Родинні трагедії Івана Франка | "НейроNEWS: психоневрологія та нейропсихіатрія"\nПролог до тяжкої, страшної драми.\nЖиття вдома стало пеклом.\nХлопчик мене радує і печале разом….\nДва рази я хотіла відібрати собі життя, але обидва рази невдатно.\nОрел, що волоче за собою підтяті крила.\nІз днів журби.\nЗа титанічною постаттю Івана Франка — безсмертного «Каменяра», «Вічного революціонера», ідеологізованого радянською владою поета-громадянина і зведеного в культ шкільними підручниками української літератури, — дуже важко розгледіти живого чоловіка. А насправді він був звичайною людиною. Між письменницькою працею і насиченим громадським життям закохувався і шукав взаємності в коханні, прагнув створити щасливу родину. Однак особистим намірам Франка так і не судилося здійснитися — його сімейне життя було затьмарене психічною хворобою дружини, епілепсією та ранньою смертю старшого сина, спробами самогубства доньки. Доживав віку митець тяжко хворим, без жодної рідної душі поруч…\nУ ліричній поезії із циклу «Зів’яле листя» розкривається душевна трагедія Івана Франка, викликана тяжкими обставинами особистого життя, зокрема нерозділеним коханням. Як і кожен митець, він черпав натхнення у взаєминах із представницями протилежної статі. Жінок у його житті було немало, як стверджують дослідники. Проте шедеври його інтимної лірики присвячені саме трьом.\nДонька священика Ольга Рошкевич (у заміжжі Озаркевич) була першим коханням поета — «несміла, як лілея біла, з зітхання й мрій уткана». Іван, тоді ще студент університету, зустрів її, прийшовши в гості до свого друга. Між ними спалахнуло кохання, але два арешти Франка за участь у гуртку демократичної молоді поставили хрест на його намірах одружитися з Ольгою. Її батьки заборонили молодим людям не лише зустрічатися, а й листуватися. Як згадував сам Франко, попри всі перепони, їхні стосунки, тривали близько десяти років. Вони продовжували переписку навіть після того, як Ольга побралася з о. Володимиром Озаркевичем. Свого первістка вона назвала Іваном. На схилі віку перша кохана Франка мешкала поруч із ним у Львові, попри це завжди уникала зустрічей із ним. Перед смертю Іван Якович просив погукати її, щоб проститися. Ольга не прийшла, а помираючи, попрохала, щоб їй під подушку в труну поклали його листи.\nПолька-шляхтянка Юзефа Дзвонковська — друге кохання Каменяра — «гордая княгиня, бліда, мов місяць, тиха та сумна». Вони познайомилися в Станіславові (нині м. Івано-Франківськ). Молоді люди тривалий час листувалися, однак на всі залицяння Франка Дзвонковська незмінно відповідала відмовою. За однією з версій, дівчина розуміла, що поет набагато нижчий за неї за соціальним статусом, а за іншою — вона знала, що невиліковно хвора. І справді, не доживши до 30 років, Юзефа померла від туберкульозу.\nТретє кохання Франка — також полька Целіна Журовська (у заміжжі Зиґмунтовська). Поет зустрів її на пошті, де дівчина працювала касиром. «За саме серце вхопила мене, і смокче кров, і геть спокій жене», — писав він про неї у вірші. Вражений її красою, Іван постійно шукав із нею зустрічі. Не маючи адресатів для листування, сам собі писав листи, аби частіше ходити на пошту. Згодом почав між своєї кореспонденції вкладати листи до Целіни, а також присвячені їй вірші. Вечорами він чекав її на вулиці та переслідував на відстані, але вона прямо дала зрозуміти, що такий кавалер її не цікавить. Пізніше Журовська стала дружиною поліцейського комісара Здіслава Зиґмунтовського, у них народилося двоє дітей. Однак упродовж років доля ще не раз зіштовхувала її з Франком.\nЦеліна одружилася 1896-го, цьогоріч побачила світ збірка Івана Франка «Зів’яле листя», яку заслужено вважають вершиною української любовної лірики. На той час поет уже десять років був одружений із киянкою Ольгою Хоружинською, шлюб із якою він узяв у травні 1886 р., але впродовж цілого десятиліття оспівував своїх колишніх пасій. Своїй же законній дружині він за все життя присвятив лише один вірш, який написав менш як через рік після весілля. У збірці «Зів’яле листя», що сповнена мотивами страждань від нерозділеного кохання, розкривається душевна трагедія самого Івана Франка. Ці муки змушують ліричного героя знову і знову шукати вихід у смерті:\n...Ні, не тебе я так люблю,\nВід неї одурію...\n...Я чую, ясно чую,\nІ як я ним у пітьму помандрую...\n(вірш «Я хтів життю кінець зробить...»)\nНамагаючись заперечити автобіографізм поезій, Франко в передмові до першого видання писав, що уклав збірку за матеріалами щоденника самогубця, чоловіка «слабої волі та буйної фантазії, з глибоким чуттям», який «здобувся на рішучий крок і пустив собі кульку в лоб». Хоча за цією ліричною постаттю все одно чітко простежується сам поет, тому, можливо, насправді суїцидальні настрої спадали йому на думку, але на такий «рішучий крок» він так і не наважився. Переживши декілька нещасливих історій кохання, Іван вирішив, що його обраницею має стати жінка, яка не зачепить так глибоко його серце і не примусить більше страждати.\nПролог до тяжкої, страшної драми\nУ листі до свого друга, сходознавця Агатангела Кримського, Іван Якович відверто писав: «З теперішньою моєю жінкою я одружився без любові, а з доктрини, що треба оженитися з українкою, і то більш освіченою, курсисткою. Певна річ, мій вибір був не архіблискучий. Мавши іншу жінку, я міг би був розвитися краще і доконати чогось більшого. Ну, та дарма, судженої і конем не об’їдеш».\nНа початку 1885 р. Франку вже було 28, і він серйозно задумувався про одруження. У лютому поет відвідав у видавничих справах Київ. Там, у гостях родини викладача Колегії Павла Ґалаґана Є. Трегубова, його увагу привернула молодша сестра господині — 20-літня Ольга Хоружинська. Походячи зі збіднілої дворянської родини, вона була блискуче освіченою як для жінок того часу: закінчила Харківський інститут шляхетних дівчат і вищі жіночі курси, володіла французькою, німецькою та англійською мовами, професійно грала на фортепіано, співала у хорі, виступала в театральних виставах.\nПісля нетривалого спілкування Франко повернувся до Львова. Вже в першому ж листі до дівчини він прагматично написав: «Що сказали б Ви, якби якийсь галичанин, приміром я, приступив до Вас із просьбою: будьте моєю дружиною, моєю жінкою?» і почав детально перелічувати свої прибутки від редакторської й письменницької праці та витрати. Втім, порадившись зі своїм дідусем-опікуном, Ольга наприкінці жовтня дала йому ствердну відповідь. Однак Іван Якович продовжував вагатись і наприкінці 1885 р., ніби щось передчуваючи, написав їй листа з проханням розірвати стосунки, «щоб весілля наше не було прологом до тяжкої, страшної драми». На що Ольга відповіла: «Я Вам не нав’язуюсь, я і сама зможу жити і заробляти собі на хліб». Це, очевидно, зачепило письменника, і він вирішив поновити заручини. А на початку 1886-го наречена завітала до Львова.\nМолоді люди почали планувати весілля. Хоружинська наполягала на квітні, тому наприкінці березня наречений прибув до Києва. Не варто забувати, що в ті часи Україна була розділена між двома державами: Львів належав до Австро-Угорщини, а Київ — до Російської імперії. Для одруження Франкові, як австрійському підданому, необхідно було надати відповідні документи, тому довелося тривалий час чекати, доки їх перешлють до Києва. Через що весілля перенесли на травень, хоча це й була недобра прикмета.\n16 травня 1886 р. Іван та Ольга взяли шлюб у Павлівській церкві при Колегії Павла Ґалаґана в Києві. Франко спізнився на власну церемонію, бо побачив у бібліотеці Трегубова рідкісний стародрук і сів його переписувати, забувши зовсім про час. На весіллі були присутні представники як Галичини, так і Центральної України. Як прогресивний громадський діяч, своїм шлюбом Іван Якович прагнув втілити давню мрію українського народу — об’єднати розділену кордоном батьківщину в одну державу. Тому й обрав собі за дружину представницю Слобожанщини. До того ж дід Ольги, Іван Федоровський, дав за нею хороший посаг, хоч і говорив онуці: «Я б не закохався до нестями в твого чоловіка. Мені здається, цьому заважає його зачіска».\nНе встигли відгуляти весілля, як над Франком знову нависла загроза нового арешту, жандарми не припиняли стежити за ним. Молоде подружжя мусило від’їжджати квапливо до Львова, провівши першу шлюбну ніч у потязі.\nЖиття вдома стало пеклом\nОльга Хоружинська, перетнувши кордон, опинилася в зовсім нових для себе умовах. Її, представницю Східної України, знайомі Франка називали «москалькою» і постійно критикували за розбіжні з галицькими звички та уявлення. Попри всі перешкоди, молода дружина щосили намагалася довести свою значущість, усіляко допомагаючи чоловікові. Вона видавала разом із ним журнал «Життя і слово», перекладала наукові статті із французької, збирала фольклор, нелегально перевозила через кордон до Російської імперії заборонену галицьку літературу, заохочувала Франка до навчання в Чернівецькому університеті, «була його інспіраторкою, дорадницею, підтримкою». Але в очах галицької громади Ольга так і залишалася «схизматичкою», яка за стільки років не навчилася розмовляти українською, спілкуючись суржиком. Саме через неї відвернулися від Івана Яковича такі його близькі знайомі, як Михайло Павлик. Безсумнівно, це викликало невдоволення дружиною й у самого митця.\nМісцеве жіноцтво постійно критикувало молоду дружину за те, що вона була поганою господинею. Ольга щиро прагнула створити всі умови для свого видатного чоловіка, перед талантом якого схилялася, але їй це не вдавалося. Як пригадує Анна, донька Франків, «Мама, звикла змолоду на достаток — не вміла в скромних обставинах бути ощадною. Без застанови віддавала послідні гроші на гостини і дарунки гостям, що приїжджали у відвідини». Не знаючи галицької кухні, вона намагалася постійно експериментувати зі стравами, а оскільки не мала з ким порадитися, то наслідки були не завжди вдалими. Збереглися листи Ольги до Франка, у яких вона запитувала чоловіка (!), як приготувати ту чи іншу страву, і навіть надсилала йому зразки муки.\nДруг родини, історик Григорій Величко, писав: «Усе робилось без ладу, і в хаті Франка панував нелад і хаос, не було вигоди, а був недостаток, дарма, що заробляв він добре, і галицька жінка могла б тримати рівновагу й дати своєму чоловікові та родині спокійне і вигідне життя». Однак згодом додавав: «Її одинокою провиною було те, що вона вийшла заміж за Франка в чужі для неї мізерні галицькі обставини. Сама вона була добра, чуйна до людського горя, досить поступлива, але непрактична в житті».\nУ подружжя за п’ять років народилося четверо дітей — сини Андрій, Тарас, Петро і дочка Анна. Здоров’я Ольги почало слабнути — у неї навіть підозрювали туберкульоз. 1893 р. — Франко повернувся з Відня, у листі другу оповідав, що «у неї лучився вибух крові, і хоч лікарі впевняють, що се нічого, катар легких, то все-таки боюся, щоб не було гірше». Натомість інша, більш тяжка, хвороба дружини Івана Яковича проявилася дещо пізніше. Коли Франко прохав руки Хоружинської, то її сім’я делікатно змовчала про спадковий недуг. Адже від нього страждав Іван, брат Ольги, а одна з сестер — Марія — навіть декілька років провела в божевільні Харкова, у сестри Антоніни на схилі віку теж почали проявлятися ознаки захворювання. За перші роки після весілля Ольга ж не виказувала жодних причин для занепокоєння. Проте з часом родина росла, проблеми накопичувались, стосунки з чоловіком щодалі більше розчаровували — і душевна рівновага дружини похитнулася.\nНервова хвороба Хоружинської, за однією з версій, була наслідком перенесеної операції через запалення сліпої кишки. Сестра Ольги, Антоніна Трегубова, пригадувала: «В 1898 році Ольга приїздила до Києва, сумувала, що після своєї хвороби вона дуже погано себе почуває, що ті ліки, які їй давано за час перебування в лікарні, впливають на її психіку. Вона дійсно зробилась надзвичайно нервова». Що то були за ліки — наразі невідомо. Перші ознаки нервово-психічного розладу Ольги Федорівни домашні сприйняли за звичайне роздратування. Як згадує Франко, вона «постійно нарікала на дорожнечу, торгувалася з продавцями, жалілась, що це і друге треба конче купити». Але таке невдоволення почало проявлятися все частіше і переростало в напади неконтрольованої істерики.\n1898 р. громадськість відзначала 25-літній ювілей творчості Івана Франка. Студенти та члени Наукового товариства ім. Т. Шевченка зібрали для нього близько 2 тис. австрійських крон. Родина, яка змінила вже з десяток квартир, вирішила нарешті збудувати свій власний дім. Франко взяв у банку іпотеку на 34 роки (яку виплатили вже по війні його діти), до того ж на будівництво пішло все придане Ольги Федорівни.\nІван та Ольга в день весілля\nБудинок родини Франків у ЛьвБудинок родини Франків у Львовіові\nДіти Франків, 1902 р.\nПані Франко вирішила сама завідувати зведенням вілли, попри те, що і так мала численні обов’язки. Як наслідок, вона постійно конфліктувала з майстрами, підозрювала їх у розкраданні, часом розганяла робітників і зривала будівництво. Донька Анна пригадувала, що «мама все була слабосила і тендітна. Непосильна праця вдома, ношення харчових продуктів із міста виснажували її фізичні сили. Став помітний розстрій її душевної системи. Втрата всіх її грошей, що пішли на будову хати, вибила з-під її ніг останню опору. Зарібок тата все був малий, все в хаті була недостача, вічна журба і гризота: що буде завтра? — все це розхитувало і так слабі її нерви». У листі до Агатангела Кримського Іван Франко незабаром писав: «У мене також клопіт, моя жінка тяжко недужа. В неї тепер проявилося божевілля на тлі зразу еротичнім, а потім релігійнім. Правда, їй тепер уже ліпше (вона живе в Коломиї в домі одного знайомого лікаря), але що ся хвороба в ній фамільна, а організм її дуже утлий і вичерпаний, то я боюсь, що поліпшення буде нетривале. Сей останній припадок у зв’язку з тисячними іншими прикростями страшенно прибив мене, і я іноді й сам почуваю страх, що збожеволію». Якихось інших подробиць про перебіг хвороби дружини Іван Якович не залишив. Лист датований 1900 р., тому стає очевидним, що захворювання почало швидко прогресувати, бо Франко уже не соромлячись називає його «божевіллям». Про ознаки розладів «на тлі еротичнім і релігійнім» можна лише здогадуватися, тоді як про поведінку Ольги з дітьми читаємо в спогадах Анни: «Мама почала діставати напади переслідування й шалу, і життя наше ставало щораз важчим… Коли ми приходили зі школи, мама накидалася на нас із страшними лайками. Наше життя вдома стало пеклом. Доводилось терпіти й мовчати».\n1902 р. родина Франків переїхала до нового дому. Довгоочікуване власне помешкання не принесло їм щастя. Неправильно побудовані комини взимку не давали тепла, а лише чаділи, доводилося сидіти в холоді. Через постійні протяги діти часто застуджувалися. Леся Українка, яка приїздила до Франків у гості, пригадувала, що дім був незатишним і пустим. Таке враження він справив і на Марію Грінченко, яка назвала їхню віллу не інакше, як «непривітна незахисна господа» і «холодна сумна пустка».\nХаос у родині поглиблювався. Діти виростали бешкетливими та недисциплінованими. Їхні безконтрольні пустощі викликали постійне обурення сусідів. У дворі тримали безліч собак, зокрема й безпритульних, за якими теж особливо ніхто не доглядав. Сусід Франка, Михайло Грушевський, навіть подавав через це на нього позов до суду. Ще до проблем із сусідами додалися конфлікти з друзями. Ольга Федорівна не хотіла бачити у своїй новій господі жодних гостей. Так, 1903 р. письменник Борис Грінченко привіз до Львова свою доньку Настю для вступу до університету. На запрошення Франка, вони зупинилися в нього вдома. Але господиня влаштувала скандал і зі словами: «Чи розумієте ви, що це образа для мене, що ви приїхали з Росії вчитися тут?» — вигнала їх із помешкання. За спогадами Анни, «Мама вважали всіх колишніх приятелів і знайомих своїми найгіршими ворогами… Усіх, хто до нас заходив, вона виганяла з хати. Тато й усі ми від цього невимовно терпіли, та ради не було. Не було також засобів, щоб віддати маму на лікування… Страшні сцени щораз то частіше повторювалися». Як виявилося, це ще була не межа — найбільше загострення хвороби Ольги Федорівни спричинила смерть старшого сина, який теж тяжко занедужав.\nХлопчик мене радує і печале разом…\nАндрій народився 16 липня 1887 р., ця подія принесла велику радість у молоду родину письменника. В одному з листів до Михайла Драгоманова Франко писав: «…жінка ним не налюбується, та й я якось веселіше працюю під його чалапкання і балакання». Хлопчик зростав тендітним та хворобливим, і тому викликав постійне занепокоєння в матері. Та й батько, незважаючи на свою постійну заклопотаність, знаходив хвилинку для улюбленого синочка, а перебуваючи часто у від’їздах, у листах цікавився його здоров’ям і надсилав йому подарунки. Андрійко вирізнявся мовчазливістю і вдумливістю, йому важче давалися інтелектуальні та фізичні навантаження. Одного разу, під час родинного відпочинку на Черемоші 1898 р., він невдало кермував плотом, і раптова повінь скинула його у воду. Якби не вчасна реакція батька, який миттю кинувся на порятунок синові, хлопець міг би втонути.\nНа відпочинку трапився з первістком Франків інший нещасний випадок — менш страшний, але з фатальними наслідками, який детально описала в спогадах Анна Франко. Колись увечері родина поверталася додому, й Андрій біг попереду. Раптово з-за плоту вискочив хлопчик, кинув у нього великим каменем, поціливши прямо в голову. Франко заніс закривавленого непритомного сина в дім й одразу викликав лікаря. «Згодом рана загоїлася, й здавалося, що горе проминуло, — оповідає Анна. — Та так не сталось... Через кілька років унаслідок травми Андрій дістав тяжку невиліковну недугу — епілепсію. Ця хвороба наповнила жахом наші дитячі серця, прибила важким горем тата і маму. Тепер ціле його трагічне життя — це була постійна незагоєна рана маминого серця».\nПопри тяжке захворювання сина ані батьки, ані сам Андрій не акцентували на ньому уваги, намагаючись жити звичайним життям. Коли хлопчику виповнилося 9 років, пішов до школи разом із молодшим братом Тарасом. І хоча він часто пропускав заняття, і доводилося наздоганяти матеріал із репетитором, не відставав від брата. Завдяки небувалій наполегливості результат не змусив себе чекати: серед своїх рідних Андрій заслужено мав репутацію людини енциклопедичних знань (брат Тарас жартома писав, що він «начитаний і напханий наукою, як гуска в осені галушками»). Хоча епілептичні напади незмінно наганяли жах на рідних, у сім’ї всі любили і поважали Андрія.\nБрати Франки, закінчивши польськомовну народну школу та академічну українську гімназію у Львові, 1907 р. вступили на філологічний факультет до Львівського університету. Однак недуга батька завадила повноцінному навчанню. Івану Франкові 1908 р. паралізувало руки, і він потребував помічника у всіх справах — від побутових до творчих. Таким помічником і став для нього Андрій. Сам тяжко хворий, юнак став батьковими руками: він писав за нього листи, записував під диктовку твори, допомагав із перекладами та збором фольклорних матеріалів, незмінно супроводжував у поїздках, слідкував за прийомом ліків і режимом дня Франка.\nЯк пригадували сучасники, побачивши разом батька і сина, важко було сказати, хто із них справляв враження більш хворого і безпомічнішого. Андрій самовіддано не лише доглядав батька, а й завжди незмінно виконував усі дрібні просьби братів та сестри. Терпляче він зносив і напади материної хвороби. Коли Ольга Федорівна починала несамовито лютувати і кидатися із докорами на домашніх, він завжди намагався її заспокоїти й уникнути конфлікту. Таке напружене життя в поєднанні з навчанням не могло не позначитись на його здоров’ї. Незадовго до закінчення університету Андрію стало значно гірше. Сестра Анна пригадувала: «Тяжка недуга була постійною товаришкою його молодого життя, а в 24 роки в життя прийшло нагле погіршення. Андрій почав нам оповідати, що бачив ясно, як перед його очима опускалися білі полотна апостола Павла. Різні галюцинації стали його переслідувати».\nАндрій Франко під час навчання в університеті\nАнна Франко з чоловіком Петром Ключком і сином\nНезважаючи на свій стан, Андрій захоплювався спортом. Одного вечора, напередодні Великодня 1913 р., він повернувся з гімнастики й одразу ліг спати. Вночі в нього стався черговий напад епілепсії, і юнак помер. Смерть сина стала невимовною втратою для Франка, який почувався без його допомоги абсолютно безпорадним. Після смерті улюбленця сильно погіршився і стан здоров’я Ольги Федорівни. Її нервові напади стали просто нестерпними для рідних — найперше для доньки Анни, яка найбільше потерпала від дій матері.\nДва рази я хотіла відібрати собі життя, але обидва рази невдатно\nАнна — наймолодша дитина (народилася 9 серпня 1892 р.). Це були не найкращі часи в родині Франків. У листі до Михайла Павлика Іван Якович іронічно писав: «У мене дома благодать: дочка вродилась, жінка нездужає, з кухаркою вічні сварки, діти кричать, грошей треба багато, а нема, одним словом, голова тріщить, і робити нічого не хочеться». Дитячі роки Анни були досить щасливими. З часом материна хвороба загострювалася, життя доньки ставало щоразу важчим. Сам Франко зауважував, що Ольга Федорівна закинула господарювання по дому, коли дівчинка стала підростати, і тому обід варився лише тоді, коли 13-літня Анна поверталася зі школи. Поступово вся хатня робота лягала на її тендітні плечі. Хоча не фізичної праці найбільше боялася дівчина. Вона жила в одній кімнаті з матір’ю, а тому постійно зазнавала з її боку найрізноманітніших знущань. У книзі «Іван Франко і його родина» вона пише: «Мене вона зненавиділа всім своїм хворим єством. Мама казала мені, що я не її донька. Щодня повторювала мені, що я хлопська дитина і маю бути в неї служницею, а не ходити до школи. Переслідуванням не було кінця — вона кожного дня й у кожний час накидалася на мене з обвинуваченнями».\nВід безвиході молоду дівчину почали навідувати думки про самогубство. «Брати майже кожного вечора виходили з хати, чи то на руханку, чи на студентські сходини, — пригадує Анна, — я ж здебільшого залишалася з нею сама, і її напади доводили мене до розпуки. Два рази я хотіла відібрати собі життя, але обидва рази невдатно». За бідолашну дівчину не було кому заступитись. Батько був заклопотаний своєю працею, до того ж сам тяжко хворів. Єдиною віддушиною в житті Анни стала школа — навчання в приватній українській гімназії для дівчат ім. Т. Шевченка. Цей період ознаменований найсвітлішими спогадами її безрадісної юності. Щоправда, інколи Ольга Федорівна поводилася спокійно, гуляла з донькою по Стрийському парку, діставала старі фотографії, розповідала про своїх подруг і родичів, «але нараз вона верталася до дійсности — швидко ховала альбоми і злобно зверталася до мене: «Я — стовпова дворянка, а ти — хлопка». І починалося…».\nЗакінчивши школу та вчительську гімназію при ній, Анна не змогла отримати посаду вчительки, а тому працювала урядником у страхово-кредитному товаристві «Дністер». До того ж дівчина закінчила курси медичних сестер під керівництвом Євгена Озаркевича. Але після трагічної смерті брата Андрія вона перейняла його естафету в догляді за батьком — супроводжувала його під час поїздки, допомагала в побуті. Це викликало різке невдоволення з боку Ольги Федорівни: «Мама заборонила мені помагати татові в його немочі, що найбільше боліло мене, і я в розпуці бачила, що мені дома життя немає, і єдиний рятунок — це вирватися з цього страшного життя». Смерть Андрія значно поглибила ознаки материної хвороби. Вона кидала в немічного Франка полінами, знаючи, що він через паралізовані руки не мав змоги захищатися. Окрім лютих нападів, домашнім доводилося терпіти ще і її розповіді про сина як про живого. За спогадами Анни, «…насправді мама ніколи не повірила, що він умер. Часто, прийшовши з міста, казала мені: «Я бачила Андруся, він, напевно, живе, оженився». Тоді накидалася на нас усіх: «Чому ви його сховали від мене? Хай він прийде» і т. д.».\nСтановище Анни з часом стало зовсім нестерпним, тому за першої-ліпшої нагоди поїхати з дому вона вхопилася, як за рятівну соломинку. Незабаром тітка по матері — Олександра Ігнатович — запросила її в гості на Київщину, і дівчина одразу погодилася. Це був червень 1914 р., а вже в липні почалася Перша світова війна, через що донька Франків не змогла перетнути кордон з Австро-Угорщиною і повернутися додому. Анна в Києві влаштувалася до шпиталю сестрою милосердя. Відсутність доньки тяжко вразила Івана Яковича. Листовно та через знайомих він постійно прохав її про повернення, навіть погрожував позбавити спадщини. Однак Анна не могла побороти болючі спогади про своє життя в рідному домі і, незважаючи на повагу і співчуття до хворого батька, відповіла йому відмовою. В лютому 1915 р. вона надіслала Іванові Яковичу розпачливого листа, у якому вилила все своє горе. Писала, що жалкуватиме про це все життя, але ніколи не була доброю донькою. «Не знаю, чому так сталося? Може бути, що тая отрута, котру мама вливала літами в наше родинне життя, забила в мене всякі чувства, о Боже, мені здається, що я маю зруйноване ціле життя, назавсігди…».\nІ справді, до останніх днів Анна відчувала провину за те, що не повернулася додому, що кинула безпорадного батька і навіть не змогла приїхати на його похорон. Так, упродовж років у мемуарних творах вона знову і знову повторювала, що не виконала обов’язку доньки. Але її художні твори стали реалізацією тих родинних ідеалів, яких вона була позбавлена. Зокрема, в оповіданнях «Фантазія», «Цвіт яблуні», «Різдвяний подарунок» (які також певною мірою є автобіографічними) Анна Франко відтворила ідеалізовану картину родинних взаємин — із люблячими батьками, здоровими дітьми, в атмосфері затишку, злагоди і щастя, чого у власному житті вона майже не зазнала. Попри тяжку психологічну травму дитинства, Анна все ж створила власну сім’ю. 1919 р. у складі Місії Червоного Хреста вона виїхала до Берліна для надання допомоги українським полоненим. Там молода жінка зустріла лікаря Петра Ключка, з яким згодом одружилася. У них народилося двоє синів. Сім’я Ключків певний час мешкала на Закарпатті. Анна, хоч як не важко це було психологічно, кілька разів приїздила до Львова провідувати матір. Однак і в її родині не все було добре: після тюремного ув’язнення помер її чоловік, а молодший син Тарас із підліткового віку внаслідок перенесеного кору страждав на епілепсію. Пізніше Анна мешкала в Австрії, де працювала медсестрою, а потім осіла в Канаді. Її твори були заборонені в Радянському Союзі, та саме вони дають нам найцінніші матеріали про родинне життя Івана Франка.\nОрел, що волоче за собою підтяті крила\nІз початком Першої світової війни сім’я Франків остаточно розпалася. Брати Петро і Тарас, після смерті Андрія і від’їзду Анни, були мобілізовані на фронт. Психічне здоров’я Ольги Федорівни настільки погіршилося, що Іван Якович уже не міг жити з нею під одним дахом — він переїхав до свого друга Йосифа Рейхерта. Врешті-решт після довгих вагань у грудні 1914 р. Франко змушений був помістити дружину до психіатричної лікарні на Кульпарківській (нині — Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня). Ольгу Федорівну відпускали додому, але «стан її здоров’я у шпиталі тільки погіршився. До цього спричинилося також співжиття з іншими хворими. Жадної надії на поправу не було». Згодом Франко повернувся до родинного, тепер уже порожнього, будинку, запросивши як економку свою колишню любов — овдовілу Целіну Зиґмунтовську з двома дорослими дітьми. Але й тут на нього чекало розчарування — за півроку Іван Якович попрохав її залишити будинок і більше ніколи не повертатися. За словами поета Петра Карманського, Франко в ті часи нагадував «підстреленого орла, що впав з високої скелі на долину, волоче за собою підтяті крила і поглядом жахливого передсмертного суму дивиться на вас та кривавить вам серце».\nІван Франко, 1912 р.\nОльга Франко, 1922 р.\nНа схилі віку Каменяр тяжко хворів. Усе своє життя письменник працював у неопалюваних приміщеннях. Далися в знаки і три ув’язнення, перебування по кілька місяців у холодних тюрмах. Як результат йому почало сковувати руки — спочатку праву, ще деякий час він писав лівою, а потім відібрало і її. Він диктував свої твори синові Андрію. Найбільше загострення хвороби трапилося 1908 р., тоді лікар Лев Коссак давав хворому два роки — Франко прожив ще вісім. Спочатку Іванові Яковичу діагностували запалення нирок. Від вживання прописаних ліків і оздоровлення на водах у Хорватії письменнику стало лише гірше. Згодом йому поставили діагноз «ревматоїдне ураження серця» і призначили вживання наперстянки, що призвело до галюцинацій. Франко в нарисі «Історія моєї хвороби» детально описав, що йому являвся дух Драгоманова, який погрожував страшним судом, і як духи гнали його вночі по полях. Про різноманітні видіння батька залишили спогади і його діти. Так, син Андрій пригадував, що «у цей період батька переслідував дух померлого дідуся, який бив його золотим молотом по руках». Анна ж писала: «Тата почали діставати галюцинації, йому причувалися голоси померлих приятелів (особливо недавно померлого Доманицького), він вів із ними спори й розмови. Руки, що були в процесі паралічу, сильно його боліли, йому здавалося, що духи висилають різні відомості в простір і сильними дротами передають їх йому, здавалося, що ці дроти входять у його пальці, викручують руки, мучать його». Також письменник нав’язливо скрізь шукав ключі від хати в рідному селі, які він у дитинстві викинув до криниці, думаючи, що нібито лише вони допоможуть йому одужати.\nПізніше Франка лікували в санаторії у Софіївці. Фахівці так і не змогли встановити точний діагноз і «ствердили, що татова хвороба — це прогресивний параліч, зумовлений сильним нервовим потрясінням» і направили до психіатричної лікарні. Як писав сам митець, «заперли в будинок божевільних», хоча він терпів «страшні муки від рук». Лікар Д. Луцик, який глибоко вивчав історію хвороби Каменяра, стверджує, що ці прояви — наслідок нераціонального лікування наперстянкою, яка накопичувалася в організмі та призводила до порушень мозкової діяльності. Втім, поступово письменник заспокоївся, його розмови з духами майже припинилися і його відпустили додому. Однак таке покращення було тимчасовим. Історик Дмитро Дорошенко 1909 р. так описував свою зустріч із Франком: «Він був хворий, явні ознаки духового розстрою. Крім того, мав зведені й покалічені пальці на руках. Його переслідували якісь привиди. Щоб позбутися їх, він мав з собою банку з розчином креозоту, куди мачав свої слабі, скрючені пальці і кропив ними довкола себе. Креозот роз’їдав йому пальці, шкіра на них репалася і облізала, пучки рук являли якусь червону страшну рану».\nУ музеї Івана Франка зберігаються так звані «Листки на теплоту», на яких вказані діагнози видатного письменника. Цей документ ретельно вивчив український лікар, професор медицини Дмитро Луцик. Він дійшов висновку, що правильного діагнозу Франкові так і не поставили, не кажучи вже про те, що його неправильно лікували. Серед зазначених у «Листках» діагнозів значаться атеросклероз, міокардит, нефрит, пневмонія, параліч, деменція і сифіліс. На думку професора Луцика, основний діагноз Франка — «деформуючий ревматоїдний поліартрит», який 1916 р. ще не входив до номенклатури хвороб людини, а отже, не міг бути адекватно діагностований. Ця хвороба мала спадковий характер і передавалася материнською лінією Кульчицьких (дівоче прізвище матері Франка). Діагностований сифіліс професор визнає цілком помилковим. Відкрита 1906 р. реакція Вассермана (RW) на ті часи широко використовувалася до кожного хворого, який звертався за допомогою до лікарні. Адже тоді ще невідомо було, що реакція може бути позитивною при початкових стадіях ревматизму, а тому одразу ставили всім сифіліс. Можна припустити, що діагноз, який записаний останнім у переліку, був зазначений зумисне ворогами письменника.\nФранка лікували ртуттю, йодом, миш’яком і вже згаданою наперстянкою, що не тільки не полегшувало його стану, а й викликало галюцинації та передчасну деменцію. Восени 1915-го близькі поета влаштували Івана Яковича до притулку Українського січового стрілецтва. Його лікував доктор Броніслав Овчаровський. Спочатку Франку стало навіть краще, але по поверненні додому стан здоров’я знову різко погіршився. Удома його відвідували лікарі, але жодних результатів це не дало. 9 березня 1916 р. він склав заповіт, а 28 травня — його знайшли мертвим у власному кабінеті. Передсмертний діагноз Франка (за версією Д. Луцика) звучить так: «Інфекційний, неспецифічний, прогресуючий деформуючий ревматоїдний поліартрит. Інфекційно-токсичний медикаментозний маразм. Міокардіодистрофія. Декомпенсація серцево-судинної системи. Амілоїдоз нирок, гідремія. Анемія, агонія, зупинка серцевої діяльності».\nЖодних родичів поряд із письменником не було (Анна тоді мешкала в Києві, Петро був на фронті, а Тарас — у полоні), організацію похорону взяло на себе Наукове товариство ім. Т. Шевченка.\nОльга Федорівна вийшла з лікарні вже після смерті свого видатного чоловіка (1918 р.), провівши там понад три роки. Наближені до родини пригадували, що поводити себе вона почала значно спокійніше — «не бігала, не кричала, не кидала полінами, як то було раніше». Вона була в змозі сама себе обслуговувати і навіть 1926 р. написала спогади. Дослідники припускають, якби вчасно було розпочато її адекватне лікування, то перебування у психіатричній лікарні можна було б уникнути. Проте, який діагноз їй ставили, як саме лікували — достеменно невідомо. За спогадами сучасників, на схилі віку дружина Франка справляла враження цілком здорової людини, листувалася з багатьма друзями родини. Єдине, що видавало її хворобу, були постійні згадки про сина Андрія як про живого. У листах наприкінці 1920-х — початку 1930-х рр. вона то передавала сину Тарасові привіт від старшого брата, то просила Митрополита Андрея Шептицького посприяти якнайшвидшому поверненню Андрія додому тощо. Весь час чекала на його приїзд, а коли приїздила донька, вона її вже не пізнавала.\nАнна Франко з братом Петром біля могили батька, 1933 р.\n17 липня 1941 р. померла Ольга Франко. Поряд з нею, на жаль, не було нікого з рідних. Це були перші дні німецької окупації Львова. Свого геніального чоловіка вона пережила на 25 років. Коли ховали Івана Яковича, то планувалося, що його дружину потім покладуть в одну з ним могилу. Але через скульптурну композицію, споруджену 1933 р. на могилі Каменяра, це стало неможливо, тому поховали Ольгу Федорівну трохи віддалік. Не вдалося їм зблизитися за життя, так не вдалося і після смерті… Як писав літературознавець Ярослав Грицак, «...у кінцевому ж рахунку і Франко, і Хоружинська схильні були вважати своє одруження катастрофою, що було розплатою за шлюб без любові, а з доктрини».


