Новий рік 2021 у Буковелі » Турфирма Дискавери в Запорожье: путевки и горящие туры из Запорожья.\nВсе страны / Экскурсии по Украине / Автобусные туры Украина / Горнолыжные туры Украина / Новогодние туры Украина\nНоворічні свята в українських Карпатах\n1 день. Вирушаємо в подорож\nЗапрошуємо на екскурсію в Івано-Франківську, одному з відомих економічних, культурних та архітектурних центрів Західної України. Під час екскурсії Ви побачите: вул. Шпитальну і колишній палац Потоцьких, Ринкову площу і міську Ратушу, Майдан Шептицького, Кафедральний Собор, Вірменську церкву та багато ін.\nОбід в сімейному ресторані-музеї з дегустацією фірмових настоянок (факультативно, за додаткову плату – 200 грн/особа).\nЯк тільки ви переступаєте поріг ресторану, одразу потрапляєте нібито в іншу епоху. Це не просто заклад громадського харчування, це своєрідний музей галицького побуту і кулінарії минулого століття. В меню і вивісках ресторану збережений мовний колорит Галичини минулої епохи, а також меблі, столярні вироби, печі та інші предмети побуту. Єдина в усьому світі мідно-лита кавоварка, старовинний буфет і комод з дзеркалом, в який дивилися ще галицькі пани, колекція старовинних столів і стільців, вишиті на полотнах картини, фігурки, виготовлені з любов'ю однією з кращих в світі майстринь-примітивістів, австро угорські кахельні печі, стіл, виконуючий бажання ... і все це можна потрагать руками! Для дітей - цікава дитяча кімната. У це місце ви обов'язково захочете повернутися ще! Обід і дегустація супроводжується розповіддю про історію цього місця.\nПереїзд в смт. Микуличин. Розміщення в котеджах або готелях.\n2 день. Буковель-найкращий гірськолижний курорт України\nТрансфер в Буковель та організований заїзд в пункт прокату гірськолижного спорядження.\nБуковель - найбільший гірськолижний курорт України. Сумарна протяжність трас на гірськолижному курорті Буковель близько 50 км (100% з них зі снігогенеруючим обладнанням). Серед всіх спусків, а їх в Буковелі 61 - 12 синіх (для новачків), 41 червоних (середніх по складності) і 8 чорних (для професіоналів). Найдовший спуск 5G - протяжність 2 кілометри.\nВсі бажаючі зможуть покататися на лижах, санчатах, сноубордах, ковзанах.\nТуристам, що не катаються на лижах пропонуємо скористатися панорамним підйомником і під чашечку чаю або глінтвейну насолоджуватися гірськими пейзажами (факультативно, вартість підйому 180 грн/дор, 110 грн діти до 12 років) або ж до ваших послуг інші розваги курорту:\n- катання на малогабаритному скутері «Segway»;\n- катання на «Зорба» (величезна прозора пластикова куля, яку штовхають з гірки, і вона котиться вниз, а людина в середині кричить від радості і адреналіну!);\n- відвідування «сноупарк» - обладнана спеціальна територія з різноманітними фігурами для катання - «Cноупарк для джіббінга». Парк підходить і початківцям, і сноубордистам, і лижникам зі стажем. Початківців інструктори навчать катанню на гірських лижах чи сноуборді, а тим хто катається - покажуть майстер-класи по джиббінг;\n- прогулянка на сноубайках - велосипедах, призначених для пересування по снігу;\nЗапрошуємо на дегустацію у броварню «Микуличин»! (300 грн/особу). Броварня «Микуличин» — побудована 2002 року в селі Микуличин і по праву стала візитівкою сучасного Микуличина. Основний напрямок, котрий взяв колектив пивоварні, - натуральність та автентичність. Вариться пиво в натуральний спосіб під власною торговою маркою пиво Гуцульське. Технологія варіння пива передбачає використання сировини виключно натурального походження. Для виготовлення пива на виробництві використовується чотири сорти солоду пивоварного, два типи хмелю, дріжджі низового бродіння (Saccaromyces carlsbergensis), дріжджі верхового бродіння та Карпатська джерельна вода. Для варіння використовується варильне відділення, з ємностями для бродіння. Бродить сусло протягом 7 днів. Дозріває пиво 14 днів у відділенні дозрівання пива. Випускається ряд сортів пива під торгівельною маркою «Гуцульське»: світле Ювілейне 2012, темне пшеничне, медове (медове пиво виготовлене з добавлянням меду з пасіки власника пивоварні), ягідне, житнє, шафран, квас "Житній".\nПідготовка до святкування і зустрічі Нового року.\nПропонуємо святкування новорічної ночі в готелі "Черсак" (вартість 2100 грн/особа) та готелі "Діамон" (вартість 1600 грн/особа)\nВ програмі жива музика, DJ, конкурси, сюрпризи, фейєрверк, і, звичайно ж, Дід Мороз та Снігуронька.\n3 день. Перлини Прикарпаття\nТрансфер на Буковель. Відпочинок на курорті: катання на лижах, санках, сноубордах, ковзанах.\n- Музей фільму "Тіні забутих предків", де дізнаємося історію зйомки кіношедевру та побачите автентичні гуцульські одяг та предмети побутого вжитку;\nБажаючі можуть скористатися додатковими послугами готелю: відвідати сауну або порелаксувати в карпатських чанах - величезні чавунні казани наповненні водою та розігріті вогнищем до температури 40-45 градусів (за додаткову плату).\n4 день. Продовжуємо активно святкувати Новий рік\nТрансфер в Буковель. Відпочинок на курорті: катання на лижах, санках, сноубордах, ковзанах.\nПропонуємо спробувати цікаві розваги курорту:\nСноутюбінг - катання на надувній камері по сніговій поверхні.\nАтракціон "Reverse". Це двомісне крісло, яке висить на тросах. Спочатку воно підіймає вас повільно на висоту до п’ятдесяти метрів, а потім різко відчипається і летить на великій швидкості до базової станції.\nАдреналінова вежа в "Буковелі" — це найвища станція для роуп-джампінгу в Україні. Висота вежі 28 метрів. Ідеальна для любителів гострих відчуттів. Неймовірні відчуття від вільного падіння та вибух емоцій гарантовано.\nДля бажаючих пропонуємо екскурсію "Перлини Прикарпаття" (вартість 250 грн/дор, 150 грн/дит.). Під час екскурсії ми відвідаємо Ворохту, що оточена мальовничими лісами Карпат, піднімемось на панорамному підйомнику, оглянемо дерев’яну церкву Різдва Богородиці, 1615 року – найвідомішу, «класичну» гуцульську церкву; арочні залізничні мости, побудовані австрійцями ще в 19 столітті; побуваємо в Яремче -один з найбільш відомих кліматичних курортів Карпат, найпрекрасніший куточок наших гір. Тут ми оглянемо 28-метровий кам’яний залізничний міст, що вважався найвидатнішим пам’ятником дорожньої архітектури, водоспад "Пробій" - один із самих мальовничих і найповноводніших водоспадів Карпат. Поруч з ним знаходиться сувенірний ринок, де ви зможете придбати вироби гуцульських майстрів: різьблені келихи, посуд з глини та кераміки, вовняні вироби та вишиванки.\n5 день. Неймовірний Львів.\nЛьвів по-особливому красивий в новорічно-різдвяний період, то ж запрошуємо на пішохідну екскурсію – «Львів в різдвяних ярмарках». Екскурсія охопить центральну історичну частину міста, що занесена до переліку світової спадщини ЮНЕСКО. Ви зможете побачити площу Ринок, Оперний театр, Успенську церкву, Домініканський собор, вулицю Вірменську із церквою, дізнаєтеся, де знаходиться легендарна "Криївка”, як добувають каву в "Копальні кави”, яке найкраще львівське пиво та які найсмачніші солодощі у Львівській майстерні шоколаду.\n23:30 Орієнтовне прибуття на ст. м. "Житомирська"\nРозміщення в готелі "Черсак"\nГотель "Черсак" розташований в селищі. Микуличин, в мальовничій зоні, в 25 км від гірськолижного курорту Буковель.\nНомери готелю: в чотириповерховому затишному будинку розміщені номери категорій: Двомісні номери Стандарт, які оснащені: 2 окремими ліжками, холодильником, телевізором (супутникове ТБ), сервантом-тумбою під телевізором, шафою, журнальним столиком з дзеркалом, тумбочками. Номер із зручностями (душова кабінка, санвузол). Двомісні номери "Напівлюкс" є двоспальне ліжко, приліжкові тумбочки, шафа, сервант-тумба під телевізор, телевізор (супутникове ТБ), холодильник. Номер із зручностями (душова кабінка, санвузол), з балконами з великою терасою.\nВодопостачання: Гаряча і холодна вода - постійно.\nХарчування: В ресторані готелю завжди можна замовити зі свіжих домашніх продуктів будь-яку страву. Для вечірнього дозвілля є бар. У барі і ресторані є телевізор. У ресторані є камін, музичний центр, де можна заспівати під караоке і послухати музику.\nінфраструктура: Сауна, в літню пору - басейн з підігрівом, колиба з мангалом\nв готелі "Міленіум"\nГотель "Міленіум" розташований на виїзді з Микуличина в сторону Буковеля. Комплекс являє собою 3-поверховий будинок, виконаний в карпатському стилі з дерева і каменю. На 1-му поверсі готелю знаходиться ресторан на 60 місць, оформлений в мисливському стилі, сауна з басейном і рецепція.\nПропонується проживання в комфортних номерах категорій "Стандарт", "Напівлюкс" і "Люкс", які розташовуються в дерев'яній частині будівлі (2-й і 3-й поверхи).\nНа території готелю "Міленіум" є велика парковка, дитячий ігровий майданчик, 2 альтанки з мангалами. За бажанням для гостей організують походи в гори, збирання грибів, ягід.\nВідстань до витягів: гірськолижний курорт «Буковель» - 19 км, Яблуниця - 20 км, Ворохта - 15 км, Яремче «Багрівець» - 17 км.\nНайпопулярніші зручності: парковка автомобілів, 2 альтанки з мангалом; камера схову багажу; кімната зберігання лижного спорядження;\nбездротовий доступ до Інтернету; сауна; критий басейн.\nВартість туру -5900 гривень\nПроживання у комфортабельних котеджних комплексах та готелі (за вибором);\nЩоденні трансфери на Буковель;\nПрокат гірськолижного спорядження (від 150 грн/день);\nНоворічна програма та бенкет: в готелі "Діамон" - 1600 грн/особу, в готелі "Черсак" - 2100 грн/особа;


Весела подорож індіанців у пошуках священного амулету: дитяче свято - | Афіша Чернівців - 0372.ua\nВесела подорож індіанців у пошуках священного амулету\nДРЦ "Вінні пух" та ТО "Молодість" запрошує найактивніших і веселих, НА СВЯТО СМІХУ "Весела подорож ІНДІАНЦІВ у пошуках священного амулету", яке відбудеться в суботу 2 КВІТНЯ о 16:30\nНаша адреса: вул. Чорноморська, 4А\nНа святі, щоб знайти амулет ваші діти своїми руками зроблять собі справжню індіанську прикрасу, виберуть собі індіанське ім'я, будуть стріляти з лука, стануть найуважнішими індіанцями.\nПоспішайте !!! Продаж запрошень вже розпочався!\nЯкщо Ви хочете записатися або дізнатися більше інформації з приводу свята телефонуйте за нашими телефонами, або пишіть в особисті повідомлення https://vk.com/cv.molodost\n050 72 81 438, 050 670-06-42


