і політиків, хто фальсифікував вибори – було компетенцією приватизованої «регіоналами» Генпрокуратури. «Свій» Потебенько, потім Піскун, потім Медведько, зараз Пшонка «своїх» не здали. А непокаране зло регенерує себе. І тепер – мстить за свій страх.\n2. Це відплата за вибори 2010 року, за те, що я, як і в 2006-му році, зайняв принципову позицію на недопущення фальсифікацій. Всі спостерігачі – і в Україні, і за кордоном – визнають, що при мені вибори були виборами. МВС чітко забезпечило чесні і прозорі умови їх проведення.\n- Ми викреслили понад мільйон «мертвих душ»\n- Ми не допустили друкування додаткових бюлетенів\n- Ми заборонили підвіз оплаченого електорату у день виборів\nЦе коштувало Партії регіонів дуже дорого. Згадайте, що Янукович перед другим туром виборів гарантував перемогти із розривом у 10-15%. А вийшло – в 3%! Якби Ющенко не примусив Грузію відкликати одну тисячу спостерігачів, що прибули на наше запрошення в Донбас, не було б і того! Безумовно, з точки зору фальсифікаторів, тих, хто звик малювати в Донбасі будь-які результати, така поведінка – недопустима в майбутньому. І тюрма – відплата мені за ті події.\n3. Моє ув’язнення, як і ув’язнення Тимошенко – це і публічне покарання Майдану, направлене на залякування мільйонів вільних українців, які змогли зробити ривок до свободи і демократії у 2004 році. І страх його повторення – причина показової розправи над Юлею і наді мною.\n4. Ще одна загроза режиму злодіїв і брехунів – командність демократів. На недопущення цього задіяні зараз усі сили, усі гроші, усі спецслужби Партії регіонів.\nЯ був один із небагатьох політиків, які послідовно підтримували Юлію Тимошенко із 2007-го року. Я дав слово їй і виборцям, що ми – союзники, і витримав це слово у владі, і в опозиції. Мені пояснювали, що саме це – шлях в тюрму. «Але хіба можна залишатися вільним, якщо в тюрму садять всю країну?», - відповідав я у 2009-му і в 2010-му році. Я не вмію бути опозиціонером в дозволену міру і в дозволений час. І я хотів довести, що вміння об’єднатися в час загрози для держави (як це і було в останній президентській кампанії) – притаманне і українцям. А звичка здавати гетьмана після поразки на розправу переможцям – відійшла в минуле.\n(Дуже хотілося б, щоб під цим кутом оцінювали тих політичних трутнів, які тоді пересиділи в кущах, а нині вмощуються в списках об’єднаної опозиції. А ще більше я мрію про здійснення фрази Мойсея Фішбейна: «Зловлений партизанами колабораціоніст божився, що він відноситься до конструктивного опору» :) ).\nОтже, покарання за командність двох лідерів політичних сил, які виграли останній парламентські вибори у 2007-му році і разом діяли до арешту в 2010-му році – причина, яка видає смертельну точку правлячого режиму «арестократів» Януковича. Щоб довести це, я мусив опинитися в тюрмі.\nНу що ж, перефразовуючи мого улюбленого Хемінгуея: «Тюрма – не найгірше в житті. Боягузтво гірше, зрада гірше, егоїзм гірше».\nЗараз досить часто використовують фразу, що я і Юля – самі винні. Мовляв, могли би змінити країну, у тому числі і судову систему. Те, що я винен в помилках, я визнавав неодноразово. Але смію нагадати про те, що я був міністром внутрішніх справ, а не міністром юстиції.\nЧитайте також: Москаль у суді: «Я не Вольф Месинг, який міг вгадати, що Луценко мав на увазі»\nКоли шановані мною громадські діячі кажуть, що «ніщо так не відображає провал Тимошенко та Луценка, як те, що вони зараз сидять за рішеннями несправедливих судів», то варто згадати і те, що ніщо так не відображає кордони можливостей Прем’єр-міністра Юлії Тимошенко та Міністра внутрішніх справ Юрія Луценка, як перевага в одного депутата у складі Верховної Ради і то лише на перший місяць її діяльності. Хіба ми, а не Ющенко в союзі з Януковичем сформували Вищу раду юстиції, де політиків Партії регіонів та прокурорів більше, ніж суддів, і яка перетворила телефонне право Адміністрації Президента та Генпрокуратури України в закон для українських судів? Хіба ми, а не Ющенко своїми указами призначав суддів, нагороджував, наприклад, легендарного суддю Зварича званням «заслужений юрист»? Правда – з чесним формулюванням «за особистий вагомий внесок» J. Хіба ми, а не Ющенко в союзі з Януковичем перетворили Верховний суд в ніщо, а Конституційний суд в «чего изволите?».\nПовна відсутність у Президента Ющенка плану реформ і маніакальна боротьба із Тимошенко, яка забирала всю його енергію і час, - головна причина нереалізованого шансу країни після Помаранчевої революції.\nЯ десятки разів намагався з’єднати їх – Ющенка і Тимошенко – заради роботи. Питав, до прикладу: чому приватизація половини українських обленерго прем’єром Ющенком у 2000 році – це реформа української енергетики, а спроба доприватизувати решту прем’єром Тимошенко – зрада національних інтересів, на що накладалося президентське вето?\nНевже, питав, немає можливості працювати, навіть,відпрацьовувати перед Майданом – разом?!\nЗ іншого боку, не спали «регіонали» - місцями блокували парламент, уряд. Аж до організації проплачених дитячих(!) пікетів під гаслами «Юля – враг России» під час міжурядової зустрічі прем’єрів СНД в Криму.\nП’ята колона жила і живе за гаслом «Чим гірше Україні – тим краще нам».\nКричущий приклад того, в яких умовах Юлія Тимошенко працювала на чолі уряду, – рефінансування банків. У всьому світі – від США до ЄС і Китаю – із кризою боролися шляхом надання рефінансування комерційним банкам під встановлені Урядом пріоритети.\nЦі пріоритети визначалися як точки росту економіки – автомобілебудування, будівництво житла, доріг тощо.\nТак робилося скрізь, але не в Україні. На всі рішення нашого Уряду накладалося президентське вето, а Національний банк тупо роздав 120 млрд. гривень наближеним комерційним банкам під фіктивні застави. Ці колосальні кошти перевели у валюту, вивели за кордон і поділилися із вождями із Секретаріату Президента. А Уряд був винен за кризу!\nЮля у 2008-2009 роках мала два варіанти в розпал кризи – піти, здати країну мародерам, або йти на домовленості. Було рішення команди, і моє в тому числі, - здавати країну на розграбунок гріх. Поразка 2010 року – результат того, що домовленостей з політичними шулерами Партії регіонів стало забагато. Виборці втрачали почуття того, що Юля – боєць, який безкомпромісно впирається за країну і народ. Замість єдиного в своєму роді бійця Юлі народ бачив у чиновницькому інтер’єрі замордованого політика Тимошенко. Так почалася президентська кампанія. Тих, хто попереджав про смертельну небезпеку тоталітарного реваншу – заглушила спецоперація «проти всіх» у виконанні і щирих невизнаних вождів, і проплачених політмілкочленів, для яких демократ демократу – друг, товариш і корм.\nУ результаті наша унікальна нація, яка у 2004-му році опинилася перед вибором із двох зол, примудрилася по черзі обрати обидва!\nЧи жалкую я за тим, що пішов у МВС? Ні, не жалкую, хоча усвідомлюю, що на чолі окремої суперреволюційної партії я б міг досягти багато більших особистих вершин.\nАле я ставив іншу мету. У 2005-му і в 2007-му роках я вірив, що в командній роботі можна змінити цю страшну, але вкрай потрібну державну службу. Але вже через 2-3 місяці я зрозумів, що ні про яку командну роботу не йдеться.\nЦе в Грузії Президент особисто щотижня зустрічається з командою однодумців і з Уряду, і з парламенту. Там реформи спільно плануються, оформлюються законодавчо і реалізуються для людей. Я діяв без підтримки Президента і без шансу на зміну законів у Верховній Раді. У цій ситуації не можна було ні скоротити, ні реформувати МВС. Можна було лише наглядати над міліцією, подаючи їй особистий приклад.\nЯ не торгував званнями і посадами в МВС, не прихватизовував державні і відомчі дачі, не організовував свого бізнесу і не грабував чужого. Я жив у тому ж будинку, що й до МВС, мої діти ходили в українську школу та інститут. Це давало мені свободу дій. Я звільнив 90% старого керівного складу МВС, зав’язаного на корупційні схеми у Києві та на місцях. Усі чотири роки я знімав з посади будь-кого, хто чинив не по закону. Я був відкритий для преси, створив у МВС систему моніторингу прав затриманих правозахисниками, які мали цілодобовий доступ в усі, окрім секретного, підрозділи міліції. Прийоми громадян були щотижневими і в Києві, і в областях.