« Історичні списки виборців у Держдуму Російської імперії від Ломачинців, Ожева, Василівки\nСокиряны, Романковцы и Хотинский уезд на рубеже 19-го и 20-го столетий »\nНад Енциклопедичним словником Брокгауза й Єфрона трудилися такі відомі вчені, як В.С. Соловйов, Д.І. Мєндєлєєв, С.А. Вєнгєров, А.Н. Бєкєтов, А.И. Воєйков і багато інших.\nПро Сокирянщину в цьому енциклопедичному виданні є не багато, але все-таки дещо є. Звичайно – це насамперед короткі описи волосних центрів Сокиряни (Секуряни) і Романківці (Романкоуци). Як вони описуються в словнику можна подивитися в аналогічній статті на російськомовній сторінці нашого сайту. Опис цієї статті дається у повній відповідності до викладеного у Словнику тексту, але у перекладі на українську і без скорочень. Статті, незважаючи на стислість змісту, дають досить повну картину стану населених пунктів. Мабуть, такої повного опису, особливо – щодо загального опису повіту, більше ні де не знайти. Також, напевне, перекладу цієї статті на українську до цього часу ще не було.\nСекуряни (Секурєни, Сікурєни) – містечко Бессарабської губернії, Хотинського повіту, в 80-ти верстах від повітового міста, при річці Валятуркулуй. Населено головним чином царанами. У стрімчастих берегах околишніх балок, що впадають у Дністер, знаходяться стародавні печерні храми. Жителів 3164, 2 православних церкви, 7 єврейських молитовних будинків, школа, цегельний і винокурний заводи; багато крамниць”.\nРоманкауци (Романкоуци) – село царан Бессарабської губернії, Хотинского повіту, в 65 верстах від повітового міста, при річці Рагозі; жителів 3300. Школа, станція залізниці. Багато фруктових садів; великі ламання третинного (міоценового) вапняку, що доставляється на цукрові заводи Подільської губернії”.\nЯк бачите – і у Сокирянах і в Романковцах з того часу чимало змінилося…\nУ зв’язку зі згаданими в Словнику визначеннями місцевого населення, видко варто вказати й роз’яснення слова “царани” – з того ж Словника Брокгауза й Єфрона.\n“Царани (молдавською мовою «хлібороби» або «селяни») – вільні хлібороби в Бессарабській губернії. Як видно з постанови молдавського господаря Костянтина Маврокордато, виданого в 1741 р., царани одержали цю свою назву замість колишньої назви вєчінов, що означали, імовірно, людей, які вічно зобов’язані повинностями. У той же час було визначено, що царани зобов’язані працювати на власників по 24 дня в році й давати їм від всіх земних плодів «дежму», або десятину. В 1775 р. Олександр Гику визначив розмір повинностей в 12 визначених днів. Наступними постановами покладене на царан виконання різних робіт і послуг без визначення числа днів. Коли Бессарабська обл. була приєднана до Росії, уряд негайно затурбувався приведенням у ясність відносин власників до царан. Проект правил про царан, складений Бессарабською обласною радою в 1819 р., не був затверджений. Складання нового проекту покладено було на особливу комісію із чиновників від уряду й депутатів від дворян і від царан. Комісія не могла прийти ні до якого висновку, і подальший рух справи прийняв на себе генерал-губернатор. Височайше затверджене положення про царан 1834 року надало царанам, протягом певного строку, укласти із власниками добровільні умови на користування землею за повинності, із правом переходу в маєтки інших власників, але не на казенні землі, і для того, щоб до укладання умов царани виконували, як і раніше, повинності, установлені молдавськими господарями. В 1835 році царанам дозволено переселятися в міста. Незважаючи на закон 1834 р., положення про царан продовжувало залишатися невизначеним. В 1846 р. оприлюднена нова «нормальна умова» про повинності царан, що увійшла за положенням 1834 р. у Звід Законів. У середовищі царан часто виникали хвилювання, тому що власники вимагали з них повинностей понад положення й піддавали їх тілесним покаранням. Царани просили переселити їх на казенні землі, хоча б у Сибір, але безуспішно. В 1858 р. для підтримки порядку довелося вжити військову силу. Положенням про селян 19 лютого 1861 р. кріпосні люди в Бессарабії зрівняні в правах із царанами. Самі царани одержали дозвіл переходити як на власницькі, так і на казенні землі в межах Бессарабської області і інших губерній”.\nА от так у цілому описувався в Словнику (в статті “Хотин”), Хотинський повіт, до якого, у числі інших, відносилися Секурянська й Романкоуцька волості:\nХотинський повіт займає північно-західну частину Бессарабської губернії; прорізується на захід і південь залізницею на відстані 127 верст. Площа повіту, за Стрельбицьким, 3501,9 кв. верст. Повіт розташований між pp. Дністром і Прутом; тут проходить гілка Карпатських гір, що у сіл Бричани й Станілешти роздвоюється й іде в Сорокський і Белецький повіти. На всьому своєму протязі гілка служить вододілом між Прутом і Дністром. Вищі обмірювані крапки: Гвоздауци (995 футів), Руди (976), Губне (956), Липник (943), Громодзени (918).\nПівнічно-західна частина повіту, що граничить із Австрійською Буковиною й Галичиною, украй горбкувата, порізана глибокими балками і ярами, що становлять більшою частиною розмиви річкових долин, вкрита великими лісами (25, 30 і більше % усієї кількості зручної землі). До півдня і сходу від гір. Хотина місцевість вирівнюється, приймає певною мірою степовий характер, але все ж зберігає хвилеподібний характер; часто зустрічаються переліски й струмки, звичайно по дну глибоких ярів (“ярів”) і балок. Лісів значно менше, у деяких місцях майже немає (2-10%). Струмки й річки впадають у Дністер і Прут; крім того, майже на кожному кроці, і в полі, і по дорогах, зустрічаються колодязі (“криниці”), нерідко зустрічаються так звані “мочари”, тобто місця, на яких протягом усього літа застоюється дощова вода.\nПовіт зрошується системами pp. Дністра й Пруту, що протікають по границях: перший на північ відокремлює повіт від Австрії й Подільської губерній, протягом до 150 верст, другий на південь – від Румунії, протягом до 100 верст. Течуть вони паралельно одна одній, на відстані від 25 до 50 верст. У Дністер впадають у межах повіту Чорний Потік, або Раменець, із припливом Онут, Рестеу, Довга й Каменка із припливом Долиною; у Прут – Ракитна, Ришачь, верхня частина якого називається Салкоуць, Баджулуй, Перлиця, Башкауць, Руда, Ларга, Яловец, Лопатник, Раковец. Тільки Дністер судноплавний, на ньому – пристані для навантаження хліба, лісу й лісових виробів. Придністровська смуга по своєму рельєфі значно відрізняється від Припрутської. Правий беріг Дністра високий (місцями 50-70 саженів над рівнем ріки), берегові скелі складаються переважно з вапняків третинної формації, що налягає на крейдову, а остання на силурійську. Лівий беріг Пруту зовсім протилежного характеру, низинна річкова долина, невисокі глинисті береги.\nУ багатьох місцях повіту осадові вапняки третинної формації й цілих вапняних скель біля сіл Коржеуць, Фітешть і Тринкі. Добуваються з копалин піщаник, глинистий сланець, гіпс, жорновий камінь, крейда, алебастр; біля ст. Новоселиці на землі селян дер. Ревкауци – поклади кам’яного вугілля.\nПереважно ґрунт повіту чорноземний (більше 50% зручної землі) і глинистий, що дає гарні врожаї, які не поступаються врожаям на чорноземі. Клімат повіту м’який, висока середня річна температура (8°), помірна зима (—2° за листопад, —4° січень і —1° березень) і нежарке літо (20° липень). Атмосферних опадів цілком достатньо для землеробства. Посухи в повіті невідомі, скоріше навіть надлишок вологості; урожайними роками бувають роки порівняно сухі. Повні неврожаї бувають дуже рідко; хліби розвиваються прекрасно, фруктові сади ростуть швидко без усякого поливу; виноградна лоза росте також швидко, але виноград за якістю поганий і не завжди дозріває; внаслідок вологого й прохолодного літа кавуни й дині також поганої якості. Період виростання оброблюваних рослин також значно подовжується, збирання хліба й косовиці затягуються.\nЛіси займають до 44 тис. десятин, або 12% усього (364793 десятин) кількості землі; переважно бук, граб, клен, ясен, дуб, зрідка невеликі гаї беріз, розсіяні яблуня, груша, черешня.\nЖителів разом з містом (1897) 307 959, а без нього 289 833 (147737 чоловіків і 142096 жінок), головним чином русини (місцеве – “руснаки”) – 75%, потім йдуть молдавани, малоруси, євреї (понад 10000), великоросіяни – розкольники (1 ? тис.). Населення землеробське. За місцевим дослідженням 1884 р., безземельних селян було 23%.\nУ повіті дві найголовніші форми землеволодіння: посімейно-спадкоємна у всіх царан, що жили колись на поміщицьких землях (95%), і общинна у колишніх державних селян (5%). Крім того, у повіті є рєзєши (близько 1 ? тис.); вони не наділені землею, а володіють їй на правах приватного володіння: не платячи ні оброку, ні викупних платежів; земля їх обкладається лише державним і земським поземельним податком. Рєзєши живуть цілими селищами.\nРозподіл зручної землі по угіддях: орної 288366 десятин, лісу 43933 дес., під садами 2494 дес., усього 334793 дес. Приватним власникам належить 160382 дес. (орної землі 120672, лісу 39318 і садів 392), селянам 160541 дес. (орної 158457 і під садами 2084), рєзєшам орної 2927 дес., 11-ти закордонним монастирям 10096 дес. (орної 6310, лісу 3768 і садів 18), казенних лісових дач 847 дес., церковних земель більше 5000 дес., у м. Хотина 1173 дес.\nВ 1900-1901 сільськогосподарському році під озимими посівами було 58933 дес. (власницьких 34287, у тому числі під рапсом 1887, і селян. 24646), під яровими 149431 дес. (власницьких 53115 і селянських 96316). Найголовніші оброблювані хліби: кукурудза (селяни 53922 дес. і власники 27831), ячмінь (25701 дес. у селян, у власників 7009), озима пшениця (власники 29177 дес., селяни 15466), озиме жито (власники 3581 дес., селяни 18821), овес (у селян 7120 дес., власн.. 7973), свекловиця (416 дес. у селян, у власн. 3221), картопля (2655 дес. у селян і 822 у власн.). Культури ярового жита, яриці, гречки, проса, гороху, бобів, сочевиці незначні. Заливних лугів 3169 дес., незаливних 10918. Певної сівозміни в селян не існує: на кожній ділянці хазяїн міняє одну рослину іншою за своїм розсудом; пари не має, добриво майже не практикується. Панує дерев’яний плуг, але починають поширюватися залізні плужки, особливо у східній частини повіту; земство з 1894 р. виписує для селян плуги й видає їх у позичку (на суму 19115 р. в 1899 р.). Борони в селян звичайно дерев’яні із залізними зубами, але попадаються й з дерев’яними. Збирання хлібів виробляється серпом і косою, молотьба – ціпами, рідше конями; власних молотарок немає.\nСкотарство внаслідок обмеженої кількості лугів і пасовищ (“толоки”) дуже незадовільне, особливо в селян. За 1891-1900 р. у селян кількість волів скоротилося більш ніж на половину. В 1900 р. у повіті було великої рогатої худоби 70848 гол., коней 54169, овець 114767, свиней 35357; із цього числа 84% належали селянам. Вівчарство й свинарство розвинені досить слабко. Продукти від овець – овечий сир, або бринза, баранчики й вовна. Бринза разом з мамалигою (з кукурудзяного борошна) – найголовніша їжа селянського населення.\nГородництво, виноградарство, тютюнництво незначні, тільки для місцевого споживання; також і садівництво. Промислове садівництво існує в так званій Буковині, тобто в прикордонних з австрійськими володіннями селищах. Переважні плодові дерева: сливи (угорка), горіхи, яблуні, груші, вишні, черешні. З торгово-промислових рослин вирощується переважно часник, аніс, бураки й капуста.\nКустарні промисли, за винятком візництва, розвинені досить слабко й мають лише місцеве значення. Зустрічаються візничий, сукновальний і гончарний промисли, випалювання вугілля; узимку буковинські селяни займаються рубанням лісу, навесні “ходять зі сплавами” (сплавляють плоти по Дністру). Незрівнянно більше економічне значення мають землеробські заробітки, що полягають як у наймах – строкових або на рік, на різні сільськогосподарські роботи, як і в так званих відходах “на фальчі” (фальча = 1,302 дес.): “на вільні фальчі” – якщо не забрані гроші вперед, “на винні фальчі” – якщо йдуть за контрактом, забравши гроші вперед.\nФабрик і заводів (1901 р.) 120, з виробництвом на 137 тис. руб., при 685 робітниках, у тому числі цукровий завод, винокурних – 3, млинів парових – 4; інші – заклади кустарно-промислового характеру. Водяних млинів – 646, вітряних – 403, кінних – 42: маслоробень – 122; це все дрібні заклади.\nТоргівля, переважно хлібом, зосереджена винятково в руках євреїв; здійснюється вона в містечках, з яких Бричани мають 4000 мешканців, Єдинці Ліпкани, Новоселиця й Сєкуряни – по 3000. У Новоселиці і Ліпканах митниці. Сільські банки в селищах Кельменцях і містечку Сєкурянах.\n2 земські лікарні, 6 приймалень покоїв, 1 амбулаторний пункт, 8 лікарів, 25 фельдшерів. В 1900-1901 навчальному році було двокласних народних училищ 3 (у тому числі 1 у Хотині для дівчинок), однокласних – 56 і реміснича школа при Хотинському повітовому училищі. Учнів було 3531 (2861 хлопчиків і 670 дівчаток), у тому числі в однокласних 3031 (2604 хлопчиків і 427 дівчинок), з них православних 3257, євреїв 220; селян 2903, міщан 501; росіян і малорусів 2088, молдаван 1177, євреїв 220. Навчаючих – 53, закононавчателів – 52. При 20-ти земських школах відкриті народні бібліотеки. Церковно-приходських шкіл 36, шкіл грамоти – 29, усього з 3746 учнями (3045 хлопчиків і 701 дівчинок), майже винятково православними. Навчаючих 70, з них 64 світських. Тільки близько 1/5 дітей шкільного віку, від 8 до 14 років, навчаються в школах.\nУ взаємному земському страхуванні було застраховано в 1900 р. 101406 будов на суму 7044932 руб. за обов’язковим страхуванням, за добровільним страхуванням було 117 ризиків на суму 585812 руб. Від чуми було застраховано в 1900 р. 29249 волів і 43251 корови.\nЗемський бюджет 1902 р.: доходи – 262973 руб., у тому числі з нерухомого майна – 128526 руб. (із земель і лісів 112204 руб.), витрати – 262973 р., у тому числі на земське управління – 27678 руб., на народну освіту – 72645 руб., на медичну частину – 56872 руб., на витрати по сприянню економічному добробуту – 6242 руб., на сплату боргів – 42360 руб.\nОпубліковано 07.12.2010 в 0:10\tв рубриках: @ Головна, @ Крайова історія, Гвіздівці, Романківці.