Норма рівня цукру в крові: розшифровка показників, яка норма » журнал здоров'я iHealth\niHealth » Ендокринологія » Цукровий діабет » Норма рівня цукру в крові: розшифровка показників, яка норма\nБагато чули про цукровому діабеті, але не багато хто знає, яка повинна бути норма цукру в крові.\nПідступність цукрового діабету полягає в тому, що на початкових стадіях хвороба протікає майже безсимптомно. Підвищений цукор може свідчити про появу діабету, саме тому, щоб виявити хворобу на початкових стадіях, потрібно проходити періодичне обов’язкове обстеження. Після проведення обстеження лікар зможе визначити наявність діабету і встановити його тип, що значно допомагає у здійсненні лікування.\nЦукровий діабет досить підступна хвороба, тому як на початкових стадіях утворення вона може себе ніяк не проявляти і тільки згодом проявляються характерні симптоми.\nУ вуглеводному обміні бере участь глюкоза, яка забезпечує організм необхідним енергетичним запасом. Якщо в підшлунковій залозі спостерігається погіршення діяльності і вироблення інсуліну в достатній кількості, то показники цукру в крові будуть дещо завищені. Це вважається початковим ознакою освіти цукрового діабету. Лікарі радять усім мінімум одноразово кожні три роки проходити обстеження на рівень цукру в крові. Якщо людина зараховується до групи підвищеного ризику, то перевірку варто проходити хоча б одноразово в рік. До групи підвищеного ризику входять:\nлюди, рідні котрих спадково простежується цукровий діабет;\nлюди, які страждають іншими хронічними хворобами і т. д.\nДізнатися про рівні цукру, що міститься в крові, цілком можливо з допомогою проведення спеціалізованого тесту або ж потрібно здати аналізи. Найбільш простим і ефективним методом проведення обстеження вважається виконання експрес-тесту. Існують спеціалізовані прилади, які допомагають визначити коефіцієнт глюкози, що міститься в крові. Подібні прилади застосовуються як у медичних установах, так і вдома. Якщо застосовувані пристосування працює коректно і грамотно, був виконаний аналіз, то результат вийде точним.\nБільш правильний результат проведення обстеження можливо отримати тільки в лабораторії, бо таким чином є можливість найбільш достовірно визначити вміст цукру в крові.\nПри здійсненні аналізу крові із застосуванням спеціалізованого тестування будинку, варто пам’ятати, що норма цукру в крові неодмінно повинна лежати в області від 3,3 до 5,5 ммоль на літр. Аналіз потрібно обов’язково здійснювати натщесерце, а їжу можна вживати не пізніше, чим за 8 годин до проведення аналізу. Після їжі концентрація цукру, що міститься в крові дещо збільшується, у такому разі цілком природними будуть від 3,3 до 7,4 ммоль на літр.\nУ разі якщо береться на обстеження венозний біоматеріал, то звичайний коефіцієнт практично такий же, тобто натщесерце він не повинен бути більше 5,6 ммоль, а після споживання їжі цей коефіцієнт повинен бути не більше 6,6 моль на літр.\nЗа темою: Янувия: інструкція по застосуванню, аналоги ліки\nКрім усього іншого, може здійснюватися обстеження плазми на уточнення показника наявного цукру. У подібному випадку коефіцієнт цукру в плазмі через 12 годин після споживання їжі повинен бути не більше 6,4 ммоль на літр, а відразу ж після споживання їжі цей показник не повинен перевищувати 8,8 ммоль на літр. Ступінь цукру в крові менше 3,3 ммоль вважається аномальним. Подібний стан додатково підкріплюється різким погіршенням самопочуття і постійним запамороченням, тому що всі органи, і особливо мозок, отримують недостатню кількість глюкози.\nЗбільшення рівня цукру в крові може вказувати на те, що починає проявлятися цукровий діабет. Якщо наявний коефіцієнт починається коливатися в області від 5,6 до 6 ммоль, то це безперечно проміжний стан. А якщо показник більше 6,1 ммоль, то це вже вказує на наявність хвороби в організмі.\nНормальний рівень у дорослих і дітей\nНорма цукру в крові повинна бути неодмінно однаковою для всіх людей незалежно від їх віку та статі. Це означає що, нормальні показники однакові для жінок, дітей і чоловіків. У цілком здорової людини оптимальна ступінь цукру в крові лежить в межах від 3,3 до 5,5 ммоль на літр. Але варто відзначити, що подібний коефіцієнт вважається оптимальним у разі здійснення забору крові з пальця. Для дослідження венозної крові ці коефіцієнти дещо інші і трохи більше. У подібному випадку допустима ступінь може бути більше 6 ммоль. Це теж вважається нормальним.\nЦукровий діабет незалежно від свого типу вказує на те, що при здаваної крові строго натщесерце ступінь цукру у чоловіків і у жінок сильно підвищена. Величезне значення для здійснення лабораторного дослідження має і складова їжі, яка споживається щодня.\nВарто зауважити, що кількість глюкози, що міститься в крові, не дає змогу точно визначити тип хвороби. Щоб підтримувати оптимальний рівень глюкози, що міститься в організмі, потрібно обов’язково виконувати всі приписи лікаря. Варто додатково займатися спортом, тому що фізична активність допомагає врівноважити ступінь цукру в крові.\nНаявність діабету у чоловіків і жінок найчастіше діагностується, коли було здійснено обстеження біоматеріалу на цукор строго натщесерце. Часто для коректного виявлення норми, доктора застосовують спеціалізовані дані. Негативна ступінь цукру для чоловіків і жінок, яка сигналізує про освіту діабету при здійсненні здачі крові з пальця строго натщесерце, знаходиться вище позначки 6 ммоль, при здійсненні здачі на обстеження венозної крові подібний коефіцієнт буде вище 7 ммоль. Нормальний рівень цукру в крові після споживання їжі буде знаходитися в межах 10 ммоль, а через кілька годин цей коефіцієнт знижується до 8,8 ммоль.\nЗа темою: Насіння льону при цукровому діабеті 2 типу: як приймати, корисні властивості\nВвечері прямо перед сном нормальний цукор розташовується в межах 5,5 ммоль, правда допускається незначне збільшення отриманих результатів. Цукор в крові, норма якого порушено, може коливатися і бути в проміжному стані. Це початкові симптоми освіти діабету, тому на це потрібно звернути особливу увагу і не допустити розвитку хвороби.\nЩоб точно визначити рівень цукру в крові у чоловіків і жінок, варто здійснити обстеження строго натщесерце. Цукровий діабет має такі симптоми, як:\nприскорене виділення сечі;\nВизначення проводиться строго натщесерце, без споживання їжі і води. Здійснити обстеження на цукор цілком можливо в медичному закладі за призначенням лікаря або будинку, застосовуючи для цих цілей спеціалізований прилад під назвою глюкометр.\nОрганізм дітей раннього віку за своїм фізіологічним параметрам іноді схильний до сильного зниження цукру в крові. Саме тому для немовлят цей коефіцієнт може бути в межах від 2,7 до 4,4 ммоль на літр біоматеріалу. Для дітей від 2 до 6 років вважається нормою 3,3-5 ммоль, а у дітей шкільного віку норма повинна бути така ж, як і у дорослих.\nЩоб можна було отримати найбільш достовірні показники, потрібно обов’язково проводити аналіз на визначення рівня цукру в крові натщесерце. Якщо при здійсненні аналізу показник дещо перевищує 6 ммоль, то можна сказати про збільшення ступеня цукру. Якщо ж коефіцієнт менше 2,5 ммоль, то це свідчить про недостатність глюкози в організмі. Якщо дитина проходив обстеження на визначення рівня цукру строго натщесерце, і показники дещо завищені, то варто додатково провести спеціалізоване тестування на толерантність до глюкози.\nТреба пам’ятати, що при здійсненні такого тестування коефіцієнти у дітей і у дорослих сильно розрізняються. Саме тому в нормі подібний коефіцієнт через пару годин після певних навантажень глюкозою може бути дещо знижений. У разі якщо ступінь, визначається натще у дитини, становить 5,5 ммоль і більше, а через пару годин після здійснення навантаження глюкозою цей показник більше 7,7 ммоль, то це означає, що у дитини утворюється цукровий діабет.\nДіагностичні методи вдома\nПозначення рівня цукру в крові допомагає на початкових стадіях утворення хвороби, тому як перші симптоми з’являються тільки з її розвитком. Визначення рівня цукру в крові проводиться за допомогою спеціалізованого індивідуального пристосування, яке називається глюкометр. Подібний пристрій поставляється в комплектації зі спеціальними смужками.\nДля здійснення визначення рівня цукру в крові на смужку потрібно нанести трохи крові. Потім смужку потрібно відразу перемістити в глюкометр. Протягом декількох секунд пристосування складе і виведе результат проведення обстеження.\nЗа темою: Лікування ран на ногах при цукровому діабеті\nЩоб виконати обстеження крові з пальця, необхідно трохи проколоти його спеціалізованим ланцетом. При здійсненні проколювання пальця і після проведення забору крові місце проколу неодмінно потрібно протерти спиртом.\nЄ велика кількість різноманітних моделей різного розміру і форми. Щоб підібрати найбільш відповідний для себе прилад, краще всього заздалегідь провести консультацію з лікарем і обговорити всі нюанси і переваги тієї чи іншої моделі.\nНорма вмісту цукру в крові для всіх людей повністю однакова, і пониження або підвищення може говорити про наявність серйозних проблем в організмі.\nСтупінь цукру в крові визначається строго натщесерце, тому що саме таким чином можна отримати достовірний результат.\nЯкщо рівень цукру в крові кілька підвищено і спостерігається стадія преддиабета, то це зовсім не означає, що в недалекому майбутньому з’явиться цукровий діабет. При незначному підвищенні ступеня цукру в крові слід повністю переглянути свій звичний раціон харчування, почати активно займатися спортом і провести лікування, щоб запобігти розвитку хвороби.\nЩоб нормалізувати ступінь цукру в крові, потрібно:\nпідтримувати невелику масу тіла;\nдотримуватися певних дієт;\nвести повністю здоровий спосіб життя;\nНа даний час не існує ліків, які допомагають повністю вилікуватися від діабету.\nПри діабеті першого типу організм не може сам виробляти інсулін, тому що клітини, які відповідають за його виробництво, повністю знищені. Поки ще не існує способів, які здатні замінити або ефективно відновити втрачені клітини. Якщо людина хворіє на діабет, то йому потрібно отримувати інсулін з боку, щоб підтримувати оптимальну ступінь цукру в крові.\nЯкщо спостерігається діабет другого типу, то організм не знає, як потрібно застосовувати виробляється інсулін. Проте в подібному випадку, якщо дотримуватись спеціалізованої дієти і при заняттях спортом, цілком можливо контролювати ступінь цукру в крові і жити нормальним повноцінним життям. Тільки в такому випадку людина може продовжити своє життя і не так сильно страждати від хвороби.