\nУ службовому плані я вважаю досягненням те, що з 2005 року в Україні нещадно виявлялися організовані злочинні угрупування, які безкарно діяли під прикриттям влади. Це призвело до зменшення убивств на 5-8% на рік. «Злодії в законі», «смотрящі» по областям були ліквідовані. Сотні резонансних справ були не продані, як раніше, не замовчані, як тепер, а публічно передані в Генпрокуратуру. Якби так само спрацював той Генеральний могильник – ми б жили в іншій країні.\nВдалося скоротити смертність на дорогах на 30%. Це – п'ять тисяч врятованих життів. ДАІ під пресом громадського та міністерського контролю все більше займалося справами, а не поборами. Відеотехніка і комп’ютери мали довести цю справу до мінімуму.\nМи ввели притаманні сучасним поліціям нові підрозділи боротьби з кіберзлочинністю та спецоперацій по впровадженню офіцерів під прикриттям в озброєні злочинні угрупування та корупційні схеми.\nМи вивели таку заразу, як підкинуті 1,5-2 грами наркотиків у якості причини для планового арешту.\nВперше було визнано проблему з катуванням у міліції, перші зрадники були віддані під суд. Зараз вони судяться зі мною.\nОзнакою норми стали вільні демонстрації, пікети, протести. Ніхто нікого не розганяв, не переслідував, не блокував на автошляхах.\nВибори стали вільними від міліцейського тиску на ЗМІ, спонсорів політичних партій та активістів.\nХто міг зробити без підтримки прокуратури та судів, без фінансування і нових законів більше – киньте в мене камінь.\nА кого цікавить, що робити з МВС, скажу: висока заробітна плата, безкоштовне житло за 10 років бездоганної вислуги, тотальна комп’ютеризація і контроль кадрів через провокацію хабара.\nЧи були у мене помилки? Безумовно. У МВС вони були пов’язані з відсутністю юридичної освіти, як у виступі із Колесниковим, та і з окремими емоційними діями, як у випадку із Черновецьким. Були і помилки, пов’язані з надто глибоким зануренням у систему, коли я не пішов на ліквідацію техогляду і передачу функцій екзаменування і реєстрації автомобілів в місцеві органи влади.\nАле найбільшою моєю помилкою була група «Народної самооборони» у парламенті. Я не продавав жодного місця у списках до Верховної Ради і розраховував на порядність тих, кого роками знав по роботі в опозиції та міліції. Але Ключевський був правий, коли казав: «Христи являються рідко, немов комети, але іуди не переводяться як комарі».\nМоральний удар від продажності «самооборонних» тушок був найважчим у моєму житті. Це був той випадок, коли з нулів дійсно зробили кайдани для цілої країни, і мене в тому числі. Я довго думав, як не допустити цього сорому наступного разу. І прийшов до висновку, що депутатами від опозиції мають бути не багаті (бо їх зламає міліція і податкова), не бідні (бо їх куплять за ціною тушки). Єдиний вихід – люди, для яких ім’я дорожче будь-яких грошей, а статус в своєму середовищі унеможливлює зраду. (Такими я можу назвати своїх колег - Олесь Доній, Володимир Ар’єв, Юрій Гримчак, Геннадій Москаль, Юрій Стець, Тарас Стецьків).\nТакі люди не часто трапляються. З ними важко працювати. Але на них можна опертися і розраховувати в найскладніший момент. Тому якби у мене була можливість зараз повернутися в практичну політику, я почав би з пошуку саме таких самодостатніх людей, для яких у політиці головне – співчуття людям, відновлення гідності, свободи і справедливості у нашому суспільстві. Без таких ознак займатися політикою – гріх, а інколи і злочин.\nТе, що у час випробування після поразки у нас забракло таких людей у фракції БЮТ та НУ-НС, не повинно призводити до апатії і зневіри.\n«Не помиляється лише той, хто нічого не робить. Не бійтеся помилятися, бійтеся повторювати помилки», - вчив Теодор Рузвельт. Цей заклик стосується не тільки політиків, які зараз формують списки кандидатів від опозиції.\nВін стосується і виборців. Голосуючи, включайте пам'ять.\nЗдається, є гарний анекдот, який описує нинішню політичну ситуацію в країні, про двох ковбоїв.\nЇхали два ковбої з Каліфорнії. У кожного – мішечок намитого золота. Степ широкий, немає чого робити.\nОдин питає іншого: «Джон, а ти з’їв би лайно коня за мішечок золота?»\nЗупинилися. Джон з’їв купу лайна, отримав золото. Їдуть далі. В одного тепер два мішечки золота, в іншого – нуль.\n«Сміт, а ти з’їв би лайно мого коня за мішечок золота?», - питає.\nЗупинилися. Сміт повторив подвиг Джона. Отримав назад своє золото. Їдуть далі.\n«Слухай, Джон, а тобі не здається, що ми з дурної голови наїлися обидва лайна і їдемо при своїх грошах?»\nОтже, схід і захід України квиті – і тих, й інших зрадили вожді. Ціною цього Україна є як ніколи об’єднаною і позбавленою ілюзій. Очевидно, фактом стало те, що державна влада вкрадена у людей. Неможна докричатися до глухих! Неможна показати сліпим! Неможна пояснити байдужим. Знову, як сотні років до нас, держава і Україна – дві великі різниці. Це – головна причина нетерпимості і тимчасовості влади Януковича і Ко.\nСтиль життя еліти, демонстрація безкарності її за будь-які злочини – від мега-крадіжок до убивств – щоденний виклик усьому українському народу.\nКиньте погляд на будь-яку гілку цієї еліти.\nУ Верховній Раді залишилася жменя людей і безліч плазунів, де вмерла людяність і свобода. Пігмеї духу на Евересті вкрадених грошей намагаються видати себе за українських законодавців. Але по факту вони – лише торжище політичних повій по виклику.\nКлюєвські гроші роблять у парламенті з людей депутатів-тушок, союзників Партії регіонів. Але навіть подвійна сума вже не зможе зробити із них знову людей.\nЧерез дорогу – із Кабінету міністрів тхне архівом, інколи розритою могилою. Тільки таргани в голові Азарова можуть аплодувати стоячи цій кунсткамері УРСР по методах і озброєному злочинному угрупуванню по цілях!\nВони атрофували всі свої обов’язки і зловжили всіма своїми правами. Видатки нації покладені на плечі простих платників податків, основні прибутки нації покладені в приватні кишені цього Закритого акціонерного товариства. Фактично, відбулася кристалізація, монополізація корупції в урядових руках. На дверях тюрем вже час писати: «Не вбий, не вкради – влада Партії регіонів не терпить конкурентів!».\nАгресивна економічна і соціальна імпотенція Кабінету міністрів пояснюється дуже просто. Проблема цієї влади мільярдерів Партії регіонів не в тому, що вони не здатні побачити рішення для країни, а в тому, що вони не можуть боротися з головною проблемою України – олігархією, породженням якої вони і є.\nІнколи здається, що міністри і губернатори самі соромляться свого казнокрадства, але ці кровосісі циклопічного розміру шлунків тримаються за відведені для пограбування вотчини без жодного сорому. Яскравий приклад – Тигіпко, який спотикнувся об власну тінь 2004-го року і політично перестав існувати, злився із правлячою мафією.\nНа щастя, цей реванш схеми тоталітарного концтабору на чолі із «мудрим» вождем – тимчасовий. Диктатура в Україні без дешевої нафти для підкупу населення в обмін на вкрадену свободу, як це заведено в усіх диктаторів, - неможлива. Це клептократична влада обмежених людей із нічим необмеженими апетитами та можливостями вбиває сама себе, подавившись власною брехнею, крадіжками і репресіями. Ніяка опозиція, ніхто, крім них самих, не довів кількість українців, що виступають проти Януковича, до 88%. І ця опозиція 88% власного народу – гарантія тимчасовості влади злодіїв і брехунів.\nЦю країну можна обікрасти, але неможливо купити. Цей народ можна обдурити, але неможливо примусити забути переможний Майдан. Грюкіт його донецьких, львівських, одеських, сумських, вінницьких і полтавських барабанів скоро досягне злагодженого резонансу по всій країні. Тоді власник «межигірського Версалю» зрозуміє, що немає таких грошей, за які можна викупити своє минуле і уникнути свого майбутнього.