Замовлення Кнопки вікна автомобіля перемикач для бору а4/ гольф а4/ пасат б5/ джетта/ сидіння с5 майстер склопідйомників перемикач управління < Деталі інтер'єру ~ Lenta-ua.news\nКнопки вікна автомобіля перемикач для Бору А4/ Гольф А4/ Пасат Б5/ Джетта/ сидіння С5 майстер склопідйомників перемикач управління\n₴197.28 ₴159.81 Безкоштовна доставка\nТеги: Вікна Автомобіля Вимикач, Вимикача Управління Електричним Склопідіймачем, Вимикач, Дешеві вікна автомобіля вимикач, Висока якість вимикача управління електричним склопідіймачем, Китай вікно перемикач постачальників.\nВага Товару : 131g\nШирина Виробу: 4cm\nОсобливості: Відмінні та високу якість управління\nДіаметр Вироби : 4cm\nДовжина Виробу : 12.5cm\nНазва Моделі : Вікно перемикач для VW 99-04 1A20713\nТип Елемента : Вікно Управління Перемикач\nХарактеристики: чудова і високу якість контролю. Пряма заміна для вашого оригінальні. Використовувати абсолютно новий екологічно чистих матеріалів. Адаптації режимів автомобіля: для Bora А4/ Гольф А4/ Пасат Б5/ специфікація Джетта/ С5 сидіння: Матеріал: ABS колір: чорний посилання номер деталі: 1J4959857B розмір: 12.5x4cm Примітка: 1. (Важливо) немає інструкції в комплекті.Професійна Установка Настійно Рекомендується! 2. Будь ласка, перевірте діаграму вимірювання розміру ретельно перед робити компенсацію. 3. Будь ласка, дозвольте 0.5-1 дюймів різниця з-за ручного вимірювання.(1 дюйм=2,54 см) 4. Колір фактичні деталі можуть злегка відрізняється від лістингу зображень у зв'язку з іншої екрані комп'ютера, спасибі за ваше розуміння. Пакет включено: 1 x вікна автомобіля вимикач\nВага Упаковки : 0.139kg (0.31lb.)


СБУ затримала чиновницю «Краснолуцької адміністрації ЛНР» (ФОТО) - . Преса України - новини, свіжі новини, останні новини. uapress.info\nСБУ затримала чиновницю «Краснолуцької адміністрації ЛНР» (ФОТО)\nЮра Добряк 25 серпня 2016, 14:04\nСпівробітники Служби безпеки України спільно з прикордонниками затримали на митному посту «Гоптівка», що на Харківщині, чиновницю самопроголошеної «Луганської народної республіки».\nЯк розповіли в прес-центрі СБ України, сепаратистка мала намір на вільній території оформити статус «Ветерана праці», поповнити свої банківські рахунки.\nВ спецслужбі встановили, що прихильниця терористів почала працювати на кремлівських найманців у 2014-му році. В окупаційний час вона обіймала посаду заступника начальника управління освіти самопроголошеної так званої «Краснолуцької адміністрації ЛНР».\n«Керуючи освітянською сферою, вона сприяла нав’язуванню дітям, юнацтву та вчителям антиукраїнської ідеології, сепаратизму, героїзації бойовиків проросійських збройних угруповань, організовувала переведення навчальних програм на «російські стандарти освіти», - зазначили в СБУ.\nЗатриманій вже оголосили про підозру за частиною 1 статті 258-3 Кримінального кодексу України – участь у діяльності терористичної організації. Сепаратистку вже взяли під варту. Наразі тривають процесуальні та оперативні дії.\nНагадаємо, що у Полтавській області співробітники Національної поліції затримали бандитське формування, яке займалося рекетом і вимаганням грошей у місцевих підприємців.\nНа Полтавщині рекетири влаштували людям «лихі 90-ті» (ВІДЕО)


Надіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:32\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:31\nПамятник Пирогову - Вінниця\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:29\nСеред цікавих пам'яток Вінниці особливе місце відведено пам'ятника Пирогову - видатному хірургу, чиє життя було тісно пов'язана з містом.\nСкладно переоцінити внесок цієї геніальної людини в розвиток вітчизняної і світової медицини.\nВійськово-польовий лікар, талановитий анатом і неперевершений хірург, натураліст і педагог, автор унікального атласу топографічної анатомії першим застосував анестезію на практиці.\nЧитати далі про Памятник Пирогову - Вінниця\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:27\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:26\nЧитати далі про Краєзнавчий музей - Вінниця\nЄзуїтський монастир - Вінниця\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:24\nЄзуїтський монастир у Вінниці\nГортаючи путівник по Вінниці, Ви обов'язково зверніть свою увагу на одну з найстаріших пам'яток міста Вінниці - комплекс єзуїтського монастиря, інакше, Вінницькі Мури.\nБудівництво цього унікального комплексу відноситься до початку ХВІІ століття, це 1610 - 1617 рр. Воно стало можливо лише завдяки появі в місті ченців єзуїтів.\nМісцеві шляхтичі, на чолі з міським старостою В.Каліновскім, пожертвували на нього значні кошти.\nЧитати далі про Єзуїтський монастир - Вінниця\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:22\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:16\nНадіслав: admin , дата: сб, 28.01.2017 - 15:14


Новини Львова: На Львівщині вилучили мікроавтобус «Mercedes»\nНа Львівщині вилучили мікроавтобус «Mercedes»\n09:18 10 червня 2019 р.\nСпроба незаконного підробітку обернулася українці втратою автомобіля\nПро це повідомили в Держприкордонслужбі України, де також розповіли: «32-річна громадянка України прямувала до Польщі на мікроавтобусі «Mercedes» української реєстрації через пункт пропуску «Краківець». Під час прикордонно-митного контролю у правоохоронців виникли підозри щодо можливого переміщення товарів з приховуванням».\n«У ході поглибленого огляду підозри підтвердилися, адже в конструктивних особливостях дверей багажника оглядова група виявила приховані 550 пачок сигарет.\nЧерез обладнану схованку з сигаретами жінка позбулася «Мерседеса», – поінформували також у ДПСУ.


Ефективний захист проти рейдерства - Korrespondent.net\nЕфективний захист проти рейдерстваРеклама\nКорреспондент.biz, 14 ноября 2013, 10:16\nСьогодні стати жертвою сірого, або чорного рейдерства можуть будь-які підприємства, що не мають чітко регламентованої системи управління, не підтримують актуального стану відомостей про підприємство, майно, не мають "зв’язків" в контролюючих органах, займаються диверсифікацію, або взагалі не мають нічого спільного з наведеним.\nСправа, по-перше, в недосконалості сьогоденного українського законодавства в цілому, що, як наслідок, створює прогалини та системні недоліки у функціонуванні державних інститутів, таких як судова система, органи внутрішніх справ, реєстраційні органи.\nДруга складова, що забезпечує підґрунтя сучасному рейдерству це саме людський фактор, який може включати в себе і жагу наживи, і певний азарт, гру, яка коштує нічого не підозрюючим підприємцям років плідної праці, неабияких зусиль щодо ведення бізнесу та грошей.\nНа даний момент існують досить багато поширених видів недружнього поглинання, серед яких: умисне доведення до банкрутства; скупка дрібних пакетів акцій; Цілеспрямоване зниження вартості підприємства і придбання його активів; Оспорювання прав власності на стратегічно важливі активи, інсайдерство.\nНамагання протистояти якимось із видів рейдерських атак є важливим, але не досить ефективним засобом зберігання активів компанії. В такому разі постає питання, як організувати комплексний захист підприємства та більш надійний захист, ніж традиційно пропонує вітчизняне законодавство? Відповідь на це питання та її практичне застосування створюють потужний комплекс заходів, інструмент, який унеможливлює агресивне втручання в бізнес.\nҐрунтовно дослідив проблему рейдерства та актуальні шляхи протидії йому власник міжнародної юридичної компанії "Гапоненко Роман і партнери" Роман Іванович Гапоненко. Його науковий твір "Антирейдерські заходи", захищений свідоцтвом про реєстрацію авторського права № 51024 від 28.08.2013р. попереджує та комплексно вирішує проблему рейдерського втручання в діяльність будь-яких суб’єктів підприємницької діяльності.\nСуть розробленої програми антирейдерських заходів полягає в унеможливленні для атакуючої сторони використовувати будь які заходи впливу або примусу, використання адмінресурсу, або недосконалостей в законодавстві, а для потенційної жертви - налагодження чіткості та прозорості системи управління активами та корпоративними правами, запобігання інсайдерських схем, формування системи юридичної безпеки бізнесу. Тобто, скориставшись досвідом власника МЮК "Гапоненко Роман і партнери", перетвореним у комплекс заходів, ви організуєте всебічний та надійний захист свого бізнесу від рейдерських схем.\nДля того, щоб отримати більш детальну інформацію, або замовити «комплекс анти рейдерських заходів», зв’яжіться з нами за телефоном: +38 (044) 279-40-50 (багатоканальний). Ваші питання та пропозиції відправляйте на електронну адресу: info@gaponenko-partners.com


