Кольчуга — Вікіджерела\nІз збірника «Мельников В.М. Українці – не папуаси, К.: ЗАТ «ВІПОЛ», 2007. – с.71 - 99». Створення: 2007, опубл.: 2007. Джерело: Сайт «Имир Ельник» Стаття у Вікіпедії\nПасивна РЛС «Кольчуга»\n- Ти же знаєш, що чим абсурдніше брехня, тим більше в неї вірять люди... Здається фашистський міністр пропаганди Пауль Йозеф Гебельс висловлював подібну думку і таки мав рацію, - почув уривок фрази Григорій Петрович Скрипка, заходячи до вагону електропоїзду метро на станції „Золоті Ворота”.\n- Ні, мій любий, не буває диму без вогню... Хіба вже забув, що цей падлюка Кучма наказав не тільки вбити Гонгадзе, а й зенітні комплекси „Кольчугу” продав диктаторському режиму в Іраці? Тепер дурнем прикидається, що нічого не знає, нічого не чув, нічого не бачив, – чітко і переконливо прозвучав у відповідь збуджений жіночий голос.\n„Вимова, як у диктора українського радіо”, - посміхнувся Григорій Петрович, мимоволі прислуховуючись до розмови.\n- Будь ласка тихіше, Галю. Увесь вагон збаламутиш, - спробував заспокоїти жінку голос, який мабуть належав її чоловіку.\n- А чого мені боятися? В усіх газетах про це пишуть! Я і КДБ ніколи не боялася, завжди говорила те, що думаю, - не замовкала жінка. - А ваших кучм з медведчуками знаєш де я бачила?\n- Та знаю, знаю, тільки заспокойся, - переконував дружину мужчина.\n- Що це ви жіночці рота закриваєте? Хай собі говорить, - заступилася за Галю дебела жінка, що стояла поруч. - Заощадження наші вкрали? Вкрали! На одну пенсію проживеш? Не проживеш? Як оте бидло, тягнемо ярмо з ранку до ночі і копієчки рахуємо, а вони на мерседесах катаються, „олігархвени” кляті!\nНа станції „Осокорки” Григорій Петрович вийшов з вагону і підземним переходом не поспішаючи попрямував додому на свою, тепер рідну, Срібнокільську. Йому пощастило в минулому році отримати тут трикімнатну квартиру. Пригадалося, як чотири роки підряд він, вже маючи посаду завідувача відділу Адміністрації Президента України, їздив електричками на роботу з Фастова до Києва і після роботи назад до Фастова.\nСлава Богу, усі ці муки скінчилися. Тепер навіть у синів окремі кімнати. Старший - студент політехнічного, молодший – закінчує школу...\nЩе покійні батьки привчили малого Грицька ніколи не втручатися у чужі розмови. Але почутий діалог у вагоні київського метро таки дістав Григорія Петровича і він ледве стримався від бажання розсудити спір між подружжям. Мабуть начитавшись газет, емоційна пасажирка електропоїзду метро принаймні двічі висловилася некоректно з приводу „Кольчуги”.\nКраще, ніж інші пасажири, Григорій Петрович знав, що, по-перше, „Кольчуга” не зенітний комплекс, а по-друге, ніхто з українських громадян ніколи не продавав ці розвідувальні станції в Ірак.\nВже знали про це і міжнародні експерти, яким було надано в Україні навіть цілком таємну інформацію, що стосувалася „Кольчуг”, і які , можливо саме у ці хвилини, завершували підготовку та погодження у Лондоні і Вашингтоні свого офіційного звіту.\nГригорій був переконаним, що на підставі цього звіту уряди США та Великобританії ще вибачаться перед Україною за свої попередні звинувачення, побудовані на підставі дезинформації, яку американські спецслужби, налякані подіями 11 вересня 2001 року, сприйняли як достовірну...\n„Кольчужною” проблемою Скрипка займався із самого початку її виникнення, коли Україну  відвідала заступник Держсекретаря США Елізабет Джоунс.\nПід час її зустрічі з Президентом України вперше офіційно пролунали звинувачення щодо продажу Україною "Кольчуг" до Іраку. Там же було запропоновано Україні невідкладно відповісти письмово на 15 політичних і 19 технічних запитань, пов'язаних із сферою українського експорту військової техніки та озброєнь. До підготовки цих відповідей та погодження остаточного документа з українськими міністрами був причетний і Григорій Петрович Скрипка.\nСтроки, визначені Президентом України, піджимали. Вже 5-го жовтня пакет відповідей у формі NON-PAPER  необхідно було надати американській стороні. Одним із перших погодив підготовлені відповіді міністр закордонних справ України. Через хворобу міністр прийняв Григорія Петровича разом з керівником відповідного управління МЗС України на урядовій дачі в Конча-Заспі.\nТоді Григорія приємно вразила відсутність предметів розкоші на дачі міністра. Було таке враження, що він потрапив до звичайної хати сільських інтелігентів, де кожний куточок випромінював тепло і непоказну мудрість господарів.\n«За усю свою дипломатичну кар’єру я не пригадую такої складної міжнародної проблеми, з якою сьогодні стикається наша держава, – сказав тоді міністр, проглянувши запитання і відповіді на них. – Наслідки можуть бути катастрофічними для України... Але будемо сподіватися, що правду нам таки вдасться встановити».\nІ для Григорія Петровича справою честі було віднайти усю правду про „Кольчугу”, якою б вона болючою не була. У недалекому минулому кадровий офіцер, полковник запасу, доктор технічних наук Скрипка на прохання колег-гуманітаріїв неодноразово роз’яснював, що „Кольчуга” не є бойовим комплексом, здатним самостійно знищувати сучасні літаки.\n„Кольчуга” - це тільки пасивне око, спроможне бачити навіть літаки-невидимки, через те, що будь-який сучасний літак власними приладами обов’язково випромінює радіохвилі. Дві, три, або чотири станції „Кольчуга”, між якими є певна відстань та які інформаційно об’єднані між собою, – це вже не око, а потужні далекозорі очі, спроможні виявляти не тільки напрямок місцезнаходження літаків, а й вираховувати відстань до них та багато інших специфічних показників. І це технічне диво створено в Україні, - з гордістю підкреслював Григорій.\nОб’єктивно кажучи, наявність „Кольчуг” в Іраку дійсно могла серйозно обмежити дії авіації США. Тому тривога найпотужнішого стратегічного партнера України за своїх льотчиків напередодні рішучих дій щодо повалення диктаторського режиму Саддама Хусейна Григорію Петровичу була цілком зрозумілою.\nБажання віднайти правду посилювалося також тим, що Скрипка, вже декілька разів побував у Великобританії і США. Він був закоханим у щирість та відкритість людей, з якими йому там пощастило зустрічатись. Крім того він як патріот своєї країни був удячним Англії та Америці за дружнє ставлення до України і всіляке сприяння розвиткові демократії в молодій, незалежній державі.