Мамо, татку, братику, заходьте, не роззувайтеся! Ох я вас пригощу зараз, ох попируємо! – Варка зробила крок назад, впускаючи рідню у столичну розкішну квартиру Станіслава. Ті прямо в калошах – по китайських килимах кімнат і мармуровому кахлю кухні, ноги позадирали на стіл. Варочка у великі миски – наїдки, рідні смакують – крихти, жир – на підлозі і меблях, пледи всі масні. До повернення чоловіка клінінг все зробить – iBilingua\nYou are here: Home / життєві історії / Мамо, татку, братику, заходьте, не роззувайтеся! Ох я вас пригощу зараз, ох попируємо! – Варка зробила крок назад, впускаючи рідню у столичну розкішну квартиру Станіслава. Ті прямо в калошах – по китайських килимах кімнат і мармуровому кахлю кухні, ноги позадирали на стіл. Варочка у великі миски – наїдки, рідні смакують – крихти, жир – на підлозі і меблях, пледи всі масні. До повернення чоловіка клінінг все зробить\nМамо, татку, братику, заходьте, не роззувайтеся! Ох я вас пригощу зараз, ох попируємо! – Варка зробила крок назад, впускаючи рідню у столичну розкішну квартиру Станіслава. Ті прямо в калошах – по китайських килимах кімнат і мармуровому кахлю кухні, ноги позадирали на стіл. Варочка у великі миски – наїдки, рідні смакують – крихти, жир – на підлозі і меблях, пледи всі масні. До повернення чоловіка клінінг все зробить\nЯк же Варочці з райцентру їхнього вбогого хотілося вибратися ще мабуть рочків з трьох! Ця думка з року в рік розросталася у ній, заповнювала її всю до краєчків. Вона знала: будь що, будь-якою ціною вибереться!\nРодина їхня жила у маленькому містечку, жила не багато, але й не бідували, в основному – зі свинок своїх і корови, та ще кроликів час від часу тримали, але ті звірятка примхливі, мороки з ними. Інше діло – свинки. Варочка з братом Валерою від горщика, лишень на ніжки сперлися – біля тих свинок, як і батьки. Вдома у них ніколи не було чисто й охайно, ні мама, ні батько чомусь цим ніколи не заморочувалися, навіть їсти могли тиждень з немитого посуду, наливаючи сьогоднішні страви у вчорашні-позавчорашні тарілки, їсти липкими ложками.\nВарочка жила за правилами своєї родини, але спала і бачила себе в інших стінах, інших місцинах, в інших умовах…\nІ наміряла ж таки!\nСтаніслав 37-річний приїхав з партнерами купувати їхнє місцеве кволе підприємство. І побачив 21-річну Варочку, яка у бухгалтерії свою копійчину заробляла.\nЯк же його інтелігентна родина відмовляла від цією красивущої, але такої недалекої провінціалки! Та зрештою, змирилися з дивним вибором сина, якому по всім міркам пора-перепорило власне гніздечко вити. І все у нього було – апартаменти майже у центрі Києва, машина, бізнес по всій країні, от тільки з коханням не складалося. Ну що ж. Варочка, так Варочка.\nОт тільки родину невістки батьки Станіслава ні в яку не прийняли, одразу при першому знайомстві розгледівши, що то за такі. Ні, не погані люди, працьовиті, але – не їхнього кола, ой, не їхнього.\nНа весіллі Варвари і Станіслава батьки нареченого крізь зуби ледве парою слів зі сватами перемовилися і наступного дня постаралися забути новоспечених «родичів» наче страшний сон.\nЗатаїла Варочка відтоді образу на свекрів, хоча посміхалася їм завше ясочкою, такою милою невісточкою стала, погодочок Стасу народила, зараз діточки в приватному дорогому дитсадочку цілими днями.\nА згодом придумала вона солодку помсту свою, яку не забарилася втілити в життя.\nРаз на тиждень-два їдуть батьки Варвари своїм стареньким, але міцненьким бусиком на столичні ринки, і – до донечки обов’язковий візит на гостину.\nВарочка завжди сама вдома: діти в садочку, з якого їх няня приведе після вечірньої прогулянки, Стас на роботі до 21-ї вечора і це у кращому разі, а свекри на іншому кінці міста і без попередження ніколи не зайдуть. Теж люди бізнесу, зайняті, заклопотані, та й то басейни, то ресторани у них.\n– Мамо, татку, братику, заходьте, не роззувайтеся! Ох я вас пригощу зараз, ох попируємо! – Варка зробила крок назад, впускаючи вкотре рідню у столичну розкішну квартиру Станіслава. Ті прямо в калошах – по китайських килимах кімнат і мармуровому кахлю кухні, повсідалися – ноги позадирали на стіл.\nВарочка у великі миски – наїдки, рідні смакують – крихти, жир – на підлозі і меблях. Братик Валерка – той у вітальні на диван у брудних кросівках любить випасти на пів годинки перед гігантським екраном домашнього кінотеатру і там почавкати, мама з татом теж не соромляться, і на пуфиках поваляються з тортиками, і на пледах масних слідів позалишають. Поспілкуються з донечкою-князівною, та й додому, до поросяток-годувальників своїх. Задоволені, як і Варочка.\nДо повернення чоловіка клінінг все зробить, наче й не було тут нікого, от нікогісінько.\nІ не знає про це ніхто, ані чоловік, ані матуся й татусь його, але Варочка така від цього щаслива, така щаслива!