(ДО 40-РІЧЧЯ АНСАМБЛЮ ПІСНІ І ТАНЦЮ «СЛАВУТИЧ» 2015 рiк)\nАвтор: Селезньова Ірина Геннадіївна науковий співробітник Кременчуцький краєзнавчий музей\n«Українська пісня – це геніальна поетична біографія українського народу. Це – історія українського народу, народу-трудівника, народу-воїна, що цілі віки бився, як лев, за свою свободу… . Українська пісня – це бездонна душа українського народу, це його слава», – так говорив український кінорежисер Олександр Довженко.\nНародна пісня єднає, пісня лікує, пісня робить нас народом, нацією. Навряд чи з числа тих, кому небайдужа українська культура, а відтак і сама Україна, буде заперечувати, що лауреат Всесоюзних, національних та міжнародних фольклорних фестивалів в Україні, Болгарії, Молдові, Угорщині, Іспанії, Польщі, Франції, Росії народний ансамбль пісні і танцю «Славутич» є своєрідною візитівкою Кременчука і Полтавщини. Це знаковий ансамбль, без якого аж ніяк неможливо уявити сьогодні культурний Кременчук, його мистецьке життя, фестивалі, конкурси, концерти, свята.\n«Славутич», «Славутяни», Смоляков, Удовенко та Сухий, а разом – це унікальний кременчуцький, полтавський і навіть всеукраїнський оберіг української пісні, музики, танцю, оберіг української культури та духовності, який від початку був воістину народним колективом і залишається таким досі. «Славутяни» пронесли народну пісню на рівні своїх пречистих сердець крізь роки, йдучи з нею не лише у респектабельні зали України, а й близького та далекого зарубіжжя. На початку 90-х років, коли пісня вийшла на майдани, ставши невід’ємною частиною духовної боротьби за українську Незалежність, славутяни не зрадили ні собі, ні пісні. Вони понесли її на багатолюдні майдани, вкотре стверджуючи: «Доки живе українська пісня, доти житиме Україна!»\nЇхня пісня – їхня слава. Слава України… . Їхнє життя і мука, вічний пошук і творення. Це сказано саме про кременчуцький ансамбль пісні і танцю «Славутич». Про пісні, музику та танці у його виконанні можна говорити і писати багато, ще більше – про те, як народився ансамбль, які пройшов етапи становлення. На цьому шляху було всього: і тернів, і «браво». Але навіть в найтяжчі роки колектив не втрачав найціннішого – здатності нести українське мистецтво співу та танцю на рівні свого стривоженого за долю української духовності, закоханого в українську пісню серця. На сьогодні «Славутич» є одним із найстаріших та найдосвідченіших художніх колективів не тільки Кременчука, а й всього Полтавського краю.\nАнсамбль пісні і танцю «Славутич» був створений у Кременчуцькому Палаці культури в серпні 1975 року, перший його концерт відбувся 6 листопада цього ж року. А починався «Славутич» із розрізнених колективів художньої самодіяльності міського Палацу культури імені Г.І. Петровського. Саме тоді, влітку 1975 року, ентузіасти своєї справи\nоб’єднали три колективи – хоровий, музичний і танцювальний в один ансамбль пісні і танцю. Брак життєвого і організаційного досвіду керівники, які мали тоді по 25 років, сповна компенсували творчим запалом та бажанням найскоріше втілити в життя нові задуми виснажливим пошуком довершеності і неймовірною працьовитістю. А ще жаданням змінити світ на краще. Попередня назва цього колективу була «Кремінь». І тільки перед реєстрацією ансамблю в Києві Володимир Петрович Смоляков, на свій страх і ризик, вписав у документи нову назву – «Славутич». З цією назвою і дебютував ансамбль у концерті – прем’єрі в першій декаді листопада 1975 року. Все ж таки дійсно, як корабель назвеш, так він і попливе. А поплив цей корабель під назвою «Славутич» дуже таки стрімко, виважено і впевнено.\nУже в 1976 році відбувся вдалий виступ колективу на Українському телебаченні в Києві. Через два роки з моменту заснування «Славутич» отримав диплом лауреата республіканського і 1-го Всесоюзного фестивалів самодіяльної народної творчості трудящих і отримав почесне звання «народний» в 1977 році [1, c.4].\nЩе і десяти років не виповнилося самодіяльному народному ансамблю пісні і танцю «Славутич», а він вже завоював право взяти участь в міжнародному фольклорному фестивалі, який кожний рік проводила міжнародна організація фольклору, що входить в склад ЮНЕСКО. «Славутич» був першим творчим колективом, який представляв культуру всього СРСР на ХУІ Міжнародному фольклорному фестивалі в Іспанії («Медітерранео») в 1983 році. Фестиваль відбувався в іспанських містах Мурсія, Ов’єдо і Рондо. Головною метою ансамблю на цьому фестивалі була пропаганда українських обрядів, звичаїв, пісень, танців. «Славутич» зберігає традиції народного мистецтва, збирає по крихтам фольклорні перли, створені полтавчанами. Саме на основі фольклору села Кам’яні Потоки Кременчуцького району була створена ціла програма. Також в фестивальну програму були включені козачі, чумацькі пісні і танці, записані в різних областях України [2, c.5].\nУ 1986 році в ансамблі з’явився новий хормейстер – Романюк Федір Тихонович, який успішно пропрацював в народному самодіяльному колективі до 1993 року.\nТретій Всесоюзний фестиваль народної творчості, учасником якого був «Славутич», взяв старт в Кременчуці в квітні 1988 року [3, c.3].\nЗ 1989 року танцювальну групу ансамблю пісні і танцю «Славутич» очолив новий балетмейстер та постановник танцювальних номерів, автор хореографічних творів, заслужений працівник культури України – Василь Олексійович Удовенко [4, c.4].\nВ 1990 році ансамбль пісні і танцю взяв участь у Всесвітньому фестивалі фольклору в місті Києві. В цьому ж році «Славутич» святкував 15-річчя заснування колективу та творчої діяльності його керівника, самодіяльного композитора Володимира Смолякова. Концертну програму ансамбль відкривав вокально-хореографічною композицією «Козацькому роду нема переводу» у постановці заслуженого працівника культури УРСР Василя Удовенка, музична обробка В. Смолякова. Хорова, оркестрова і танцювальна групи черпали наснагу з народних джерел.\nВ їх репертуарі були такі вокально-хореографічні композиції:\nжартівливі танці «Повзунець»,\n«Славутич» в цей час – це дружній, згуртований колектив однодумців, в якому більшість молодь. Чудові концертмейстери – Василь Діденко і Микола Литвинок, солісти оркестрової групи – Вікторія Білецька, Юрій Мізяк, Микола Селезньов, солісти хорової групи – Едуард Титаренко, Жанна Джамаспішвілі, Таїсія Сьомочкіна, Віра Гладкова, Ніна Свиридова, Нінель Сорокіна, солісти танцювальної групи – Геннадій Голованов, Геннадій Рижков, Юрій Сороколат, Ольга Єфіменко, Алла Міщенко, Олена Пугач і Тетяна Кучеренко та багато інших – всього колектив налічував 90 учасників – професіоналів. Саме бажання полишити слід і спонукало колектив до роботи над платівкою, куди ввійшли «Величальна», хорові пісні, музика до танців. Творчий звіт до 15-річчя «Славутича» вилився у справжнє свято мистецтва, по закінченні якого учасникам ансамблю були вручені дипломи, грамоти та цінні подарунки [5, c.6].\nВ 1991 році Україна святкувала 500-річчя від часу заснування Запорізької Січі. В час національного відродження, на історичному острові Хортиця – славнозвісному осередку героїчного українського козацтва – проходив Всеукраїнський фестиваль народного мистецтва «Хортиця», присвячений цій даті. На ньому посланцем від Полтавщини був народний ансамбль пісні і танцю «Славутич» [6, c.4].\nВ 1993-1994 роках проходили Всеукраїнські фестивалі «Чумацький шлях». В липні 1993 року на цьому фестивалі мистецтв, який проходив в Криму, Полтавщину представляв наш народний ансамбль пісні і танцю [7, c.4]. Частково поїздку фінансувало міське товариство «Просвіта». Колектив «Славутич» став дипломантом республіканського фестивалю «Чумацький шлях» На початку 1994 року хорову групу ансамблю очолив закоханий в українську пісню, хормейстер Леонід Львович Сухий [8, c.4].\nВ ювілейному 1995 році ансамбль пісні і танцю запросили на міжнародний фестиваль «Поліське літо з фольклором», який проходив на території двох держав – України та Польщі, і тим він був унікальний. Розпочався він у Луцьку, туди «Славутич» приїхав без керівника і диригента, наважившись перед вимогливою публікою співати і танцювати самим, бо в цей час Володимир Смоляков вирішував проблему перетину кордону України учасниками ансамблю з консулом Польщі в Києві. Дебютували з чудовою «Полькою з гоцом». Також показали свою композицію «Козацькому роду нема переводу». У Луцьку фестиваль тривав три дні, завершився урочистою кавалькадою – проходженням по вулицях. «Славутян» переставили в голову колони – оцінили високий дух українства, котрий вони несли. Далі концерти та інші заходи проходили на території Польщі, у місті Влодаві. Фестиваль був організований ЮНЕСКО. У місцевій польській газеті писалося: «Козаки «Славутича» порушували закони гравітації – отак поводилися на сцені». Підсумки фестивалю були дуже вагомими: диплом фестивалю КІАФ, «Славутич» увійшов у картотеку ЮНЕСКО та отримав сертифікат міжнародного рівня [9, c.5].\nНародний ансамбль пісні і танцю виграв чудовий шанс, одержавши запрошення в 1998 році на міжнародний фольклорний фестиваль у Франції. І використали його «славутяни» повною мірою: своїм виконанням зворушували французів до сліз. І наша країна, про яку вони ще кілька годин тому не мали найменшого уявлення, ставала раптом близькою. Можливо національна гордість декого від такої інформації постраждає, але це факт: більшість пересічних французів про Україну навіть не чули. Тож місію «Славутича» можна назвати не лише культурно-мистецькою, а й дипломатичною. «Ритми і кольори» – так називався фестиваль, який проходив у місті Валентино. Для участі в ньому були запрошені фольклорні колективи з чотирьох країн: Алжиру, Бразилії, Португалії та України. Таким чином колектив протягом місяця мав близько 50 виступів у різних містах і селах Франції. Всі пісні, танці, композиції розкривали розмаїття українського фольклору в цілому, але за основу було взято Полтавщину. Якщо співали у церкві, то обов’язково «Многая лета». Так було у містечку Пломб’єр. У католицькому храмі міста Лебрез довелось бути учасниками меси. Після співу пастор, а за ним і прихожани аплодували нашому співучому колективу. В приміщеннях клубів чудово звучали ліричні пісні. Були також виступи на площах просто неба – там показували козацькі танці. На двох французьких весіллях наші земляки були і гостями, й артистами. Коли заспівали обрядових пісень, присутні були у захваті. Найвищою оцінкою участі ансамблю у фестивалі стало запрошення на наступний, що повинен був відбутися в Альпах влітку 1999 року. Президент фестивалю Бернар Дідьє сказав:\n«Ви професіонали високого класу, кращого колективу за останній десяток років я не бачив!» .\nВ кінці липня 2000 р. «Славутич» став дипломантом 1-го міжнародного фольклорного фестивалю «Калинове літо на Дніпрі», який проходив в Комсомольську на Полтавщині. Протягом п’яти днів чотириста двадцять учасників різного віку, національностей, поглядів і уподобань, які представляли вісім країн світу з трьох континентів – Азії, Америки, Європи – мовою танцю, пісні, музики розповідали про свої народи і держави, прапори яких майоріли над наддніпрянським містом [11, c.2].\nЗ 15 червня по 12 липня 2001 року у Франції вирував міжнародний фольклорний фестиваль. Він проводився щорічно вже 12 років поспіль. Нинішній зібрав учасників із 13 країн світу. Серед них був і наш славнозвісний народний ансамбль пісні і танцю. Кременчужани по праву можуть пишатися тим, що посланцем нашої України був саме він. Все почалося з того, що Міністерство культури в 1999 році запропонувало «Славутичу» взяти участь у цьому фестивалі, що традиційно проводився у Франції. Колективу вдалося поїхати й успішно там виступити. Український фольклор сподобався організаторам фестивалю, тож кременчуцький самодіяльний колектив внесли до картотеки, щоб не загубити з поля зору. В 2001 році міська рада знову отримала офіційне запрошення «Славутичу» на фестиваль під назвою «Ритми і кольори». Причому всі витрати щодо перебування колективу на території Франції організатори брали на себе. Міській владі треба було відшукати 50 тисяч гривень, щоб замовити автобус, який би відповідав міжнародним вимогам і доставити колектив до місця призначення. Розквартирували ансамбль у місті Женеврей, яке було їх основною базою. В цілому колектив об’їздив всю Францію. Побував в чотирнадцяти містах, розташованих від Женеврея на відстані від 30 до 250 кілометрів, в тому числі й у Парижі [12, c.6]. До цьогорічної поїздки готувались ретельно, внісши до звичного репертуару кілька відомих французьких пісень. Двадцять один день дорогами Франції автобусом, а то й пішки, подорожував колектив з піснями та танцями. Навіть французькі фахівці зійшлися на тому, що «Славутич» вже важко називати аматорським колективом, що засвідчує високий рівень професіоналізму. Тридцять шість учасників ансамблю повернулися дипломантами цього фестивалю. Окрилені успіхом, натхненні схвальними вигуками на концертах французів і українців, яких там немало, вони потім захоплено розповідали, як приймала їх Франція. Адже не секрет, що багато європейців знало про Україну лише через аварію на атомній електростанції в Чорнобилі, дехто – через футбол. Ансамбль «Славутич» пропонував пізнати її через пісню, запальний танок, українську національну музику. А також через найбільшу розкіш – людське спілкування. Париж і Кременчук єднала пісня і величальна, і жартівлива, і козацька запальна: про козаченьків, що встали засвіт та вирушили у похід, і про чари кришталеві, які «пити чи не пити – все помреш». До Кременчука «славутяни» повернулись окриленими [13, c.6].\nВ 2005 році колективу «Славутич» виповнилося 30 років. В цей період в ансамблі було 75 учасників. При необхідності він давав повну концертну програму за участю 40 осіб.\nВесною 2007 року відбувався обласний конкурс композиторів пісенного жанру в Полтаві. Володимир Смоляков, як композитор, представив на цьому конкурсі свою пісню – молитву «Чорний біль», написану в співдружності з кременчуцьким поетом Олегом Головком. Пісня була присвячена пам’яті героїв трагедії на Чорнобильській атомній електростанції. За свою пісню Володимир Петрович отримав диплом першого ступеня. Після конкурсу відбувся гала-концерт композиторів-переможців .\n2010 рік ознаменувався для народного самодіяльного ансамблю пісні і танцю «Славутич» визначною подією – 35-річним ювілеєм з дня народження. В цьому році колектив взяв участь у Всеукраїнському конкурсі хореографії імені Павла Вірського, який відбувався в Національному оперному театрі міста Харкова. В ньому брали участь кращі аматорські колективи України. За участь в хореографічному конкурсі ансамбль отримав диплом учасника [15, c.6].\nУ складі співаків та оркестрантів «Славутича» – переважно люди з вищою та середньою спеціальною освітою. Колектив ансамблю і його керівники за 40 років існування досить попрацювали для міста на ниві українського хорового та танцювального мистецтва. Постало питання зробити ансамбль муніципальним з оплачуваними посадами [16, c.16].\n4 грудня 2010 року в міському Палаці культури відбувся творчий звіт колективу «Славутич», присвячений його 35-річчю. Два відділення концертної програми з тридцятьма різноманітними номерами, новими та з «золотого фонду» ансамблю, були прийняті публікою на «біс». Керівникам завжди вдавалося створювати органічний репертуар на основі фольклору Полтавського краю, вокально-хореографічних композицій, творів українських композиторів та оригінальних творів, які були народжені в колективі. Ансамбль має свою характерну манеру виконання народних пісень, яку не зможе скопіювати жоден інший хоровий колектив. Індивідуальність співу кременчуцького «Славутича» навчилися розпізнавати глядачі Болгарії, Польщі, Угорщини, Молдови, Іспанії, Франції, Білорусії, Росії, а головне – вдячні слухачі Кременчука, Полтавщини і взагалі всієї України [17, c.6].\nПро керівників «Славутича» – Смолякова, Удовенка та Сухого можна справедливо говорити як про унікальних особистостей кременчуцького культурного середовища та й загалом елітного острівця інтелігенції міста. Небагато таких людей, з ім’ям та діяльністю яких так органічно б асоціювалася любов до музики, пісні, високий фаховий рівень їх виконання.\nЗ часу заснування по-різному велося і ансамблю, і його керівникові, і , зрештою самій українській пісні. Душею цього прекрасного колективу завжди був і є художній керівник – Володимир Петрович Смоляков. Певне, не таким би було творче обличчя «Славутича» без його композицій, обробок, власних творів як хорового, так і сольного виконання. Високий професіоналізм і творчий смак, надзвичайна вимогливість до себе, до колег, відповідальність поєднують у цій талановитій людині обдарованого музиканта, композитора, аранжувальника, організатора. Ця унікальна, обдарована людина акумулює в собі складні протиріччя сучасного стану національної культури і показує їх у талановитих творах, чуйному ставленні до колег, творчої молоді, до людей загалом. В 1975 році Володимир Петрович Смоляков закінчив Київський державний інститут культури по спеціальності керівник оркестру народних інструментів, диригент і з того часу працював художнім керівником ансамблю пісні і танцю «Славутич» Кременчуцького міського палацу культури. За цей час зумів створити художній колектив, який гідно, яскраво представляє народне мистецтво міста, області і всієї України на різних мистецьких фестивалях, конкурсах і форумах. За значний особистий внесок у розвиток національної культури і мистецтва в 1997 році йому було присвоєно почесне звання «Заслужений працівник культури України». Він неодноразово був нагороджений Почесними грамотами обласного управління культури, Полтавської обласної державної адміністрації та Почесними грамотами Міністерства культури України. В 2010 році рішенням Кременчуцької міської ради Володимир Смоляков був нагороджений Почесним знаком «За заслуги перед містом».\nУже тривалий час Володимир Петрович – головний диригент міського духового оркестру, директор дитячої музичної школи №3 ім. М.М. Колачевського, голова міського відділення національної Всеукраїнської музичної спілки. Практично жодне свято в місті не обходиться без участі цих творчих колективів. Саме завдяки їхній праці, незрадливій любові до справжнього мистецтва кожен мешканець чи гість Кременчука має можливість спілкуватися з високим духовним скарбом – народною музикою і співом [18, c.1].\nВасиль Олексійович Удовенко закінчив Київський державний інститут культури в 1975 році по спеціальності керівник хореографічного колективу, балетмейстер. У 1989 році був запрошений на роботу до народного самодіяльного ансамблю «Славутич». За значний особистий внесок у розвиток національної культури і мистецтва Василю Удовенку ще в 1985 році було присвоєно почесне звання «Заслужений працівник культури України». За 26 років керівництва танцювальною групою зумів суттєво удосконалити виконавську майстерність балетної групи колективу. За цей час ним були підготовлені нові концертні програми, здійснені творчі поїздки на міжнародні фестивалі фольклору до Болгарії, Іспанії, Польщі (1995 р.) та Франції (1998, 2001 р.р.). Він неодноразово був нагороджений Почесними грамотами обласного управління культури, Полтавської обласної державної адміністрації та Почесними грамотами Міністерства культури України [18, c.2].\nЛеонід Львович Сухий після закінчення Кіровоградського державного педагогічного інституту в 1975 році працював викладачем Кременчуцької дитячої музичної школи №1 імені П. І. Чайковського. З 1977 по 1990 роки був художнім керівником і головним диригентом самодіяльної академічної капели працівників освіти м. Кременчука. Завдяки професійній майстерності Леоніда Сухого хорова капела стала лауреатом І-го Всесоюзного фестивалю народної творчості і в 1981 році їй було присвоєно почесне звання «Самодіяльна народна». На початку 1994 року він був запрошений працювати хормейстером до ансамблю «Славутич». За цей час він суттєво удосконалив виконавську майстерність хорової групи. За розвиток народної художньої творчості Леонід Сухий був нагороджений грамотою Міністерства освіти України, Почесними грамотами обласного управління культури. В 2010 році він був нагороджений Почесною грамотою Міністерства культури України. А в серпні 2012 року Сухому Леоніду Львовичу було присвоєно почесне звання «Заслужений працівник культури України» [18, c.3].\nЗавдяки зусиллям і підтримці міського голови Бабаєва Олега Мейдановича 20 вересня 2011 року рішенням ХІ сесії Кременчуцької міської ради УІ скликання був створений комунальний заклад культури «Концертна організація «Славутич» [18, c.4].\n27 грудня 2011 року був зареєстрований новий комунальний заклад культури, директором якого став Харів Богдан Анатолійович. Він закінчив державний Київський інститут культури в 1976 році за спеціальністю керівник оркестру народних інструментів. В цьому ж році був запрошений в самодіяльний ансамбль пісні і танцю «Славутич» як музикант-цимбаліст. Після служби в армії Богдан Анатолійович повернувся на Тернопільщину і двадцять років працював спочатку викладачем в музичній школі по класу баяну і цимбал, а останні дев’ять років – директором цієї школи. В 1999 році він знову переїхав до Кременчука і працював викладачем в музичній школі Власівки, а з 2003 по 2006 роки – директором. З 2006 року Богдан Анатолійович знову працює в ансамблі «Славутич» музикантом-цимбалістом. З 2 січня 2012 року він був призначений директором новоствореного комунального закладу культури «Концертної організації «Славутич».\nМайже через два роки, 24 грудня 2013 року, рішенням ХL сесії міської ради УІ скликання найменування комунального закладу культури «Концертна організація «Славутич» було змінено на «Комунальний заклад культури «Культурно-освітній мистецький заклад «Славутич» [18, c.5].\nНа сьогоднішній день в «Комунальному закладі культури «Культурно-освітньому мистецькому закладі «Славутич» працює 96 чоловік. Керівники, художній персонал, артистичний персонал (хорова, танцювальна і оркестрова групи), духовий оркестр та обслуговуючий персонал працюють на оплачуваних посадах. Нарешті знаний ансамбль отримав те, чого довгі роки прагнули керівники – Володимир Смоляков, Василь Удовенко і Леонід Сухий.\nСьогоднішній «Славутич» є візитною карткою Кременчука, його культурним надбанням.\nА «Славутич» означає славити пісню. «Є три чудові слова – віра, надія, любов. Тож наш колектив живе з любов’ю до пісні, з надією на краще і з вірою в те, що ми робимо, було потрібне вчора, є необхідним сьогодні і буде необхідним завтра і завжди», – говорить художній керівник колективу Володимир Петрович Смоляков. Ці слова якнайкраще підкреслюють те, що «Славутич» недарма носить таке співуче і голосне ім’я.\nВ країні сонця і троянд. // Кременчуцька зоря. – Кременчук, 1982. – № 125. – С. 4\n«Славутич» едет в Испанию. // Робітнича газета. – Кременчук, 1983. – № 201. – С. 5\nФестиваль триває. // Кременчуцька зоря. – Кременчук, 1988. – № 102. – С. 3\nМіцніє дружба. // Кременчуцька зоря. – Кременчук, 1989.-№ 117. – С. 4\n«Славутич» з берегів Дніпра. // Комсомолець Полтавщини. – Полтава, 1990. – № 154. – С. 6\nНаша дума, наша пісня не вмре, не загине. // Вісник Кременчука. – Кременчук, 1991. – № 30. – С. 4\nВізьміть під крило «Славутич». // Вісник Кременчука. – Кременчук, 1992. – № 4. – С. 4\nІшов «Славутич» «Чумацьким шляхом». // Вісник Кременчука. – Кременчук, 1993. – № 70. – С. 4\nБраво вам, талановиті та співучі. // Вісник Кременчука. – Кременчук, 1995. – № 61. – С. 5\nФранція – це не Париж, це провінція у кращому розумінні. // Інформаційний кур’єр. – Кременчук, 1998. – С. 4\nНа І-му Міжнародному фестивалі фольклору «Калинове літо на Дніпрі». // Громадська думка. – Комсомольськ, 2000. – № 31. – С. 2\n«Славутичу» аплодувала Франція. // Вісник Кременчука. – Кременчук, 2001. – № 37. – С. 6\n«Славутич» полонив французів. // Інформаційний бюлетень. – Кременчук, 2001. – № 30. – С. 6\nОсобистий архів Смолякова В.П. – Кременчук, 1975 – 2012.\nПроблеми «Славутича» – проблеми нашої культури. // Програма Плюс. – Кременчук, 2010. – № 50. – С. 6\n«Славутич» зроблять муніципальним ансамблем? // Вісник Кременчука. – Кременчук, 2010. – № 51. – С. 16\nЇхня пісня – їхня слава. Слава – України. // Інформаційний бюлетень. – Кременчук, 2010. – № 43. – С. 6\nАрхів КрКМ. – Ф.1. – ОП.1. – спр. № 469. – С. 1-20\nPrevious: Кременчугский Домостроительный Комбинат № 3\nNext: The beginning of the automobile era in Kremenchug\nKarnaukhova Street Kremenchug 1983 photo number 1102\nDate: 1983 Location: Kremenchug, Trofim Karnaukhov Street (now Taras Bulba) …\nRepair of the Kryukovsky bridge by the Germans 1941 photo 520\nDate: 1941Location: Kremenchug, Ukraine, railway bridgeSource: Album 669 of the …\n50 years of the Kremenchuk trolleybus video 1710\nAt the Spartak stadium in Kremenchuk 1951 photo number 2363\nDate: 1951Location: Kremenchuk, Spartak stadium (now Kredmash stadium)Photo from open …