\nУчора було християнське свято Стрітення. Але ще й політичного стрітення. Найважчі, найтемніші часи – позаду. Повноцінний день вже близько.\nПам'ять про перемоги дає нам віру. Поразки виховують нашу хоробрість. Самовпевнене безсилля сліпого крота влади дає нам шанс змінити Україну.\nЙдеться, підкреслю, не лише про зміну влади, не лише про асенізацію української політики, а головно про зміну країни і суспільства.\nТюрма, при всіх вадах життя в 9 квадратних метрах камери ще царської будови, дає можливість багато читати і дещо відсторонено спостерігати за зовнішнім життям. Звідси добре видно, що Україна живе як у фільмі Кустуріци. У штучно створеному та ізольованому від світу підпіллі. Наші дискусії – з минулого. Наші методи – з минулого. І що найгірше, наші плани – з минулого.\nСвіт вже не на порозі змін, він уже у вирі не технологічної, а цивілізаційної глобальної перебудови. ДНК-чіпи, термоядерний синтез, пристрої штучного інтелекту, що управляються думками користувача – все це вже у лабораторіях світу. Вугілля, газопровід, олія і метал давно зняті з дискусій про шляхи прориву до багатства країни. Після 1780 року 90% процвітання Англії і США забезпечено науково-технічними інноваціями, а не концентрацією капіталу. Ескалатор часу не має зупинок.\nТому завдання №1 – розробка плану нової України з новими робочими місцями і новими національними перевагами, що ґрунтуються на головному нашому багатстві – інтелекті нації.\nМи маємо заробити своє майбутнє. Зупинити втечу мізків, припинити жебракування науковців та технарів. І йдеться не лише про фінансову підтримку, але і про зміну атмосфери в суспільстві.\nСьогодні цілу країну засмоктує чорна діра аборигенної безнадійної відсталості під чавкання бидлоеліти і безсловесний стогін населення. Девальвація надій – від Країни мрій до аби не гірше – ось ознака часу.\nКраїна потребує посиленої ін’єкції оптимізму, віри та устремлінь. Це – головне завдання опозиції. З антинародним режимом усе ясно після кричалки футбольних фанів і футболок ПростоПринт. Нам треба не просто змінити президента, а і змінити країну. Люди потребують альтернативного оптимістичного Плану євроремонту.\nЧому ми говоримо про Європу. Бо це – великий цивілізаційний план.\nЧому германські племена рвалися через Рейн на територію Римської імперії? Зовсім не для простого грабування Риму, як часто думають. Власне, Рим пограбували лише двічі. Масове переселення народів в кордони Римської імперії було приєднанням до великого цивілізаційного плану, з якого в муках виросла нинішня процвітаюча і демократична Європа. І наше місце – у цій сім’ї народів.\nНад оптимістами часто сміються, вони часто і гірко розплачуються за свою віру. Але ще жоден песиміст не досягнув перемоги, не відкрив жодні двері до кращого майбутнього.\nЯ вірю, що якщо кожен буде змінювати себе і оточуючих – ми заробимо своє майбутнє. Влада Януковича ясно продемонструвала, що інакше будемо жити в смороді тоталітарного сортиру, а при подальшому мовчанні – повернемося в забуте, але недалеке минуле. Нас занурять в лайно безкрая і безвиході по саму маківку.\nТому для кожної нормальної людини гаслом має стати фраза Ганді: «Якщо хочеш, щоб світ змінився, стань цією зміною». У вузькому сенсі це вимагає від кожного, хто хоче змінити Україну, стати частиною виборчого процесу у 2012 році. Не варто покладатися на політиків.\nХочеш зробити добре – зроби сам. Так вчив мене мій дід Іван. Хочеш не допустити фальсифікацій, зупинити протягування регіоналів та їх продажних «тушок» - стань частиною контролю виборчого процесу. Керуйся правилом Теодора Рузвельта: «Роби, що можеш, з тим, що маєш, там, де ти є!».\nСпис, яким можна вбити межигірського Дракона – максимальна явка і тотальний контроль громадських спостерігачів.\nЯ розумію, як важко реалізувати цей план в умовах масового жебрацтва пограбованих і матеріально, і духовно людей. Але іншого шляху немає. Бо політика так званих реформ нищить життя всіх, у тому числі і тих, хто не цікавиться політикою.\nАксіомою і основою для об’єднання українців є те, що реформи повинні покращувати життя бідних, а не тих, хто і так живе прекрасно!\nНатомість, за один рік правління Януковича мільярдерів в Україні стало втричі більше, їх статки досягли 60 мільярдів доларів, що значно більше всіх видатків країни (а це 300 мільярдів гривень). При цьому сукупний капітал Партії регіонів склав 22 мільярди доларів за версією журналу «Кореспондент».\nОсновна проблема українського народу і головний метод збагачення олігархів Партії регіонів - нелегальний вивіз капіталів в офшорні зони для уникнення оподаткування в Україні. Обсяг цього насосу з кишень держави в кишені друзів Януковича досяг 10 млрд. доларів на рік.\nІ це на фоні середньої заробітної плати в Україні в 280 доларів (Білорусь - 600, Литва - 900, Польща - 1300 доларів США). І це при тому, що мінімальна зарплата менша річного доходу глави Нацбанку в 150 тис. разів! І це на фоні мінімальної пенсії в Україні, яка менше максимальної в 60 разів! При цьому казка Януковича про мінімальну пенсію в 1320 гривень ще у 2010 році та і залишилася казкою.\nЗате видатки на утримання влади в 2011 році зросли на 25%. Звідси - нові вертольоти, літаки, палаци Януковича. Дивлячись на всю цю розкіш, народ зрозумів, що головне тіло країни настільки зацілували у всі місця, що гігієнічні рефлекси спрацьовують тільки на золотих унітазах :).\nНе забуто і про спонсорів. Заборгованість олігархів в 24 млрд. списано помахом руки Чечетова. Зрозуміло, що прийшлось перестати платити доплати чорнобильцям, афганцям, матерям-одинакам. Так може діяти лише уряд із ампутованою совістю.\nКвінтесенцією цих реформ Януковича стало медичне забезпечення керівництва органів влади в 2011-му в 400 млрд. грн. Це значить, що на оздоровлення 1 члена (!) влади направлена сума, співставна з витратами на охорону здоров'я 4-х тисяч рядових українців!\nЯрослав Грицак охарактеризував такий український капіталізм «чиказької школи» гаслом: багатій або вмирай!\nЯк екс-міністр внутрішніх справ, я б уточнив: грабуй або вмирай. Пограбування країни набрало при нинішній владі стабільного характеру. Злиття влади ПР з організованим криміналом під прикриттям приватизованих силовиків - факт. Відновлена система «смотрящих», повернулися злодії в законі.\nФактично, ця влада може покласти край корупції тільки суїцидом.\nПісля двох років функціонування такої системи ми фактично маємо не державу, а її сурогат. Цього не чути із задушених цензурою ЗМІ. Про це мовчить псевдоінтелігенція, готова служити будь-якій владі, обмінюючи блага на холуйство. Це - гнилі водорості без коріння, які перетворили Дніпро на болото мовчазного гниття країни.\nАле як не замовчуй, а люди знають про вирок сину регіонала, друга Януковича по мисливству, який отримав за викрадення, катування і вбивство людини 3 роки умовно. Це - руйнування основ держави як суспільного договору про співжиття 46 млн. громадян. Це - кінець сенсу спільного існування.\nЯ не виключаю, що така руйнація української держави і є надзавданням цієї антиукраїнської по суті влади - награбувати про запас правнукам і оголосити невдачу «проекту Україна».\nТому метою опозиції, усіх патріотів України має стати відновлення сенсу України, як спільного проекту людей, як спільного плану дій, як спільної мети про національну і соціальну справедливість.\nНе претендуючи на істину, я бачу основні напрямки цього проекту.\n1. Декомунізація і національне відродження\nПодії 1991 та 2005 років показали, що автоматично змінити комуністичну традицію на демократичну модель не вдалося. Ступінь отруєння і еліт, і суспільства виявився значно більшим, ніж можна було уявити.\nНе думаю, що головною проблемою була непроведена люстрація комуністичних функціонерів та спецслужбістів. Як показав досвід, формально далекі від них левченки, зваричі та черновецькі знищують українську державу послідовніше за старих чекістів та сталіністів.