Дипломна робота «Збут продукції харчової промисловості», 2008 рік\nЗ предмету Маркетинг · додано 05.03.2009 23:46 · від Анна · Додати в закладки\nВступ 3 1. Сучасні особливості збуту у харчовій промисловості 5 1.1. Загальний стан та проблеми у харчовій промисловості України 5 1.2. Загальний стан та проблеми у молочній промисловості України 18 1.3. Збут в системі товарного обігу та його роль на підприємстві 39 2. Аналіз збутової діяльності на базовому підприємстві 47 2.1. Характеристика базового підприємства та його ринкового середовища 47 2.2. Аналіз техніко-економічних показників виробничої та збутової діяльності 54 2.3. Оцінка ділової активності підприємства 63 3. Маркетинговий потенціал підприємства 87 3.1. Сутність та особливості складових маркетингового потеціалу 87 3.2. Методика оцінки маркетингового потенціалу та маркетингових зусиль 94 3.3. Техніко-технологічні засоби в організації збуту 113 Висновки 120\nНапередодні реформування економіки харчова промисловість України не тільки забезпечувала потреби населення в продовольчих товарах, наблизивши їх споживання по калорійності до науково обгрунтованих норм, але й була змога деяку частину експортувати в інші країни. Однак з техніко-економічного рівня харчова промисловість ще відставала від аналогічних підприємств розвинутих країн світу.\nУповільнення темпів розвитку економіки у 80-х роках примушувало державні владні структури з появою ряду ознак початкового кризового стану шукати шляхи виходу з нього.\nЗ урахуванням світового досвіду було прийнято рішення про проведення економічної реформи. Таким чином, економічна реформа економіки України стала об’єктивною необхідністю.\nОднак у процесі економічної реформи не тільки не були усунуті ті недоліки, які стримували темпи розвитку економіки, її ефективність, відсутність матеріального заохочення працюючих в підвищенні продуктивності праці, в кінцевих результатах роботи підприємства, а призвели до розвалу економіки, до знецінення обігових коштів підприємств та зубоження населення, що різко знизило його купівельну спроможність.\nВиробництво та споживання продуктів харчування з кожним роком проведення реформ зменшувалося.\nОбсяги виробництва харчових продуктів на душу населення зменшилися по Україні в цілому в 5 і більше разів, а споживання зменшилося у 2 і більше разів. В таких умовах зростала залежність України в продовольчих товарах від зарубіжних країн, що загрожувало її безпеці.\nПричиною такого спаду виробництва та його наслідків є не реформа сама по собі, як багато хто вважає, про що свідчить досвід реформування економіки в Угорщині, Чехії, Естонії, а помилки та хиби, що були допущені державною владою у механізмі управління реформою.\nНайзначнішими з них є лібералізація цін 1994 року, що знецінила, як заощадження населення, так і обігові кошти підприємств, без яких вони не змогли відновляти виробничий процес.\nПо-друге, це відмова від контролю за ростом цін, що призвела до порушення паритету цін, які на промислову продукцію збільшилися в 268 тис. разів, а на сировину для виробництва харчових товарів – в 5 раз менше – тобто в 60 тис. разів. І як наслідок цього машинобудування по виробництву техніки для харчових та переробних підприємств втратило ринок збуту своєї продукції.\nПо-третє, це безконтрольність уряду над політикою і роботою Національного банку України, особливо за його кредитною політикою. Встановлення ним облікової ставки по кредитам, яка перевищує рентабельність роботи як промислових підприємств, так і по виробництву сировини в декілька разів, а також безконтрольність за роботою комерційних банків призвели до того, що комерційні банки перетворилися на ростовщиків, які за рахунок обирання підприємств за роки реформ збільшили свій капітал у 2 тис.разів, а щорічні прибутки уже перевищили 1,3 млрд.грн.\nПо-четверте, замість передбачаємої інтеграції між харчовими підприємствами та виробниками сировини, внаслідок помилок, допущених в положенні про розподіл акцій підприємств, що приватизуються, виникла дезінтеграція, розрив економічних зв'язків між виробниками сировини та її переробниками.\nЯк наслідок, виробники сировини втратили постійних споживачів, а харчові підприємства – постійних постачальників сировини для переробки. Виробники почали скорочувати виробництво, стала складатися продовольча небезпека держави.\nДля відродження роботи харчових підприємств потрібно, в першу чергу, створити матеріальну зацікавленість виробників сировини в обсягах, забезпечуючих повне завантаження підприємств, ліквідувати розрив між цінами на сировину і продукцією промислового виробництва (обладнання, добриво, гербіциди та інше).\nМатеріально-технічна база галузі не відповідає сучасним вимогам, характеризується значною спрацьованістю обладнання. Це негативно позначається і на економічних показниках. Приміром, спрацьованість основних виробничих фондів у галузі сягає 48 відсотків, а темпи оновлення їх основної частини значно відстають від споживи. Рівень механізації праці на підприємствах не перевищує 50—60 відсотків. Продуктивність праці в галузі в 2—3 рази нижча, ніж на споріднених підприємствах у зарубіжних країнах з розвиненою економікою.\nДля створення міцної матеріально-технічної бази необхідно активне формування і нагромадження інвестиційного потенціалу, перетворення амортизацій у найважливіший реноваційний ресурс, впровадження сучасних технологій худе. Нині найголовніше завдання підприємств харчової галузі — поліпшення їх фінансового стану. Визначальній чинник платоспроможності тут — стан обігових коштів, які розпорошуються через постійне зростання дебіторської заборгованості. Отже, ефективне використання коштів — пріоритетний напрямок фінансової діяльності підприємств. Реалізувати його можна за допомогою стабілізації виробництва. При зменшенні обсягів випуску продукції ефективність використання обігових коштів неминуче погіршується. Це зумовлено тим, що обсяги сировини, матеріалів інших ресурсів і палива зменшуються швидшими темпами, ніж обсяг випущеної продукції.\nСьогодні поряд з налагодженням виробництва харчових продуктів виникла проблема їх збуту. За даними опитування керівників 60-и харчових підприємств з 117 (які перебувають на самостійному балансі), більш як третина респондентів однією з головних проблем у своїй діяльності визначили проблему збуту продукції. Невирішеність питань збуту веде до створення залишків продукції, заважає підприємствам працювати. Найбільше залишків нагромадилося по таких видах харчових продуктів, як консерви, цукор-пісок, борошно.\nЦе говорить про неналагодженість збутових каналів, можливо, й про не найкращі якісні характеристики цих товарів, збої у маркетинговій діяльності відповідних підприємств. Для налагодження ефективного збуту необхідно переконати потенціального споживача у конкурентоспроможності продукції. Сьогодні головним критерієм конкурентоспроможності харчових продуктів є їхня якість і низька ціна.\nВідносно сфери збуту спостерігається тенденція погіршення. Насамперед, це звуження внутрішнього ринку продовольства через низьку купівельну спроможність населення, а також втрата зовнішніх ринків. На роботі підприємств негативно позначається імпорт продукції з консервантами, які подовжує термін її зберігання. Тим часом з торгової мережі витісняється якісна вітчизняна продукція.