Путін хоче обміняти українських бранців на пом’якшення санкцій, – Пономарьов | Діловий Переяслав\nЖовтень 9, 2016 Діловий Переяслав 0 Comment бранці\nЗа останні два роки у російських тюрмах за надуманими звинуваченнями опинилося майже три десятки громадян України. Експерти зазначають: часто усі справи сфальсифіковані кремлівськими спецслужбами дуже грубо, адже головна мета Кремля – виміняти політв’язнів на пом’якшення санкцій.\nДля Галини Виговської листи у в’язницю – єдиний спосіб спілкування із сином. Ще у вересні 2014 року Валентина Виговського у Криму схопили працівники російського ФСБ. На півострів киянин поїхав, щоб зустрітись із подругою. А вже за кілька днів російські ЗМІ звітують: Валентина затримали за підозрою у шпигунстві. Хлопця засудили до11 років колонії суворого режиму. Зараз він відбуває покарання у російському Кірово-Чепецьку. Із десятка його листів батькам надійшло всього чотири – інші не пройшли тюремної цензури, мовляв, українець висловив неповагу до Росії.\n«Якщо писати українською мовою, листи не дійдуть», – каже Галина.\nЗараз вона домагається екстрадиції сина до України, адже сумнівається, що в Росії зможуть довести невинуватість Валентина.\n«Усі засідання були закритими – ані журналісти,ані консул не мали доступу. Там були лише суддя, прокурор та призначений адвокат»,– розповідає батько політв’язня Петро Виговський.\nМати іншого українського бранця, якого утримують у російській тюрмі, – Станіслава Клиха – Тамара про сина згадує зі сльозами на очах.\nСтаніслава схопили у російському місті Орел, коли той приїхав до своєї дівчини. Разом із Миколою Карпюком,якого затримали в Брянську, чоловіка звинуватили в участі у Першій чеченській війні і вбивстві тридцятьох російських солдатів. Судити бранців привезли аж до Грозного.\n«Важко про це говорити. Він каже: «Мамо, я там навіть ніколи не був», – зазначає Тамара Клих.\nЖінка стверджує: сина катували і психологічно зламали. Її слова підтверджують і правозахисники.\n«До нього застосовували тортури,також,згідно деяких даних, вживались психотропні речовини. Зараз його психологічний стан дуже важкий», – зазначає правозахисниця Поліна Бродик.\nЯк катують у російських в’язницях дуже добре знає колишній в’язень путінського режиму, українець Геннадій Афанасьєв. Інтерв’ю журналістам хлопець дає у перервах між походами до лікарні.\n«Робимо переливання крові. Це такий медичний курс, щоб відновити імунітет та побороти певні віруси», – розповідає Геннадій.\nЗараз хлопець на волі лише завдяки саме цим недугам. У червні хворого Афанасьєва та пенсіонера Юрія Солошенка росіяни обміняли на двох затриманих СБУ російських бойовиків. У застінках ФСБ Геннадій перебував із 2014 року. Його схопили у Криму разом із Олегом Сенцовим, Олександром Кольченком та Олексієм Чирнієм. Усіх звинуватили у підготовці терактів на півострові, нарекли громадянами Росії та засудили.\n«Найгірший момент був тоді, коли я давав свідчення проти ні в чому не винних хлопців. Я їх навіть не знав. Мене катували, біль був занадто важким», – зізнається колишній бранець.\nЗа два роки у камерах ФСБ за надуманими звинуваченнями опинилося 29 наших співвітчизників. Тринадцять відбуває покарання у Росії, решта – в окупованому Криму. Експерти зазначають: схеми усіх затримань схожі та доволі прості.\n«Часто люди просто зникають, часто їх виманюють. Починається із перевірки документів і там вже чинять якісь слідчі дії. У більшості випадків,звичайно, всі ці справи грубо сфальсифіковані», – наголошує Поліна Бродик.\nТак сталося і з останнім російським бранцем – українським журналістом Романом Сущенком. Минулої суботи його кинули у «Ліфортово» та звинуватили у шпигунстві.\nНа думку колишнього депутат Держдуми Росії Іллі Пономарьова Путін хоче обміняти українських бранців на пом’якшення санкцій. Кремль відпускатиме по одній-дві людині, кожного разу заявляючи Заходу, що пішов на поступки і, мовляв, чекає зустрічних кроків.\n«Їхня логіка – захопити людину, яку потім можна буде продати якнайдорожче. Вся ідея – українське суспільство починає вимагати звільнення бранця, ставки ростуть», – пояснює Пономарьов. Читайте більше тут:\n← В Єрусалимі обстріляли зупинку швидкісного трамвая, є поранені\nУ РОСІЇ ЗАЯВИЛИ ПРО ПІДПИСАННЯ УГОДИ ЩОДО ГАЗОПРОВОДУ В ОБХІД УКРАЇНИ НАЙБЛИЖЧИМ ЧАСОМ →\nГенпрокуратура Нью-Йорка почала розслідування діяльності фонду Трампа