\nМасова ностальгія за авторитарним порядком, готовність обміняти свободу на ковбасу, небажання відкинути облудні імперські міфи свідчать, що проблема національного відродження виявилася значно глибшою, ніж подолання опору «колишніх». Хай як важко, але треба визнати, що тією чи іншою мірою ми всі винні в гріху тоталітарної прокомуністичної практики, яка фізично й духовно нищила Україну. Гріх мовчазної згоди, як і гріх особистої участі, стосується, за поодинокими героїчними винятками, мільйонів українців.\nНедостатньо проклинати Сталіна і його послідовників у Кремлі. Нерозумно всі проблеми перекладати на деформовану свідомість частини українського суспільства, що виросло в умовах вкраденої національної свободи та нищення особистості. Перш ніж повернути собі Україну, ми повинні повернути собі себе самих як нормальних, сучасних європейців з почуттям гідності та відповідності за свій дім.\nНа мою думку, треба ухвалити загальнонаціональний Акт історичного покаяння і порозуміння, яким покласти край гріху комунізму, і законодавчо заборонити будь-яку пропаганду та практику тоталітарного минулого.\nСкелети в кривавих будьонівках не повинні тримати країну. Досить жити на вулиці ім. вбивці, вчитися в інституті ім. терориста, зустрічатися на площі ім. маніяка.\nЩе більше значення має відродження національної культури, як виробництво сенсів життя в Україні. Незалежно від мови, релігії, інших регіональних особливостей, культура та етнічна ідентичність українського народу має стати стрижнем країни.\nЯ - противник етнічного націоналізму. В наш ХХІ вік це - глупство. Але я вірю, що тільки мистецький і культурний націоналізм може стати надійним фундаментом, на якому можна відбудувати Україну для всіх людей різних мов, релігій та культур. Інакше в центрі Європи буде лише купа каміння при дорозі (як казав Ортега-і-Гасет) замість привітного і самобутнього українського дому.\n2. Побудова громадянського суспільства\nНа цих виборах відбудеться проба сил: хто кого. З одного боку все більш організоване громадянство, навчене брехнею і Ющенка, і Януковича. Чи зможе воно відчути в собі господаря країни? Чи стане воно наймачем політиків?\nЗ одного боку - політичні інваліди Партії регіонів з 12% підтримки на милицях фальсифікацій та підкупу, підперті дубинками спецназу.\nПлан лохотрона влади абсолютно ясний. За рахунок виторгованої ціною державної незалежності знижки за газ електорату одноразово кидається подачка.\nНа сантиметр піднімаються пенсії і бюджетні виплати. Лунає приспів кабмінівських кляч: не міняйте нас на переправі!\nРезультати виборів фальсифікуються, але подається як народне волевиявлення за результатами успіху реформ. Свято демократії завершується. Завіса. Гасне світло. Мафія відновлює полювання.\nПам’ятаєте у Швейка: під час візиту цісарської делегації хворим дають наїстися від пуза принесених гостинців. А як тільки гості поїхали – клізма і обмотування холодним мокрим простирадлом.\nЦе буде важка битва. «Розбещує не влада, а страх втратити владу», - казав Стейнбен. «Все в нашій владі, бо при владі всі наші», - кажуть регіонали.\nБез об'єднання зусиль не тільки всіх опозиційних партій, але - паралельно - об'єднання громадських організацій та груп перемога неможлива. Пам’ятаймо, що яйце межигірського Кощія – явка виборців Донбасу.\nПри всьому небагатстві опозиції я закликаю її до фінансової підтримки координаційного центру громадських активістів.\nВажливим фактором перемоги буде підтримка необхідності громадської самоорганізації та опору від усіх моральних авторитетів українського суспільства. Кожне слово стане надміру вагомим. Пам’ятаєте у Ліни Костенко: «Фронт національної гідності тримають мертві. Коли будуть тримати живі?».\nЯ не виключаю, що влада спробує змінити правила виборів, знову просуне одіозне право контрольованих нею виборчкомів знімати кандидатів у депутати з перегонів.\nВпевнений, що вже зараз треба заявити, що опозиція не буде брати участь в таких недемократичних ігрищах. Тоді все вирішить Майдан. Досить вже того, що Партія регіонів на рік затягнула повноваження Верховної Зради. Як вчить доля Каддафі, треба вчасно вміти здатися!\nІ ще одне. Ми будемо боротися за кожен голос на цих виборах. Але при будь-яких розкладах у майбутній Верховній Раді треба пам’ятати: що б влада не намалювала у 2012-му, але у 2015-му цей режим кримінальної олігархії – приречений. У другому турі виборів виграє кандидат від опозиції і стане Президентом. Оточення Януковича має лише один вибір: це буде з Майданом чи без.\n3. Деолігархізація України, відновлення економічної і політичної конкуренції.\nЦе — ключова ланка алгоритму змін в житті більшості українців.\n«Є два варіанти: або купка мільярдерів на тлі жебрацтва мільйонів, або демократія. Іншого не дано». Авраам Лінкольн.\nТож треба відновити Конституцію збалансованої парламентсько-президентської республіки, яку зґвалтував Янукович. Це відновить втрачений сенс парламенту як органу, що формує політично відповідальний і підзвітний Уряд.\nТреба примусити працювати антимонопольний комітет. Не реєструвати монополії, а боротися із ними, відновлювати конкуренцію.\nНачальним є ліквідація офшоризації української економіки, прозорі реєстри власності, щотижневі інтернет-звіти видатків державного і регіонального бюджетів. Треба радикально скоротити повноваження бюрократії через дерегуляцію аж до скасування пожежної інспекції, санінспекції і тощо.\nЯ вважаю, що треба відмовитися від ПДВ - найкорумпованішого українського податку, який збирає гривні з бідних при купівлі хліба і молока і віддає мільярди наближеним до влади власникам металургії та хімії.\n4. Декриміналізація країни\nКоли в країні не діють закони — країною правлять злодії в законі.\nСподіватися на декоративні зміни Кримінального кодексу та Кримінально-процесуального кодексу не варто. Їх ніхто не виконував у старому варіанті, не діятимуть вони й після змін.\nОчищення судової влади - необхідна умова для будь-яких справжніх реформ. Рейдерство, безкарність мажорів та чинуш, податковий рекет і вбивство людей у райвідділках - все це результат відсутності об'єктивного суду та незалежної прокуратури.\nТому пропоную змінити склад Вищої ради юстиції, вивести звідти представників Генпрокуратури, Адміністрації Президента тощо. Цей орган мають\nсуд над Луценком, Юрій Луценко\nУ суді над Луценком завершилися дебати: оголошено перерву до 16 лютого\nАдвокат не сподівається, що Луценка виправдають


Скільки коштує найдорожче паркомісце в світі?\nНічого дивного в тому, що найдорожче паркувальне місце знайшлося саме в азіатському мегаполісі, немає: Гонконг останні роки впевнено входить в трійку міст з найдорожчою нерухомістю на планеті.\nАле скільки воно коштує конкретно? За даними South China Morning Post, місце для стоянки одного автомобіля на паркінгу 73-поверхового офісного будинку The Center в центрі Гонконгу було продано за 7,6 мільйона гонконзьких доларів, або приблизно за 969 000 доларів США.\nМайже мільйон доларів заплатили за майданчик розміром в 12,5 квадратних метрів, тобто обійшовся він покупцеві майже в 2 мільйони гривень за “квадрат”. Як повідомляють нам наші американські колеги, це в чотири рази дорожче середньої вартості квадратного метра житла в Нью-Йорку, а за даними гонконгської преси, парковка виявилася втричі дорожче ціни на житлову нерухомість в самому Гонконзі.\nХто саме виклав такі гроші за шматок бетону на верхньому поверсі трирівневого паркінгу в центрі Гонконгу, не уточнюється: продавець, інвестор Джонні Чунг Шан-І, відмовився повідомляти пресі ім’я покупця. Відомо лише, що та ж сама людина володіє офісом в цьому хмарочосі.\nДо речі, попередній рекорд за ціною паркувального місця також належав Гонконгу: в минулому році за машиномісце на території одного з житлових комплексів в престижному районі виклали 760 000 доларів США.