Найзавидніші наречені міста Тернополя у 2013 році - 0352.ua\nНайзавидніші наречені міста Тернополя у 2013 році\n20:30, 14 лютого 2013 р.\nСьогодні усі закохані відзначають найромантичніше свято у році – День Валентина. 14 лютого вважається днем надприбутку усіх подарункових та квіткових крамниць, а особливо завбачливі починають готуватися до цієї події ще за кілька тижнів. Але для того, щоб незабутньо провести цей день, у першу чергу потрібно знайти не подарунок, а свою другу половинку.\nГазета "Номер один" вирішила підказати, в яку сторону варто дивитися молодим людям, і підготувала свій рейтинг найбажаніших наречених Тернопілля. Для цього журналісти опитали політиків, чиновників, бізнесменів, спортсменів та митців, а також промоніторили, чиє ім'я у пресі з'являється найчастіше і хто якими здобутками може похизуватися. При відборі кандидатів редакція керувалася кількома критеріями.\nПо-перше, перспективи та публічність молодої людини, розмір статків, якими володіє сам претендент на "найбажанішого та найбажанішу", або ж його батьки, кар 'єра, і, звісно, краса та врода. Варто зазначити, що "Номер один" вже готувала такий рейтинг у 2011 р. Його учасники у новий перелік "най-най" не потрапили. Таким чином ми дали іншим можливість себе показати. І ще одне: офіційно кандидати не перебувають у шлюбі, однак що робиться у них в серці, ми не можемо знати, тому якщо у когось з них є кохана людина, пропонуємо їй порадіти за те, що її половинка потрапила у цей рейтинг, а для тих, хто перебуває у пошуках, рекомендуємо придивитися пильніше до претендентів.\nОдним з найбажаніших наречених нашого рейтингу є старший син екс-міського голови Тернополя та бізнесмена Романа Заставного –Петро Заставний(1993 р. н.). Наразі хлопець здобуває фах юриста у Києві, тому в рідному місті з'являється рідше, однак зв'язків із Тернополем не втрачає. Батько юнака Роман Заставний неодноразово зазначав, що пишається вихованням своїх дітей і тим, що навіть при пильному спостереженні оточуючих вони не дали себе скомпрометувати.\nНе був помічений у РАГСі і син ще одного відомого тернополянина – генерального директора ТРЦ "Подоляни" та кандидата на посаду міського голови у 2010 році ВасиляЧубака – Володимир(1988 р. н.). Вперше юнак "засвітився" перед тернополянами під час виборчої кампанії свого батька. Тоді на бігбордах Василь Чубак з'явився в оточенні своєї родини. У свій час Володимир займався сімейною справою – займав посаду у торгово-розважальному комплексі "Подоляни" та ТД "Теркурій".\nТі, хто думає, що зіркаАркадія Войтюка(1989 р.н.) засвітилася на "Х-факторі", глибоко помиляються. Ще до того Аркадій мав чимало прихильників серед тернополян. Зокрема, через свої виступи у команді КВК "V.I.P" та телешоу "Бійцівський клуб". Крім то го, хлопець здобув медичну освіту у ТДМУ ім. І. Горбачевського. Після участі в "Х-факторі" Аркадій розпочав сольну кар'єру.\nПерсонаЮрія Гнатишина(1987 р. н.) відома усім любителям нічного життя. Один з найпопулярніших МС Західної України став таким собі "королем вечірок", без якого не обходиться жодне грандіозне дійство у Тернополі. Крім того, оточуючі відзначають різноманіття талантів хлопця, зокрема, артистичність та співочі здібності. Попри велику концентрацію дівчат на метр квадратний поблизу Юрія, сімейний стан хлопця й досі "неодружений".\nЩе одним кандидатом на жіноче серце є син президента футбольного клубу "Нива" Автанділа Мдінарадзе –Сандро(1992 р. н.). Він є гравцем вищезгаданого клубу і має у футбольній кар'єрі певні здобутки. Кажуть, що серце Сандро уже зайняте, однак поки пара не узаконила своїх відносин, хлопець потрапляє у наш рейтинг.\nУ статусі неодруженого перебуває і молодіжний міський голова ТернополяЛюбомир Шимків(1991 р. н.). Актив не громадське життя Любомир почав ще задовго до свого обрання на посаду молодіжного міського голови. Хлопець є головою "Пласту" в м.Тернополі, у свій час працював керівником прес-служби молодіжної ТМР, редактором пластового часопису "Цвіт України". Хобі Любомира – скрипка, гітара й екстремальні види спорту.\nНе був помічений у РАГСі і депутат обласної ради та перспективний політик Роман Навроцький (1982 р. н.). Тривалий час Роман очолює тернопільську міську організацію ВО "Свобоода". У його послужному списку і викладацька діяльність, і діяльність у приватних структура. Зараз у біографії політика зазначено, що з 2010 року він є приватним підприємцем.\nЩе одним завидним нареченим Тернополя є власкор інформаційного агентства УНІАН Андрій Вацик (1976 р. н.). Та кож чоловік відомий за своїми критичними публікаціями і в інших відомих видання.\nДосі у холостяках ходить ще один представник футбольного Тернополя – гравець ФК "Тернопіль" Степан Клекот(1986 р. н.). Перспективний і багатообіцяючий спортсмен є випускником ТНПУ ім. В.Гнатюка. У свій час виступав за "Динамо" (м.Хмельницький) та "Гірник-Спорт" (м.Комсомольськ).\nТакож до числа найбажаніших наречених Тернопілля входить громадсько-політичний діяч, підприємець Володимир Якимів (1976 р. н.). У минулому – депутат Бережанської міської ради. Зараз очолює громадську організацію "Рідне місто". Також Володимир є співвласником ТОВ "Мегаком" (м.Бережани), яке займається підключенням інтернету, хостингом, розробкою сайтів.\nЩо ж до дівчат, то тут Тернопільщина також має чим похизуватися. Як то кажуть, красуні, спортсменки і просто розумниці. Значними успіхами у цьому році відзначилася тернополянка Тетяна Песик. Дівчина відома тернополянам не тільки своїми харизматичними виступами у команда КВК "V.I.P.", а й за участю у ряді телевізійних шоу, зокрема, "Бійцівський клуб" та "Розсміши коміка". В останньому, до речі, Тетяні зі своїм партнером по сцені вдалося зірвати джек-пот.\nЩе однією красунею нашого рейтингу є активний громадський діяч, політик та успішна бізнес-леді Ружена Волянська. Попри молодий вік дівчина встигла побувати кандидатом у депутати в Київську обласну раду по мажоритарному округу. Вона очолює тернопільську обласну філію клініку-діагностичної лабораторії "Леонардо" і працює директором ресторану "Галицький замок".\nНе можна оминути увагою і відому співачку та учасницю конкурсу "Голос країни" Уляну Воробей. Естрадна кар'єра дівчини стрімко іде вгору, саме тому вона більше часу про водить у Києві, ніж у рідному Тернополі. Втім тут без Уляни не обходиться жоден публічний чи мистецький захід. У 2012 році дівчина випустила свій перший альбом.\nЩе не побувала під вінцем титулована тернопільська красуня Христина Чернега. Володарка титулів "Перлина ювелірсервісу-2006", "Віце-міс Бессарабія-2006", "Перша леді INTERNET-2008", "Міс Тернопіль-2011", учасниця конкурсу краси "Міс Ук раїна-2011", "1-ша віце-королева Ук раїни-2012". Крім того, дівчина здобула дві вищих освіти – юридичну та у галузі туризму.\nБез обручки на безіменному пальці помічена і зірка місцевого телебачення, відома тернопільська журналістка Мар'яна Том'як. Для більшості тернополян Мар'яна знана завдяки своїм гострим сюжетам на громадсько-політичні та суспільні теми. Та крім професійних якостей, беззаперечним плюсом дівчини є молодий вік та її врода.\nТакож стрімким кар'єрним ростом відзначається ще одна незаміжня тернополянка – радник голови облради Марія Карчевич. Цю по саду дівчина отримала у доволі юному віці, а до того часу займала посаду референта комісії у справах молоді Тернопільсько-Зборівської єпархії УГКЦ.\nРозповідаючи про відомих тернопільських красунь, не можна не згадати редактора видання "Тернопіль вечірній" Інну Сирник. До нового призначення, яке відбулося у минулому році, дівчина встигла попрацювати журналістом видання "Експрес". Крім того, певний час займала посаду у прес-службі облдержадміністрації. Активна, молода і вродлива – за це і отримала місце у нашому рейтингу.\nУ рейтингу найбажаніших наречених Тернопілля перебуває тернополянка Наталя Лазука. Лірична та ніжна, дівчина працює на обласному телебаченні та публікується у друкованих ЗМІ. Паралельно займається безліччю інших справ – пише вірші, вишиває картини, моделює одяг. Нині вона працює над новою поетичною збіркою.\nТа кож офіційно у статусі дружини не побувала тернополянка Юлія Слободян. Дівчину знають більше під псевдонімом Юлія Angel. Вона співпрацює з багатьма як українськими, так і європейськими музикантами. Нещодавно тернополянка стала автором музики до пісні для відбору на Євробачення.\nЩе одна тернопільська красуня – модель Настя Нетребюк. Дівчина працює з відомими українськими та закордонними модельними агентствами.\nВарто зазначити, що підготовлений у 2011 році журналістами рейтинг наречених Тернопілля зазнав деяких втрат. Сімейним чоловіком у цьому ж році став депутат міської ради та керівник тернопільської філії відомої страхової компанії Віталій Цимбалюк. Слідом за ним на весільний рушник став і керівник прес-служби облдержадміністрації Юрій Заруцький. З обручкою на руці помічений також заступник міського голови Тернополя Володимир Камінський. Крім того, рейтинг покинуло і кілька дів чат. Серед них – обличчя телеканалу ТВ-4 Надія Царик, яка зараз перебуває у декретній відпустці та виховує разом з чоловіком сина Артемчика. Торік білу фату одягла і титулована тернопільська красуня Ірина Чайківська.