\nГригорій вважав особистими друзями багатьох іноземців українського походження, батьки яких у свій час емігрували за кордон. Породнили його з представниками української діаспори любов до України та рідна мова, а також їх спільне прагнення побудувати на українській землі прекрасну, процвітаючу, демократичну державу.\nДо кола друзів Григорія Петровича, зокрема, належав американський двозірковий генерал у відставці Микола Кравців. Здається ще вчора Григорій Скрипка та Микола Кравців представляли найпотужніші армії СРСР та США, а сьогодні вони неодноразово зустрічалися і в Україні, і в США на спільних двосторонніх військово-політичних заходах, відчуваючи глибоку симпатію один до одного.\nЗ британським морським піхотинцем капітаном Збігневом Фегом Григорій подружився в Німеччині під час інспектування військових об’єктів Великобританії за Договором про звичайні збройні сили в Європі. Батьки Збігнева ще до початку другої світової війни покинули рідну Львівщину в пошуках кращої долі. Особливо зблизили українського полковника з британським капітаном їх спільні ранкові пробіжки.\nВперше вони позмагалися на витривалість поблизу німецького міста Мюнстер. Збігнев сам запропонував Григорію побігати разом, поцікавившись на які відстані він бігає вранці. Григорій відповів, що робить 30-40 хвилинні пробіжки для власного задоволення, щоб краще прокинутися та помилуватися місцевими краєвидами. Проте, замість 30 хвилин їх перший крос тривав біля двох годин і до того ж у доволі високому темпі. Тому Григорій, хоча і втомився, радів, що капітан Фег, нав’язавши йому той виснажливий марафон, мав можливість особисто переконатися в високому рівні фізичної підготовки українських офіцерів.\nНа миротворчих навчаннях „Щит миру – 97”, яке проходило в Каліфорнії на військовій базі в Сан-Луіс-Обіспо, Григорій познайомився ще з одним представником української діаспори - талановитим американським журналістом, ведучим телепрограми „Вікно в Америку” Юрієм Саєвичем. Скільки вони тоді українських пісень переспівали затишними каліфорнійськими вечорами! І Юрій Саєвич, на відміну від деяких офіцерів-українців, які представляли Україну на тих навчаннях, показав знання слів і мелодій такої кількості народних і сучасних українських пісень, що йому міг би позаздрити сам Павло Мовчан!\nТому у справі з „Кольчугою” Григорій відчував ще моральну відповідальність перед американськими українцями, яким була не байдужа доля нової України.\nЩе до приїзду групи експертів Скрипка з’їздив у службове відрядження в Донецьк і в присутності директора „Топазу” Юрія Рябкіна уважно, крок за кроком, перевірив експортні документи, формуляри та іншу технічну документацію всіх виготовлених на заводі станцій радіолокаційної розвідки „Кольчуга”, шукаючи сліди їх можливих поставок до Іраку.\nЯк досвідчений фахівець Григорій знав, що в разі нелегітимного продажу українських „Кольчуг” (у зібраному чи розібраному вигляді), він обов’язково знайде на заводі докази цього факту. Григорію Петровичу було ніяково перед своїми закордонними друзями навіть від однієї тільки думки про те, що деякі його співвітчизники могли співпрацювати з режимом Хусейна. Проте приховувати страшну правду, якщо він її знайде, Григорій не хотів і не збирався. Зло мало бути належним чином покаране.\nОсь чому Григорій Петрович пережив справжнє потрясіння і радість, особисто переконавшись у тому, що Україна жодної станції в Ірак не продавала.\n„Слава Богу, що, експортуючи цю техніку, ми дотримуємося міжнародних домовленостей, а вигадки про „Кольчугу” - чиясь недолуга провокація, або спосіб заробити собі політичне ім’я і гроші! - міркував собі Григорій Петрович, повертаючись з відрядження. - Як добре, що на такому високому міжнародному рівні скоро буде спростовано розповсюджену неправдиву інформацію, яка перевірятиметься експертами найрозвинутіших демократій світу”.\nА що стосується плівок Миколи Мельниченка, знаючи можливості сучасних цифрових технологій, не можна було відкидати і версію щодо штучного створення цих записів, наприклад, з метою підготовки та проведення спеціальної розвідувальної операції проти України для досягнення політичних та економічних інтересів замовників цього скандалу.\nЩоб знайти потенційних замовників, достатньо відповісти на запитання: „Кому це вигідно?”\nЯкщо цей скандал дозволяє усунути потужного конкурента на ринку торгівлі озброєннями, то значні грошові потоки майже автоматично спрямовуються до бюджету держави, яка організувала та забезпечила відповідне „усунення”. А якщо така гросмейстерська комбінація ще дозволяє політично знищити занадто самостійного в прийнятті рішень лідера країни, то на проведення такої операції грошей ніколи не пошкодують.\nТаким чином, сили, яким було вигідно принизити Україну в очах демократичних суспільств, могли створити та підкинути спецслужбам США сфабриковані записи...\n«Невже північний сусід?”, – сам у себе запитував і сам собі відповідав Григорій. – Можливо... Можливо... А далі все залежало від того, наскільки професійно було виконано ”підготовчу” роботу, щоб працівники інших спецслужб, нічого не підозрюючи, проковтнули дезінформацію, як це робить щука, ковтаючи замість карася рибацьку блешню. Таким чином, усі крапки над „і” мають поставити незалежні експерти».\nГрупа з тринадцяти (як сподівався Григорій, не заангажованих) експертів американського Держдепартаменту та оборонних відомств США і Великобританії на чолі з Аланом Ван Егмондом прибула до Києва в неділю 13 жовтня 2002 року.\nНаступного дня експертів приймали в Адміністрації Президента України . Григорій Петрович відразу впізнав серед гостей Петра Фединського – ведучого і колегу Юрія Саєвича по телевізійній програмі „Вікно в Америку”, який мав виконувати функцію перекладача.\n„Браво, Америка! – подумав Григорій, схвалюючи те, що у складі і цієї специфічної групи включено такого відомого представника української діаспори. – Це хороша ознака. Завжди легше спілкуватися фахівцям, якщо в співрозмовників є спільні знайомі і спільна мета... А з Петром ми обов’язково подружимося, бо друг мого друга – теж має бути моїм другом”.\nАле, на жаль, уся подальша робота експертів в Україні показала, що Григорій Петрович стосовно їх незаангажованості і об’єктивності помилився.\nЙому судилося представляти Адміністрацію Президента України, супроводжуючи „політичну” підгрупу експертів під час зустрічей з керівниками державних інституцій України, які на політичному рівні гіпотетично могли бути причетними до прийняття рішень щодо продажу „Кольчуг” Іраку.