Для всіх прихильників здорового способу життя не на останньому місці стоїть питання правильного харчування. Вже давно доведено, що помірне споживання вина (червоного і білого) несе з собою користь для організму, стабілізує роботу внутрішніх органів.\nБагато дієтологів навіть настійно радять розбавляти меню келишком вина, щоб заповнити запаси мікроелементів і вітамінів. Але стоп, а скільки калорій у вині, не зашкодить вживання ароматного напою фігурі? Давайте розбиратися.\nВино – по праву визнаний елітний напій, якщо, звичайно, це натуральний продукт, а не створений з сурогатів та хімічних барвників. Пляшечка цієї благородної спиртової рідини стане прикрасою столу і буде доречна при будь-якому застіллі. Про користь ароматного напою складно сказати парою слів. Головне тут – вибрати справжнє вино, ну і звичайно, знати міру:\nДізнатися, чи є спиртне натуральним легко – для цього варто лише ознайомитися з таблицею калорійності і властивостями подібних напоїв.\nНу а за друге правило доведеться виконувати самостійно. Знати міру і рекомендовану дозу (з урахуванням калорій). І не забувати, що будь-яке спиртне стає небезпечним при його надмірному споживанні.\nНа калорійність сухого вина, солодкого і напівсолодкого впливає ряд факторів. Крім нюансів технологічного процесу, до калорійності ароматного напою причетні:\nчас витримки вина;\nпроцентне співвідношення цукру в напої.\nЧим солодше вино і міцніше, тим більшим рівнем калорій воно володіє. Наприклад, вино сухе є найменш калорійним, а от солодкі напої (Кагор, Вінтаж Порт, Carlo Rossi та інші) славляться великим запасом калорій.\nЗа твердженням виноробів, червоні вина містять більше калорій, ніж білі. Секрет тут у технологічному виробництві і сорт винограду, який використовується для виготовлення ароматного напою.\nРізновиди натуральних вин\nЦей вишуканий і шляхетний напій одержують шляхом бродильного процесу з плодового або ягідного соку. Історія винного виробництва йде корінням глибоко в старовину. На початку своєї кар’єри, вино було розведеним. Його подавала до столу, змішуючи з чистою водою (у пропорції 7х1). Це дозволяло людям не п’яніти і отримувати справжню насолоду від процесу пиття.\nНаші сучасники в першу чергу цінують вино за його натуральність інгредієнтів. Ідеальним варіантом для отримання користі стане вживання вина, що не містить цукор і консерванти.\nДоведено, що час витримки не впливає на вплив вина на людський організм. Молодий напій несе таку ж користь, як і його столітній винний побратим.\nКолір благородного спиртного залежить від сорту винограду (або інших ягід), що застосовуються в процесі виготовлення. Вино буває:\nПершими, хто зрозумів, що винний напій несе користь для організму, були французи. Недарма їх вважають істинними шанувальниками та любителями вин всіх сортів і видів. Національна французька кухня досить жирна, але, незважаючи на велику кількість важкої їжі, народ цієї нації в кілька разів менше страждав від серцево-судинних патологій та зайвої ваги.\nЗагадка була розкрита медиками. Виявляється, що в щоденне меню будь-якого француза в обов’язковому порядку входило вино. Саме цей напій зберігав здоров’я і чудовий зовнішній вигляд жителям.\nВино, натуральний алкоголь, є благородним і корисним напоєм з величезною історією. Вживаючи його в розумних для організму межах, людина може отримати справжню користь для здоров’я. З його допомогою можна:\nСтимулювати і реанімувати травлення.\nОрганізувати відмінну профілактику розвитку безлічі інфекційних хвороб.\nПозитивно вплинути на роботу серцево-судинної системи.\nПодовжити тривалість життя і навіть омолодити організм.\nКупірувати утворення тромбів.\nСкорегувати вироблення інсуліну в організмі. До речі, цей показник дуже важливий – саме інсуліновий рівень впливає на збудження апетиту.\nВивести і очистити організм від токсинів, шлаків і важких металів.\nАле все добре в міру. На думку медиків, корисної для здоров’я нормою споживання вина є добова доза:\n200 г для чоловіків;\n150 г для жінок.\nУ перерахунку на ємність, це виходить 2-3 винних келиха в тиждень. До речі, вважати, що корисність вина залежить від його кольору помилково. За доведеним даними, червоне вино не гірше і не краще за своїм впливом і корисності, ніж біле.\nРівень корисності залежить від часу витримки вина. У молодому напої набагато більше корисних речовин, ніж у вині з багаторічним терміном витримки.\nЗавдяки цьому уникальнейшему продукту, жителі середньовічної Європи змогли вижити під час страшних епідемій тифу та чуми. В силах цього дивовижного напою за лічені миті безжально розправитися з патогенними збудниками холери та кишкових недуг. Натуральний напій:\nстає чудовою профілактикою гнійних інфекцій;\nздатна загоювати пошкоджені, запалені шкірні та слизові покриви.\nАле користь натурального червоного вина цим не обмежується. Завдяки потужному цілющого складом, куди входять флавоноїди, органічні кислоти, вітаміни, фруктоза, антиоксиданти, ефірні масла, амінокислоти, мелатонін, танін, поліфеноли, ресвератрол і дубильні речовини червоне вино:\nпокращує стан шкіри, повертаючи эпидермису втрачений з віком колаген і відновлює еластичність.\nЧервоне вино в обов’язковому порядку повинна входити в меню людини, яка стежить за своїм здоров’ям. Склад напою, насичений амінокислотами, відіграє важливу роль для людини, адже людський організм самостійно виробляти подібні речовини не здатний.\nГоворячи про користь червоного вина, слід сказати наступне:\nВсього 40-50 мл натурального напою (солодкого/напівсолодкого) допоможуть позбавити людину від безсоння. З такою проблемою успішно впорається входить до складу червоного вина мелатонін.\nА келих сухого винця рубінового кольору відмінно підніме настрій, зніме нервову напругу і захистить організм від простудних інфекцій. Це відбудеться за рахунок наявних у складі ефірних масел і поліфенолів.\nНа рівень калорій впливає винний сорт. Наприклад, калорійність червоного сухого вина напорядок менше, ніж солодкого і напівсолодкого (цукру в таких напоях міститься лише 0,3%). В напівсухих вин цей показник варіюється в межах 0,5—3%, а в солодких досягає 8-9%. У середньому, показник калорійності такий (на 100 грамів напою):\nСухі вина: близько 64 ккал.\nНапівсолодкі: приблизно 80-90 ккал.\nСолодкі: показник сягає 100-150 ккал.\nЩоб зручніше було визначити, скільки калорій в пляшці сухого червоного вина або солодкого/напівсолодкого, скористайтеся наступною таблицею. Тут наведені цифри калорійності спиртного залежно від його сорту:\nНазва напою Калорійність на 100 мл\nRiunite Lambrusco Emilia 69\nАле не забувайте, що справжню користь червоне вино принесе лише тоді, коли його вживання поєднувати з прийомом їжі. Закушувати слід обов’язково! І чим солодша і міцніше вино, тим жирніше повинна бути їжа – так спиртне краще засвоїться організмом.\nВважати, що біле вино виготовляють із спеціальних світлих виноградних сортів, є помилкою. Насправді у виготовленні цього напою також застосовують і червоні, і рожеві сорти винограду. У білого вина існує велика кількість марок і видів. Всі вони володіють індивідуальним смаком і чудовим ароматом.\nЗакони винопиття свідчать, що найкращою закускою до білого вина стануть різноманітні сири, фрукти, морепродукти і риба.\nКорисність даного виду спиртного пояснюється його багатим складом, куди входять найважливіші для здоров’я мікро — і макроелементи. Вони присутні в напої саме в такому вигляді, який дозволяє найбільш повно засвоювати їх організмом.\nДоведено, що якщо одночасно з їжею випити 100 мл білого вина, все залізо, що міститься в їжі, на 100% засвоїтися організмом. Ще однією незвичайною здатністю даного напою є факт, що магній і кальцій, що містяться в білому вині в іонізованому вигляді. Це дарує їм кращу всмоктуваність в кровотік.\nУ чому користь білого вина? Крім того, що таке спиртне покращує смак їжі, сприяє підвищенню настрою, воно:\nзахищає від простудних інфекцій;\nдопомагає в лікуванні затяжного кашлю;\nпідсилює імунні сили організму;\nсприяє очищенню організму від шкідливих сполук і токсичних продуктів розпаду;\nстабілізує холестериновий рівень і захищає судини, що особливо корисно для літніх осіб;\nзнижує ризик розвитку інсультних станів і хвороби Альцгеймера;\nнормалізує сольовий і вуглеводний метаболізм.\nУ білого вина антиоксидантні здібності напорядок нижче, ніж у червоного. Але медиками відзначений факт, що помірне споживання цього напою омолоджує шкіру і розгладжує дрібні зморшки. Світле спиртне дарує людині свіжий і здоровий вигляд. Ще Платон говорив, що: «Біле вино – це найцінніше молоко для осіб похилого віку та втомлених».\nВ порівнянні з червоним, біле вино володіє менш калорійне. Сама низька калорійність білого сухого вина становить близько 60-64 ккал на 100 гр. Та й на смак цей напій набагато м’якше порівняно з рубіновим побратимом.\nСаме біле сухе вино дієтологи рекомендує вживати людям, що стежать за своєю фігурою і бажають скинути вагу.\nА ось калорійність білого напівсолодкого вина вже значно вище, вона варіюється в межах 80-90 ккал на 100 гр. Чим солодший на смак біле вино, тим вище рівень калорійності в ньому. Солодке біле містить вже близько 100 ккал на 100 гр. напою.\nЩоб дізнатися калорійність найбільш поширених білих вин, використовуйте наведену нижче таблицю. Калорійність спиртного тут представлена у зменшуваному порядку. Отже:\nПідводячи підсумки всьому вищесказаному, слід підкреслити, що користь вино принесе лише при наявності заходи. Пам’ятайте, що будь-який алкоголь активно стимулює апетит. Тому, навіть враховуючи калорійність напою, збільшення споживаної їжі може непомітно звести нанівець усі зусилля, спрямовані на підтримання здорового ваги. Щоб цього не сталося, використовуйте наступні поради дієтологів:\nЯкщо на столі є кріплене вино, що володіє максимальним градусом, не соромтеся розбавляти його водою. Це істотно знизить швидкість, з якою міцний алкоголь потрапляє в організм.\nПийте повільно. Розтягуйте задоволення і випивайте один келишок за годину-півтора, а не за кілька хвилин. У цьому випадку шкоди вино не принесе, а от користь подарує.\nОбов’язково закушуйте випите. Але підбирайте для цього грамотну закуску. Для зменшення швидкості всмоктування алкоголю в організм, заїдайте алкоголь гарячою їжею.\nПам’ятайте, що газовані напої прискорюють всмоктування вина і збільшують ступінь сп’яніння.\nОсь, мабуть, і всі головні секрети правильного вибору і споживання вин. Якщо знати ці правила і дотримуватися їх, то ніяке вино не зашкодить ні здоров’ю, ні стрункості фігури. Залишитися стрункою і привабливою можна навіть бурхливих і тривалих свят. Приємного відпочинку!