14:07, 1 жовтня 3\nТернополян закликають ділитися їжею з бездомними людьми\nБлагодійна їдальня працює при благодійному фонді «Карітас». Там безкоштовно харчуються потребуючі, малозабезпечені та бездомні люди. Відтак для повноцінного функціонування їдальні необхідна підтримка. Небайдужих жителів краю закликають допомогти продуктами та фінансами. Благодійна їдальня працює у рамках проекту «PRO Милосердя». Завдяки волонтерській допомозі при благодійному фонді «Карітас» потребуючі люди отримують свіжу гарячу їжу, а деяким одиноким кра...


Завдання та обов'язки. Веде зйомки на мікрозйомних і копіювальних апаратах різних систем текстових, штрихових, півтонових та багатокольорових документів. Визначає кратність зменшення зйомки, експозиції на різний знімальний матеріал.\nВизначає режим зйомки на мікрозйомних і копіювальних апаратах різних систем.\nПовинен знати: будову та режим роботи мікрозйомних і копіювальних апаратів; інструкції та стандарти, що визначають послідовність і зміст виконуваних операцій; технологію оброблення мікрофільму.\nЗавдання та обов'язки. Веде зйомки документів, книжок, журналів, газет, карт тощо зі згасаючим текстом на мікрозйомних і копіювальних апаратах різних систем із застосуванням світлофільтрів. Веде зйомки проб на роботу камери. Виконує експериментальні роботи з мікрофільмування та копіювання.\nПовинен знати: будову та режим роботи мікрозйомних і копіювальних апаратів; основи фотографії та сенспектральні характеристики плівок і світлофільтрів; правила вибору світлофільтрів; інструкції та стандарти, що визначають послідовність і зміст виконуваних робіт.\nКваліфікаційні вимоги. Професійно-технічна освіта. Підвищення кваліфікації та стаж роботи за професією оператора апаратів мікрофільмування та копіювання 3 розряду - не менше 1 року.\nЕще по теме 105. ОПЕРАТОР АПАРАТІВ МІКРОФІЛЬМУВАННЯ ТА КОПІЮВАННЯ:


Це цікаво | РАТНІВЩИНА\nМешканка Окоі, штат Флорида, США під час евакуації через ураган “Ірма” купила лотерейний квиток, який приніс їй 10 тис. дол. Повідомляється, що в зв’язку з наближенням урагану Тіффані Хетфілд разом з трьома дочками вирушила в 700-мильну поїздку в штат Віргінія. У дорозі одній з дочок Хетфілд знадобилося скористатися дамською кімнатою. Поки Хетфілд її чекала, то купила два лотерейних квитка, один з яких виявився виграшним. Знявши захисне покриття, сім’я побачила, що приз становить 10 тис. дол.\nКИТАЄЦЬ НАМАГАВСЯ ПЕРЕВЕЗТИ У ВАЛІЗІ\n50 ЖИВИХ ГАДЮК\nСлужба безпеки одного з вокзалів в Китаї була змушена затримати пасажира, який намагався пронести в поїзд валізу з 50-а живими зміями, чим і налякав пасажирів. За словами самого затриманого, він мав намір використовувати рептилій для виробництва алкоголю.\nВідмітимо, що так зване зміїне вино – це алкогольний напій, при виробництві якого змію повністю занурюють в рисове вино або хлібний спирт. Воно використовується як тонізуючий засіб в традиційній китайській медицині протягом тисячоліть і залишається популярним в деяких регіонах КНР і в інших частинах Південно-Східної Азії.\nУ результаті, рептилій конфіскували і передали представникам управління по захисту навколишнього середовища, які підтвердили, що гадюки є дикими.\n400 тисяч — за укус блохи\nУ Великобританії офіцер поліції отримав чималу компенсацію за... укус блохи під час роботи! В перерахунку на українські гривні відшкодування сягнуло аж 400 тисяч ( 12 тисяч фунтів стерлінгів)! Чоловік виграв суд проти поліції Вест-Мідлендса, яка ще й має сплатити чималу суму за судові витрати.


Більше 600 осіб постраждали в Турині у тисняві після матчу фіналу Ліги чемпіонів - ZAXID.NET\nБільше 600 осіб постраждали в Турині у тисняві після матчу фіналу Ліги чемпіонів\nСпорт — Роман Ганкевич, 4 червня 2017 0\n«Реал» розгромив «Ювентус» і вдруге поспіль став переможцем Ліги чемпіонів zaxid.net\nЛюди злякалися раптового гуркоту на площі і в паніці побігли\nВ італійському місті Турин у тисняві постраждали понад 600 уболівальників після закінчення матчу фіналу Ліги чемпіонів «Ювентус» - «Реал». Про це повідомляє Gazzetta Dello Sport.\nЯк зазначається, інцидент стався на площі Сан-Карло, де вболівальники дивилися матч на великому екрані. За словами очевидця, після закінчення матчу один із футбольних фанатів запустив петарду і закричав, що це бомба. За іншою версією, впали перила сходів на підземній парковці.\nЯк повідомляє італійська газета, люди злякалися гуркоту і в паніці побігли. Кількість постраждалих може зрости, зазначає видання. У критичному стані знаходиться семирічна дитина, також у важкому стані ще 10 осіб.\nНагадаємо, у суботу, 3 червня, «Реал» розгромив «Ювентус» з рахунком 4:1 і вдруге поспіль став переможцем Ліги чемпіонів.