\nНе зважаючи на абсолютну відкритість української сторони, іноземні експерти вже з самого початку демонстрували свою недовіру до офіційного Києва і „наполегливо”, а деякі з них навіть „нахабно”, шукали „чорну кішку у чорній кімнаті, якої в цій кімнаті насправді не було”.\nЯкщо Григорій Петрович із кожною зустріччю все більше переконувався, що його припущення про змонтованість записів Президента України Леоніда Кучми з Валерієм Малєвим, поширених в Інтернеті, підтверджується конкретними доказами, а звинувачення України в незаконному продажу „Кольчуг” Іраку тільки на підставі цих сумнівних записів є абсурдними, то експерти майже ввесь час залишалися незадоволеними. А в деяких державних установах просто було дуже гаряче.\nУ затишному приміщенні Генеральної прокуратури на вулиці Різницькій Григорій Петрович мислено поспівчував заступнику Генерального прокурора України Олександру Атаманюку в зв’язку із постійними „шпильками” на його адресу двох знахабнілих „експертів”, а можливо за сумісністю і агентів спецслужб. „Дякуємо за майже щиру відповідь...”, - провокував Атаманюка один з експертів, сподіваючись що він зірветься і наробить дурниць.\n„Ви не щирі і нас не шануєте!” – тиснув на нього другий інспектор, вимагаючи невідкладно надати цілком таємні матеріали розслідування та змушуючи посадовця високого рангу порушити чинне законодавство України щодо дотримання державної таємниці.\nЇм так і не вдалося ані спровокувати прокурора на грубість, ані примусити його порушити закон, хоча природне, потаємне бажання послати подалі дорогих гостей у господарів на Різницькій протягом усієї зустрічі мабуть не зникало.\nІ на Володимирській вулиці інспектори не почули Голову Служби безпеки України Володимира Радченка, який наголосив, що зробити фальшивий аудіо запис про експорт „Кольчуг” в Ірак дуже просто. При цьому іноземні інспектори мали можливість особисто переконатися в тому, що всі вироблені Україною „Кольчуги” знаходяться на своїх місцях.\nКолишній перший заступник покійного Валерія Малєва Олег Попов також рішуче заявив, що факт розмови Малєва з Кучмою щодо „Кольчуг” є неможливим, а плівка із записом їх розмови, на думку представника України, синтезована технічними засобами, щоб „підставити” Президента України.\nЛеонід Рожен - колишній перший заступник Секретаря Ради національної безпеки і оборони України - був ще переконливішим, навівши приклад про те, що в пресі з’явилася „сенсаційна інформація про поставку Сполученими Штатами Америки біологічної зброї в Ірак.\n„Смішно?” – запитав він експертів. – „І я теж сміявся, бо не можна все, що з’являється в пресі, сприймати на віру. Ми українці - розумний народ і не слід до нас ставитися як до африканських братів”.\nДедалі більше ставало зрозумілим, що, користуючись сумнівними записами про „Кольчугу”, експерти виконують чиєсь завдання та використовують наданий шанс для отримання іншої інформації, вимагаючи навіть таку, яка є предметом таємниці не тільки України, а й інших країн.\nЗокрема це стосувалося їх бажання побачити контракт щодо поставлених „Кольчуг” до Китаю та точних координат цих станцій на території цієї країни.\n„Зрозуміло, що в кожного своя робота”, - дивувався Григорій Петрович. Але він не міг і не хотів повірити в те, що представники „дружньої” заокеанської держави, в спосіб життя громадян якої він був закоханим, можуть так зневажати Україну. Тому, він сподівався, що врешті-решт у Вашингтоні та Лондоні відкинуть усе надумане спецслужбами та інспекторами і зроблять об’єктивні висновки про безпідставність звинувачень України, виявивши також і справжніх замовників та авторів „кольчужного скандалу”.\n- Що це з тобою, Гришо? – замість привітання запитала у Григорія Петровича дружина, коли він зайшов до квартири. – Знову щось трапилось на роботі? І коли ти навчишся усе сприймати спокійно як усі?\n- Усе в порядку, моє сонечко! – поспішив заспокоїти дружину Григорій. - Просто морально втомився від невизначеності... От завтра надійде звіт за результатами роботи експертів стосовно „кольчуг” і все стане на свої місця... Демократичні держави вміють визнавати свої помилки і від цього, тільки виграють...\n- Добре, добре! Знову ти про політику. Краще поцілуй мене, - перебила чоловіка дружина. – І, до речі, відчуття невизначеності з’являється тільки тоді, коли є сумніви. В тебе ж немає сумнівів щодо об’єктивності твоїх нових американських друзів!?\nГригорій обняв дружину і ніжно поцілував її в вушко. Потім зазирнув у вічі, які світилися ніжністю і любов’ю, і спіймав себе на думці, що навіть усі політичні скандали світу не здатні затьмарити відчуття звичайного людського щастя.\n- Я тебе люблю, моя рідненька. Ти в мене найкраща. А завтрашній день, принаймні для мене, дійсно все визначить, - погодився з дружиною Григорій, але так нічого їй і не сказав щодо своїх сумнівів, які дійсно з’явилися в нього після роботи з іноземними експертами.\nНарешті довгоочікуваний „час істини” настав і п’ятого листопада 2002 року Адміністрація Президента України отримала звіт експертів, надрукований на 18 сторінках.\nКоли Григорій Петрович „по діагоналі” пробігся очима по висновках звіту, серце у нього гучно закалатало, шкіру запекло, наче хтось його облив окропом, а сорочка і білизна миттєво стали вологими. По скронях застукотіли молоточки, в очах потемніло...\n„Це не могли написати не заангажовані експерти, які отримали від нас усі необхідні докази щодо абсурдності звинувачень України в продажу „Кольчуг” до Іраку, - подумав Григорій.\nВін розгублено гортав сторінку за сторінкою, пригадуючи і розуміючи тепер стурбованість міністра закордонних справ України Анатолія Зленка під час їх зустрічі в Конча-Заспі.\n„Отже американці, які заради „правди” принципово викривають навіть сексуальні пригоди своїх президентів, виявилися не здатними, або не захотіли побачити реальну правду про „Кольчуги”... Але ж кращої нагоди „притиснути” виробників брехливих записів не було і не буде! А може до „синтезу” розмови Кучми і Малєва причетні самі американці, а не спецслужби північного сусіда? Тоді дещо стає зрозумілим... Ні! Цього не може бути! Тому, що цього просто не може бути!” – категорично відкинув свої припущення Григорій Петрович.