Що приготувати в горщику? 16 рецептів страв в горщику. — Отож-то\nЩо приготувати в горщику? 16 рецептів страв в горщику.\nРецепти\t| 12.04.2021\nУ горщиках навіть найпростіше блюдо стає смачнішою. Не випадково вони стають дедалі популярнішими і популярнішими.\n1. Печеня з курки по-російськи\nІнгредієнти: Курка вагою приблизно 1 кг,\n400 г ріпчастої цибулі,\n50 г ядер волоського горіха,\n50 г свіжих грибів,\nсвіжа зелень, сіль, мелений чорний перець.\n25г борошна вищого гатунку,\nТушку промити, обсушити, розрубати на 8 шматків, посолити, поперчити, обсмажити до напівготовності. Лук нашаткувати півкільцями і обсмажити до золотистого кольору. Гриби нарізати соломкою і обсмажити.\nГоріхи обсмажити, зняти з них шкірку і подрібнити. Ізюм промити і обсушити.\nПриготувати сметанний соус: в сотейнику розтопити і прогріти масло, всипати просіяне борошно і пасерувати, помішуючи, до запаху «смаженого горіха». Пасеровані борошно поступово, безперервно помішуючи, розвести гарячою сметаною.\nПокласти курку в горщики (по 2 шматки на порцію), туди ж родзинки, гриби, цибулю і горіхи. Все залити сметанним соусом. Поставити в духовку і тушкувати 20-25 хвилин при 180 град. При подачі посипати рубаною зеленню.\n2. Томатний суп, запечений в духовці\nІнгредієнти на 6 чоловік:\n1 кг помідорів, 800 гр бульйону,\nтертий пармезан — 150 гр,\nбілий хліб (тільки не батон, а грубий такий, круглий),\nчасник, оливкова олія, сіль, перець.\nДрібно порізати цибулю з 3 часточками часнику, обсмажити на оливковій олії, додати порізані помідори, обсмажити разом з цибулею і додати бульйон і три шматка хліба (великі шматки!), Порізаного кубиками без кірки, трохи солі і мелений перець. Накрити кришкою і залишити на повільному вогні приблизно на 40 хвилин.\nВзяти вогнетривкі каструльки (або горщики), розлити суп по горщикам, в кожен горщик покласти по кусень хліба, натертого часником, посипати сиром, скропити олією і запекти в духовці.\n3. Курчата в горщику\n1 курча (200 г),\n140 г картоплі,\n50 г ріпчастої цибулі,\n25 г моркви,\n10 г кулінарного жиру,\n5 г сушених білих грибів,\n10 г сиру,\n10 г борошна,\n75 г грибного відвару, сіль.\nОбробленого курчати розрубати на шматки масою 40-50 г. Сирі картопля, морква, цибуля порізати кубиками. Цибулю і моркву спасерувати окремо один від одного. Підготовлені гриби відварити, нарізати соломкою.\nШматки курчат покласти в горщик, додати сиру картоплю, пасеровані цибулю і моркву, гриби, залити сметанним соусом і тушкувати в духовці 30-40 хвилин. За 10-15 хвилин до закінчення гасіння посипати тертим сиром.\nДля соусу борошно спасерувати без жиру, злегка остудити, влити гарячий грибний бульйон, вимішати до однорідної маси, варити 20 хвилин. В кінці варіння додати прокип’ячену сметану, сіль, варити ще 5 хвилин, процідити. Подати, посипавши зеленню петрушки.\n4. Гречка з м’ясом в горщику\nІнгредієнти на 3 горщика:\n9 ст л гречаної крупи\n2 бульйонні кубики\nМ’ясо (краще свинину) порізати на шматочки, дрібно порізати цибулю, розкласти в горщики. У кожен горщик насипати по 3 столові ложки промитої крупи (гречаної або пшона або і того і та іншого), додати розкришений лавровий лист. Залити вміст горщиків бульйоном з кубиків (краще курячим або грибним). Поставити в духовку на годину при середній температурі.\n5. Російське спекотне з м’ясом\n650 гр яловичини,\n1 1/2 кг картоплі,\n4 ст л вершкового масла,\n3/4 ст м’ясного бульйону,\n1 ст сметани,\nлавровий лист, сіль, перець, зелень петрушки і кріп за смаком,\nЦе відмінне святкове блюдо, на кожен день трохи трудомістке.\nОчищену картоплю нарізати кубиками і злегка обсмажити в маслі. Ріпчасту цибулю нашаткувати кільцями і обсмажити в олії до золотистого кольору. Яловичину, нарізану невеликими шматочками, злегка обсмажити в киплячому маслі з усіх боків.\nУ глиняний горщик, чавунець або в каструлю покласти м’ясо, потім шар картоплі, зверху цибулю і посипати все сіллю, перцем. Покласти лавровий лист і влити бульйон.\nПоставити спекотне в духовку і тушкувати 30 хв. За 10 хв до закінчення приготування налити в спекотне сухе вино.\nГотову страву перед подачею до столу залити сметаною і посипати подрібненою зеленню.\n6. Картопля з сосисками в горщиках\nІнгредієнти на один горщик:\nкартопля 2-3 шт.сосіскі 1-2 шт.\nгриби 2 ст. л., сіль.\nКартоплю ріжемо соломкою, трохи обсмажуємо його на рослинному маслі, щоб він підрум’яниться. На дно керамічних горщиків наливаємо трохи води, потім викладає картоплю, солимо його, на нього обсмажені з цибулею сосиски, потім гриби, також обсмажені з цибулею. Зверху кладемо столову ложку сметани або майонезу і ставимо в духовку приблизно на годину при температурі 150 гр C.\n7. Телятина з чорносливом, тушкована в горщику\nКартопля — 10 шт\nЧорнослив — 100 гр\nПетрушка, кріп за смаком\nМ’ясо порізати на шматки, посипати сіллю, перцем і обсмажити на сковороді. Підсмажене м’ясо розкласти в горщики, додати обсмажену цибулю, картоплю шматочками, чорнослив, порізану зелень, закрити кришками і тушкувати до готовності.\n8. Риба в горщику по-орхідскі\n500 г морської риби,\nвершкове масло або маргарин,\n1-2 ст.л. томату-пюре,\n2 невеликих солоних огірка,\nчервоний перець на кінчику ножа,\n2 ст.л. дрібно нарубаного зеленої цибулі,\nЦибулю дрібно порубати і обсмажити в маслі. Перекласти в горщик, додати червоний перець, воду і сиру картоплю, приготовлений у вигляді шніцелів. Коли картопля стане м’яким, додати томат-пасту, нарізані скибочками огірки і нарізану кубиками рибу. Посолити, влити вершки і, закривши кришкою, поставити гасити. Перед подачею посипати зеленою цибулею.\n9. Баклажани, запечені з грибами в горщику\nІнгредієнти на 4 порційних горщика:\n4 середніх баклажана\n2-3 середні цибулини (за смаком, скільки любите)\n4 яйця, зварених круто\n4 великих боровика (або, приблизно стільки за обсягом печериць)\nпо 4 дес вершкового і рослинного масла\nприблизно 1 стакан сметанному соусі\nБаклажани очистити, нарізати кубиками (середніми), злегка посолити і залишити на годину. Гриби свіжі відварити, порубати дрібно і обсмажити на вершковому маслі з дрібно порізаною цибулею.\nБаклажани віджати від соку і обсмажити в рослинній олії.\nУ горщики укласти шарами баклажани, гриби з цибулею і нарізані кружальцями круті яйця.\nПоперчити, посолити за смаком, зверху покласти ще шар баклажанів.\nЗалити сметанним соусом (або сметаною) і запекти в духовці.\n10. Печінка, тушкована з грибами\nпечінку теляча (яловича) 800 г,\nсметана 1 склянка,\nгриби сушені 5-6,\nцукор 2 чайні ложки,\nтомат-пюре 1-2 столові ложки,\nмасло вершкове 50 г,\nборошно 1/2 склянки,\nПечінка нарізати невеликими скибочками (товщиною в палець), посипати сіллю, перцем, обваляти в борошні і обсмажити на вершковому маслі. При цьому після проколу виделкою зі шматка обсмаженої печінки повинен виділятися червоний сік. Гриби замочити, відварити, дрібно нарізати і обсмажити разом з нашинкованнимцибулею.\nПечінка разом з грибами та цибулею укласти в глиняні горщики, залити в кожен горщик 1/2 склянки грибного відвару, 1/2 склянки сметани, ложку томату-пюре і тушкувати до готовності печінки 15-20 хв в духовці.\nДо печінки подати квашену капусту, солоні огірки, свіжий салат. У горщик можна покласти також смажені скибочки картоплі.\n11. Американський м’ясний хліб в горщику\nЗмішати в мисці\n500 г фаршу з яловичини,\n500 г фаршу з свинини,\nжменю хлібних крихт.\n1 дрібно порізану цибулину,\n2 порізаних зубчики часнику і 1/2 склянки крижаної води;\nУтрамбувати в горщик.\n1/2 склянки кетчупу,\n2 ст л коричневого цукру і 1 ч л яблучного оцту.\nполити зверху і запікати 1 — 1 1/2 години при 200 гр С.\n12. Курка з апельсинами\nНатерти курку цілком сіллю, перцем і розчавленим в чеснокодавке часником. Всередину покласти шматочки апельсина, очищеного від шкірки. Укласти курку в горщик. Натерти апельсинову цедру на тертці і посипати курку зверху.\n1/2 ст соку апельсина,\n1/4 ст соєвого соусу,\n1 ч л тертого свіжого імбиру,\n1/2 ч л меленого ямайського перцю\nПоставити горщик в холодну духовку і запікати 90 хвилин при 230 гр С. За 10 хвилин до готовності зняти кришку, щоб отримати корочку.\n13. Палтус в горщику\nЗмастити дно горщика маслом і додати 4 шматки палтуса.\n1/2 склянки хлібних крихт,\n2 ст л порізаної свіжої петрушки,\n2 роздавлені зубчики часнику,\nПокласти суміш у горщик, залити рибу водою і запікати при 230 гр С протягом 20-30 хвилин. Подавати з шматочками лимона.\n14 Кукурудза в горщику\nПокласти 4 качана кукурудзи в горщик, налити 1/4 склянки води і 2 ст л вершкового масла. Посипати 1 ст л цукру і посипати сіллю за смаком. Накрити кришкою і запікати 30 хвилин при температурі 220 гр С.\n15. Яловичина з цибулею\n500 г яловичини нарізати шматками, посипати сіллю і обсмажити до утворення рум’яної скоринки. У горщик покласти шар нашаткованого пасерованого ріпчастої цибулі, на нього — шматки обсмаженого м’яса, зверху — ще один шар цибулі. Таким чином укласти 2-3 ряди. Потім залити м’ясним бульйоном.\nДодати сіль, перець горошком, лавровий лист і в закритому горщику гасити до повної готовності.\n16. М’ясо в омлеті\n700 г телятини нарізати брусочками, посолити, обсмажити з цибулею до готовності. 8 яєць збити з 1/2 склянки молока, посолити. Обсмажене м’ясо розкласти в горщики, залити омлетной сумішшю і запекти в духовці. Замість телятини можна використовувати яловичину.