В Черкасах мітингували за відставку прокурора | Kropyva.ck.ua\nВ Черкасах мітингували за відставку прокурора\nЖовтень 8, 2018 - 15:49 | Олександр Безпроз...\nВ Черкасах під прапорами "Бітьківщини", "Свободи", "Національного корпусу" відбувся велелюдний мітинг.\nАкцію протесту під стінами будівлі обласної прокуратури сьогодні влаштували прихильники міського голови Анатолія Бондаренка за діяльність якого предметно взялися прокурори.\nПід стінами будівлі вже традиційно звучали тези про політичне переслідування міського голови.\n- Ми як представники громади сьогодні зібралися щоб підтримати міського голову, бо таким чином ми підтримуємо місцеве самоврядування. Група меншості депутатів на чолі з Олександром Радуцьким не можуть змиритися, що не їм громада довірила керувати містом і все це колотять, - заявила виступаючи Любов Майборода.\nЕкс-заступник міського голови Геннадій Шевченко звинуватив обласну прокуратуру та її очільника у відвертому підігруванні опонентам мера та в кримінальному переслідуванні останнього за політичним принципом.\nПерший заступник міського голови та очільник обласної ВО "Свобода" Юрій Ботнар закликав обласного прокурора забиратися з Черкащини.\nГоловний прокурор області Сергій Овчаренко вийшов до мітингувальників, однак йому так і не дали по суті відповісти на закиди мітингарів. Разом з тим він пообіцяв, що в найближчому майбутньому будуть оголошені підозри кільком лідерам сьогоднішнього зібрання, а справи будуть передані до суду де прокуратура буде відстоювати принципову позицію. На завершення спроби виступу Сергія Овчаренка лідер "Національного корпусу" Дмитро Кухарчук вручив йому мішок з кукурудзою, звинувачуючи прокурора в потуранні земельним рейдерам.\nПоки відбувався мітинг міському голові який прийшов отримати підозру її таки вручили, але ще одну і по більш тяжкій статті - ч. 2 ст. 364 ККУ (зловживання владою). Зокрема підозра стосується кримінальної справи по земельній ділянці на розі вулиць Можайського - Лісова Просіка.\nНагадаємо, що першу підозру міському голові вручили перед минулими вихідними з елементами циркового шоу за так звану таємну Канівську сесію.


Українські військові успішно випробували новий тип протитанкових ракет. ВІДЕО - 0342.ua\nУкраїнські військові успішно випробували новий тип протитанкових ракет. ВІДЕО\n22:00, 12 березня 2017 р.\nДержавне конструкторське бюро "Луч" оприлюднило відео випробувань протитанкової ракети, яка влучає в ціль з відстані 5000 метрів.\nНа разі невідомо, коли новітні ракети українського виробника надійдуть на озброєння до української армії.\nЧитайте також: Військова амуніція та зброя, як витвір мистецтва. У Франківську відкрили виставку експонатів "з присмаком" АТО (ФОТОРЕПОРТАЖ).\nІвано-Франківськ новиниІвано-Франківська відключення ракети випробування відео ЗСУ.\n157 переглядів в серпні


38,8 мільйона гривень потрібно на завершення реконструкції ЗОШ I-III ступенів в с. Гирки, Любешівського району, Волинської області\n» 38,8 мільйона гривень потрібно на завершення реконструкції ЗОШ I-III ступенів в с. Гирки, Любешівського району, Волинської області\nРеалізація цих заходів створить сприятливі умови для навчання учнів, умови для розвитку дітей у позашкільний час, забезпечить відповідний тепловий режим в осінній і зимовий періоди.\nУправління гуманітарної політики Любашівської селищної ради оголошує про проведення відкритих торгів в електронній системі Prozorro згідно з вимогами чинного законодавства України. Про це повідомляє безкоштовний сайт державних торгів tendergid.ua\nЯк стало відомо з оголошення, опублікованого по посиланню https://tendergid.ua/tender/1966788/, планується завершення реконструкції Гирковской ЗОШ I-III ступенів з добудовою класних кімнат, їдальні та спортзалу по вул. Садова, 8 с. Гирки, Любешівського району, Волинської області. Очікувана вартість проведення робіт складає 38 803 530.27 гривень.\nУ Гиркивской загальноосвітній школі I-III ст. навчаються діти з сіл Гирки, Мукошин, Люботин. Навчальні класи розташовані в трьох окремих дерев'яних приміщеннях, одне з яких побудована в 1935 році, решта - у 60-х роках минулого століття. Навчальний процес здійснюється у дві зміни. Їдальня розташована в окремому дерев'яному приміщенні. Відсутнє централізоване водопостачання та водовідведення. Опалення пічне, що може представляти загрозу для здоров'я дітей. Внутрішні санітарні кімнати відсутні. Відсутність спортзалу не позволеют повноцінно проводити заняття з фізичної культури і спорту.\nПередбачається добудова класних кімнат, їдальні та спортзалу, пристрій санітарних кімнат. Теплопостачання школи передбачено від запроектованої паливної. Для забезпечення потреб у воді та для відводу стоків передбачається влаштувати системи водопостачання, каналізації та локальних очисних споруд.\nРеконструкцію Гиркивской ЗОШ I-III ступенів з добудовою класних кімнат, їдальні та спортзалу в с. Гирки Любешівського району по вул. Садова, 8 розпочато в 2013 році.\nІз-за відсутності фінансування, реалізація запланованих заходів у період 2014-2016 років була припинена.\nОсновною метою проведення реконструкції з добудовою є створення умов для організації освітнього процесу та підвищення якості освітніх послуг в сільській місцевості шляхом створення сприятливих умов для навчання дітей шкільного віку в приміщенні Гиркивской ЗОШ I-III ступенів.\nЗавдання - добудова класних кімнат, їдальні та спортзалу, що дозволить створити належні умови для надання освітніх послуг.\nВ рамках проведення реконструкції Гиркивской ЗОШ I-III ступенів з добудовою класних кімнат, їдальні та спортзалу в с. Гирки Любешівського району по вул. Садова, 8 передбачаються наступні основні заходи:\n- загальнобудівельні роботи з добудови класних кімнат, їдальні та спортзалу,\n- завершення загальнобудівельних робіт з добудови класних кімнат, їдальні та спортзалу,\n- пристрій інженерних мереж,\n- будівництво очисних споруд,\n- проведення благоустрою території.\nРеалізація цих заходів створить сприятливі умови для навчання учнів, умови для розвитку дітей у позашкільний час (діяльність гуртків, секцій тощо), забезпечить відповідний тепловий режим в осінній і зимовий періоди. Покращиться соціальна інфраструктура в с. Гирки.\nПроведення відкритих торгів заплановано на 4 вересня 2019 року. Прийом тендерних пропозицій здійснюється до 3 вересня 2019 року.\nтендери, електронні_торги, prozorro, здійснення_державних_закупівель, відкриті_тендери, учать_в_тендері, тендерні_закупівлі


Та, що біжить за Сонцем: під Києвом розбилась у ДТП легкоатлетка Катерина Долган - Вечірній Київ\nУ 2020-ому Катерина Долган встановила рекорд України. Фото: архів «Вечірнього Києва»\nЖиття відомої української легкоатлетки Катерини Долган обірвалось у суботу, 19 червня. На момент смерті спортсменці був всього 21 рік. За попередньою інформацією, дівчина їхала після ультрамарафону, заснула за кермом, внаслідок чого авто вилетіло з дороги. Про трагедію повідомила керівниця Національного Реєстру Рекордів України Лана Вєтрова.\n«Учора в ДТП на трасі Київ-Прилуки розбилася 21-річна рекордсменка Національного Реєстру Рекордів України в номінації „Найтриваліший безперервний біг на біговому тренажері“, кандидат в майстри спорту з легкої атлетики, призерка численних змагань та Чемпіонатів України Екатерина Долган», — написала Лана Вєтрова.\nКатерина Долган і Лана Вєтрова\nВона згадала, що ще два дні тому Катя була учасницею чергового забігу у Сумах.\n«Попереду було ще все життя, маса планів, перемог і мрій… Коли ми готували її рекорд, ми назвали Катю — „Та, що біжить за Сонцем“… Легкого бігу тобі у Вічність, дівчинко…», — зазначила Лана Вєтрова.\nІз Катериною вони знались зокрема й завдяки грандіозному рекорду легкоатлетки. Торік, 9 вересня, дівчина встановила рекорд, подолавши максимальну відстань на спортивному тренажері. Вона безперервно бігла впродовж п’яти годин і подолала 51 кілометр.\nКатерина Долган серйозно займалась атлетикою із 16 років\nКатерина Долган була призеркою численних чемпіонатів України\nПро це досягнення Катерини Лана розповідала в інтерв’ю «Вечірньому Києву» про рекорди українців восени минулого року. А зараз каже, що їй досі важко повірити у трагедію.\n«Як тільки мені про це повідомили, я в першу чергу набрала номер телефону Каті. В голові була одна думка: «Цього не може бути. Це якась помилка! Ось зараз Катя візьме трубку, я почую її голос, вона скаже, що у неї все OK… «Потім я ще пару раз їй дзвонила, бо подумала, а раптом вона просто не може взяти трубку, тому що бігає, мабуть, у неї як завжди, завтра черговий забіг… Ну і як змусити себе повірити, що Катя більше ніколи нічого не скаже…» — розповіла пізніше Лана Вєтрова.\nЗгодом також стало відомо, що Катерина поверталась додому після ультрамарафону. Через втому заснула за кермом, через що авто злетіло з дороги. Травми виявились несумісні із життям.\nКатю Долган називали «Та, що біжить під сонцем»\nПоки що поліція не надала інформації з приводу трагічного ДТП.\nВідомо, що загибла Кетерина Долган проживала у Прилуках, на Чернігівщині. Навчалась у Київському університеті Драгоманова на кафедрі фізичного виховання. Легкою атлетикою серйозно захоплюватися з 16 років. Була кандидаткою у майстри спорту з легкої атлетики та призеркою численних чемпіонатів України.


ЖК Новомостицько-Замковецький. Ціни на квартири, відгуки та планування\nНовобудови УкраїниНовобудови КиєваЖК Новомостицько-Замковецький\nЦіни від забудовника ЖК Новомостицько-Замковецький\nвід 23 460 грн\nАдреса ЖК Новомостицько-Замковецький\nАдреса м. Київ, вул. Замковецька, вул. Новомостицька\nПоверховість 6, 10, 15, 17\nВисота стелі 2,6 - 2,8 м\nПлоща квартир 63,53 - 131,66 м2\nЦіни на квартири ЖК Новомостицько-Замковецький\nДворівневі від 3 090 000 грн від 110 397 $ 131.66 м2 23 460 грн/м2 839 $/м2\n5, 7-9 будинки — збудовані\nЖитловий комплекс Новомостицько-Замковецький – продумане до дрібниць містечко з нерухомістю економ класу. Столичний девелопер Київміськбуд побудував 9 будинків з абсолютно різною кількістю поверхів. Проект передбачає малоповерхову і висотну забудову з відповідним наповненням.\nУсі об'єкти передаються покупцям без оздоблення, але із встановленими дверима і вікнами. Житло продається за низькими цінами та підійде тим, хто не може дозволити собі більш дорогі варіанти.\nУ найближчому оточенні покупці знайдуть усю необхідну інфраструктуру. До торгівельно-розважального центру, спортивного залу і кінотеатру всього 15 хвилин на автомобілі. А до зеленої зони реально дістатися за 10 хвилин.\nЖвавий мікрорайон побудований і введений в експлуатацію. Новобудови отримали фізичні адреси, підключені до комунікацій і частково заселені. Купити квартиру в ЖК Новомостицько-Замковецький від забудовника можна з індивідуальними лічильниками тепла. Нерухомість опалюється за рахунок автономних котелень, тому інвестори не страждають від міських комунальних послуг неналежної якості. Тепло забезпечується цілий рік і при цьому мешканці району заощаджують сімейний бюджет.\nПродаж квартир у ЖК Новомостицько-Замковецький можливий разом з місцем на підземному паркінгу. Девелопер підготує підземне багаторівневе паркування і величезний гостьовий майданчик. Таким чином, проблем у мешканців з автомобілями не виникне. Дізнатися докладну інформацію про проект слід на офіційному сайті або подзвонивши менеджерам забудовника.\nВідгуки про ЖК Новомостицько-Замковецький\nвід 110 397 $\n1 черга (1-4, 6 будинки) — введено в експлуатацію в 4 кв. 2016\n2 черга (5, 7-9 будинки) — введено в експлуатацію в 1 кв. 2018\nвід\t48 947 $\nвід\t151 483 $\n(від\t1 192 $/м2)