\nАле в голові в нього наче щось переключилось і він підсвідомо продовжував шукати аналогії українського „кольчужного” скандалу і „трагікомедії з оральним сексом на найвищому державному рівні” у білому домі.\n«Припустимо, дехто в США вирішив поставити крапку на кар’єрі Біла Клінтона і в якості виконавця завербував Моніку Левінськи, яка отримала завдання заплямувати свою сукню спермою президента США. І вона це зробила. Тому, ретельно перевіривши на „смак”, „колір”, „запах” та хімічний склад дорогоцінні плями на сукні „романтичної” дівчини з речовиною, яку завжди носив у собі президент найдемократичнішої країни світу, американці їй повірили. Але запланований імпічмент не пройшов і дехто був змушений чекати наступних президентських виборів.\nА якщо і в Україні якомусь гарному чоловікові, або його дружині, закортіло достроково отримати повноваження президента держави і цей „хтось” звернувся за передовим досвідом до відповідних фахівців у США? Заокеанські професіонали мабуть відразу відкинули б варіант із простим копіюванням сексуального скандалу, бо навіть дитина здогадалася би звідки цей „передовий досвід”. Тому спочатку замість Моніки знайшли Миколу Мельниченка, і він напевно погодився на героїчну роль „патріота”, який із „ризиком для життя” начебто безкорисно „шпигував” в кабінеті Леоніда Кучми.\nА чого б йому не погодитися, якщо всі „записи” на той час вже могли бути змонтованими, а за „безкорисність” гарно заплатять? Гонгадзе все одно вже не має, а „невеличкий обман” про те, що до його вбивства начебто причетні Кучма та його оточення зробить журналіста героєм України, а деяких політиків „політичними трупами”. Нехай трішечки потримають державне кермо інші люди, з якими і наш „патріот”, як реп’ях на собачому хвості, добереться до владного олімпу.\nЗвичайно штучно змонтована плівка це вам не пляма президентської сперми, але сморід від записів буде не гіршим. Якщо ж Україна відкриє свої таємниці, щоб надати докази абсурдності деяких фактів, то ці докази експерти можуть і не визнати, бо про склад експертів також можна подбати заздалегідь. Маячня якась», - нарешті припинив фантазувати Григорій Петрович і розпочав готувати коментарі і спростування до сімнадцяти безпідставних висновків-звинувачень іноземних експертів.\nПізніше ці коментарі були озвучені учасниками брифінгу  для засобів масової інформації, який проходив 12 листопада 2002 року в Адміністрації Президента України.\nПереживши шок і розчарування в зв’язку з необ’єктивністю британських та американських експертів, Григорій Петрович нарешті був змушений сам собі зізнатися, що помилявся, коли абсолютизував демократії двох „найдемократичніших” держав світу. Невипадково Франція і Німеччина дедалі частіше відмовляються підтримувати американські сценарії розв’язання політичних криз у інших державах із застосуванням військової сили.\nГригорію було прикро, що він не встиг подружитися з Петром Фединським через невидиму, але реально крижану стіну недовіри і підозри, за якою працювали з представниками України іноземні експерти. Бо, мабуть, таки мали відповідне завдання своїх урядів. Тобто, навіть українське походження не примусило пана Фединського спробувати зупинити процес поливання брудом вітчизни його батьків... Він також розумів, що справа Гонгадзе і „кольчужний” скандал мабуть назавжди залишатимуться нерозкритими, як і справжні вбивці Джона Кеннеді. Бо тільки замовникам записів була відома вся правда про їх недостовірність і саме цим замовникам, як і у випадку з „Кольчугами”, справжня правда скоріше за все була не потрібна.\nАрсенали „неправди” і брехні, на поширення яких було витрачено шалені гроші, мали працювати за призначенням. А в тому, що вони досягають кінцевої мети, Григорій мав можливість переконатися особисто.\nІ, якщо бути до кінця чесним, навіть державний службовець Адміністрації Президента України Григорій Скрипка в справі з „Кольчугами”, як і та жіночка в київському метро, стояв би на боці не своєї країни, а демократичної Америки, якби особисто не побачив докази безпідставності звинувачень нашої держави в незаконному продажі цих РЛС до Іраку.\nА скільки українців ще залишається засліпленими риторикою про демократичні цінності і живе під гіпнозом цих заморських псевдодемократів? Чи прозріємо ми колись?\n Йдеться про візит Елізабет Джоунс в Україну, який відбувався 1-2 жовтня 2002 року.\nЩе раніше, 11 квітня 2002 року у Сан-Франциско на Великому Журі (спеціальному суді присяжних) Микола Мельниченко свідчив про причетність президента Леоніда Кучми до незаконного продажу Україною станцій „Кольчуга” Іраку. За словами екс-майора держохорони, Велике Журі прослухало фрагмент записів, начебто зроблених ним в кабінеті Кучми. В цій розмові президент нібито наказує генеральному директору компанії "Укрспецекспорт" Валерію Малєву продати Іраку за $100 млн. чотири установки "Кольчуга".\nМельниченко також повідомив, що на слуханнях Великого Журі представник ЦРУ заявив, що ці радари нещодавно знайдено американцями в Іраці (УКРАЇНСЬКА ПРАВДА, 12.04.2002, 11:32).\n Міжнародний інформаційний документ, який надається іншим державам дипломатичними каналами без підписів сторін.\n Такі зустрічі під час перебування експертів в Україні відбулися з керівниками Адміністрації Президента України, з Секретарем Ради національної безпеки і оборони України Євгеном Марчуком, Головою Верховної Ради України Володимиром Литвином, Державним секретарем Міністерства оборони України Віктором Банних, Головою Служби безпеки України Володимиром Радченком, Державним секретарем Міністерства закордонних справ України Олександром Чалим, Заступником Генерального прокурора України з військових питань Олександром Атаманюком, Державним секретарем Міністерства промислової політики України Валерієм Казаковим, Головою Держекспортного контролю Олександром Легейдою, Головою Державного комітету у справах охорони державного кордону Миколою Литвином, Головою Державної митної служби Миколою Каленським, колишнім першим заступником Секретаря національної безпеки і оборони України Леонідом Роженом, колишнім першим заступником керівника "Укрспецекспорту" Валерія Малєва Олегом Поповим.\n Стенограма брифінгу для засобів масової інформації від 12 листопада 2002 року розміщена в Інтернеті на персональному інформаційному сервері Віктора Медведчука.\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Кольчуга&oldid=97246\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:51, 26 грудня 2017.