Маніпуляція: Україна «у чорному» списку країн, що вимирають | StopFake\nМаніпуляція: Україна «у чорному» списку країн, що вимирають\nУкраїна вимирає: російські засоби масової інформації періодично поширюють «сенсаційну» інформацію про те, що чисельність українців скорочується. 19 червня такі пропагандистські ресурси, як Звезда, Вести.ру, Рамблер, Новороссия , знову підняли тему вимирання і старіння українців.\nСкріншот сайту Звезда\nСкріншот сайту Вести\nСкріншот сайту Рамблер\nРосійські медіа посилаються на доповідь про народонаселення світу Організації Об’єднаних Націй. ЗМІ заявляють, що Україна, згідно з представленим документом, потрапила до «смертельного чорного списку». Пропагандисти роблять акцент на тому, що до 2050 року кількість місцевих жителів в Україні скоротиться як мінімум на 15%.\n«У багатьох посткомуністичних країнах Центральної та Східної Європи спостерігається серйозний демографічний спад. І, більше того, багато з них уже відчули масове зниження чисельності населення за останні 25 років. Це масова втрата населення, безпрецедентна в мирні часи», – цитують РосЗМІ провідного дослідника Центру Вітгенштайна Томаша Соботка.\nЗвідки російські медіа взяли цитату дослідника Соботки – не уточнюється.\nСама доповідь опублікована на офіційній сторінці ООН і містить посилання на повний звіт Організації про народонаселення світу в 2017 році. Згідно з цим документом в Україні, як і в інших країнах Європи, зараз коефіцієнт сумарної народжуваності становить 1,6 дитини на кожну жінку, що є нижчим за мінімальний рівень – 2,1 дитини на кожну жінку.\nСкріншот офіційної сторінки ООН\nІнформація про скорочення населення України і Європи не нова, як це подають російські ЗМІ. Раніше в інтерв’ю виданню «Сегодня» Ірина Курило, завідувачка відділом демографічних процесів і демографічної політики Інституту демографії та соціальних досліджень М. В. Птухи НАН України розповіла, що основна демографічна проблема Європи – це не низький рівень народжуваності, а смертність молоді від шкідливих звичок – алкоголю, тютюнопаління, важких умов праці та недотримання безпеки.\n«На сьогодні ми маємо низьку народжуваність. Але основною демографічною проблемою у нас є не стільки низька народжуваність, як висока передчасна смертність. Хоча чомусь усі вважають, що нам от край потрібно більше народжувати, і це вирішить усі проблеми. А тим часом за народжуваністю ми, до речі, близькі до середньоєвропейського рівня: за даними 2016 року – ближче до 1.4 дитини на жінку, в 2012/2013 були майже на середньоєвропейському – трохи більше 1.5. А ось стосовно смертності: в Україні з тих хлопчиків, які доживають до 16, майже третина не доживає до 60 років», – сказала Курило.\nСкріншот «Сегодня». У звіті ООН, окрім даних про скорочення населення у 48 країнах Європи, до яких віднесли Болгарію, Боснію і Герцеговину, Угорщину, Латвію, Литву, Республіку Молдова, Сербію, Україну, Хорватію та Японію, звіт містить дані й щодо інших держав.\nПропагандистські ЗМІ вирішили за краще не згадувати про те, що в доповіді містяться дані і про демографічну ситуацію в Росії. Яка є не набагато кращою, ніж в Україні і країнах Європи\nСкріншот сайту ООН, доповідь «Народонаселення світу в 2017 році»\nЗгідно з доповіддю ООН, у 2017 році населення Росії досягло 144 мільйонів чоловік. Більша частина росіян, 68 відсотків, перебуває у віці до 64 років, старші за 65 років – 14 відсотків жителів Росії. У звіті йдеться про те, що рівень народжуваності в Росії знаходиться на рівні 1,8 дитини на одну жінку. Середня тривалість життя росіян – 66 років серед чоловіків і 77 – серед жінок.\nТакі ж демографічні показники й в Україні. За винятком того, що населення країни становить не 144 мільйони чоловік, як у Росії, а 44,2 мільйона.\nЛіки від «русского мира»\nЛегенда про Зміїний. Як міф про Ахілла став у пригоді російській пропаганді


Разумков не хоче ходити до АП в шортах, тому що вважає за краще строгий дрес-код\nРазумков заявив, що не готовий відвідувати АП у шортах\n18 червня 2019, вівторок, 16:42\t331\n2019-06-18T16:42:00+03:00 Політика 2019-07-17T04:03:43+03:00\nДмитро Разумков. Фото: informator\nГолова партії "Слуга народу" Дмитро Разумков прокоментував нещодавнє нововведення про дозвіл відвідувати Адміністрацію президента в шортах, заявивши, що не готовий до такого дрес-коду і йому комфортно в костюмах.\nПро це Разумков повідомив, відповідаючи на запитання читачів видання "КП в Україні", передають Українські Новини.\n"Ні, не готовий. Я звик до костюмів. Мені так комфортно", - заявив Разумков.\nЛідер "Слуги народу" додав, що віддає перевагу суворому дрес-коду.\nТим часом відповідальна за департамент інформаційної політики Ірина Побєдоносцева підтвердила, що документ, що регламентує зовнішній вигляд співробітників і відвідувачів будівлі АП, буде змінено і додала, що зміни будуть внесені в документ, що стосується відвідин адміністрації президента з ноутбуком.\nЯк повідомляли Українські Новини, міський велопрокат з'явився під АП у Києві.\nРаніше Зеленський в шортах не захотів спілкуватися з російськими журналістами в Туреччині.\nКрім того, Кабінет Міністрів заборонив вхід до будинку уряду особам у вигляді, що не відповідають загальноприйнятим вимогам пристойності, а конгресменам США запропонували змінити костюми і краватки на гавайські сорочки.\nБільше новин про:\tАдміністрація Президента України Партія "Слуга народу" дрес-код Дмитро Разумков


Останній дзвоник 2016-го\nPublished on Friday, 27 May 2016 23:07 | | Hits: 2709\n27 травня пролунав останній дзвоник у Клубовецькій загальноосвітній школі. Він сповістив, що завершився 2015-2016 навчальний рік. Що нас очікують три місяці літніх канікул, а випускників-одинадцятикласників - серйозна пора вибору професії та вступу до навчальних закладів. Свято Останнього дзвоника розпочалося подячним молебнем до Ісуса Христа, який відслужив отець-декан Петро Скрипник на пришкільному подвір'ї. Школярі голосисто вторили молитву, дякували Богу за навчальний рік, за здобуті знання, за можливість вчитися, розвиватися, пізнавати світ.\nНа шкільне свято зійшлося багато клубівчан, були представники районної та сільської влади, захисники України. Під оплески присутніх із школи вийшли першокласники. Вони замаїли українськими кольорами шкільний стрій, принесли веселу урочистість. За ними з учителькою Оксаною Ярославівною Самуляк крокували випускники молодшої початкової школи - четвертокласники. Щоправда вони намагалися сховати сум, їм прийшла пора вилітати з-під крила першої вчительки, пора прощання і нових перемін.\nПотім розпочалася офіційна частина шкільної лінійки. З вітальними словами від керівників району виступив керуючий справами виконавчого апарату Тисменицької районної ради Юрій Проценко. Голова села Богдан Рекетчук привітав школярів з добрим завершенням навчального року, а тако вручив грамоти на матеріальні винагороди активістам учнівського самоврядування. Сильні напутні слова школярам сказав сотник Ігор Чернецький. Вітання школярам надіслав захисник України Дмитро Євдокимов, Почесний гість нашої школи.