Нарешті - ресурс, який потрібно бути в курсі маркетингу в соціальних мережах! | Martech Zone\nСереда, червень 3, 2015 Середа, червень 3, 2015 Douglas Karr\nНеймовірні люди з Social Media Examiner запустили свою ексклюзивну спільноту членів,\nСуспільство маркетингу соціальних медіа. Мета Товариства - допомогти вам відкрити нові ідеї, уникнути спроб і помилок, застосувати новітні соціальні тактики та знайти те, що найкраще працює з маркетингом у соціальних мережах.\nПриєднавшись до Товариства, ви будете отримувати три оригінальні навчальні заняття щомісяця, своєчасні, тактичні та керовані експертами. Це означає, що ви будете постійно навчатися, щоб впровадити всі найновіші тактики маркетингу в соціальних мережах, які мають значення. Крім того, ви зможете спілкуватися з іншими маркетологами, як і ви.\nБільше не потрібно дивуватися, як ваші однолітки ведуть таку ж боротьбу, як і ви. За допомогою Товариства ви можете легко зв’язатися з іншими маркетологами, поділитися досвідом та підтримати один одного.\nОсь крута частина. Все відбувається в Інтернеті! Товариство було створене для того, щоб бути простим та доступним для таких зайнятих маркетологів, як ви. Ви можете відвідувати тренінги та взаємодіяти з іншими маркетологами, не виходячи зі свого офісного крісла - де б ви не знаходились у світі! Ідіть сюди, щоб дізнатися більше.\nКоманда Social Media Examiner одинадцять місяців працює над створенням місця для таких людей, як ви - зайнятих маркетологів та власників бізнесу, які хочуть застосовувати новітні соціальні тактики без великої кількості спроб і помилок.\nВони вивчили понад 4,500 маркетологів, щоб по-справжньому зрозуміти унікальні виклики, з якими ви стикаєтесь. Ось що вони виявили:\nВи дійсно зайняті і хочете, щоб у вас було більше часу, щоб не відставати від постійно мінливого світу маркетингу в соціальних мережах.\nВи хочете простіший спосіб відкрити нові соціальні тактики, які дають реальні результати.\nВи хочете усунути спроби та помилки та зосередитись на тому, що справді працює, без всяких здогадок та експериментів.\nВи шукаєте конкурентну перевагу.\nВи хочете зосередитись на тому, що найкраще працює.\nВаші викладачі будуть експертами на передовій соціальних медіа; фахівці у Facebook, Twitter, LinkedIn та не тільки. Social Media Examiner має доступ до глибокої лави галузевих експертів, яка запропонує вам найновіші, найбільш актуальні соціальні тактики, які допоможуть вам залишатися на передовій.\nПриєднуйтесь до 1000+ колег-маркетологів та отримуйте відповіді на свої запитання у соціальних мережах!\nРозкриття інформації: Ми дружимо з командою соціальних медіа-експертів і використовуємо партнерські посилання для просування своїх подій та пропозицій.\nКлючові слова: маркетингова групамаркетингове членствомаркетингове товариствочленствоМайкл СтельцнерСуспільство маркетингу соціальних медіа\nЯк змінюється поведінка онлайн-покупок та доставки у 2015 році


Головна Реферати українською Культура Соціалістичний реалізм\nСам термін "реалізм" входить у науковий обіг з 60-х років XIX ст., причому довгий час він розумівся виключно як відображення наявної дійсності і не відрізняв-ся від натуралізму. Лише поступово починає складатися погляд на реалізм (від лат. — речовинний, дійсний) як на такий напрям художньої культури, що являє собою об'єктивне відображення дійсності, пов'язане з соціально-історичним підходом до зображення людських характерів та умов життя. В реалістичних творах людина виступає передусім як суспільна істота, дії якої зумовлені конкрет-ними умовами, тобто соціальне детерміновані. Одне з про-відних завдань реалізму — виявити типовий взаємозв'язок характерів та життєвих обставин. Герої реалістичних тво-рів були не просто носіями якоїсь однієї пристрасті, як це було властиво, наприклад, героям класичного мистецтва, не поодиноким романтичним бунтарям. Це — живі люди, які діяли за реальних типових обставин, породжених са-мою дійсністю.\nПостанова ЦК ВКП(б) від 23 квітня 1932 поклала кінець плюралізму художніх напрямків. Усі художні об'єднання були розпущені, замість них уведені союзні і республіканські професійні союзи письменників, художників і композиторів.\nУ 1934 соціалістичний реалізм, суть якого визначалося як «правдиве й історично вірне зображення дійсності в її революційному розвитку», був проголошений офіційним стилем радянського мистецтва.\nТвори передвижників 19 ст. було настійно «рекомендовано» взяти за зразок для наслідування. Багато художників стали жертвами політичних репресій, тому що їхні творчі концепції не вписувалися у вузькі рамки державної ідеології.\nУ музеях значно зменшилися експозиції, присвячені західному мистецтву 20 ст. Щоб здійснювати контроль над навчанням, була відновлена Академія мистецтв. Цензура забезпечувала потрібний напрямок розвитку історії мистецтв і критики. Прикладом офіційно ангажованого мистецтва може служити картина Олександра Герасимова (1881–1963) Сталін і Ворошилов у Кремлі.\nВ літературі під соціалістичним реалізмом розглядали напрямок, який виник як антитеза критичному реалізму, тому іноді визначається словосполученням «стверджуючий реалізм». Термін «соціалістичний реалізм» з'явився в радянському друці в 1932 році і був закріплений у «Статуті Союзу радянських письменників СРСР», прийнятому на Першому з'їзді радянських письменників у 1934 році.\nТам міститься головна формула цього реалізму: «основний метод радянської художньої літератури і літературної критики, жадає від художника правдивого, історично-конкретного зображення дійсності в її революційному розвитку».\nРаціональний початок у трактуванні літератури соціалістичного реалізму полягало в тому, що її автори повинні зображувати реалістично не тільки негативні сторони життя (як у класику), але і позитивні (у класику часто в цьому випадку був присутній утопічний елемент і відповідна йому художня схема). Статутне положення також жадало від письменника виражати соціалістичні ідеї.\nПід час хрущовської «відлиги» поряд з тими, хто продовжував прославляти успіхи радянської промисловості, небувалі врожаї і передовиків виробництва, з'явилася ціла плеяда майстрів, що стали звертатися до особистих, загальнолюдських тем.\nДеякі твори авангарду 1920-х років, що знаходилися під забороною, стали з'являтися в залах музеїв. Цензура була ослаблена, окремі художники і напрямки в мистецтві минулого були реабілітовані. СРСР став більш відкритим для іншого світу суспільством.\nУ 1957, під час Міжнародного фестивалю молоді і студентів, і в 1959, на першій американській виставці в Москві, було показано нове, невідоме раніше мистецтво. Як результат більшої творчої волі наступив розквіт неофіційного мистецтва, що існувало паралельно з державним замовленням.\nРоки перебування у влади Л.І.Брежнєва (1964–1982) були зв'язані з економічним застоєм і продовженням політики державного контролю над мистецтвом. Виставка, улаштована під відкритим небом художниками-нонконформістами в Москві восени 1974, була знесена бульдозерами; після цього деякі найбільші майстри сучасного мистецтва, у т.\nРеферат на тему: Соціалістичний реалізм


Журналісти-розслідувачі оприлюднили таємних членів команди Зеленського — Високий Замок\nЖурналісти-розслідувачі оприлюднили таємних членів команди Зеленського\nПро це йдеться у розслідуванні програми «Наші гроші з Денисом Бігусом«(Bihus.Info) .\n«„Квартал“, „Дядя“, „Нижние“ та „Регионы“ — так описав структуру штабу Зеленського у розпал передвиборчої кампанії координатор Зе-команди Олександр Корнієнко у листуванні з виконавчим продюсером „Кварталу“ Сергієм Трофімовим», — йдеться у публікації.\n«Між тим з листування членів Зе-команди можна зрозуміти, що функції Богдана в штабі Зеленського виходять далеко за межі юридичного напрямку. У листуваннях співробітники штабу говорять між собою, що у Богдана є відокремлений „медіа-офіс“ з власним бюджетом, управлінням та повноваженнями», — йдеться у розслідуванні.\n«Поруч з адвокатом — засновник продакшну „Гуд Медіа“, який займається трансляціями, зйомкою соціальної та політичної реклами Кирило Тимошенко і „кварталівець“, ведучий Артем Гагарін. В листуваннях штабістів Тимошенка згадують саме як члена групи „Дядя“», — сказано у програмі.\nПовідомляється, що ще одна з груп впливу у штабі Зеленського — група «Нижние».\n«Назва групи збігається, ймовірно, з прізвищем лідера — юриста Сергія Нижного. Нижний і його юридична компанія „Хіллмонт Партнерс“ співпрацювали з „Кварталом“, консультували студію щодо податків, зараз обслуговують партію. За словами штабістів, група „Нижние“ — теж абсолютно окрема одиниця», — пояснюють автори розслідування.\n«Нині Геращенко відкрито підтримує Володимира Зеленського. Нижний спростовує будь-який зв’язок з нардепом: „Він сусід мій, я купив квартиру, а він знімає квартиру поруч на сходовій клітині“», — додали розслідувачі.\n«Лідер цієї групи — Ілля Павлюк, якого в листуваннях називають „Ілля Миколайович“. За президентства Януковича Павлюк „засвітився“ помічником нардепа Ігоря Калєтніка», — розповіли у програмі.\nЗазначається, що головна функція Павлюка в штабі Зе — координація і фінанси регіональних представників Зе-команди. Наприклад, пошук фізичних осіб-підприємців зі стабільним доходом та без боргів для поповнення через них виборчого фонду або ж контроль на місцях.\n«Її лідери — бізнес-партнери Зеленського по кіноіндустрії брати Сергій та Борис Шефіри. Проаналізувавши листування, можна припустити, що Сергій вирішує фінансові питання», — йдеться у публікації.\nВолодимир Зеленський команда


Газета "Молодіжний вісник" міжрегіонального вищого профучилища перемогла у конкурсі шкільних медіа\nГазета "Молодіжний вісник" ...\nГазета "Молодіжний вісник" міжрегіонального вищого профучилища перемогла у конкурсі шкільних медіа\nСеред професійно-технічних навчальних закладів Вінниччини перемогу для області з ХІХ Міжнародного конкурсу шкільних медіа привезли члени редколегії Вінницького міжрегіонального вищого професійного училища. Газета училища «Молодіжний вісник» вже вчетверте бере участь в змаганнях.\nВ рамках нагородження переможців XІХ Міжнародний конкурс шкільних медіа газета «Молодіжний вісник» ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» визнана кращою у номінації «Висвітлення теми законності та правопорядку» (при підтримки Міністерства внутрішніх справ України) ХIХ Міжнародного конкурсу шкільних медіа. Диплом переможця та ряд цінних призів були вручені представникам редакційної колегії видання Наталі Коломійчук, Ірині Мельничук та Тетяні Жилі.\nТакож газета «Молодіжний вісник» отримала диплом лауреата у номінаціях «Фоторепортаж», «Телерепортаж», «Веб-сайт».\nУ рамках проведення XІХ Міжнародного конкурсу шкільних медіа делегація навчального закладу відвідала ряд майстер-класів для юнкорів: «Професія зблизька: журналіст», який проводив секретар Національної спілки журналістів, головний редактор газети «Трудова слава» Горобець Валерій, «Україна медійна», який проводив Головний консультант Головного департаменту Адміністрації Президента України, секретар Національної спілки журналістів України, кандидат наук з державного управління Олександр Бухтатий. Юнкори відвідали практичний семінар «Сайт Google, як інтегратор діяльності. Практичні рекомендації щодо створення сайту-портфоліо учня на платформі сайтів Google», який проводила лідер спільноти Google Education Group «Навчаємося з Google» Антоніна Букач.\nЗагалом участь ХІХ Міжнародному конкурсі шкільних медіа, що відбувся в Миколаєві, взяли 434 заклади середньої та позашкільної. За 19 років проведення конкурсу в архівах зберігається 20748 робіт. Цьогоріч на участь в конкурсі було подано 1894 роботи, серед яких друковані та стінні газети, Інтернет-видання, теле-, фото- та радіорепортажі.\nЩорічно, у підведенні підсумків беруть участь близько 600 журналістів, політиків, представників бізнесу, дипломатів і громадських діячів.\nОрганізували конкурс Національна спілка журналістів України, Національна Академія педагогічних наук, Асоціація молодіжної преси та Коледж преси та телебачення.\n05 травня 2016 - 16:20\nТеги: газети Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище конкурси


ОІ-2018: Канада ще побореться за перемогу в медальному заліку » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Суспільство » ОІ-2018: Канада ще побореться за перемогу в медальному заліку\nПісля 13-ти днів зимової Олімпіади в південнокорейському Пхьончхані лідером медального заліку залишилася команда Норвегії. У норвезьких спортсменів 36 медалей (13-13-10). Команда Німеччини з 25-ма (13-7-5) нагородами розташувалася на другому рядку. Збірна Канади виграла 27 медалей, 10 з яких "золоті", вісім - "срібних" та 9 - "бронзових" і за два дні до закінчення ОІ-2018 буде боротися за перемогу в медальному заліку.\nЗбірна України з одним "золотом" посунулася на 20-те місце. Виступ чоловічої збірної в біатлонній естафеті був останнім, хоча й теоретичним шансом української команди на завоювання медалі. 23 лютого в Пхьончхані визначилися учасники фіналу олімпійського турніру з хокею. У вирішальному матчі зіграють команди ОАР та Німеччини. У півфіналах збірна російських атлетів переграла команду Чехії з рахунком 3: 0, а німці сенсаційно перемогли Канаду (4: 3). 24 лютого у Пхьончхані буде розіграно сім комплектів нагород. Микола Аврамчук для УП Теми: Олімпіада\n» ОІ-2018: У медальному заліку знову двоє лідерів за "золотом"


Автомобілістам на замітку: Як не втрапити в ДТП під час ожеледиці, - експерт\nпонеділок, 27 листопад 2017, 8:44\nСтарший інструктор центру контраварійної підготовки "Альфа-Щит" Сергій Гільов розповів про те, безпечно керувати автомобілем під час ожеледиці, повідомляють Патріоти України.\nЗа словами Сергія, при повороті на слизькій дорозі потрібно враховувати кут, покриття і швидкість руху машини. Якщо крутити кермо різко - авто посковзнеться, якщо сильно повернути - вилетить на зустрічну смугу.\n"Щоб не повернути занадто круто, можна вивернути кермо у протилежний від повороту бік, а потім знову в поворот. Це правильно, хоча психологічно людині важко повернути кермо праворуч при лівому повороті і навпаки", - зазначив експерт.\nВіт також додав, що більшість водіїв повертають неправильно, бо гальмують і крутять кермо одночасно. Потрібно натомість гальмувати перед поворотом - і відпускати гальма при повороті керма. Інакше виникає подвійне навантаження на автомобіль.\n"Якщо поворот виявився крутішим, ніж здавалося, швидкість можна зменшити у повороті. Але машина при цьому може почати ковзати, тоді потрібно відпустити гальма і спробувати пригальмувати знову. Так продовжувати, доки швидкість не впаде до необхідної".\nНа крутому повороті, особливо на слизькій дорозі, автомобіль може посковзнутися від перекосу керма. Тоді необхідно зменшити кут повороту, радить інструктор.\nНагадаємо, синоптики попередили українців про "сніжну небезпеку".