Мотиваційні установки: Як нам краще керувати собою та іншими - Management.com.ua\nІНТЕРВ'Ю | Tory Higgins 31 жовтня 2013 р.\nЩо саме підштовхує вас до вчинення певних дій? Тривога, яка вами оволоділа? Чи може наснага, породжена непереборним бажанням якнайшвидше наблизитися до бажаного? Як стверджує Торі Хіггінс (Tory Higgins), професор кафедри психології Колумбійського університету, наше сприйняття реальності залежить від того, яка мотиваційна установка домінує у певний момент часу — прагнення досягати або запобігати. У своїй останній книзі «Focus» («Фокусування»)1, він показує, як усвідомлення цих основних мотиваційних рушіїв, може допомогти нам краще керувати собою та іншими. В інтерв’ю для strategy+business Торі Хіггінс розповів про основні ідеї, які лягли в основу його книги.\nЩо саме Ви маєте на увазі, говорячи про налаштування на досягнення та запобігання?\nГоловне розмежування між цими двома установками проявляється у тому, як ми підходимо до постановки цілей та прийняття рішень. Так, в режимі досягнення ціль для вас — це предмет бажань і прагнень; те, що збагатить ваше життя. Отже, прагнучи отримати якомога більше переваг, ви намагаєтеся не упустити жодної можливості, яка вам трапляється. Натомість у режимі запобігання, ви думаєте про ціль як про щось, що б дало безпеку та надійність. При цьому те, чим ви займаєтесь у певний момент часу, сприймається вами скоріше як дещо належне, неминуче, а зовсім не те, що хотілося б робити в ідеалі.\nТаким чином, жадання досягнення оптимістичне за своєю сутністю. Ви бачите світ в «рожевому світлі», і це схиляє вас пориватися до звершень. А ось в режимі запобігання все навпаки. Вам не потрібні «рожеві окуляри», бо вони зроблять вас вразливішими. Ви говорите собі щось на зразок: «Якщо я не буду достатньо обережним, то, ймовірно, зазнаю невдачі». Такий спосіб мислення називається «захисним оптимізмом» — він напрочуд дієвий, коли потрібно прорахувати те, що може поставити успіх під загрозу.\nУ компанії установки людини змінюються залежно від посади, яку вона займає. Найвищі керівники тяжіють до установки на досягнення; натомість менеджменту середньої ланки більш притаманна зорієнтованість на запобігання. Проте це є не щось незмінне. Так, фінансова криза та рецесія налаштувала деяких людей на запобігання. Якщо взяти в загальному, то сьогодні керівникам американських компаній установка на запобігання притаманна більше, ніж 50 років тому.\nА як проявляють ці дві установки у різних культурах?\nДослідження показали, американці, італійці та іспанці більшою мірою зорієнтовані на досягнення. А людям, що населяють такі країни, як Японія та Корея, більш властива установка на запобігання. На нашу думку, ці відмінності зумовлюються політичними, соціальними та природно-географічними умовами. Наприклад, Японія — острівна держава; у давні часи вона не мала багато ресурсів, які б зробили життя простим і комфортним. Отже, можна припустити, що найрозумніше у такій ситуації — сфокусуватися на тому, що необхідно, аби створити умови для безпечного та передбачуваного життя.\nНатомість США — величезна країна, що має силу-силенну ресурсів. Також чималу роль відіграло питання особистого вибору. Адже люди вирушали за океан, прагнучи кращого життя. Вони були готові ризикнути й залишити позаду все, що мали до цього часу, в надії отримати взамін щось досконаліше.\nВиглядає як «американська мрія»...\nА це, власне, і є «американська мрія»… Якщо вам притаманна установка на досягнення, ви сприймаєте свої життєві цілі як ідеали — як те, про що ви мрієте, чого жадаєте. І з цієї точки зору природною відзнакою американської культури є зорієнтованість на досягнення. Проте, як я вже казав, зараз установка на запобігання виражена сильніше, ніж будь-коли раніше.\nА як все це можуть застосувати менеджери на практиці?\nЗорієнтованість на досягнення або запобігання — це насправді мотиваційні установки, а не просто особистісні характеристики індивіда. Якщо вам потрібні інновація та творчий підхід, тоді слід зорієнтувати працівників на досягнення. І тут варто застосувати бонуси, бо їхня сутність в отриманні переваг. Вони несуть у собі ось такий меседж: «Якщо ви зробите це й це, то одержите додаткові кошти і зможете покращити свою фінансову ситуацію».\nПроте, коли справа торкається безпеки та надійності, в жодному разі не можна використовувати бонуси. Неправильно казати людям: «Якщо ви зробите цей літак безпечнішим і надійнішим, то одержите премію». Адже таким чином ви налаштуєте їх не на запобігання, а на досягнення. Тому краще сформулювати послання, яке вам потрібно донести до персоналу, так: «Ми зарезервували для вас ось таку суму. Ці гроші ваші — але ви їх втратите, якщо не зробите продукт надійним і безпечним». Тепер зміст меседжу націлено на те, що люди повинні зробити, аби не втратити гроші. Налаштування на запобігання змусить їх більше дбати про безпеку і надійність.\nЯк Ви вважаєте, чи знову домінуватиме серед американців установка на досягнення в разі, якщо економічна ситуація в країні поліпшиться?\nНа мою думку, зорієнтованість тільки на одну установку до нічого доброго не призводить. Так, в 2008-2009 роках чимало компаній чітко націлювалися на запобігання; і тому не робили жодних інвестицій, хоча і отримували прибутки. Зараз також є фірми, що «сидять» на мільярдах, але при цьому майже нічого не вкладають у розвиток бізнесу.\nДосягти успіху у тривалій перспективі можна лише, якщо компанію очолюють люди, налаштовані як на досягнення, так і на запобігання.\nЗа матеріалами "What’s My Motivation?", strategy+business.\n1 Книга «Focus: Use Different Ways of Seeing the World for Success and Influence» («Фокусування. Як два способи бачення світу наближають нас до успіху та дають змогу зміцнювати вплив») написана у співавторстві з Хайді Грант Хелворсон (Heidi Grant Halvorson). Російською мовою цю працю видано під назвою «Психология мотивации. Как глубинные установки влияют на наши желания и цели».