На Росії майор і капітан спецназу ГРУ держаком швабри гвалтували підлеглих - ASN\nРезонансна справа розійшлося сторінками соціальних мереж і в ЗМІ сусідньої з нами країни.\nЯк виявилося на Росії на очах руйнується міф, що тільки армія зробить з хлопця справжнього чоловіка. Виявилося, що браві воїни на тлі заходу - це всього лише картинка пропаганди, а насправді браві воїни на тлі заходу і ті, кого насилують в казармах, ті у кого віджимають гроші і кому в збоченій формі пхають держак від швабри, не боячись покарання за скоєне або відсічі з боку кого насилують, це одні і ті ж люди.\nКримінальні справи проти командира роти спецназу ГРУ і його заступника за сексуальне насильство над військовослужбовцями порушили на Далекому Сході. Про це в понеділок, 27 вересня, «Ленте.ру» повідомив правозахисник Володимир Осечкин.\nЗа наявними в розпорядженні «Лента.Ру» документам, перший епізод знущань стався в серпні 2020 року - командир 78-ї окремої роти спеціального призначення майор Олег Панов і його заступник капітан Олександр Ерушевіч проводили виховну бесіду з єфрейтором і рядовим. В ході цієї бесіди командир надів на держак швабри медичну рукавичку, і водив нею в області промежини єфрейтора і погрожував зґвалтувати його нею.\nЩе один епізод датується листопадом 2020 року - майор вимагав гроші з рядового на «потреби роти». Коли пересічний відмовився, Олександр П. наказав йому повністю роздягтися. Командир і його заступник побили рядового, зв'язали його руки і прив'язали їх до дерева таким чином, щоб військовослужбовець стояв з витягнутими вгору руками. Після цього майор палицею наніс не менше 10 сильних ударів по спині і сідницях пов'язаного, а потім погрожував прибити його статеві органи до дерева будівельним степлером.\nТретій відомий на даний момент епізод стався в січні 2021 року - майор побив рядового, а після цього згвалтував його держаком від швабри з надітим на нього презервативом. Свій злочин вони знімали на камеру. При цьому до своїх збочень залучили фельдшера, змусивши поставити військовослужбовцю клізму.\nНа даний момент майор і капітан затримані, їм закидають статті 286 ( «Перевищення посадових повноважень») і 132 ( «Насильницькі дії сексуального характеру групою осіб за попередньою змовою») КК РФ. За другою статті КК РФ покарання - аж до 10 років позбавлення волі. Справи були порушені 21 вересня 2021 року.\nВідомо, що обидва військовослужбовці одружені, у майора троє дітей, у капітана - один.\nЯк то кажуть справжній чоловік стійко переносить тяготи і злигодні військової служби. А вже зі шваброю в причинному місці російський десантник тільки зліше стає.


4 нових рейси: з Києва в Запоріжжя, Харків, Львів; з Харкова у Львів. Дізнайтесь більше - Тариф на Мандрии\n4 нових рейси: з Києва в Запоріжжя, Харків, Львів; з Харкова у Львів. Дізнайтесь більше\nЗапорожье Киев Львов Украина Харьков\nЧас літати Україною більше! – сказали в SkyUp Airlines і запропонували 4 нових рейси: з Києва в Запоріжжя, Харків, Львів, з Харкова в Львів.\nКиїв – Харків та Харків – Київ\nВартість: від 498* грн\nПеріод подорожей: з 25.10.19 до 28.03.20\nХарків – Львів та Львів – Харків (уперше в Україні)\nВартість: від 639 грн в один бік\nПеріод подорожей: з 17.10.19 до 28.03.20\nКиїв – Запоріжжя та Запоріжжя – Київ\nВартість: від 498 грн в один бік\nПеріод подорожей: з 28.10.19 до 28.03.20\nА також авіакомпанія розширює польотну програму до Львова:\nКиїв – Львів та Львів – Київ\nПеріод подорожей: 17.10.19 до 26.10.19 щочетверга та щонеділі\nКоли: з 27.10.19 до 28.03.20 щопонеділка, щовівторка, щоп’ятниці, щонеділі.\nДати – 28 жовтня – 1 листопада. Вартість квитків у дві сторони – €36.\nРейс Київ – Запоріжжя та назад\nДати – 27-29 жовтня. За квитки туди-назад доведеться сплатити €36.\nРейс Київ – Львів та назад\nДати – 25-28 жовтня. Ціна квитків у дві сторони – €36.\nРейс Київ – Харків та назад\nДати – 20-24 жовтня. За квитки туди-назад доведеться викласти €46.\nРейс Харків – Львів та назад


З життя України на червень 2015\nгарне вишиття і гарна дівчина\nУ Маріуполі до річниці звільнення від "ДНР" перейменували центральну площу\nСубота, 13 червня 2015, 17:58\nКостянтин Заперевальний, спеціально для УП.Жізнь\nЖиття на території ДНР - особлива. Це бачиш відразу, коли в'їжджаєш в Донецьк. І Донецьк дивиться на тебе по-особливому.\n"У черзі в" Амсторі ".. Свіжих приїжджих у Донецьк видно здалеку Справа не в тому, що вони плутають рублеві і гривневі каси Просто, вони поспішають" - розповідає мені моя подруга, практикуючий психолог з Донецька.\nДонецьких, тих, що не виїжджали з міста, видно відразу - вони не реагують на черзі. Вони пережили купу обстрілів, вибитих вікон і поранених родичів. Вони цінують кожну секунду життя і не метушаться.\nІ коли в такій черзі чуєш: ".?! Хто крайній Я зараз ще борошна візьму і повернуся", - Навколо всі починають посміхатися "? Може, почали повертатися, може, буде мир", - Пояснював мій приятель, стоячи зі мною в черзі ,\nПри цьому ця ж людина п'ять днів по тому став пророкувати нинішнє загострення. ". Не можу вивезти рідню з Докучаєвська Будуть бої!", - Голосить він.\nНа питання: "Чому він зробив такий висновок?". Він розповів, що три незнайомих між собою людей, яких він особисто знав, виїхали.\n"Дві повії і один заправник на бензоколонці Всі троє, в силу специфіки своїх занять, спілкуються з." Грошовим проходняк "А гроші нині в місті тільки у військових і верхівки ДНР Якщо побігли ці - .. Значить у верхівки страх перед близькою можливої катастрофою. А рідня мене не чує і не їде! ".\nМісто живе своїм життям. Комунальники працюють як годинник. Може, народу стало менше або працюють більше, але місто виглядає чистіше звичайного. Третього червня почалися бої в Мар'їнці, закриті всі в'їзди і виїзди, а в центрі все так само ретельно малюється дорожня розмітка. У цьому є якийсь особливий донецький фаталізм.\n. "!!! Ми живі І будемо жити І все добре І будемо гуляти незважаючи ні на що" Особливо він виражений у матусь, - Звичайне висловлювання на бульварі Пушкіна.\nНарод щосили чіпляється за мирне життя. Працюють гуртки для дітей, проходять змагання, заняття з танців, першість для юнаків з футболу.\nКому по кишені, захоплений фітнесом, контакти повертаються тренерів з йоги передають як цінну валюту. Їдуть на дачі, навіть під Ясинуватої.\n"Ти бачив, скільки коштує м'ясо - Питає мене ще один мій друг пенсійного віку з минулого життя - ?! А знаєш, скільки моїх знайомих повернулися до городництва Вирощують бройлерів Це дуже вдячна справа Їх на третій тиждень можна на стіл Я у себе на дачі теж думаю зайнятися. Тільки останній тиждень від дач САУ б'ють. постріляти раз десять поспіль і виїжджають. А в пресі нічого. Ти нічого не знаєш? ".\nДумаю, що ці "САУ від дач" пуляли якраз по Авдіївського коксохіму, але про це в Донецьку говорити не прийнято.\nОкрема тема дошки оголошень черги. Оголошення про все - про безпечне і гарантованому виїзді в Москву, Ростов-на-Дону, Воронеж і Курськ. Або про оренду житла. Його активно пропонують, в "сталінках", в районі площі Леніна - центріше не буває!\n"Однушки" - від 1000 до 1500 гривень на місяць. Вражає як ціна, так і те, що ніде ця сама ціна не виписана в рублях.\nДошка оголошень. Всі фото автора\nЧерги - теж окрема історія. Вони є, вони великі і терплячі. У відділеннях "Республіканського банку", під який зайняті всілякі приміщення українських комерційних банків, видають пенсію. І ще черги там, де гарантовано дешево.\nСтарики з пів на другу ночі відзначаються біля заздалегідь обумовлених точок. В точки привозять в бочках молоко по 10 гривень за літр. Є точки хороші і не дуже.\nВ "хороші" молоко везуть з територій підконтрольних ДНР, наприклад з Старобешеве. В "погані" бочка їде з ненадійною Мар'їнки та її околиць.\nУ чергах особливі бесіди, зміст яких від мене місцями вислизає. Я ще розумію "про нашу Поліну" і її друге місце на Євробаченні, але масив російських серіалів і шоу мені просто недоступний і незрозумілий.\nРосійське телебачення - це ж не тільки новини, але й море розливання розважального ефіру. У ньому тепер живуть наші бабусі.\nПо-різному заповнені вулиці і ринки. Критий ринок - центральний і дорогою - порожній ще й тому, що найбільше людей з грошима і можливостями жили в центрі.\nТам в будинках відсотків сімдесят вікон не світяться - залишилися тільки старі. І якщо в центрі ресторани працюють щосили, то трохи нижче, на вулиці 50-річчя СРСР, - порожньо. Ні клієнтів.\n"?!. Ви що не знаєте, почому нині свинина Там нас задушити хочуть голодом Чи не вийде!": Продавці на ринку зухвало агресивні Асортимент звичайний - маринована телятина, кінська ковбаса, сало в асортименті, домашні ковбаси ... Покупців обмаль ..\nКритий ринок у вихідний день\n"У Донецьку кожен бачить своє"\n1 червня парк Щербакова наповнений гуляють. На бульварі Пушкіна - теж людно: відкрито Будинок творчості, люди водять дітей на гуртки. Для тих, хто не виїжджав з Донецька, здається, настав мир Люди навчилися жити в стані -. "Світ на один день".\nНа цю картинку працює пропагандистський блок ДНР. Але реальність сувора.\nЯкщо ти не визнаєш цю "картинку" обурюєшся, критикуєш, ти просто не вбудовувати в систему. Чим це загрожує? Затримання людей збройними бійцями без розпізнавальних знаків - звичайна справа.\nЗникають цілком серйозні за місцевими мірками персонажі - командири підрозділів, професори, колишні чиновники ДНР, наприклад, в ранзі "заступника міністра закордонних справ".\nОстанній арешт міністра освіти - не в рахунок. Тут були прокуратура, СІЗО та хоч якась виразна "юридична" історія.\nА так, арешти міністрів - національний вид спорту в ДНР. Першим резонансно заарештували віце-прем'єра калюських і міністра ПЕК Грановського.\nОбидва досвідчені апаратники обласного рівня Партії регіонів. Грановський часто виступав на ток-шоу в Москві і виглядав набагато розумнішими і презентабельнєє Захарченко. Від чого, швидше за все, і постраждав.\nОбидва функціонера були заарештовані ще в листопаді 2014-го за "зловживання і перевищення повноважень". Грановського через чотири або п'ять місяців відсидки в СІЗО випустили і він, як ні в чому не бувало, працює "радником глави держави".