Hyundai ix35 омолодився з колишніми агрегатами | BOSS AUTO\nHyundai ix35 омолодився з колишніми агрегатами\nПідприємство Beijing Hyundai представило на виставці в Гуанчжоу рестайлінговий компакт Hyundai ix35 з новим дизайном носа і корми, а також допрацьованим інтер`єром. Завдяки «косметичного ремонту» ix35 зразка 2017 року підтягнувся до рівня оснащення більш сучасних побратимів, причому особа уніфіковано з Kia Sportage, а нове обладнання для салону перекочувало з молодшої моделі ix25.\nУсередині з`явилися усічений мультируль, цифрова приборка (12,3 дюйма), збільшений (з 9,6 до 10,4) тачскрін, новий селектор трансмісії і шайба для управління медиацентром. Електронний гальмо стоянки був опцією, а тепер увійшов «в базу», дозволивши перекроїти центральну консоль.\nЯк і раніше, Hyundai ix35 комплектується двома бензиновими двигунами: атмосферником 2.0 (160 к.с., 193 Н • м) з шестиступінчастою "механікою" і "автоматом", турбочетвёркой 1.4 (140 к.с., 242 Н • м) з семідіапазонний «роботом». Повний привід доступний тільки топ-версії. Старт продажів намічений на грудень. Дореформений паркетник просить 119 900-161 900 юанів, і помітного подорожчання не очікується, як і виходу за межі КНР.


Думка експерта: Справжні домовленості Путіна та Керрі залишаться за зачиненими дверима – експерт » Слово і Діло\nСправжні домовленості Путіна та Керрі залишаться за зачиненими дверима – експерт\nПутін та Керрі мали зустрічі раніше й можливість обговорити все, що відбувається, була, тому наразі складно уявити, якою насправді була мета цього візиту.\nПро це в коментарі «Слову і Ділу» розповів керівник Інституту міжнародної політики Ростислав Томенчук, аналізуючи візит Джона Керрі до Москви та його зустріч з президентом РФ володимиром Путіним.\n«Насправді, Путін з Керрі бачаться досить часто. Зокрема, не так давно вони перетиналися в Парижі й мали достатньо часу щось обговорити. Яким чином вибудувано цей візит, складно сказати. Звісно, ключова тема – це Сирія. Щодо Мінських домовленостей, то їх начебто відклали на 2016 рік», – розповідає експерт.\nНа його думку, Україна намагається виконувати Мінські домовленості, але ситуація на Донбасі від цього не покращується.\nПутін хоче для окупованих територій Донбасу статусу «конфедерацій»Росія хоче, щоб Україна надала статус «конфедерацій» територіям Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою. 15 грудня 2015, 16:46\n«Можливо, вони уточнили, які в кого думки, позиції. Але завжди залишається непублічна частина, те, що за зачиненими дверима», – аналізує Томенчук.\nРосійсько-турецький конфлікт, скоріш за все, вичерпаний, тому акценти – це Сирія та Мінські домовленості.\n«Інших значущих речей, задля яких Керрі міг приїхати в Росію, мабуть, немає», – вважає експерт.\nЯк відомо, зустріч Володимира Путіна з Джоном Керрі в Кремлі тривала більше трьох годин замість запланованої години. Також повідомляється, що після переговорів міністр закордонних справ РФ Сергій Лавров заявив, що Росія підтримує ідею зустрічі щодо Сирії на рівні міністрів. Вона має відбутися в Нью-Йорку 18 грудня.\nВ Європі пояснили, що допоможе завершити війну на Донбасі 5 грудня 2015, 09:46


Відчуття перед місячними і в період вагітності мають певні відмінності. Розглянемо їх докладніше. Менструальний цикл є природним процесом в організмі кожної жінки репродуктивного віку і характеризується протіканням підготовчого процесу, спрямованого на можливе зачаття протягом наступного місяця.\n1 Відчуття у жінок перед місячними\nМатка жінки вистилається шаром ендометрію, тканиною, функції якої полягають в тому, щоб при вдалому заплідненні створити оптимальні умови, що сприяють успішній імплантації ембріона. Якщо протягом циклу у жінки не відбулося зачаття, то функціональна тканина ендометрія відділяється і виводиться з матки з менструальної кров’ю.\nЗаключній фазі процесу передують різні неприємні симптоми — ПМС. Численні медичні спостереження показують, що більш ніж у 45% жінок відчуття перед місячними характеризуються дратівливістю, підвищеною втомою, сонливістю та іншими поведінковими особливостями. Але необхідно враховувати, що прояв подібної поведінки характерно і для жінок, які перебувають в положенні, а так як ці симптоми мають велику схожість, потрібно вміти їх розрізняти.\nРозглянемо ознаки наближаються місячних. Прояв ознак ПМС в більшості випадків дуже індивідуально, але найпоширеніші симптоми виділені в окремий список:\nЗбільшення і болючість грудей.\nПорушення ритмів сну.\nУ період наближаються критичних днів у безлічі дівчат і жінок з’являється підвищений апетит. Симптоматика такої поведінки пояснюється браком серотоніну і біохімічними процесами, що відбуваються в цей період в мозку. У такі дні раціон рекомендується урізноманітнити овочами, багатими клітковиною, фруктами, молочними продуктами та складними вуглеводами. Дієта, розпочата в цю фазу, буде малорезультативна.\nУ деяких випадках відчуття перед місячними у жінок характеризуються сильними болями, які мають вигляд тягнуть спазмів у нижній частині живота, симптоми іноді поширюються і на поперековий відділ. Інтенсивність болю буває різної тяжкості і залежить від інтервалу скорочень матки, в якій таким чином відбувається процес відторгнення ендометрію. У більшості випадків больові відчуття легко купіруються знеболюючими препаратами.\nУ жінок, які регулярно вживають алкоголь і палять цигарки, симптоматика виражається яскравіше через різкі звужень судин, і в деяких випадках для зменшення фази гострого болю потрібна консультація фахівця і підбір індивідуальних знеболюючих препаратів.\nУ багатьох жінок перед тим, як почнеться менструація, підвищується температура тіла. Це вважається відповідною реакцією організму на підвищення в крові прогестерону, і показання градусника, що не перевищують позначки в 37 ° C, є нормою. Показником запальних процесів є підвищення температури тіла до 37,5-38,0 ° C, в цьому випадку необхідно терміново звернутися до лікаря.\nХворобливе набрякання сосків або деяке збільшення в розмірі грудей також є одним з ключових відчуттів, що відзначаються жінками при наближенні місячних. Це вважається безпечним станом, що приносить лише деякий дискомфорт жінці, його відчуває, він може зберігатися на весь період менструальних виділень.\nОдним з явних ознак наближаються критичних днів у великої кількості жінок є висипання на обличчі, спині, грудях, в рідкісних випадках на інших частинах тіла. Причиною появи прищів є зміни гормонального фону в цей період. Для полегшення стану рекомендується ретельна гігієна і відмова від вживання важкої, жирної їжі, склад якої негативно позначається на травній системі.\nВ окремих випадках при порушенні водного балансу організму у жінок можуть спостерігатися такі симптоми, як набряклість. При вживанні рідини рекомендується відмовитися від напоїв, що містять цукор, алкоголь і кофеїн.\nЗ боку центральної нервової системи жінка може відчувати такі симптоми, як підвищена тривожність, плаксивість, депресія. Зазвичай такий стан зберігається на невеликий період і легко коригується заспокійливими чаями на основі пустирника, м’яти або ромашки.\nЯк відрізнити ознаки вагітності від ПМС? Велика кількість жінок через схожість симптоматики плутає ознаки вагітності і ПМС. Якщо жінці вдалося завагітніти в минулому циклі, головним показником цього буде збільшення базальної температури. У нормі температурний показник змінюється в межах 36,6-36,8 ° C, в період овуляції він підвищується до 37,0 ° C, а потім знижується до нормального рівня. Якщо ж до моменту закінчення циклу температура тримається на тому ж рівні, це може бути ознакою вагітність.\nЗа багаторічними спостереженнями, одним з перших ознак події запліднення є відчуття постійної втоми, яке викликається підвищенням кількості гормонів. Здуття або спазми живота можуть вказувати на симптоми передменструального синдрому або вагітності. Крім затримки менструальних виділень, на ранніх термінах часто помітні й інші ознаки вагітності.\nРанкова нудота є яскравою ознакою вагітність і проявляє себе на ранніх її термінах. Хоча багатьох жінок нудота супроводжує на всьому терміні вагітності.\nНа ранніх термінах в крові зростає кількість естрогену, що проявляється в сприйнятливості жінки до різних запахів і є ще одним симптомом, що вказує на те, що сталося зачаття. До ознак вагітності можна віднести і часті позиви до сечовипускання.\n3 Ознаки зачаття\nОтже, ознаки вагітності, у всіх жінок індивідуальні, і щоб визначитися з подібних симптомів, необхідно:\nДочекатися щомісячних виділень.\nЯкщо є припущення, здати аналіз крові на ХГЧ. Для того щоб зрозуміти, що проявляється у жінки, ПМС або вагітність, необхідно шляхом спостережень навчитися розуміти свій організм і прислухатися до тим, що відбувається в ньому змін.\nДо перерахованих вище симптомів ПМС необхідно додати, що вони є періодичними і проявляють себе не кожен місяць, але можуть посилюватися або зменшуватися в залежності від різних факторів і особистого стану здоров’я. Якщо ж симптоматика ПМС зберігається і після завершення менструальної фази, має сенс звернутися до лікаря для з’ясування причин.\nВідчуття як перед місячними при вагітності: що це таке? Ссылка на основную публикацию\nВидалення шрамів і рубців лазером: технологія, показання, ціна\nНавколишній світ шалено прекрасний і в той же час безмірно небезпечний; одне ...\nВидалення пігментних плям на обличчі лазером: принцип дії, фото, відгуки\nДілянки затемненій шкіри, веснянки і висока пігментація - всі ці дефекти ...\nКоли проводиться видалення яєчників у жінок, наслідки яскраво починають ...


Купить Шарф Хомут Украина\nЩе одна сучасна деталь гардеробу, яку не варто обходити своєю увагою - красивий шарф снуд. Даний аксесуар привертає увагу, як прихильниць класики, так і любительок супермодні тенденцій, оскільки є воістину універсальним елементом, здатним прикрасити будь-який образ, як повсякденний, так і святковий.\nПредставлені в інтернет магазині Crafta шарфи снуди не що інше як пов'язаний вкруговую шарф, який не має початку або кінця. Трохи дивний факт: вперше ідея такого шарфика виникла в сорокові роки, причому на ті часи під снуд мали на увазі сітку, в яку вкладали волосся. Назва прижилася, хоча шарфи-хомути не мають ні найменшого подібності з родоначальником імені. Сучасний снуд ближче за будовою до шапки-трубі, модною в вісімдесяті роки. Тоді ця модель завоювала популярність стрімко і надовго, оскільки була не тільки теплою, але і дуже зручною.\nДизайнери не збираються відмовлятися від такого привабливого аксесуара, рекомендуючи не скупитися на експерименти з ним. В Україні гарний снуд можна носити в будь-який час року, він підійде до будь-якого випадку і будь-якої погоди. Досить простий у виконанні, такий шарф виглядає помітно й ефектно, притягаючи до себе увагу. Майстри хенд мейд не соромляться давати волю фантазії, використовуючи різні візерунки для снуд, елементи і колірні композиції, не обмежуючись класичними моделями. Замовити в'язаний спицями або гачком снуд - означає придбати стильну річ актуальну на довгі роки. Ви можете зв'язатися з автором безпосередньо і стати володарем аксесуара, призначеного виключно для вас.