Мечеть Хузур - Валіза Тур\nдодому Кемер Гейнюк Мечеть Хузур\nМечеть Хузур у турецькому курортному місті Кемер побудована відносно недавно, будівельні роботи закінчені практично в 2010 році. Однак спосіб зведення храму був дотриманий у старих традиціях ісламських релігійних будівель. Біля мечеті з великим куполом знаходиться два мінарети.\nПри створенні храму використовувалися технології і матеріали нашого часу в сукупності з колишніми звичаями ісламської архітектури. В результаті вийшов шедевр будівельного мистецтва. Зовні обробка древнеперсидском стилі, а всередині – оброблені мозаїкою буквально всі поверхні, які вражають своєю розкішшю і багатством.\nПри бажанні відвідати мечеть під час туристичної поїздки варто пам’ятати, що при вході необхідно зняти взуття. Її можна покласти при вході, однак, якщо немає бажання залишати, можна взяти з собою, попередньо помістивши в пакет. Ноги до колін потрібно закрити, жінкам необхідно покрити голову хусткою. Для відвідувачок при вході у храм є можливість взяти спідницю необхідної довжини і хустку для покриття голови. Відвідувати мечеть бажано поза проведення молитов.\nПам'ятки в Мечеть Хузур\nприватний гід в Мечеть Хузур\nпопередня статтяСкульптурна група «Святий Іоанн Чеська, Святий Іоанн де Мата і Святий Фелікс де Валуа»\nЗоопарк в Єкатеринбурзі


Що потрібно знати перед відпусткою у Єгипті | Эксперт-Центр\nПочинаючи з 1 вересня, Єгипет вимагає від українських туристів здати ПЛР- тест на коронавірус. Це обов'язкова умова відвідування місцевих курортів в цьому сезоні. Тест можна зробити в Україні (його вартість становить від 700 до 1500 гривень) або в Єгипті (30 доларів).\nВона настійно рекомендує здавати тести в Україні ще до поїздки: тоді у разі негативного результату тесту туристи зможуть повноцінно відпочити на морі, а не перебувати на тривалій ізоляції. За матеріалами РБК-Україна.


Зривають агітпродукцію - М-Студіо – новини Закарпаття\nЗривають агітпродукцію Вибори не за горами, агітпродукція вже заполонила міста та села. Однак Все частіше надходять скарги про те,що плакати, стенди, листівки, постери всіма способами нищать. З такою проблемою до редакції М-студіо звернувся житель села Лавки. Чоловік скаржиться: розклеєні напередодні агітаційні матеріали зривають невідомі. Тим часом , місцеві жителі вбачають у систематичному пошкодженні агітаційних матеріалів умисні спроби […]\nВибори не за горами, агітпродукція вже заполонила міста та села. Однак Все частіше надходять скарги про те,що плакати, стенди, листівки, постери всіма способами нищать. З такою проблемою до редакції М-студіо звернувся житель села Лавки. Чоловік скаржиться: розклеєні напередодні агітаційні матеріали зривають невідомі. Тим часом , місцеві жителі вбачають у систематичному пошкодженні агітаційних матеріалів умисні спроби обмежити громадськістьу доступі до інформації.


16 Квітня 2018 1085\nТіло своєї жінки на підлозі спальної кімнати знайшов її співмешканець.\nПісля чого викликав поліцію.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: НА ЧЕРНІГІВЩИНІ СИН ЖОРСТОКО ВБИВ ВІТЧИМА\nНА ЧЕРНІГІВЩИНІ СИН ЖОРСТОКО ВБИВ ВІТЧИМА\nЖінка під час святкування Пасхи посварилася з кумом та іншим чоловіком. Після чого у неї з'явилися синці на обличчі. Наступного дня їй стало зле. А ще через день вона померла. За життя жителька Ріпок зловживала алкоголем.\nНаразі поліція відкрила кримінальне провадження за ст.ю 115 ККУ. Проводиться перевірка та експертизи.


Місцевого бізнесмена розстріляли під Житомиром - 24 Канал\nМісцевого бізнесмена розстріляли під Житомиром\n16 липня 2017 , 16:03 - Читать новость на русском\nМісцевого бізнесмена розстріляли під Житомиром / Фото з відкритих джерел\nУ місті Коростишів двоє невідомих відкрили вогонь по 29-річному підприємцю. Чоловік перебуває у реанімації.\nПро це повідомляє прес-служба ГУ Нацполіції у Житомирській області.\nІнцидент стався на площі Соборній – злочинці поцілили бізнесмену у черевну порожнину. Як відомо, постраждалий є приватним підприємцем та активістом місцевого осередку однієї з політичних партій.\nЧитайте також: За дві хвилини до смерті: оприлюднено останнє SMS-повідомлення Вороненкова\n"Чоловік отримав вогнепальне поранення на одній з центральних вулиць райцентру від невідомих, які рухались на мотоциклі", – йдеться у повідомленні.\nІмовріно, нападники стріляли з револьвера типу "Флобер". Правоохоронці відкрили кримінальне провадження за статтею "Умисне тяжке тілесне ушкодження". Нападникам світить позбавлення волі на термін від 5 до 8 років.\nНовини України Поліція Кримінальні новини Новини Житомира Новини news


Екзамен для ще одного дебютанта\n01 серпня 2021 р. 17:30\nст. Олімпієць (Люботин)\n20 листопада 2020 р. 20:06Екзамен для ще одного дебютантаПредставляємо суперника в 11 турі: "Ніка" (Миколаїв)\n21 листопада о 12:30 харківський "Житлобуд-1" в межах чемпіонату України з футболу серед жіночих команд прийматиме дебютанта Вищої ліги миколаївську "Ніку".\nКоманда "Ніка" з Миколаїва під керівництвом Володимира Єфімако бере участь у Всеукраїнських змаганнях з жіночого футболу з 2014 року. В Першій лізі команда дебютує під назвою "Торпедочка". За підсумками групового етапу команда потрапила до фінальної частини, де поступилася в півфіналі "Україночці" (тоді "Тернополянка"), а в матчі за 3 місце - "Прикарпаттю-ДЮСШ №3". В наступному сезоні миколаївська команда здобуває бронзові нагороди Першої ліги. В матчі за 3 місце команда переграла чернігівський "Спартак". В 2016 році до фінальної частини виходять шість команд, які були поділені на 2 групи. Серед учасників є "Торпедочка", однак, за підсумками фінального етапу команда посідає 6 місце.\nЗ сезону 2017 по 2019 "Торпедочка" міняє назву на "Оріон-Авто". Чемпіонат України 2017 року переходив на систему гри "осінь-весна", тому спочатку був зіграний перехідний етап. Команда двічі посіла непрохідні місця, а в наступному чемпіонаті вже участь не приймала.\nПовернення в жіночий футбол відбулось через рік. В сезоні 2019/20 команда заявляється під назвою "Спартак-Оріон". Після осінньої частини команда посідає першу сходинку в групі Б. Весняна частина була згодом відмінена, то ж, миколаївська команда достроково потрапила до Вищої ліги.\nДебютна гра у Вищій лізі розпочалась для "Ніки" (під такою назвою команда виступає в змаганнях цього року) через 2 тижні після старту змагань. 11 вересня "Ніка" приймала вінницьку команду "ЕМС-Поділля" та сенсаційно виграла з рахунком 3:0. Перший гол у Вищій лізі забиває Стрельцова Ілона.\nПісля 8 зіграних матчів "Ніка" займає 8-у сходинку з 6 очками. Команда вже остаточно не потрапить до першої шістки та вже навесні розпочне другий етап змагань за 7-10 місця чемпіонату. На рахунку команди 14 забитих та 25 пропущених м*ячів.