\n"За крадіжку автомобілів донецьких театрів" сів попередній міністр культури ДНР. Біг від арешту міністр АПК, в березні зникла міністр юстіціі.Теперь ось посадили міністра освіти.\nНачебто були суди, але ні про один вироку досі не чути ...\nУ ДНР все віддає імітацією. Але коли зовсім без імітації люди звані "міністрами" сідають в реальні камери СІЗО, все керівництво ДНР це якось сильно струшує.\nНу, а історії з безслідне зникнення набагато суворіше. Недавній ж розгром донецького козацтва і зовсім виглядав як типова військова операція.\nТому у людей - будь-то управлінці ДНР, військові, просто цивільні - немає впевненості в тому, що завтрашній день буде.\nВсі ревно славлять ДНР і не висовуються.\nУкраїнцям це пояснити складно - вони грунтовно забули реалії 1937 року.\nА так .... У ДНР всі намагаються підробити якихось грошей, поторгувати гуманітарною допомогою ", сісти на вугілля" або попросити у ще живого бізнесу матеріальну допомогу "на потреби республіки".\nРильце в пушку у всіх, і всі знають, що недоторканних тут немає. Так досягається унікальна керованість і дисципліна - в держуправлінні.\nІ так само намагаються побудувати "армію". Найбільш одіозні польові командири втекли або раптово загинули. Мало хто згадує людей з позивними "Абвер", "Керч" або "Похмурий".\nВивіска на будівлі Донецької міськради\nУ них різна доля. Про Абвер, кажуть, в Росії подбав впливовий тесть, "Керч" ховається від серйозних і скривджених людей в Криму, а "Похмурий" завис в Ростові-на-Дону. Йому навіть до Криму можна. Бєспрєдєльщиков постаралися прибрати з Донецька.\nТепер не вулицях немає "пустопорожніх" озброєних людей. Тепер зі зброєю тільки люди "при виконанні". А Захарченко за пристрасть до ліквідації всіх тих, хто пам'ятає його як не надто впевненого в собі колишнього продавця курятини, або має занадто багато заслуг перед "рухом" стали звати "наш маленький Сталін".\nКут Університетської та проспекту Комсомольський, де знаходиться офіс "глави республіки" тепер зветься Алтай. Боюся, зміна топоніміки Донецька і внесення в кожну квартиру і голову частинки ДНР і є головне завдання російських політтехнологів.\nЇх тут, "москвичів" з широкими повноваженнями, працює пара людей - Дмитро Чайка та Олександр Казаков.\nВ "республіці" толком не працює жодне підприємство, ріжуться на брухт мідні дроти над залізницями, катастрофічне становище з постачанням лікарень і аптек ліками.\nХоча з асортиментом для лікування поранених якраз усе гаразд - налагоджені прямі поставки зі складів міноборони Росії.\n"Топаз" перетворився на казарми - спроби налагодити "військове виробництво" зазнали краху. Максимум - ремонт транспорту і бронетехніки.\nЄдина сфера, крім військової, де ведеться явна і ефективна робота - це ідеологія і пропаганда.\nМісцеві телеканали промивають мізки без перебоїв\nТелекартинка місцевих каналів набагато професійніше української: за будь-яких обстрілі завжди показують місце вибуху, потерпілих, військових експертів, свідків з сусідніх будинків - весь набір потрібних "маркерів об'єктивності". Не кажучи вже про те, що про деякі обстрілі телевізійники знають заздалегідь.\nЩе в Донецьку є достатня кількість нових місцевих газет типу "Донецької республіки", "Новоросії" або "Мирного Донбасу" з тиражами, що стартують з 50 тисяч примірників. І дуже багато якісної сувенірної продукції.\nЛотки повні виконаними на відмінному рівні брелоками, магнітами, прапорцями, попільничками та іншими атрибутами ДНР.\nЩе московська рука видна зі стартувала з осені кампанії нагороджень. "Георгіївські хрести" ордена "Російської слави" чотирьох ступенів, знаки "Героїв ДНР" медалі "За відвагу!" та інші відзнаки аж до медалей, які вішають на груди відзначилися комунальникам ... "Героїв" повинно бути багато.\nОдин з нагороджених орденом ревно запевняв мене, що тепер він, як "кавалер" може рекомендувати до нагородження необмежену кількість гідних, і я йому охоче вірю. Тут успішно вбивають у голови міфи, які ще довго будуть жити і самовідтворюватися.\nУ березні всі вірили, що Маріуполь стане містом ДНР абсолютно мирним шляхом в результаті політичних домовленостей. А з приводу провалилася "Російської весни" один з "компетентних" товаришів сказав мені буквально наступне: ".?! Все вийшло з-під контролю 11 травня 2014, коли референдум пройшов всього лише в двох областях Чому не вийшло в інших Розікрали бюджети" ,\nКоли бачиш, як ламають через коліно рідне місто, іноді відчуваєш чисто фізичний біль. З людьми і територією грають цинічно і безкарно.\nКолишній дворазовий Псковський губернатор від ЛДПР і "Єдиної Росії" Євген Михайлов примудряється рулити економікою ДНР абсолютно непублічно, і я навіть не знаю, чи включений він в санкційні списки.\nЧиновник федерального рівня, який виїхав керувати в ДНР з поста радника Володимира Путіна! Колишньому віце-прем'єру Придністров'я і нинішньому ДНР Олександру Караманов приписують слова: «Нам можна все Ми адже" ідіоти-терористи ", з нас нічого не візьмеш!".\nМій знайомий бізнесмен з подивом показував мені пачку сигарет "Донський тютюн". У Донецьку вони коштують 12 гривень або 24 російських рубля. А в Ростові-на-Дону, за його словами, 56 рублів.\nЩе він стверджував, що дизайн пачки якийсь "не такий". Це можливо говорить про те, що Донецька тютюнова фабрика перестала робити "звичайне" "Мальборо", а перейшла на підробку російських марок.\nЦілком припускаю, що в Росії скоро багато зловлять такого »не такого" від донецьких табачників, водочников та інших умільців. У всякому разі, я розумію, навіщо вони зміцнюють спільний кордон з "соціально близькими" ДНР і ЛНР.\nІнший мій знайомий розповідав, що весь бізнес тут кришує "Оплот" і "Схід". Є ще, правда, "заступництво" міського адміністратора Ігоря Мартинова, але на нього сподіватися нерозумно - ця "дах" часто тече.\nА ось бензин повністю підім'яв під себе "Оплот" (читай Захарченко) і головна база контрабанди його ніби як знаходиться в Торезі.\nЕкономічні терки жорсткі. М'ясо по 130 гривень і захмарні ціни на ліки комусь дуже вигідні - на ці "поля" не пускають чужих набагато міцніше української економічної блокади.\nВона в Донецьку виглядає, до речі, відверто нерозумно. Коли Фонд "Розвитку України" Ахметова рапортує про виданий за півроку активної роботи трьохмільйонні продуктовому пакеті гуманітарної допомоги, а це не мало не багато більше 30 тисяч тонн продовольства, безперешкодно зайшли через українські блокпости, не бачиш сенсу в такій блокаді.\nЯк живуть у Донецьку люди? Дуже по-різному\nБудь дорога до Донецька починається з людей, припрошує пасажирів взяти з собою сумку-другу їжі. Водії передачі не беруть навідріз. Пасажири - вкрай рідко. Сало, курятина, яйця лотками ...\nПрактично кожного на Південному автовокзалі Донецька хтось зустрічає - з "великої землі" їдуть гроші, пропуску, документи.\nОсобисто я не бачив, як щось не пропускали або відбирали на українських блокпостах, але оповідань про це вистачає. На стороні ДНР найчастіше контроль формальний.\nЄдина перешкода - транспортний податок. Його призначають в євро, а беруть у гривні. З автобуса невеликого - 2 євро, з більш ніж в 40 місць - 5 євро, великі рейси типу "Донецьк-Одеса", де бувають автобуси і по 50 місць, платять 10 євро з ходки. Сьогоднішній "курс" і суму повідомляють у диспетчерському пункті - на маріупольської трасі він, наприклад, в селищі Доля.\nУ Донецьку, як і раніше не працюють банки, немає легальних нотаріусів та продукти в середньому в два рази дорожче, ніж в Маріуполі і Костянтинівці.\nЦіни на Критому ринку в цю неділю виглядали так - сало 150 гривень, ковбаса домашня - 250, свинина починалася зі 120. Фрукти та овочі доставляти, мабуть, складніше, ціни сміливо можна множити на три порівняно з українськими.\nПродавців не багато, але черг все одно немає. На зарплату держслужбовця не розгуляєшся. У міністерствах ДНР провідні фахівці отримують трохи більше ніж держслужбовці в Україні, 4000 гривень або в середньому до 8000 рублів.\nЧиновник в ранзі міністра. - 24 тисячі рублів Злі язики стверджують, що фахівець в ранзі глави служби інформації при уряді може отримувати і 70 тисяч, у гривні. Але тут якось не віриться. Зарплата в 6000 гривень для "держслужбовців" - це круто.\nНа напівживих виробництвах заробляють набагато менше. Бюджетникам платять по-різному. Лікарям, наприклад, у травні урочисто видали підвищений аванс в рублях, але при цьому "заморозили" зарплати за березень і квітень. Пенсіонерам українську пенсію просто помножили на два і видають в рублях.\nЗ цими рублями та ще історія. Наприклад, на ринку їх найчастіше приймають, але в рублях, на відміну від гривні, не дають знижки. Чому? Курс рубля встановлений наказом влади в 5 гривень за 10 рублів. При цьому заборонено і заробляти на обміні. На всіх обмінних пунктах таблички мають однакові цифри навпроти рубля, як у віконці "покупка" так і "продаж".\nДо чого це призводить? До щирих посмішок операторів у відповідь на прохання поміняти рублі на гривню. Зворотно ж змінюють охоче. Не дивно - у півсотні кілометрів за 4 гривні можна купити 10 рублів.\nДо слова, гроші, видані в ДНР, виглядають цілком презентабельно, в банківських пачках з часто йдуть підряд номерами. Але рік випуску скрізь один і той же - перший після деномінації рубля - 1997.\nЛюди лаються і виживають. Старики сумують, молодь сміється. Пам'ятайте дев'яності? Тоді було гірше, та й навички виживання нікуди не поділися.\nНі в магазинах чіпсів? Зробимо самі з порізаного на квадратики вірменського лаваша. Якщо його обсипати сіллю і спеціями, посмажити трохи на сковороді, а потім "засушити" в духовці, він хрумтить не гірше чіпсів.\nНі імпортного алкоголю? Зате багато місцевої дешевої горілки! Ось вам рецепт донецького лікеру «Бейліс»: 3 жовтки, 2 пакети ванільного цукру, банку згущуванні, столова ложка кави розчинної, 10% вершки і 0,5 літра горілки.\nУ Донецьку мало пива - несмачне російське "Жигулівське" в максі упаковці в 2,25 літра коштує 75 гривень. А ось горілка - близько 40 гривень за пляшку. І ще її багато - і місцевої та російської.\nУ магазинчику поруч з моїм будинком я раптом побачив асортимент української "артемівської". Запитав у господині і отримав несподівану порцію відвертості: "Так, українська, із залишків Була днями в Маріуполі, пенсію отримувала, глянула на полиці магазинів, на" Medoff "," Немирів ". І заплакала раптом Коли ж ми" доденеерімся "нарешті ?! ".