Дьоготь березовий від паразитів в організмі людини: застосування всередину, рецепт, відгуки\nДьоготь являє собою темну, густу рідину. Видобувають його з березової кори за допомогою сухої перегонки. Березовий дьоготь допомагає позбавлятися від глистів. Адже береза ??здавна вважалася цілющою деревом. Зараз дьоготь з берези можна придбати в будь-якій аптеці в рідкому вигляді.\nДьоготь багатий безліччю компонентів. У його склад входить бетулін, який згубно впливає на грибкові новоутворення, віруси і шкідливі мікроорганізми. Також в березовому дьогті міститься фенол, що володіє антисептичною і бактерицидну властивостями і фітоніціди, – ферменти рослинного походження, активно знищують бактерії і грибки. І останній компонент, що входить до складу дьогтю, – ефірне масло, що володіє загальнозміцнюючі властивості. Що собою являє дьоготь березовий і як здійснюється його застосування всередину від паразитів – все це ви дізнаєтеся з нашої статті.\nЗастосування дьогтю всередину від глистів\nПерш ніж приступити до приготування домашнього кошти від паразитів, необхідно вивчити протипоказання до застосування дьогтю всередину. Якщо таких немає, то цілющу рідину дозволяється давати і дорослим, і дітям. Для дитячого організму досить розчинити краплю дігтярною рідини в маленькій ложці натурального травневого меду. Готове засіб приймають натщесерце протягом тижня. Причому з кожним наступним днем ??дозування дьогтю збільшується на 1 краплю. У дорослих курс лікування досягає 2-х тижнів.\nНа замітку! Якщо на мед у вас алергія, то замініть його склянкою молока.\nВживати березовий дьоготь слід вкрай обережно, так як деякі речовини, що входять до складу засобу, токсичні, що може привести до отруєння всього організму. Про те, як приймати березовий дьоготь, існує безліч інструкцій. Можна вибрати будь-який з представлених нижче рецептів, і пити дьоготь до повного одужання.\nЛюдям, які брали не в перший раз дьогтьову рідина, легше проходити лікування в наступний раз, ніж тим, хто п’є засіб вперше. Адже у настоянки є специфічний запах, який не кожен витримає.\nДля приготування потрібно свіжовичавлений яблучний сік. Наливають стакан натурального напою і додають краплю дьогтю. Засіб гарненько перемішують і випивають залпом.\nНа наступний день процедура повторюється, але переробленого березового соку потрібно вже 2 краплі. На наступний день – 3 краплі і т.д поки кількість крапель не дійде до 7.\nЧерез тиждень і до кінця місяця слід додавати один і той же кількість дігтярною рідини – половина чайної ложки.\nЛікувати гельмінтів класичним способом можна лише місяць. Після чого лікування слід призупинити на 3 місяці. Потім лікувальна терапія триває ще 5 днів в тому ж дозуванні. Далі в перших числах наступного місяця склад приймають за наступною схемою: 3 краплі складу на склянку яблучного соку тричі на день протягом 3-х днів.\nІснує ще один швидкий і ефективний рецепт проти паразитів в організмі людини. Для приготування потрібно дьоготь і вода. Процес приготування дуже простий, головне дотримуватися всі пропорції. Дігтярна рідина повинна бути в 8 разів менше води. Підготовлений склад потрібно залишити в темному місці на 2 дня. Через певний проміжок часу на дні чарки з’явиться осад.\nП’ють приготований склад без осіла маси. Для цього приготовлену рідина від паразитів в організмі переливають в скляну посудину, а осад залишають. Готову дьогтьову воду потрібно зберігати в холодильнику. П’ють цілющу рідину по великій ложці в день протягом 1,5 тижнів. Потім робиться невеликий двотижневу перерву. Після чого лікування відновлюється. Загалом має бути 3 лікувальних підходів.\nБерезовий дьоготь від паразитів можна приймати в чистому вигляді. Трохи нижче буде описано, як пити такий склад. Для приготування цілющого складу береться 110 мл кип’яченої охолодженої води. Туди додається трохи менше половини чайної ложки дігтярного складу. Все добре перемішується. Приймається засіб раз на добу протягом 14 днів. Потім роблять 10-ти денну перерву і продовжують курс лікування звичним способом.\nЛікування березовим дьогтем можливо в домашніх умовах! З давніх-давен народні засоби допомагали людству боротися з паразитами в організмі. Є ще один економний, але дієвий спосіб. Для приготування ліків потрібно дігтярна рідина і хліб. Насамперед, перед тим, як лягати спати, потрібно відрізати окраєць хліба, а зверху капнути 5 крапель дігтярного складу. Після чого шматочок хліба потрібно з’їсти. Такі маніпуляції проводять на протязі 10 днів, щодня збільшуючи кількість дьогтю на 1 краплю. Дійшовши до 10 крапель, дозування повинна триматися на даному рівні ще 10 днів. Потім кількість крапель має йти на зниження до 5. Після чого прийом припиняється.\nДьоготь з молоком найчастіше використовують для лікування від паразитів. Готується цей засіб дуже просто. Потрібно взяти велику ложку молока з’єднати з 2-ма краплями кошти. Випивають молочно-дьогтьову суміш натщесерце. Потім кожен день додається по 2 краплі дьогтю. Коли дозування дійде до 10 крапель, потрібно йти на зниження. Досягнувши показника «2», лікування слід припинити.\nБоротися з глистами можна за допомогою звичайного меду. Але бджолиний продукт повинен бути натуральним, краще взяти травневий мед. Якщо є алергічні прояви, то даний рецепт не підійде. Чайну ложку меду слід змішати з краплею дігтярною рідини. Засіб потрібно з’їсти перед сном. Щовечора кількість крапель слід перевищувати на 1 краплю протягом тижня. Потім відлік йде на зниження. Як тільки дозування знову досягне 1 краплі, лікування можна буде завершити.\nВажливо! Після прийому суміші меду і дьогтю заборонено вживати воду і приймати їжу протягом 4 годин, інакше не вийде досягти бажаних результатів.\nДьоготь можна вживати разом з їжею. Для цього достатньо приготувати яблучне пюре і додати дьогтьову рідина. Візьміть велике зелене яблуко і натріть на дрібній тертці. У готове пюре додають 2 краплі дьогтю. За бажанням можна додати трохи молока. Пюре з’їдається перед сном. З кожним днем ??кількість крапель потрібно збільшувати до 10. Курс лікування триває 2 тижні.\nНаталя: «Уже кілька років змушую всю сім’ю проглістовиваться дьогтем. Я випробувала багато методи, але цей мені подобається найбільше. Єдине, що не сподобалося, так це специфічний запах, так як смак практично не відчувається. У перший час взагалі не могли пити дьогтьову суміш. Тепер призвичаїлися і п’ємо з молоком або яблуком. Глисти виходять поступово. Стали помічати, як піднімають настрій, і апетит став хорошим. В цілому стан добрий. Найголовніше не запустити хворобу і вчасно вжити заходів ».\nМарія: «У мене був сильний хронічний кашель від куріння. Довгі роки не могла його позбутися. Нещодавно подруга моєї мами порадила мені один дуже цікавий рецепт. П’ю яблучний сік з дьогтем щоранку натщесерце за наступною схемою: починаю з 1 краплі до 7, потім у зворотному порядку. В результаті мало того, що мені вдалося позбутися від паразитів, так ще й кашель пройшов ».\nТетяна: «Одного разу я вирішила очистити організм і поліпшити стан шкіри. Накапала 5 крапель дьогтю на шматочок хліба і вирішила спробувати. У мене відразу з’явився блювотний рефлекс, таке відчуття, що випила фарбу. Сяк-так я його проковтнула і побігла ванну чистити зуби. Шматочок був невеликий, та й дьогтю я капнула не так багато, але на мене цей рецепт якось незрозуміло подіяв. Спочатку все було в тумані, потім захотілося спати. Прокинулася серед ночі в холодному поту, мене сильно нудило. Тільки через кілька днів вдалося оговтатися від цього стану. Можливо, комусь цей метод підійде, але мені – ні. Буду користуватися перевіреними препаратами ».\nОльга: «Я приймаю дьоготь з яблучним пюре для профілактики захворювання. З яблуком дьоготь п’ється приємніше. Пробувала пити його в чистому вигляді – не пішла. Ефект від дьогтю мене здивував. Через 2 дні організм повністю очистився від паразитів ».\nЕхінококоз печінки: діагностика, симптоми, лікування, фото\nЕхінококоз печінки вважається одним з найбільш найнебезпечніших різновидів ...\nПередозування беродуалом: симптоми і що робити\nНедаремно лікарі постійно твердять: «Обережніше підходите до вживання ліків, ...\nЕнтеросорбенти: список препаратів для дітей і дорослих, відгуки\nЕнтеросорбенти є антибіотики широкого спектру дії для дітей і дорослих. Є ...\nСьогодні в косметології все частіше зустрічаються нові процедури, які показують ...


Кожна партія продукції, стверджують підприємці, повинна супроводжуватися облікованою копією сертифікату відповідності з голограмою. Вартість однієї такої копії -- близько двох гривень. Директор підприємства "Львівхолод" Роман Козак стверджує, що для його фірми це занадто обтяжливо з фінансового погляду, оскільки щороку на копії сертифікатів він змушений витрачати 20-22 мільйони гривень. А це, своєю чергою, позначається на ціні продукції. Водночас В'ячеслав Пузир стверджує, що це не обов'язково, обліковані копії сертифікатів повинні супроводжувати лише кожну партію підакцизних товарів, наприклад, алкоголь чи тютюн. "Підприємці, які закуповують товар, можуть взяти обліковану копію сертифікату у свого постачальника, але, іноді бажаючи зекономити, вони цього не роблять. Водночас його оптові покупці можуть вимагати цю копію, тому, підприємець змушений виробляти сертифікат сам і нести витрати", -- каже він.\nЛьвівські товаровиробники наполягають на тому, аби держава дозволила їм самим сертифікувати свою продукцію, оскільки саме вони найбільше зацікавлені у її якості та захисті від підробок. Пан Пузир стверджує, що вони, звичайно, можуть це робити, проте, кожен продукт повинен відповідати вимогам державних стандартів.