\n"Житлобуд-1" та "Ніка" в чемпіонаті України зустрічаються вперше.\n"Житлобуд-1" вдома: 108 матчів (93 перемоги, 10 нічиїх, 5 поразок), 568 забитих м*ячів, 35 пропущених\n"Ніка" на виїзді: 2 матчі, 2 поразки, різниця м*ячів: 1-10.\n"Житлобуд-1" провів 223 матчі в чемпіонаті України, з яких 184 виграв, 24 зіграв у нічию та 15 матчів програв. Різниця м*ячів: 1059 - 98.\n"Ніка": 8 матчів (2 перемоги, 6 поразок), різниця м*ячів: 15-25.\nЧемпіонат України - 31 липня 2021 р. 09:00\n1 серпня розпочинаємо новий чемпіонат\nНовини клубу - 30 липня 2021 р. 22:32\n"Перша Столиця" переможець Всеукраїнського турніру з футболу "Чорноморська перлина 2021"\n"Житлобуд-1" до 14 років здобув срібло\nТрансферні новини - 30 липня 2021 р. 11:46\nМарія Свідуновіч - гравець "Житлобуду-1"\nТрансферні новини літа 2021\nЧемпіонат України - 29 липня 2021 р. 16:09\nКатерина Усова призначена головним арбітром на матч з "Пантерами"\n"Житлобуд-1" розпочинає чемпіонат 1 серпня\nЗбірна України WU15 - 29 липня 2021 р. 15:38\nДві гравчині "Житлобуду-1" до 15 років отримали виклик в дівочу збірну України\nПерший збір команди в 2021 році\nНовини клубу - 28 липня 2021 р. 22:10\nФК "Житлобуд-1" щиро дякує жіночим клубам Білорусі\nХарків’янки провели тижневий збір в Білорусі\nНовини клубу - 27 липня 2021 р. 12:57\nТовариська гра №3. Мінськ - Житлобуд-1 1:1 (1:0)\nЩоденник зборів Білорусь. День 7\n2021. Товариські матчі\n26 липня 2021 р. 10:30\nХарків 1 3\nМаріуполь 1 3\nСтара Маячка 1 1\nКривий Ріг 1 1\nХарків 0 0\nВолодимир-Волинський 0 0\nЛьвів 0 0\nУмань 0 0\n9 Буковинська Надія\nВеликий Кучурів 0 0\nКовалівка 0 0\n12 ЕМС Поділля


ІСТОРІЯ ВИНИКНЕННЯ ТА ВІРОВЧЕННЯ ЗОРОАСТРИЗМУ — скачать безплатно реферат з предмету Культурологія, Етика, Естетика\nГоловна → Культурологія, Етика, Естетика → ІСТОРІЯ ВИНИКНЕННЯ ТА ВІРОВЧЕННЯ ЗОРОАСТРИЗМУ\nІСТОРІЯ ВИНИКНЕННЯ ТА ВІРОВЧЕННЯ ЗОРОАСТРИЗМУ — Реферат\nперетворилися у воїнів-завойовників, настає так званий "героїчний вік". В древніх писаннях говорилося, що ці воїни уподібнювалися божественним істотам, які на колісницях, опоясані зброєю, боролися за краще життя.\nВ ту епоху культ, як правило, був більш стійким, ніж релігійні уявлення. І справді, основні об'єкти зороастрійського культу (вода і вогонь) сьогодні ті ж, що і в пастухів кам'яного віку. Вода для протоіранців відігравала найважливішу роль. Вони ототожнювали воду з богинями (Апас), молились і здійснювали їй возлиття – "заотра" (приношення, жертвоприношення). Число "три" було святим для протоіранців; і тепер воно є організуючим началом у багатьох обрядах зороастризму. Три складові частини возлиття символізують царство рослин і тварин, напоєних водою. Це возлиття, в свою чергу, повинно повернути цим царствам ту життєву силу, яку вони віддали, щоб зберегти їх чистими і корисними.\nВогонь, як другий об'єкт культу, також був істотним для жителів степів. Він був джерелом тепла, на ньому готували їжу; його старалися ніколи не згасити. Культ вічного вогню був розповсюджений серед індоєвропейців, які бачили дещо божественне в полум'ї. Зороастрійці називали його Атар, а брахмани – Агні. Вони також здійснювали приношення з трьох елементів і вогню, яке складалося з сухих чистих дрів, благоговій і невеликої кількості тваринного жиру.\nСвященне місце, на якому здійснювалися релігійні ритуали (зороастрійці пізніше назвали його Паві – "чисте місце"), являло собою рівну ділянку землі з проведеними борознами. Все освячували водою – від землі і до посуду. Всі ці риси залишились характерними і для сучасного зороастрійського ритуалу, а паралелі їм є і в брахманізмі.\nБогів, яким поклонялися індоіранці, було багато, а обряд богослужіння завжди присвячувався певному божеству. Поряд з божествами культу існували і "природні боги", які символізували ті чи інші явища природи. Це були боги неба і землі – Асман і Зам, боги сонця і місяця – Хвар і Мах; два боги вітру – Вата і Вайу. Вата був ще богом дощу.\nПоняття "Аша" мало і етичний зміст. Вважалось, що воно керує поведінкою людини. Таким чином, це слово перекласти тяжко, бо різні поняття відповідають йому в різних контестах: "порядок" – там, де мова йде про істотний світ, або ж "істина", "справедливість", "праведність" – там, де говориться про характерність.1\nЖорж Дюмезіль дослідив, що для древньої Індії, Ірану була характерна "ідеологія" трьохчленного поділу суспільства, яка була паралельною трьохчленній класифікації богів. Пізніші дослідження привели його до висновку про те, що ця ідеологія лежить в основі релігійних вірувань всіх індоєвропейських дочірніх народів. Три члени ідеологічної системи можуть бути охарактеризовані як наділені і космічними, і соціальними "функціями". Господарюючим є перший член – уявлення про верховну владу, яка виступає в юридичному та магічному аспектах. У арійців, а пізніше в індійців, Мітра і Варуна символізують відповідно юридичний і магічний аспекти першої функції, область діяльності жерців. Друга функція – дух війни і насильства – поле дій воїнів і бога Індри, тоді як третя функція – достаток перебуває у відомості землеробів.2 Хоча з цією думкою погоджуються не всі вчені, які досліджують релігійну систему протоіранців.\n"Син вод", під яким він і відомий в Авесті. А Мітра відповідно став богом вогню. Віра в них стала настільки глибокою, що їм дали назву Асура (авестійською "ахура" – бог, господар).\nКрім вищезгаданих, існувало і декілька "абстрактних" божеств: Аірйаман – "Дружба"; Арштат – "Справедливість"; Хамвареті – "Доблесть"; Сраоша – "Послух".\nтваринами здійснюють першопочаткове жертвоприношення для того, щоб забезпечити світові продовження його існування. Завдяки цим щоденним ритуалам священнослужителі освячували, благословляли і укріплювали кожне з семи


Інсектоакарицид Бі-58 Новий 40 % к.е., 12,5 мл | Купити, ціна, відгуки в Інтернет-магазині УРОЖАЙ - agrogurt.com.ua\nІнсектоакарицид Бі-58 Новий 40 % к.е., 12,5 мл\nІнсектоакарицид. Концентрат, що емульгується (диметоат, 400 г/л). Преперат придатний для виготовлення затравлених приманок проти грунто-підгризаючих шкідників.\nКонтактно-системної дії проти щитівок,попелиць, кліщів, молей, листокруток та інших сисних і гризучих комах на плодових і декоративних деревах, кущах, трояндах, овочевих грядках.\nНорма: дерева - 12,5 мл розчинити у 6 л води обприскати 2 рази за вегетацію по кроні; троянди, кущі та овочі - 12,5 мл розчинити у 8 л води при перших ознаках пошкодження. Строк очікування - 30 днів.\nТеги: Інсектоакарицид, Бі-58, Новий, 40, %, к.е., 12, 5, мл\nІнсектоакарицид. Концентрат, що емульгується (диметоат, 400 г/л). Преперат придатний для виготовленн..