\nЦе третій продавець в моїй колекції за останній місяць, який при незнайомій людині кляне ДНР.\nУкраїнські патріоти в місті в основному мовчать, їх і обчислюється за мовчання - серед таксистів, сусідів по черзі і іншого люду. А ось народ, далекий від політики, який прийняв нову владу, не боїться обурюватися.\nЦар несправжній, Путін кинув, Росія не прийшла! Обивателів досить важко контролювати.\nЦе в Україні здається, що Путін робить для військової потужності ДНР і ЛНР все можливе і навіть більше. А один ополченець зло заявив мені, що Путін кинув усіх, тому що він цілком міг " розбомбити цей Київ парою десятків ескадрилій, а замість цього відправляє нас помирати в безглуздих атаках на допотопних залозках ".\nАле я б не переоцінював це невдоволення, як і ненависть до всього українського, хоча її теж вистачає.\nЯ б не переоцінював ентузіазм симпатизують ДНР і кожен день викладають фото гуляють з мамами дітей на бульварі Пушкіна і працюючих комунальників.\nТак само як і україномовними афіші на ще працюють кінотеатрі "Зірочка" або кінотеатрі імені Шевченка, покажчики з українським прапором і тризубом, що збереглися на будівлі Донецької міськради, червоні маки на стінгазетах в українських школах ...\nЯ з скоріше схильний погодитися Оленою Стяжкіна , яка описує те, що відбувається, зрозумілими категоріями окупації. Вона якось сказала, що в Херсоні, в разі біди, було б так само. Як і в Донецьку. Просто туди росіян не пустили.\nУ цьому, я думаю, є велика частка правди.\n15 серпня, 2014 ▪ Борис Бахтєєв\nУ чому тут фокус? А пояснюється він дуже просто: ті, від кого я чув про винятково доброзичливу атмосферу, що панує в Донецьку, - всі вони були жителями самісінького центру “донбаської столиці”. А в Києві опинялися на Відрадному, Борщагівці, Воскресенці, Оболоні.\nЩо являв собою донецький центр іще два-три десятиліття тому, який спосіб життя панував у ньому? Магазини, від гастроному до двох велетенських універмагів, два великих ринки — от вони, поруч. Оперний та драматичний театри, філармонія, найбільший у місті кінотеатр, художній музей — між ними десять хвилин неспішної ходи. Університет, політехнічний інститут — теж поруч, у самісінькому центрі. Обласні та міські адміністративні установи, міністерство вугільної промисловості УРСР, об'єднання “Донецьквугілля”, проектні та наукові інститути “Дондіпровуглемаш”, “Дондіпрошахт”, ДонВугІ, ДонНДІ — всі вони були й є в центрі, саме їхні співробітники впродовж десятиліть отримували квартири неподалік роботи. Нащадки представників дореволюційної адміністрації, чиновників та купців, яким удалося пережити більшовицький терор та сталінські репресії, — от хто був їхніми сусідами, та й колегами: нащадки чиновників та купців у шахтарі, як правило, не йшли.\nЧитайте також: Самопроголошений губернатор Донеччини Павло Губарєв: еполети, сталінізм та "еллінські традиції"\nРешти міста “аристократи” не знали, бо майже ніколи там не бували — а навіщо? Тобто, геть не знали: завези за кілометр від центру — й усе, повна дезорієнтація. Шахти, заводи — їх більшість цих людей знали хіба що за інститутською практикою; чимало хто — так само, як і ми, лише з телевізора. Шахтарів та заводських робітників більшість мешканців донецького центру не знали й поготів — бо їм ніколи не доводилося з ними близько контактувати. Ба більше: я недаремно назвав донецький центр не “інтелігентським”, а “аристократичним” гетто. Бо саме так почувалися чимало його жителів. Зневажливе “роботяги” - це слово в донецькому центрі здавна можна було почути не так уже й зрідка. І того самого часу ті самі люди пишалися своїм робітничим регіоном, що “годує всю країну”, а жителів інших регіонів звали “неробами” та “паразитами”. “Робітничий регіон” та “роботяги” - ці поняття здавна співіснували у свідомості як щось цілковито окреме.\nЦентр Донецька — це прямі й широкі магістралі, що йдуть із півночі на південь і звуться вулицями, та здебільшого неширокі й короткі, тихі й зелені майже провулки, що прямують із заходу на схід і звуться проспектами. Колись нинішні вулиці звалися лініями: Артема — Першою, Постишева — Сьомою, Горького — Восьмою... Перейменовано їх було ще до Другої світової війни, але чимало жителів донецького центру звуть їх так — лініями з номерами — й по сьогодні. Те саме й щодо проспектів: проспект Гурова звуть Готельним (“Гостиничным»), проспект Гринкевича — Лікарняним (“Больничным»).\nТа й під час Євро-2012 іноземні туристи ділилися враженнями: як у “шахтарській столиці” добре — все зручно, все поруч; на відміну від велетенського Києва, Донецьк такий маленький і компактний! Насправді ж погляньте на карту автошляхів: між Донецьком та Мар'їнкою — 28 кілометрів. Дорожні знаки про закінчення Донецька та початок Мар'їнки стоять поруч, мало не на одному стовпі, й до центру Мар'їнки звідти — щонайбільше два кілометри.\nЦентр як “аристократичне гетто” - це особливість не лише Донецька. До тієї чи іншої міри це притаманне всім великим містам Донбасу.\nДонецькі “селища” не мають нічого спільного з київськими Лісками, Червоним Хутором або Вітряними Горами. Складаються вони з чималих за площею садиб із величезними городами. Чимало жителів околиць Донецька тримають кіз, а то й корів; курей — практично всі. Отам, за нелегкою працею на городах і в господарстві, й минає практично весь вільний від роботи час жителів “селищ”. Ідучи вулицею донецької околиці о дев'ятій вечора, ви вже майже не побачите освітлених вікон: у “селищах” заведено дуже рано лягати й із першими півнями прокидатися. Типово сільський спосіб життя панує там.\nПід час президентської кампанії 2004 року прибічники Віктора Януковича змальовували його “перевагу”: він, Янукович — із міста, тоді як Віктор Ющенко — з села. Насправді Янукович народився та провів дитинство от саме в такому “селищі” - місті де-юре й селі де-факто.\nЗвісно ж, не так уже мало жителів “селищ” і раніше працювали поза їхніми межами, а отже, й їхнє життя не обмежувалося — або, радше, не зовсім обмежувалося — ними. Менше з тим, донбаські міста завжди були до значної міри суто адміністративними — якщо хочете, паперовими — об'єднаннями кількох або кількох десятків своєрідних “гетто”.\nТепер, коли великі заводи або закрилися, або скоротили обсяги роботи, спостерігається процес драматичної дезінтеграції міст. Задовго до нинішніх подій у Макіївці та Горлівці о п'ятій-шостій годині вечора припиняли ходити тролейбуси — їм більше не було кого возити. У Горлівці трамвайний маршрут, що прямує до “селища” шахти імені Калініна — понад 15 кілометрів від центру, - працював із інтервалом понад 40 хвилин, а то й понад годину. Трамваї ніколи не були переповненими. Життя людей усе більше замикається в “селищах”...\nНі, річ не в асфальті, не в ліхтарях і не в міліціонерах. Річ у тім, що ти ж, їдучи до батьківської садиби, до рідного дому, однаково не перенесешся туди повітрям! Тобі однаково доведеться долати ці двісті метрів грунтівки! То заасфальтував би й їх — ти ж супермільярдер! Ні...\nоднієї школи, із тим приятелював у дитинстві, із батьками того працював на одній шахті, той жив на сусідній вулиці... Голосувати за когось іншого, за суперників і супротивників? То це ж перед сусідами соромно, як це — проти свого голосувати?\n1990-х років, коли нинішні керівні регіонали створювали свої неправедні капітали, селищна структура донбаських міст зіграла їм на користь. Встановити контроль над “селищем” - це не надто відрізнялося від того, як стати неформальним лідером школи. Способи збагачення? Довкола всі свої, всі знайомі з дитинства — не засудять, а якщо засудять на словах десь між собою на кухні, то підтримають на ділі. Свої ж!\nНіч, липнева спека, вокзал у Білій Церкві. Пасажири чекають на свої поїзди на пероні. Моїм сусідом по лавочці виявляється житель одного з донбаських міст. Перед нашими очима — залізничні колії, а за ними — забудована одноповерховими будиночками вуличка, яскраво освітлена. “У нас, у Донбасі ліхтарів на вулицях немає, - із засуджувальною інтонацією каже він. - У нас бережуть енергію. Ми видобуваємо вугілля, а ви його спалюєте, щоб на вулицях світило!” - останні слова лунають, мов вирок.\n“Звичне” та “добре”, “так, як у нас” і “так, як належить бути” - ці поняття стають синонімами.\nПереважна більшість донбаських міст виникла в період сталінської індустріалізації. Й нема куди подітися від факту: донбаські міста небагаті на архітектуру. “Сталінки”, “хрущовки”, “брежнєвки”, в центрі Донецька ще й будови останніх років — оце й є найприкметніші, найкращі, найвидатніші акценти міських пейзажів. У невеликих містах, у шахтарських селищах та у “селищах” великих міст “парадні обличчя” - це зазвичай стандартний адміністративний будинок, стандартний провінційний палац культури й кілька три-чотириповерхових багатоквартирних будинки сталінської доби. Усе решта — одноповерхова забудова, у якій чудернацьким чином перемішано типові риси української хати, російської ізби та традиційної шахтарської собачівки-нахалівки, а ще нескінченні промислові пейзажі.\nЗвідси й відповідне ставлення до старовини. Навіть будинок, у якому жив засновник Донецька Х'юз, перебуває в напівзруйнованому стані на закритій для загального огляду території. І коли в києві вирували баталії довкола будівництва Рінатом Ахметовим торговельного центру на Андріївському узвозі, сторони не розуміли одна одну й зрозуміти не могли: на переконання багатьох донбасівців, усе нове, багате й красиве в будь-якому разі краще за старе; старе апріорі не є гідним; старого можна лише соромитися.\nТе саме стосується й міської топоніміки. Ідете ви в Донецьку проспектом Богдана Хмельницького, дивитеся назви вулиць, які перетинаєте: Щорса, Рози Люксембург, Шекспіра... Така дивовижна компанія можлива лише в Донбасі. У донбаських містах можна зустріти вулиці Байрона, й вулиці Шопена, й вулиці Ньютона — здебільшого це типові одноповерхові вулички у “селищах”.\nНу й, звісно ж, вулиці Леніна, Кірова, Куйбишева, Орджонікідзе, Калініна, Свердлова. На схемі тролейбусних маршрутів Макіївки — три різні вулиці Кірова в різних районах. Усього в місті їх п'ять, а то й більше. Більшості з цих вулиць не можна повернути історичних назв, бо самі ці назви й є історичними, найпершими.