\nДиректор школи Володимир Пронюк спровістив, що всі учні Клубовецької школи освоїи навчальну програму 2015-2016 року і переведені до наступних класів. У школі 26 відмінників, за результатами районних навчальних олімпіад, ми посідаємо шосте місце серед двадцяти трьох шкіл. Відбулося нагородження відмінників, призерів учнівських олімпіад із навчальних предметів, переможців спортивних змагань. Грамотами нагороджені вчителі-наставники, які готували учнів до олімпіад.\nПісля виступу дошкільнят та випускних класів, Оксана Овчарчин заспівала гарну пісню про прощання з школою. Хвилюючим моментом було, коли першокласники причепили незабудки одинацятикласникам. Дев'ятикласники дякували класному керівнику та першій вчительці, у них ще попереду ДПА і серйозний вибір.\nІ от прозвучав Останній дзвоник. Його подали випускник Павлюк Назарій та першокласниця Пронюк Анастасія. У небо злетіли синьо-жовті кульки - навчальний рік завершеного. Отець Петро окропив всіх свяченою водою і поблагословив.\nГарного літа всім!\nФігураш Тетяна, 10 клас\nСвітлини Юлія Шешурак, 10 клас\nФотомозаїка шкільного свята\nНагородження переможців відмінників навчання, учнівських олімпіад, спортивних змагань, активістів учнівського самоврядування.\nШколярів вітають Захисники України, Герої Майдану.\nВітальне слово клубовецьких школяриків\nСлово дошкільнят: ми вже готові йти у перший клас! До зустрічі, школо!


Вибух міномета на Рівненщині: Порошенко доручив не використовувати таку зброю в навчаннях\n06 Липень 2018, 13:17\nНаступного тижня Міноборони і Генштаб мають доповісти про результати розслідування загибелі військових на полігоні у Рівненській області\nПрезидент України Петро Порошенко доручив Міноборони і Генштабу терміново розібратися в причинах вибуху міномета на Рівненському полігоні, внаслідок чого 6 липня загинули і були поранені військові, й зупинити використовувати це озброєння на навчаннях.\nЯк повідомляє прес-служба голови держави, таке доручення він дав міністрові оборони Степану Полтораку і начальнику Генерального штабу Віктору Муженку. Наступного тижня вони мають доповісти про результати розслідування.\n«І вжити вичерпних заходів для того, щоб ми не допускали це знову. Даю доручення – на навчаннях, до завершення розслідування, зазначені міномети не застосовувати», – наголосив президент.\nУ Міноборони повідомили, що вранці 6 липня під час навчань на Рівненському полігоні, за попереднім даними, через розрив міномета, загинули троє і були поранені дев’ятеро військових. Троє з них перебувають у тяжкому стані.


Страждаючих від алергії врятує картопля. Politeka\n23 грудня, 03:30\nНепереносимість молока і молочних продуктів перестане бути проблемою завдяки науці\n«Однією з проблем, що викликають занепокоєння, є збагачення молока з картоплі необхідними омега-3 поліненасиченими жирними кислотами, які в основному містяться в жирній рибі», – зазначила Єва Торнберг.\nНапій вже протестували в лабораторних умовах, тому, ймовірно, він надійде в продаж в цьому році.\nСпершу, швидше за все, це буде коктейль з картопляного молока з яблучним соком і фруктами. Спосіб виготовлення емульсії запатентований під назвою компанії Veg of Lund.\nВідзначимо, раніше ми писали, чим можна замінити коров’яче молоко і розглядали кращі і гірші варіанти цієї заміни.\nДля багатьох людей вживання молока може обернутися сильною алергією або розладом шлунка, інші не переносять лактози, треті дотримуються дієти. Так само були випадки, коли збільшувався ризик онкозахворювань і діабету. З тих чи інших причин, велика кількість людей намагається скоротити вживання молочних продуктів. Але, як і у випадку з будь-якими продуктами, альтернативи молоку бувають якісними і неякісними.\nНагадаємо, молоко руйнує кістки: вчені зробили несподіване відкриття\nЯк повідомляла Politeka, молоко призводить до небезпечних хвороб: 10 підступних діагнозів\nТакож Politeka писала, що стала відома вся правда про рослинне молоко\nТеги: алергія аллергия вчені картопля картофель молоко ученые


Тури в Кір’ят-Ата: природне різноманіття, численні розваги\nЯкщо ви мрієте провести свою відпустку по-особливому, вам слід відправитися туди, де прекрасна природа і достаток визначних пам'яток обіцяють зробити ваш відпочинок незабутнім. Море позитивних емоцій і вражень подарують тури в Ізраїль– колиску світових релігій і країну, щедро обдаровану феєричними ландшафтами і прекрасними можливостями для багатоликого відпочинку. Адже недаремно ті, хто побував в Ізраїлі, стверджують, що це місце, де емоції зашкалюють, а тіло повністю розслабляється.\nОдним з популярних туристичних напрямів в Ізраїлі є відвідини міста Кір’ят-Ата, що розташованого недалеко від Хайфи і належить до агломерації Крайот. У цьому населеному пункті проживає понад 50 тисяч чоловік, переважно євреїв. Кір’ят-Ата знаходиться на території долини Звулун на висоті понад 100 метрів над рівнем моря.\nВитоки міста беруть свій початок в далекому 1925 році: тоді це було поселення з сільськогосподарським ухилом, засноване суспільством Нахалей Ісраель. В ті роки селище називався Кфар-Ата: співзвучно з назвою арабського села Куфріта. Його перші мешканці – вихідці з Польщі – пережили декілька арабських погромів, але кожного разу селище відновлювалося наново.\nУ середині минулого століття Кфар-Ата об'єднали з ще одним невеликим селищем - Кір’ят Беньямін: так виник Кір’ят-Ата, проголошений в 1969 році містом. Сьогодні жителі цього населеного пункту - переважно вихідці з Марокко, Румунії і колишнього СРСР. Саме масова еміграція з Союзу стала поштовхом до активного розвитку Кір’ят-Ата.\nЗручне місцеположення – в чотирьох кілометрах від морського побережжя – робить це ізраїльське містечко улюбленим місцем відпочинку для багатьох ізраїльтян і гостей країни. І якщо відпочинок на Мертвому морі або в Хайфі відомий у всьому світі, то тури в Кір’ят-Ата ще тільки починають свій стрімкий і упевнений хід серед інших відомих туристичних напрямів. До послуг відпочиваючих – упорядковані комфортабельні готелі, безліч барів, ресторанів, де можна покуштувати блюда національної кухні.\nМісто привертає туристів різноманітними спортивно-оздоровчими комплексами, де можна відпочити і розважитися всім членам сім'ї, у тому числі і найменшим. Басейни і водні гори, джакузі і водопади, сухі і вологі сауни, тренажерні зали, фитнес-клуби, СПА-процедури – все це робить відпочинок в Кір’ят-Ата не тільки цікавим, але і корисним. Такі оздоровчі програми з кожним роком привертають в це місто всю більшу кількість охочих підтримувати собі у відмінній фізичній формі.\nПоїздка в Кір’ят-Ата – це прекрасна можливість не тільки оздоровитися і побачити місцеву природну красу, але і ознайомитися з багатою історією краю. Зокрема, охочі зможуть відвідати муніципальний музей міста, розташований в будівлі, де мешкав перший глава селища Ієшуа Фішер. Тут можна побачити безліч експонатів, які розповідять, яким було життя перших поселенців Кір’ят-Ата.\nОсобливою популярністю серед відвідувачів користується експозиція «З висоти пташиного польоту», яка представляє фотографії, зроблені з висоти впродовж декількох десятиліть: починаючи з 1945 року і до наших днів. Таким чином місцеві жителі хочуть засвідчити про те, як стрімко і бурхливо розвивалося їх улюблене місто. Як туроператор по Ейлату відвезе вас в саме сонячне місто Ізраїлю, так поїздка в Кір’ят-Ата дозволять вам повною мірою насолодитися повноцінним відпочинком, що включає пізнавальні екскурсії, оздоровчі програми і доступні пляжні тури.