У Японії посадили одного із босів якудзи ( Окружний суд Кіото 22 березня відправив за грати на шість років другу людину в Ямагуті-гумі - найбільш могутньому клані якудзи)\nУ Японії посадили одного із босів якудзи\n22.03.2013 19:19 260\nОкружний суд Кіото 22 березня відправив за грати на шість років другу людину в Ямагуті-гумі - найбільш могутньому клані якудзи. Як повідомляє JDP, Кійосі Такаяма був засуджений за вимагання грошей у однієї із будівельних компаній.\nЯк встановив суд, Такаяма вимагав 40 мільйонів ієн (приблизно 420 тисяч доларів) за «охорону» бізнесу від зазіхань інших злочинців. У переговори мафії з компанією також був залучений помічник Такаяма, який зараз перебуває під слідством.\nСам Такаяма під час процесу наполягав на своїй невинності і відмовився визнати свою участь у рекеті, пише «Lenta.ru».\nПрактика вимагання грошей за охорону, яка називається в Японії «мікадзімеро», є одним із основних способів заробітку якудзи. За оцінками японських експертів, у клані Ямагуті-гумі є майже 30 тисяч членів.\nпопередня новина Фінансисти назвали причини банкрутства банку «Таврика» наступна новина У Києві негода зірвала свято зустрічі птахів


Погода в Канеохе на два тижні. Прогноз погоди на два тижні в Канеохе, Гавайі | METEOPROG\nОгляд погоди у Канеохе\nПогода в Канеохе\n/ Погода в Канеохе\nПогода Канеохе - прогноз на сьогодні, на завтра, на тиждень, на місяць.\nПогода в Канеохе сьогодні допоможе визначити температуру повітря, ймовірність опадів, дізнатися інформацію про швидкість і напрям вітру, атмосферному тиску і вологості, і як ці дані будуть змінюватися протягом дня.\nПогода в Канеохе на тиждень, на 10 днів або на місяць показує тенденцію зміни погоди протягом декількох днів. Графіки температури, ймовірності опадів і атмосферний тиск покажуть повну картину погоди на 3, 10, 14 днів або на місяць. Великий спектр даних на сайті - Температура повітря, напрям і сила вітру, хмарність, види опадів і їх інтенсивність в Канеохе - допоможе вам розібратися в погодної ситуації. Так само ви можете дізнатися час сходу і заходу сонця, тривалість дня, і в якій фазі знаходиться Місяць.\nЗавдяки аватарки на сайті ви зможете швидко вирішити проблему «що вдягнути», чи брати з собою парасольку чи окуляри в залежності від прогнозу погоди. Щоденний прогноз погоди в Канеохе допоможе вам не застудитися, якщо раптом до вечора буде різке похолодання, або посилиться вітер.\nМетеопрогноз Канеохе - найточніший і стабільний прогноз на сьогодні, завтра і два тижні. Так само є функція погода в Канеохе тільки на вихідні, щоб вдало спланувати свій відпочинок. Дані про погоду з метеостанцій обробляються щогодини - це дає можливість надавати найточніший прогноз, аж до погодинної погоди.\nПоділитися погодою в Канеохе:\n21° 25′ 5″ пн.ш. -158° 11′ 46″ з.д.\n34 970 чоловiк


Громадська рада Сєвєродонецька працюватиме професійніше\n16 вересня о 17:00 у Сєвєродонецьку (Луганська область) відбудеться презентація проекту “Посилення впливу громадської ради через підвищення професіоналізму її членів”\nСьогодні, 16 вересня, о 17:00 у Сєвєродонецьку (Луганська область), у конференц-залі Сєвєродонецької агенції розвитку громади, відбудеться презентація проекту “Посилення впливу громадської ради при Сєвєродонецькій міській раді через підвищення професіоналізму її членів”. Проект здійснює Сєвєродонецька агенція розвитку громади за підтримки програми “Посилення впливу громадянського суспільства” Міжнародного фонду “Відродження”.\nДо участі запрошено членів громадської ради при Сєвєродонецькій міській раді, представників органу міського самоврядування, ЗМІ, активних громадян.\nПід час проекту 25 членів громадської ради пройдуть навчання в рамках спеціалізованого тренінгового курсу. За задумом ініціаторів, підвищення професійного рівня членів громадської ради дозволить їй стати фаховою інституцією, яка спроможна ефективно впливати на вирішення актуальних проблем місцевого розвитку.\nГромадську раду при Сєвєродонецькій міській раді було створено 11 лютого. До її складу увійшов 31 представник інститутів громадянського суспільства.\nКонтакти: Сєвєродонецька агенція розвитку громади, Олена Ніжельська, 099 756 23 46, 096 057 67 21, gromada@sdtcom.lg.ua


Наша мова в регіонах | Газета «День»\nНаша мова в регіонах\nГлибинка зберегла українську, але тепер справа за столичними ініціативами\n2 серпня, 2019 - 12:06\nРозумію, що чернігівська, вінницька, рівненська, одеська глибинки багато в чому відмінні. Але ж є і спільні риси! Особливо, якщо говорити про мовне відродження. Раніше саме провінція рятувала українську мову. Пам’ятаю, як ми — молоді кияни з числа «понаехавших» (і дуже спраглих тоді за рідною піснею!) — приходили в київський Палац культури «Україна», коли там виступала «Кобза» або «Смерічка». Інколи в фойє я нараховував до 30% україномовного люду. Це було майже свято — такий неймовірно високий відсоток мови! В місті новоспечені кияни вже повально розмовляли російською, але на концертах улюблених колективів дозволяли собі розслабитися. Помітив, що це були переважно вихідці з сіл та невеликих містечок, де ще повнокровно звучала українська. І оті провінціали зіграли потім велику роль у створенні «Руху», «Просвіти» та інших патріотичних організацій на початку 90-х років. Звичайно, вже з 1989 року на всю Україну гримів Львів, але він мало що змінив би без Ніжина, Умані, Білої Церкви, Пирятина, Конотопа та багатьох міст Центральної України. Чи відбулися зміни?\nЗвичайно, три-чотири десятиліття в українських умовах це немало. Українська зміцнила свої позиції в Києві, Чернівцях, Черкасах, Полтаві... Дедалі частіше її можна почути в Дніпрі та в Одесі. І навіть попри явні ознаки мовного «реваншу» в нас залишається шанс вистояти і зберегти свої позиції. Проте дуже важливо знати: над чим саме варто попрацювати, аби наша лінія оборони була міцнішою. Інколи однодумці в соцмережах озвучують цифри. Скажімо, у Южноукраїнську (Миколаївська область) кілька десятиліть тому було лише 20% української мови, а вже стало 40%. Так само і в Ірпені, що під Києвом: було 20%, а тепер не менше 40%. У Новограді-Волинському (Житомирщина) було 40%, а тепер уже 70—75%. В Сарнах сорок років тому лише кожен третій розмовляв українською, а тепер таких людей 80%! Йдеться не про освітянську статистику, а саме про відсоток мови на вулицях. Тепер мова поволі відвойовує життєвий простір у «суржика». Раніше тільки вчителі на уроках розмовляли літературною мовою, а тепер її можна почути і від лікаря, і від чиновника, і від поліцейського. Принаймні в офіційній обстановці.\nЦікаво, що тепер саме провінція дивиться на Київ з надією. Які вітри повіють з печерських пагорбів? Чи в унісон із сподіваннями Майдану-2014? У провінції є той недолік, що вона не відчуває себе самодостатньою. Тому залишається досить консервативною, зате максимально зберігає мову предків.\nПодорожую оце по Чернігівщині і з насолодою слухаю мову місцевих бабусь, які їдуть по чорниці: «В панєділак купіла... Бєри, а мнє тади даш пакєцік... А він мєнє пабачив... Малади хлопєц, а уже пажалуста — давлєніє...» Явні ознаки білоруської мови. Хоча присутні й українські, і російські вкраплення. Бо це північний захід області. Трохи на південь — і вже інша картина. В електричці Ніжин — Київ чарівна жінка років сорока гарно виконує пісню «Рідна мати моя»; люди дякують, дехто навіть просльозився. І ми живемо серед цього мовного розмаїття.\nАбсолютно всі фактори впливу на окрему особистість не перерахуєш. Лише час від часу фіксуєш найхарактерніше. Наприклад, є багато способів «нагнути» українськомовних провінціалів, розмовляючи російською і голосно заявляючи про себе. Деякі росіяни цим прийомом користуються вже сотні років. Особливо ті, хто народився не в Україні, а переїхав сюди у зрілому віці, тому воліє не пристосовуватися, а «пристосовувати» загал до себе. Нам би повчитися так відстоювати українську в Одесі, Херсоні, Генічеську та Бердянську — хоча б під час літніх відпусток...\nОтже, регіони зберегли мову, але тепер справа за столичними ініціативами. Там у достатній кількості є люди, які вміють наснажувати і заряджати енергією суспільство. Звернув увагу на таку деталь. Київ та Чернігів — статистичні близнюки. І там, і там 27% городян — в родинах спілкуються українською. Але в Києві такий же відсоток і на вулицях розмовляє, а в Чернігові добре, коли 4—5% почуєш. Чому? Бо в Києві є «критична» маса письменників, художників, артистів та активістів найрізноманітніших партій та організацій. Вони не схильні до комплексів. Не так давно побачив трьох «качків», які прогулювалися по київському парку, ловлячи на собі заздрісні погляди підлітків, дивуючи могутніми м’язами. Двоє з них розмовляли російською, а третій — вишуканою українською. І — жодних проблем у спілкуванні! В Чернігові такий мовний плюралізм поки що неможливий. Всі пристосовуються до більшості, а більшість — російськомовна. От вам і різниця між провінцією і столицею. Є люди, які розуміють необхідність системно працювати в регіонах. Це киянка Оксана Левкова, яка закохалася в Бессарабію і при першій же нагоді їде в Ізмаїл. Сергій Василюк («Тінь сонця») або Євген Романенко (гурт «ТаРута») ніколи не гребують виступами у маленьких населених пунктах. Креативні і неймовірно цікаві брати Капранови. Або колоритний інтелектуал-донеччанин Стас Федорчук, який готовий їхати у будь-яку «діру», якщо запрошують однодумці. Оптимізувати роботу можна, узявши на озброєння два девізи. Для жителів регіонів: не зросійщуватися у містах! А девізом столичної молоді має стати гасло: не забувати про нашу провінцію! Саме вона колись виконала історичну місію — зберегла мову України. А тепер сама потребує допомоги.


Коли закінчиться війна на Україні: Чи збулися передбачення Ванги на 2015 рік | 24 СВІТ\nКоли закінчиться війна на Україні: Чи збулися передбачення Ванги на 2015 рік\n10:30 02.11.2015 ГУМОР\nВійна ніколи і нікому не принесла щастя, від неї завжди страждали люди, залучені з обох сторін конфлікту. Так сталося, що на початку 21, просвітленого століття, у багатьох куточках Землі не вщухають війни, які приносять народам багато горя. На жаль, не стала винятком і українська земля. Війна, що прийшла на українську землю, стала повною несподіванкою, як для самих українців, так і для народу населяє країну — агресора — Росію.\nПророцтва Ванги про Росію та Україну на 2015 рік\nЩе на початку 60-х років болгарська провидиця передбачила війну, яку розв’яже «карлик з чорним обличчям». Ця війна, почнеться з України, але потім переросте в громадянську війну в самій Росії.\nКоли по прогнозам Ванги повинна була закінчиться війна на Україні?\nЩо стосується точної дати закінчення війни на Україні, то згідно висловлювань Ванги, військові дії на території України повинні закінчитися до кінця 2015 року. Далі піде громадянська війна вже в Росії, яка завершиться перемогою повсталого проти режиму народу. Далі, буде велика розплата для призвідників, що розв’язали її. А ось що, за словами Ванги, очікує головного винуватця Володимира Путіна:\n«Біля червоної стіни, на такій же площі мертвого Володимира виймуть і закопають. Живого Володимира призведуть і посадять. Був склеп, тепер там в’язниця. І будуть там його тримати вдень, прив’язаним до ложі. А ложе то буде і не ліжко зовсім, а бочка з під нафти, щоб не міг він на ній лежати, а тільки сидіти міг. А щоб не здох він на залозі, будуть ту бочку газом підігрівати, як каструлю на плиті.\nІ чергу стояти буде. Дивитись на нього. Але не за гроші. Всякий вхідний, в сидячого, плювати буде. А в’язневі будуть тільки хліб давати, води давати не будуть. Буде він пити замість води слину людську. А хліб промаківать сіллю з чола свого.\nАле будуть інші люди не тільки плювати, але й кидати в в’язня годинами важкими. А ті з них, що брильянтами прикрашені, будуть боляче ранити. І шкуру його та душу. Адже багатьох кидають він знав і з бруду підняв. І сумна буде доля тих, хто приїхав на дорогій машині і не кинув у живого Володимира годинами дорогими … »\nOne Response to Коли закінчиться війна на Україні: Чи збулися передбачення Ванги на 2015 рік\nФантазия у автора…Раньше таких лечили