\nТа й самі ці постаті донбасівці сприймають як свою й саме свою історію: батьки-засновники, що створювали й самі донбаські міста, й економічну потужність регіону, й його славу та героїку. Прибери їх — і у свідомості багатьох донбасівців залишиться порожнеча: своєї й саме своєї історії більше не буде — Дике Поле...\nЗаписки "дикого східняка".\nДонецьк, який я побачив. Записки «поверненця» 14.08.2015 17:33.\nЗаборона на переміщення громадського транспорту через лінію розмежування не поставив підприємливих людей у глухий кут. У Костянтинівці, кінцевої станції Київського поїзди, прямо у вагона стояла маршрутка. Водій пропонував доставку в Донецьк, з пересадкою на Артемівському блокпосту ЗСУ на іншу маршрутку, яка буде чекати тільки нас. «Ви платите тільки один раз», - вагомо переконував нас господар транспортного засобу. Коли він віз нас з Костянтинівки до Артемівська, на кількох українських блокпостах його запитували про склад пасажирів. Виявилося, з довколишньої колонії втекли ув'язнені. Водій казав, що всі люди з поїзда, бійці вірили йому на слово, і ми їхали далі. В дорозі водій по телефону довго з'ясовував, хто з його напарників прийме нас після Артемівського блокпоста, і довезе безпосередньо до Донецька.\nПобачена пасажирами маршрутки черга з машин і людей, охочих потрапити в зону АТО, а потім і піший перехід через Артемівський блокпост ВСУ викликали в однієї з пасажирок репліку: «І коли вже припиняться ці муки?» На що її попутник відреагував: «Раніше думати треба було. Тепер ось розплачуємося за власну дурість ». Втім, цього дня чергу на виїзд з Донецька була значно довша, ніж на в'їзд.\nУ черзі на огляд речей попереду стояли дві жінки у віці 70+. Український боєць виявив в сумці однієї з них надто багато різних ліків, і цілу гору гумових шльопанців. Бабуся виправдовувалася великою кількістю родичів, і хоча солдатів пропустив її в Донецьк, вона ще довго обурювалася «свавіллям українців». Після Майорського вона на всю маршрутку оголосила: «Все, далі наші. Можна розслабитися ».\nПроїжджаючи через перший блокпост ополченців ДНР на околиці Горлівки, я побачив напис на одному з бетонних блоків: «Дійшли до Берліна - дійдемо і до Києва. Аксіома ».\nОполченці на блокпостах практично нікого не перевіряли, тільки на одному з них хлопець побіжно переглянув паспорта у чоловіків. На іншому КПП ополченець заглянув, запитав у пасажирів: «Все додому?», І, отримавши ствердну відповідь, відпустив машину.\nЛюдей у камуфляжі на вулицях Донецька зовсім небагато, ще менше зі зброєю. За весь час я побачив тільки одного бійця «республіканської гвардії» з автоматом. Вони справно платять за проїзд у громадському транспорті, і в магазинах поводяться як звичайні покупці. На центральній площі Леніна абсолютна порожнеча. Немає ні прапорів, ні наметів. Політична боротьба в Донбасі завершена, питання про владу закритий.\nУ той же час, набагато частіше, ніж в колишні приїзди, зустрічаються прапори ДНР. Вони вивішені над входом в школах і лікарнях, над магазинами та установами. Прапор є навіть над диспетчерської автостанції «Критий ринок». Один з магазинів на Київському проспекті в силу особливостей свого фасаду був позбавлений місця для флагштока. Але співробітників це не зупинило. Древко прапора примотали скотчем на необхідній висоті прямо до ринви. Невже працівники магазину вважають, що ДНР зіллють?\nБагато прапорців ДНР за лобове скло автомобіля. Найчастіше зустрічаються на номерах наклейки з прапором ДНР або «Новоросії». Один з моїх випадкових співрозмовників, коли ми проходили повз стоянки машин, зауважив з цього приводу: «суцільні революціонери».\nМожливо, це свого роду мімікрія під сформовані обставини, щоб магазин або автомобіль раптом не «реквізували». Так що попит на прапорці та наклейки великий. До слова, вуличні торговці, що пропонують символіку молодої республіки, з портретів виставляють лише Захарченко і Путіна. Тобто, на їхню думку, тільки ці політичні фігури гідні бути поруч, решта навіть не розглядаються.\nКоли в маршрутці, а потім в магазині мені дали здачу рублями, я спочатку довго міркував, яка сума у мене в руках, потім розділив її на два, і зрозумів, що мене не обрахували. У магазині «Амстор» з семи кас - п'ять призначені для розрахунків у рублях, дві - в гривнях. Втім, до рублям я швидко звик.\nДобре хоч, час поки збігається (з жовтня 2014 в ДНР і ЛНР введено московський час, але в Москві зараз не переводять годинники на зимовий / літній час, тому в даний момент воно збігається з Києвом).\nТРЦ «Донецьк-Сіті» так і не відкрився. У готельно-ресторанному комплексі «Ліверпуль», який ще в липні 2014 зайняли ополченці, триває ремонт, про що свідчить табличка з відповідним написом. Щоб ні в кого не було в тому сумнівів, арку, що веде до «Ліверпулю», загородили металевими гратчастими воротами. Тепер там не потрібні мішки з піском і вартові, як було минулого літа. Жутковато виглядає і головпоштамт, з закритими дверима і відсутністю відвідувачів.\nВисотні житлові будинки на перетині Університетської та Таманського проспекту будувалися навіть глибокої восени минулого року, під час активних обстрілів. Зараз, коли в цьому районі тиша, але будівництво зупинена.\nУ той же час, відкриваються і нові заклади. Так, біля «Критого ринку» на розі Богдана Хмельницького і Челюскінців, де був салон мобільного зв'язку, і в такому ж колишньому салоні навпроти бібліотеки ім. Крупської, розмістилися закладу під назвою «Ватрушка». До цієї ситуації підходить вислів: «Досить базікати, жуй, поки дають».\nНа проспекті Ілліча мене вразила напис на фасаді колишнього кінотеатру «Донецьк» (Калінінський район). Фраза величезними літерами «Донецьк - російське місто» красувалася там вже рік. Але трохи нижче, шрифтом не меншої розміру було виведено продовження: «Ненавидить рашістскіх окупантів». Вражаюче, що ніхто не зафарбував цей напис - незважаючи на те, що проспект Ілліча - це одна з ключових транспортних артерій міста і початок автодороги Н-21, що зв'язує Донецьк з російським кордоном. Та й написати її було справою не однієї хвилини. Тут вам і мужність невідомого патріота, і мовчазна підтримка тисяч перехожих.\nДо речі, чергової жартом для хлопців в місті стала фраза, звернена до незагорелой дівчині: «Тебе, напевно, деенеровци в підвалі тримали?». Я особисто чув її два рази, з невеликими варіаціями.\nМоє спілкування з городянами склалося таким чином, що стали відомі основні проблеми, їх хвилюють. Випадково вдалося перетнутися з представниками різних соціальних груп.\nЙдеться, зокрема, про медиків. Дізнавшись, що наш дільничний терапевт, або сімейний лікар, залишилася в Донецьку, я вирішив проконсультуватися з нею з приводу свого самопочуття. 18-та лікарня на Путилівці (Київський район) зруйнована, тому лікарі з неї перемістилися в 20-ю в районі Маяка. Причому вона, як відомо, не найбільша за розмірами. З цього стає більш-менш зрозуміло, наскільки менше стало в місті лікарів.\nВід знаходилися в кабінеті людей у білих халатах, а також у звичайному одязі, я вислухав кілька життєвих історій. Одна збиралася на два тижні в Крим, з проїздом через Росію. Її повідомлення викликало живу дискусію, в ході якої прозвучала фраза про дешевизну відпочинку в Абхазії. Загалом, багато донеччан, як мовиться, ментально зараховують наш регіон до іншого СНД - Співдружність невизнаних держав.\nІнша лікар розповіла, що її син, який закінчив в цьому році бакалаврат Донецького національного університету, отримав два дипломи - від ДНР, і від одного з ростовських ВУЗів. У Південному федеральному університеті його спеціальності не виявилося, і допоміг інший ВУЗ, в назві якого є слово «Донський», інше я не запам'ятав. Випускники на восьми автобусах вирушили до Ростов-на-Дону на захист дипломів, і ввечері того ж дня повернулися назад. Тепер син запланував надходження на магістратуру в ДонНУ, і мама поскаржилася, що не вдалося швидко здати документи, занадто велика черга.\nТретя повідала, правда, з чужих слів, що студенти-медики отримали дипломи 1-го Московського медичного університету.\nНарешті, зашедшая разом зі мною відвідувачка, плачучи, поділилася подробицями про загибель свого чоловіка, який був поранений при черговому обстрілі декількома осколками, і помер від крововтрати, не дочекавшись приїзду «Швидкої допомоги».\nАналіз крові я здавав в лабораторії при лікарні. Моїми партнерами по процедурі були двоє чоловіків. Один, років сорока, здаючи кров, обурено говорив щось про руки і ноги. Прислухавшись, я зрозумів, у чому причина його невдоволення. З'ясувалося, що в минулому році, щоб вступити в ополчення, достатньо було мати двома руками і двома ногами. Місяць тому він чомусь уявлялося зі своєї частини, потім, ймовірно, не знайшов себе в мирному житті, і захотів знову в стрій. Але на цей раз від нього зажадали пройти повне медичне обстеження.\nДругий супутник, постарше, поділився зі мною потаємними думками, без найменшої ініціативи з мого боку: «Здраво розмірковуючи, ми стали полігоном, підставились і з одного, і з іншого боку. Найсумніше - наш незрозумілий статус. Нас немає на жодній карті, нас як би немає взагалі. А якщо Україна, як збираються зробити її влади, в 2016 році виробить обмін паспортів, ми будемо взагалі ніким. Аграрний характер економіки нас ще міг би врятувати, а з нашим промисловим потенціалом ми без допомоги Росії просто не виживемо. А у Росії і у самої проблем вистачає ».\nЗнайомий розповів, що люди, які зберегли робоче місце, ходять на службу навіть без зарплати, хоча б тому, що влада ДНР надають їм соціальний пакет: «Дають картки на освіту та охорону здоров'я. З такою карткою діти можуть вступити до вузів, і на прийом до лікаря безкоштовно можна йти. Але лікар все одно такі ліки понаписує, що ніяких грошей не вистачить ». Сам він на роботу влаштуватися не може, немає робочих місць. Тому заробляє, як може - комусь вугілля покидає, комусь бур'ян прибере ...