УПЛ потрапила у топ-четвірку чемпіонатів світу за версією Bleacher Report. 15-01-2014 Премьер лига - UA-футбол\nУкраинские Премьер лига УПЛ потрапила у топ-четвірку чемпіонатів світу за версією Bleacher Report\nУПЛ потрапила у топ-четвірку чемпіонатів світу за версією Bleacher Report\n15 января 2014, среда. 15:182014-01-15T15:18:00+02:00\nПримітка: Сайт Bleacher Report надає новинну інформацію та думки вболівальників про спортивні події. Був запущений у лютому 2008 року, а метою стало надання платформи для блогерів і журналістів-аматорів. Нині Bleacher Report - один з найпопулярніших спортивних ресурсів у світі.\nЗазначимо, автор забув включити французьку Лігу 1 у свій рейтинг, про що щиро зізнався у коментарях до матеріалу. Источник: Чемпіон


До прекрасного — змалку | Газета «День»\nДо прекрасного — змалку\nЯк потрібно прищеплювати любов до мистецтва? Думки психологів, педагогів і митців\n20 жовтня, 2011 - 00:00\nГОЛОВНЕ ЗАВДАННЯ ЕСТЕТИЧНОГО ВИХОВАННЯ — НЕ КІЛЬКІСТЬ НАБУТИХ ДИТИНОЮ ЗНАНЬ , А ДОСВІД СТВОРЕННЯ КРАСИВОГО, НОВОГО ТА ЦІКАВОГО; НЕ ІНФОРМАЦІЯ, А ПОЧУТТЯ ТА ЕМОЦІЇ ДИТИНИ / ФОТО КОСТЯНТИНА ГРИШИНА / «День»\nВизначити, чи наділена людина таким смаком, досить легко — варто лише трохи поспостерігати за тим, як вона одягнута, як поєднує кольори, спілкується, ходить, яким виставам і книжкам віддає перевагу, як проводить свій вільний час. Тож як відчуття прекрасного можна розвинути?\nГОЛОС ТАТА, КОЛИСКА, ДУМКА ВЧИТЕЛІВ І РОВЕСНИКІВ\nДитячий психолог Наталія Компанець уважає, що починати естетичне виховання можна ще до народження дитини. Відомо, що, перебуваючи в утробі матері, дитина сприймає звуки низьких частот. Тож якщо батько співатиме майбутній дитині чи розповідатиме вірші, є ймовірність, що вона відчує їхню енергетику. А ось щодо застосування ефекту Моцарта, то тут треба бути обережним. Важливо, щоби музика, яку слухає мама, була їй приємною, бо саме такою сприйме її й маля. Для майбутньої дитини будуть корисними й заняття мами арт-терапією, але, знову ж таки, малювання, вишивка чи кераміка мають приносити мамі задоволення.\nЯкщо ви хочете, щоб ваша дитина мала свій смак і погляд на мистецтво, оточіть її з перших днів життя гарними речами. «Наші предки не даремно обвішували дитячі колиски вишиванками, — розповідає Наталія Компанець. — Дитина дивилася на них, відчувала на дотик. Потім вона гралася народними іграшками і, коли виростала, уважала прекрасним саме те, що побачила, відчула в дитинстві». До семи років, зазначає психолог, дитина перебуває під упливом своїх батьків. Саме тому такою важливою є їхня поведінка, їхні реакції на твори мистецтва і явища природи.\nІз семи років роль батьків зменшується, і дитина починає запозичати смаки інших людей, а особливо — учителів. Усім відомо, що вже з першого класу українському учневі викладають цикл художньо-естетичних дисциплін. Передовсім мова йде про музику й малювання, або «музичне мистецтво» та «образотворче мистецтво» (музика — до восьмого класу, малювання — до сьомого).\nКласний керівник 4-го класу Глухівської ЗОШ І — ІІІ ступенів № 3 Тетяна Свиридок намагається прищепити любов до прекрасного не лише на профільних уроках, а й під час читання, української мови і трудового навчання. Вона урізноманітнює уроки знайомством із репродукціями відомих картин, легендами, цікавими фактами з історії мистецтва, а також використовує кожну можливість відвідати з учнями театр, музей чи піти на прогулянку до лісу. «Звісно, цього не прописано в наших навчальних планах, — розповідає вчителька. — Це моя власна ініціатива, ініціатива батьків і самих дітей. Нещодавно ми їздили на виставку порцеляни до Сумського художнього музею, найближчим часом плануємо поїхати до Києва, Мени і Батурина». На думку Тетяни Миколаївни, у початковій школі найважливіше навчити дитину відчувати настрій робіт мистецтва. «Коли ходили на дорослий спектакль, окремі учні зізнавалися, що не розуміли, чому глядачі в залі сміялися, — говорить Тетяна Свиридок. — А ось ляльковий театр, у якому грали сліпі актори, сприйняли дуже глибоко. Коли ж вивчаємо якісь картини, іноді діти дають їм такі характеристики, що і я дивуюся: як цього не помічала раніше?» Учителька також зазначає, що яким би авторитетом для дітей не був їхній перший учитель, усе одно їхнє естетичне становлення не може відбуватися без участі батьків. Бо ж саме вони віддають своїх дітей до різних гуртків і заохочують їх спробувати свої сили в різних мистецьких конкурсах.\nІз тринадцяти років, уважають психологи, для дитини визначальним стає вплив не лише батьків і вчителів, а й ровесників. У так званому перехідному віці дуже важливо для вироблення естетичного смаку дитини, щоб вона опинилася у сприятливому для розвитку її здібностей і смаків середовищі. Саме тринадцятирічні діти приходять навчатися до Львівського художнього ліцею при Академії мистецтв України. Директор закладу, народна майстриня Оксана Смерека-Малик говорить, що в кожному класі збираються обдаровані діти-однодумці. Малювати і сприймати прекрасне вони вчаться не лише на уроках живопису, рисунку, композиції й кольорознавства, але й один в одного. «Оточення, талант і працьовитість. Якщо ці три фактори закладено у вихованні дитини, значить, у дорослому житті вона зможе реалізувати себе в будь-якій галузі», — переконана директорка ліцею.\nМИТЦІ-ДІТИ І МИТЦІ-БАТЬКИ\nНа думку художника Павла Макова, відвідування виставок і театрів у дитячому віці не є першочерговим у вихованні естетичного смаку дитини. «Чи розумітиме вона мистецтво, чи цікавитиметься ним, залежатиме від того, як одягнута мама, яка в дитини колиска, яка картина висить на стіні в дитячій, яка їжа на столі і як вона подана, якою мовою говорять у сім’ї, яка музика лунає вдома», — говорить П. Маков. Дитинство відомого художника минало в товаристві класичної музики, з якою Павло Маков нерозлучний до сьогодні. Причому його музичний смак сформувала не філармонія, а радіо із класичною музикою, яке постійно було ввімкнутим у будинку його бабусі. «Культура — це вміння жити разом, — переконаний Маков. — От якщо батьки вміють жити в межах однієї культури, то вони передадуть її і дітям. Батькам треба докладати зусиль. І нічого не треба нав’язувати! Дитина має пізнати різні варіанти. Тоді у старшому віці вона зможе собі сказати: «Це моє, це мені близьке».