Наполовину менші податки – наполовину більший бюджет / Статьи / Песоцкий Николай Федорович\nНаполовину менші податки – наполовину більший бюджет\nТвердження, яке винесено в заголовок, на перший погляд здається неймовірним. Але, ознайомившись зі змістом публікації, гадаю, читач зі мною погодиться. І не випадково. Робочі місця, пенсії, соціальні виплати, податки, бюджет - усе пов'язано воєдино і залежить від стану казни. Проблема наповнюваності бюджету хвилює й мене, а розв'язання її бачиться у зміні механізму сплати податків. У цьому зв'язку я запропонував законопроект «Про внесення змін до Закону України «Про податок на додану вартість».\nУ поправку до нього закладено досить просту ідею. Сенс її зводиться до технічного поділу банківських розрахункових рахунків, які належать суб'єктам підприємницької діяльності, на основний і спеціальний податковий. Пропоновано взаємозаліки між різними суб'єктами господарювання проводити через основний і паралельно - через спеціальний податковий рахунок. З останнього сплачують податок на додану вартість, а також, за бажанням платника, й інші податки, збори та обов'язкові платежі. У тому випадку, коли на податковому рахунку коштів для розрахунків буде замало, їх у потрібному обсягу можна буде переказати з основного на податковий рахунок. Як результат - усі податки, збори і обов'язкові платежі мають сплачувати винятково із спеціального податкового рахунку. Інакше кажучи, пропоновано систематизувати фінансові потоки.\nЩо це дає? По-перше, змінюється динаміка наповнення бюджету. Йому, тобто бюджету, не треба буде чекати на такі потрібні кошти місяць або ще більше. Гроші надійдуть тоді, коли здійснено фінансову операцію. Крім того, можливість сплачувати зі спеціального рахунку й інші податки, збори і обов'язкові платежі позитивно вплине на наповнюваність місцевих бюджетів, що також має велике значення.\nПо-друге, запровадження такого рахунку ліквідує економічну доцільність існування так званих конвертаційних центрів, тобто фірм, які переводять безготівкові кошти в готівкові. Як відомо, головна мета таких «конвертів» - ухиляння від сплати податків. Застосування передбачуваного порядку розрахунків з бюджетом цьому заважає, бо грошові кошти зі спеціального рахунку готівкою отримати неможливо, а отже - не можна обминути податкове законодавство. В країні одразу буде ліквідовано злочинну індустрію переведення грошей у готівку. Все це буде вагомим приводом для всіх суб'єктів підприємницької діяльності вчасно сплачувати податки і виведе значну частину капіталів із «тіньового» обороту.\nДалі. «Детінізація» економіки має призвести до істотного поліпшення надходжень до бюджету. Попередні розрахунки показують, що ця сума може дорівнювати 18-20 млрд. гривень на рік. Зростання дохідної частини бюджету дозволить піти на зменшення податків, а звільнені кошти реінвестувати у виробництво, створити нові робочі місця, дати людям роботу й зарплату.\nЗапровадження спеціальних податкових рахунків призведе до ліквідації таких понять, як картотека з податкових відрахувань, арешт майна та його продаж за бюджетні борги, тому, що із спецрахунку кошти можуть бути використані виключно для розрахунків по податкових зобов'язаннях.\nПропоновані зміни до закону не змінюють наявного порядку виникнення податкових зобов'язань чи права того, хто сплачує податок, на податковий кредит, порядку сплати податку на додану вартість під час проведення товарообмінних, експортно-імпортних операцій тощо. Незмінними залишаються також правила ведення бухгалтерського і податкового обліків. Пропоновано змінити лише схему сплати податків, використовуючи при цьому спеціальний податковий рахунок.\nВідповідно до внесеного законопроекту контроль за порядком здійснення операцій на спеціальних рахунках покладено на банківські установи, де їх відкрито, а за порушення цього порядку пропоновано органам державної служби застосовувати до них фінансові санкції в розмірах, достатніх для компенсації бюджету.\nВраховуючи наявність висококваліфікованого персоналу та оснащення банків сучасним обладнанням, комп'ютерними технологіями і спеціальним програмним забезпеченням, в яке, мабуть, доведеться внести відповідні корективи, збільшення кількості банківських операцій під час застосування такого порядку сплати податків неістотне. Мало того, банки зацікавлені в збільшенні обсягів послуг, що вони надають.\nСлід до того ж зазначити, що запровадження запропонованого механізму поділу рахунків не потребує додаткового бюджетного фінансування, а операційні видатки банки компенсують платою за надані послуги.\nДля суб'єктів підприємницької діяльності, котрі за обсягом грошового обігу є платниками податку на додану вартість, суми додаткових видатків за банківські послуги будуть незначні і, гадаю, не зможуть призвести до масових банкрутств.\nПередбачаю звинувачення у спробі вилучити частину обігових коштів платника податку і нібито «заморозити» їх на спеціальному податковому рахунку. Заперечуючи це, хочу навести простий приклад. Податковий прес у структурі грошового обігу платників ПДВ становить не 20, а за 50 відсотків, так що «морозити» на ньому буде нічого. Спецрахунок доведеться весь час поповнювати. Коли уявити ситуацію, що суб'єкт господарювання сплачуватиме з даного рахунку лише податок на додану вартість, то тоді спецрахунок або «обнулиться», або на ньому залишаться кошти, що будуть різницею між податковим кредитом і податковими зобов'язаннями. Інакше кажучи, на спеціальному рахунку проходитиме постійний рух грошових коштів, а не «заморожування» їх.\nНе таємниця, що зміна порядку сплати податків вимагатиме певного корегування Бюджетного кодексу й Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік». Відповідні законопроекти направлено в комітети Верховної Ради і Кабінет Міністрів України. Сподіваюся, їх уважно вивчать.\nЧи є противники цих нововведень? Звичайно. Це ті особи, котрі так чи так пов'язані з «тіньовими» структурами і центрами, що займаються переведенням грошей у готівку.\nУпевнений: знайдуться сили, котрі спробують завадити впровадженню перелічених вище поправок і доповнень. Але також упевнений у тому, що прибічників цих простих для розуміння і важливих для економіки країни нововведень буде набагато більше. Настав час поставити надійний системний заслін розкраданню бюджетних коштів. Розраховую, що матиму в цьому активну підтримку моїх колег-депутатів, незалежно від їхньої партійної приналежності, котрим не байдужа доля нашого народу й України. Гадаю, що винесені законопроекти треба розглянути на сесії негайно.\nГолос України, № 231, 14 грудня 2000 р.


Герб Чорногорії був прийнятий 12 липня 2004 і являє собою зображення золотого двоголового орла. Він змінив герб Чорногорії, який був прийнятий в 90-х, та являв собою зображення білого орла. Також герб Чорногорії займає центральне місце на державному прапорі.\n2 Соціалістичний герб\nГерб князівства Чорногорії (1852—1910) на монеті 10 пар 1906 р.\nГерб зображає двоголового орла в польоті, який повторює емблему династії Петровичів — першої королівської династії Чорногорії, та герб Візантії.\nЛев з піднятою правою лапою, що зображений на щиті, символізує владу єпископа, а також є однією з алегорій Воскресіння та самого Христа. Цей символ походить від герба Венеції, яка мала дуже сильний вплив на розвиток регіону в Середньовіччі.\nКоли Чорногорія вперше одержала незалежність, вона стала теократичною державою, це було зумовлено консолідацією сербів-християн проти османів-мусульман. З цієї причини провідну роль Церкви було відображено у геральдиці того часу. Після встановлення світської королівської династії в 1851 році лева було зміщено нижче орла, хоча ініціали правителя все ще містилися на щиті.\nГерб Князь-єпископства Чорногорія (1696–1767, 1773–1852)\nГерб Князь-єпископства Чорногорія (версія 1711 р.)\nСоціалістичний герб[ред. | ред. код]\nГерб СР Чорногорія був прийнятий 31 грудня 1946 р. та являє собою зображення гори Ловчен, оточеної морем, на вершині якої знаходиться мавзолей Ньєгоша. Композиція оточена золотим вінком з стрічками національного триколору, а зверху, зображення вінчає червона зірка.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Герб_Чорногорії&oldid=23893708


kursovi.in.ua: Сучасні підходи до навчання рідної мови в школі (курсова робота з педагогіки)\n2. Сучасні підходи до навчання рідної мови в школі ... 6\n2.1. Проблема навчання материнської мови через призму ноосферної освіти. Основні принципи ... 6\n2.2. Характеристика сучасних підходів до вивчення рідної мови ... 11\n2.3. Зміст навчання української мови у школах з українською мовою навчання відповідно до означених підходів ... 18\n2.4. Технології навчання рідної мови ... 26\n"Сучасні підходи до навчання рідної мови в школі"\nФайл з курсовою "Сучасні підходи до навчання рідної мови в школі" знаходиться в RAR‑архіві (тисніть на посилання "СКАЧАТИ КУРСОВУ"). Для відкриття архіву необхідний пароль. Вартість курсової роботи - 100 грн. Для отримання пароля до архіву з курсовою зв'яжіться зі мною за телефонами:\nі повідомте номер цієї курсової - 1726 . Після цього здійсніть оплату одним із запропонованих нижче способів, і протягом 2‑3 хвилин після отримання грошей я відправлю Вам SMS з паролем (можете передзвонити - пароль просто продиктую).\nДжерела оперативної інформації. Поняття оперативної інформації. Способи та засоби одержання оперативної інформації. Класифікація джерел інформації. Друковані видання як джерело інформації. Електронні джерела інформації. Правовий статус Інтернет-ЗМІ в Україні: проблеми, перспективи врегулювання. Internet як інформаційний чинник. Internet як засіб формування інформаційної культури. Позитивні впливи Інтернет на гуманітарну безпеку українського суспільства. Негативні впливи Інтернет на гуманітарну безпеку українського суспільства. Наслідки впливу Інтернету на суспільство.\nLPT-порт і СOM-порт: Будова, принцип дії, функціонування. Паралельний інтерфейс: LPT-порт. Інтерфейс Centronics. Традиційний LPT-порт. Розширення паралельного порту. Стандарт IEEE 1284-1994. Послідовний інтерфейс: СOM-порт. Інтерфейс RS-232C. Інфрачервоний інтерфейс. Інтерфейс MIDI. Ресурси СOM-портів. Тестування, налагодження, відновлення. LPT-порт. Конфігурування LPT-портів. Використання паралельних портів. Несправності і тестування паралельних портів. СOM-порт. Конфігурування СOM-портів. Використання СOM-портів. Несправності і тестування СOM-портів. Microsoft word 2000: Основні характеристики Microsoft Word. Основні версії текстового процесора Microsoft Word. Робоче вікно процесора Microsoft Word. Режими відображення документів. Прийоми роботи з командами рядка меню. Панелі інструментів Microsoft Word. Основні принципи практичної роботи з текстовим процесором Microsoft Word. Інтерфейс програми Microsoft Word. Створення та редагування математичних формул у Word. Ділова та ілюстративна графіка у Word. Робота з малюнками. Робота із зображеннями. Робота з таблицями у Word. Агресія: Агресія як стан людської психіки. Мотивація агресії. Агресія як поведінка. Агресія і намір. Агресія як спричинення шкоди або нанесення образи. Агресія торкається живих істот. Агресія зачіпає реципієнта, прагнучого уникнути нападу. Ворожа агресія в протилежність інструментальної агресії. Теорії агресії. Дослідження взаємності (норми відплати і помсти). Мотивація агресії. Самовиправдання агресивних дій. Про- і антисоціальна агресія. Ситуативні фактори агресивної поведінки. Що впливає на агресію? Біль. Спека. Атакуюча поведінка. Тіснота. Збудження. Порнографія і сексуальне насильство. Жінка як об'єкт агресії. Телебачення. Вплив телебачення на поведінку. Вплив телебачення на мислення. Групові впливи. Агресія як придбана соціальна поведінка: пряме і вікарне навчання насильству. Азбучні вірші ХІ-ХVІІІ ст.: Абетка слов'янських духовних джерел. Особливості азбучних віршів XI-XVIII ст. "Азбучна молитва" як один з перших віршованих творів старослов'янської літератури. "Азбучна молитва" Костянтина Преславського.