\nІнший знайомий, дрібний підприємець, зазначив, що дехто все ж будується, але в цілому обсяги нового будівництва наближаються до нуля. Прикметою часу стали комісійні магазини, що відкриваються один за іншим. Але набагато більше його турбувала неможливість отримати пропуск на територію, підконтрольну Києву: «У мене там немає ні власності, ні родичів - як живих, так і похованих. Це всі підстави для отримання документа, інші не беруться до уваги. Друзі, туризм, відпочинок, лікування нікого не цікавлять ».\nДорога на поїзді з Києва до Костянтинівки запам'яталася випадковою зустріччю з однокурсником, назвемо його Віктор. До війни він у Донецьку керував державною установою, а тепер жив і працював у цій же установі, але в Слов'янську. Свій будинок у Донецьку, разом із собакою, він залишив на піклування сусідки.\nВін розповів, як минулого літа вивозив з Донецька в звичайній сумці трудові книжки своїх співробітників, інші документи, печатки, штампи та інше. Деякий час цю сумку довелося зберігати в квартирі нашого спільного знайомого в Краматорську. Таким чином, Віктор якийсь час уособлював принцип «Держава - це я». З двох десятків працівників з ним переїхали шестеро. Решта або остаточно пішли на пенсію, або оформили відпустки по догляду за дитиною до шести років.\nВіктор розповів, що в ДНР працюють відділення республіканського банку, виплачуються пенсії, правда, зарплати бюджетникам носять нерегулярний характер.\nМайбутні оформлення пенсії ставило його перед проблемою - за період до 2000 року потрібна письмова довідка, і як її отримати в сьогоднішньому Донецьку, ніхто не міг пояснити.\nПро долю інших однокурсників Віктор знав небагато. Частина з них покинула Донецьк, але хтось і залишився. Один з наших товаришів, як достовірно знав Віктор, пішов в український добровольчий батальйон, хоча вік у нас у всіх вже досить солідний. Мене цей факт не здивував, тому що патріотизм товариша був давно відомий.\nЗ приводу довідок я подумав - відомо, що свідоцтва про народження дітей, видані в ДНР, вважаються в Україні як би недійсними, тобто цих дітей, юридично, ні. Їхні батьки не мають права на допомоги, пільги і т.д. Але, з іншого боку, якщо недійсні також свідоцтва про смерть, виходить, юридично померлі люди як би є. Вони продовжують отримувати пенсії, або, принаймні, зберігають на це право. Загалом, наше життя - давно театр абсурду.\nОдна з моїх знайомих багато років працювала на Донецькій залізниці, на центральному офісі якої з минулого літа майорить прапор ДНР. Але днями вона була переведена, цілком офіційно, в одну з київських залізничних структур ...\nІнша, продовжуючи роботу в депо, заочно навчалася в Луганську, щоб отримати більш високу посаду. Поки вона вчилася, влада перемінилася, і диплом вона отримала від міністерства освіти ЛНР. На Донецькій залізниці їй порадили засунути цей диплом кудись подалі. Жалко людини, безумовно, але з іншого боку, для чого прапор ДНР - для краси?\nПо дорозі додому, на Путилівці, я випадково зустрів сусідку, допоміг їй донести сумку, і метрів за п'ятдесят до наших будинків вона показала на ікону Божої матері, закріплену на одному з кущів: «Це щоб вона наші будинки захищала. Ополченці такі ікони по всіх полях навколо селища розвісили. І в нашу церкву ходять, моляться, сповідаються, причащаються. Багато Вашого віку, але є й молоді. Троє з них на криласі співають ». З питання припинення конфлікту вона висловила таку думку: «Як ми зможемо пробачити Україні? Ми на них не нападали, це вони сюди прийшли зі зброєю, повбивали людей, зруйнували будинки і шахти ». Причому це говорить етнічна українка, півжиття прожила в Тернопільській області.\nЩе один сусід просто змусив мене оглянути город, який він обробляє все літо, нагадавши відому сцену з фільму «Москва сльозам не вірить»: «Ось тут я помідорчики посадив, бачиш, вже буріють, а тут квасоля, по сітці в'ється. Редиска цього року не вдалася, а буряк непогана вже, але всього один рядочок, на два насіння не вистачило. Ось сюди я дощову воду збираю, з водостоку. А ось гарбуза вже якісь, цілком пристойні ». Пенсію знову, як і колись, носить листоноша, з квітня. Внучка працює, яку-ніяку зарплату отримує. Загалом, все добре. Одне погано - стрільба не припиняється: «Без кінця - бабах, бабах. І все на одному місці. Скоріше б рушив фронт, хоч в яку-небудь сторону ». Городик, дійсно, акуратний, доглянутий. Все дуже толково, кожен клаптик пущений в справу, все підв'язано, оброблено. Причому сусідові вже 86. Вражаюче, наскільки літні люди здатні зберігати смак до життя в будь-яких обставин.\nЩе одна знайома, літня жінка, три місяці прожила у доньки в Росії, але повернулася додому наприкінці весни: «Москва тільки по телевізору красива. Нічого там хорошого. Зажадали від мене оформлення документів, з відмовою від українського громадянства. А як я без свого будинку? »Від неї я вислухав розповідь про останні обстрілах, коли над селищем туди-сюди літали снаряди, які вона називає бомбами:« Летить бомба, і світиться так, що все видно ». Для неї навіть друга світова відклалася в пам'яті як більш гуманна війна: «І наші, і німці поле бомбили, а наше село не чіпали». Вона родом з українського села в Запорізькій області. Рішення конфлікту їй бачиться так: «Вийшли б Порошенко і Захарченко один на один, хто переможе, той і головний. А нам все-одно. Навіщо людей вбивати? ».\nЯ подумав, що такий варіант, в принципі, цікавий, якщо президентом України стане Віталій Кличко. Так що, почекаємо. І ще одна зміна відбулася у свідомості наших земляків. Порошенко і Захарченко для них - рівновеликі фігури. Захарченко тепер - не просто польовий командир, а «лідер народу Донбасу».\nВзагалі ж люди звикли до свого нового життя, з її злигоднями і маленькими радощами. Одного разу, серед дня, маршрутка була битком набита людьми, що віз додому великі сумки з гуманітарною допомогою. Вони раділи хорошому сьогоднішнього пайку, були задоволені, що швидко впоралися, і ділилися враженнями, в якому з місць якнайшвидше отримати належні продукти.\nІншого разу в транспорті їхали кілька чоловіків вище середнього віку, і один з них захоплено розповідав, як вдало вчора проїхав через лінію розмежування. Він кілька разів повторив, що за таксі заплатив по лічильнику. Хлопець на зупинці по мобільному телефону з'ясовував питання про доставку якихось товарів. Дівчина ділилася з подругою радістю про своє працевлаштування: «Правда, зарплату обіцяють не відразу, але кажуть, що будуть платити».\nДорога з Донецька назад до Києва вийшла більш складною. Напередодні я познайомився на Південному автовокзалі з водієм, який практикував пряму доставку пасажирів до Костянтинівки на поїзд, але за більш високу плату. У нього були зв'язки на блокпосту, і, відповідно, пільгова черга. Але вранці, в день запланованого від'їзду, водій відповів по телефону, що не їде, так як змінився склад варти.\nДовелося їхати до Майорського, там, в натовпі людей, чекати, поки хтось перевезе до Артемівська, а вже звідти їхати до Костянтинівки. Незрозуміло, навіщо ці дві пересадки, чому автобуси з Донецька не пускати до Артемівська, або з Костянтинівки - до Майорського?\nЗагалом, багато людей впадали в крайню міру збудження, кричали і лаялися, сперечалися із-за черги. Одна тітка кричала, що ноги її більше тут не буде. Було тільки незрозуміло, де саме не буде її ноги - в Донецьку, в Україні, або на конкретному блокпосту.\nНа очах десятків свідків розвивалася трагедія якоїсь бабусі з Донецька. Вона ще у березні, за її словами, втратила український паспорт, і, як на роботу, їздила на блокпост, щоб хоч якось розв'язати проблему. Тільки допомогти їй так досі і не змогли, і знову загорнули назад.\nАртемівський блокпост ВСУ в цілому працював оперативно. Кілька чоловік перевіряло наші прізвища у базі даних. Окрім бабусі без документів, при мені не загорнули нікого.\nНа блокпосту була питна вода, медпункт, туалет, і спеціальний навіс з сидіннями для тих, хто захоче відпочити. Тут же працювала будівельна техніка, що обладнала якийсь майданчик, - мабуть, для одного з логістичних центрів з магазинами, аптеками і банкоматами, о\nПісля спілкування з жителями Донецька я згадав фразу, мигцем упущену моїм однокурсником : "Може, ми чогось не розуміємо"?. Була колись популярна фантастична книжка "Між двох часів", герой якої подорожував в минуле, а повернувшись, порівнював навколишній світ з тим, який він покидав. Щось зникало, щось несподівано з'являлося, і герой вражався тому, як неуявно іноді змінювалася реальність. Але для людей, що оточують його, ця реальність була єдиним, звичним місцем існування, і вони приймали її такій, як є, і жили за її правилами.\nА, загалом, в Донецьку повно немовлят на руках у мам, або в колясках, що штовхаються папами, на дитячих майданчиках грають діти старше, по вулицях переміщається багато підлітків і молоді. Вулиці усі так само чисті, на численних клумбах ростуть квіти, а донецькі дівчата усі так само красиві. Ось тільки це вже не той Донецьк, а ДНР.\nЗаписи зроблені в середині літа 2015 року.\nПравозахисники, громадські активісти й небайдужі б’ють на сполох і вимагають евакуації 3 585 дітей, які досі перебувають в інтернатах, спецшколах, дитячих будинках зони АТО. Серед них – 150 дітей-сиріт, за життя і здоров’я яких держава несе повну відповідальність.\nОбновлен 15 авг 2015. Создан 08 июн 2015


3 випуск шоу Танці з зірками 2020 пройшов 13 вересня.\nТанці з зірками 2020: Фреймут вийшла на паркет з коронавірусом (Відео)\nОльга Фреймут та Ілля Падзина станцювали у першому ефірі шоу, хоча заразилися коронавірусом.\nAlyona Alyona запалила на Танцях з зірками, але суддям це не сподобалося\nТанці з зірками показали перший ефір у передостанній день літа.\nОлег Винник стане учасником нового сезону «Танців з зірками»: краса вимагає праці\nОлег Винник візьме участь у популярному шоу на 1+1.\nСвященник молиться з дружиною під гітару: ви маєте це почути!\nМолитва у колі сім’ї – особлива молитва єдності. І вона може бути різною, як показує сім’я священника Петра Маковецького. Їхні співані молитви, відеозаписами яких подружжя ділиться на сторінці Pobozhnyi, вражають щирістю, заряджують позитивом...\nУкраїнський стартап Jammy Instruments створив портативну MIDI-гітару, яка зібрала $50 000 за годину на платформі Kickstarter.\nМи молимося і якомога швидше хочемо отримати відповідь. Але що робити, якщо відповіді немає – ні сьогодні, ні завтра?