\nМузикант Дмитро Шуров уважає, що вміння людини помічати й розуміти прекрасне є спадковим. «Пригадую, як дитиною не міг пройти повз кіоск на ринку, з якого лунало «Как упоительны в России вечера», не затуливши вуха, — розповідає Дмитро. — І справа, як мені здається, була не в самій пісні, а в тому, якої відразної форми їй надали тогочасні музиканти. Зате, коли я вперше почув джаз у виконанні Мішеля Петруччані, у мене перехопило подих, хоча мої батьки таку музику вдома не слухали». Гени генами, але саме батьки відправили чотирирічного сина до викладача гри на піаніно, у тому ж віці Дмитро вперше потрапляє до Одеської опери. Згодом мистецький смак Шурова шліфувався під час навчання у Франції та США. «Думаю, сьогодні не так важливо, чи буде мій син розбиратися в мистецтві, — розмірковує Шуров. — Інтернет — це теж сучасний мистецький витвір, ще не завершений. Значно важливіше, щоб дитина навчилася виділяти важливу для себе інформацію й жити повноцінним емоційним життям у реальному світі. А також не боялася бути оригінальною і вміла обстоювати свою точку зору».\nЯк і Павло Маков, піаніст не радить батькам перенасичувати перші роки життя дитини культурними подіями. Так у неї збережеться спрага до пізнання мистецтва пізніше, коли вона більше розумітиме. Як музикант Шуров рекомендує в ранньому дитинстві знайомити дитину із класикою, приміром, Моцартом. Із семи років — творчістю Стіві Вандера і Beatles, у підлітковому віці — хіп-хопом і чимось на кшталт Nirvana. «Ну, а потім раджу почати активно ходити із хлопцями (або дівчатами) на живі концерти і зрозуміти, що ж тобі подобається насправді», — додає Дмитро Шуров.\nАкторка Ольга Сумська розповідає, що в її меншої доньки, восьмирічної Ганнусі, — ідеальний смак. Вона не лише сама визначає, що їй одягти, а й радить мамі, а іноді — навіть критикує. Спрацювали тут не лише гени, а й напружена робота батьків. «Сьогодні відрізнити справжнє мистецтво від фастфуду дуже складно, — переконана акторка. — Тому зорієнтувати дитину мають саме батьки. Я, наприклад, дозую присутність комп’ютера й телевізора в житті меншої доньки, на окремі канали довелося поставити батьківський код... Раджу батькам уже із трьох-чотирьох років водити дитину в оперу, на балет і на виставки. Дитина набагато краще сприймає мистецтво, ніж ми, дорослі, воно їй ближче, зрозуміліше».\nСвоїм умінням відчувати прекрасне інший митець — дизайнер Андре Тан — завдячує мамі. До сьогодні він називає її модною жінкою. «Ми з нею майже не ходили в театр, але її одяг, глянцеві журнали, які постійно були в нас удома, книжки — усе це сформувало мій смак», — розповідає Андре. До речі, так само вплинула свого часу на смак іншого дизайнера Жана-Поля Готьє його бабуся. На думку Андре Тана, на першому місці має бути приклад близьких людей.\nЩоб не втратити цей смак у дорослому житті, над собою потрібно постійно працювати. «Це як м’язи, — порівнює Андре Тан. — Щоб вони були у формі, їх постійно треба тренувати».


Метаморфози. Нотатки лікаря про медицину та зміни людського тіла — купити на ВсіКниги\nПідрубрика Здоров’я, Медицина\nТіло людини постійно змінюється. Проте існують трансформації, які занадто впадають в око. Плямиста шкіра, зріст Гулівера чи, навпаки, мініатюрність лепрекона, додаткові внутрішні ограни — усе це так… дивно. Античність обґрунтовувала все це карою богів, повнею та низкою інших міфічних причин. Лікар Ґевін Френсіс бачив чимало за свою лікарську практику: жінку, яка вагітніла попри всі засоби контрацепції; дівчину, хвору на анорексію, що ледь не з’їла її тіло; жінку з рогом на чолі; чоловіка, що татуював своє тіло, наче одержимий. Химерно? Ґевін Френсіс точно знає, як науково пояснити такі випадки. Кожен із нас здатен до таких метаморфоз. Захопливі та шокуючі історії з клінічної практики про звичайних людей та їхні незвичайні тіла. Це вразить вас.


Штрафи за евробляхи - коли почнуть карати водіїв у 2021 році\nУкраїнців на "євробляхах" почнуть штрафувати на величезні суми: платити доведеться до 170 тис. гривень\nВодіїв і власників нерозмитнених автомобілів уже з 10 листопада штрафуватимуть на суму до 170 тис. гривень. Крім того, порушникам загрожує арешт рахунків і майна. Підставою для цього стане закінчення пільгового періоду розмитнення авто на єврономерах.\nПро це повідомляє Асоціація автовиробників України "Укравтопром". Там наголошують: якщо патрульні зупинять людину на нерозмитненому автомобілі після 10 листопада, то випишуть штраф на 8,5 тис. гривень, після чого передадуть дані на митницю, "де згодом і складуть постанову за перевищення терміну ввезення авто – ті самі 170 тис. гривень".\n"Власник "бляхи" отримає штраф за адресою прописки через пошту. Після цього він має приїхати на митницю і дати пояснення, далі його чекає судова тяганина. За словами юристів, якщо суд винесе відповідне рішення, то штраф доведеться заплатити, в іншому випадку заарештують майно порушника", – повідомляє "Укравтопром".\nСкільки доведеться платити за розмитнення "євробляхи"\nНа початку літа в Україні набули чинності нові правила розмитнення "євроблях". Вартість легалізації машини, яку ввезли з ЄС до кінця минулого року, може становити не більш ніж 1 тис. євро.\nГоловним нововведенням стала відмова від сплати мита – до того ж розмір ПДВ будуть розраховувати тільки з акцизу. Крім того, була введена також нова формула і для самого акцизу, який тепер розраховується за формулою:\nСтавка залежить від віку автомобіля, а коефіцієнт – від об'єму двигуна. Доплата становить 100 євро і платити її будуть тільки ті, хто їздить на дизелі.\nНові правила дозволяють оплатити розмитнення всього за близько 1 тис. євро в сумі. Втім скористатися ними можуть не всі – для цього потрібно, щоб автомобіль вже порушив терміни розмитнення.\nРаніше OBOZREVATEL повідомляв, що не всі українці встигнуть розмитнити "євробляхи" на пільгових умовах. Причин для цього три:\nнезручності зі зняттям авто з реєстрації – оскільки через COVID-19 перетин кордону і робота держорганів обмежені і мають додаткові вимоги;\nнаявність оригіналу інвойсу або купчої – якщо українець не власник авто юридично, то повинен буде шукати власника. Проблеми можуть виникати з автомобілями на литовських номерах. Ці авто масово оформлялися на фіктивні фірми в Литві і передавалися українським покупцям за дорученням. Зараз багатьох таких фірм вже не існує;\nреєстрація авто в Україні – за різними даними, кількість "євроблях" становить близько 500 тисяч, розмитнити які за 180 днів неможливо.\nКрім того, після ухвалення навесні 2021-го нового закону про розмитнення виконавча служба почала вилучати "євробляхи" українців.\nУкраїнаАвто на єврономерахштрафиавтоЄврономерирозмитнення