Репери з підпілля, король дискофоксу та давно знайомий данс-транс | Музика й кіно, література й мистецтво з Німеччини | DW | 19.01.2010\nРепери з підпілля, король дискофоксу та давно знайомий данс-транс\nАбсолютна новинка у німецькому хіт-параді синглів нині лише одна. Зате ще кільком синглам вдалося отримати від слухачів другий шанс, знову повернувшись до сотні найпопулярніших.\nБагато хто називає тексти пісень репера Frauenarzt та ді-джея Manny Marc порнографічними та сексистськими. Для репера Frauenarzt (у перекладі гінеколог) його тексти лише мистецьке відображення його оточення. Спочатку 32-річний берлінець співав англійською мовою, з 1995 року він свідомо перейшов на рідну німецьку. Познайомившись один з одним у музичному підпіллі, Manny Marc та Frauenarzt заснували в 1998 році спільний лейбл і відтоді завойовують слухачів своїми власними важкими текстами і ще важчою музикою. Переплутати їх з кимось іншим просто неможливо. Їхній новий сингл «Disco Pogo» увірвався відразу на 12 позицію німецьких чартів.\nFrauenarzt та Manny Marc\nЗ поверненням до німецького хіт-параду синглів можна привітати німецького виконавця шлягерів Міхаеля Вендлера ( Michael Wendler). 38-річний Вендлер скромно називає сам себе «королем дискофоксу». Музикант розпочав свою кар'єру 1998 року, записавши свій перший самостійно скомпонований альбом у маленькій студії за невеликі гроші. Його мати відіслала диск одній німецькій радіохвилі, і Міхаель відразу отримав контракт на запис нового альбому. Абсолютно ж відомим у всій Німеччині його зробило турне дискотеками країни. Численні альбоми та сингли не примусили на себе чекати і користуються шаленою популярністю серед прихильників шлягерів. Його пісня «Nina» повернулася до чартів, посівши 71 місце.\nУффе Сейвері (Uffe Savery) та Мортен Фрііс (Morten Friis), відомі як дует Safri Duo – друзі ще з шкільних часів, разом закінчили королівську консерваторію Данії. Починаючи з 1988 року, хлопці аранжували класичну музику для перкусії та виступали з нею у всьому світі. Утім, справжній прорив для них відбувся лише тоді, коли друзі поміняли свій стиль, перейшовши на данс-транс. Найбільший успіх їм приніс хіт «Played-A-Live (The Bongo Song)». З цією композицією вони здобули 2001 року третє місце у німецьких та перше місце у швейцарських чартах. Нині ж – о, диво! – ця пісня знову повернулася і посідає 77 сходинку німецького хіт-параду синглів.\nАвтори: Крістіна Баєрт, Тетяна Бондаренко\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/Lah6


Цифровая связь пришла в Утконосовку\nДержавною комісією Одеської філії ВАТ “Укртелеком” сумісно з НПФ "Союз - КТ", ТОВ «Телекарт-Прибор» було прийнято до експлуатації цифрову АТС на базі обладнання «Квант-Е» у с. Ясіново Любашівського району, загальною ємністю 384 номери.\nНаціональна комісія з питань регулювання зв’язку України затвердила новий Порядок взаєморозрахунків між операторами телекомунікацій за послуги доступу до телекомунікаційних мереж при наданні послуг телефонного зв'язку.\nФахівцями Одеської філії сумісно з ЦТЕ ПМ № 11 ВАТ "Укртелеком" завершуються пусконалагоджувальні роботи по проекту "Побудова CWDM та DWDM в Одеській області".\nКомісією з продажу майна ВАТ „Укртелеком” підбито підсумки конкурентного продажу із застосуванням елементів редукціону (торгів) підводної кабельної лінії зв’язку ГК-81 довжиною 473,2 км на ділянці Чорного моря (м. Севастополь – кордон територіальних вод Болгарії).\nПлан закупівель ВАТ "Укртелеком" на 2006 рік.\n5 вересня 2006 р. фахівцями Одеської філії ВАТ “Укртелеком” введенo в експлуатацію нові сучасні цифрові станції типу “Євро-Квант” у:\nВнимание абонентов постоянного доступа в сеть Интернет по технологии ADSL2+


«Доктор Пі» відсидить за ґратами 8 років за вбивства своїх пацієнтів - ZAXID.NET\n«Доктор Пі» відсидить за ґратами 8 років за вбивства своїх пацієнтів\nАпеляційний суд відхилив клопотання про пом'якшення вироку\nСуспільство — Роман Ганкевич, 9 квітня 2015 0\n«Доктор Пі» намагався накласти на себе руки, – адвокат ZAXID.NET\nАндрій Слюсарчук, якого називають «доктором Пі» відсидить за ґратами вісім років. Апеляційний суд відхилив клопотання адвокатів підсудного про пом'якшення вироку. Про це повідомляє ТСН.\nНа засіданні Слюсарчук уперше показав журналістам дублікат диплома про вищу медичну освіту з Московського університету. Прокурор заявив, що диплом фальшивий, а вирок є законним.\nУ свою чергу Слюсарчук зазначив, що подаватиме касацію і навіть позиватиметься до Європейського суду з прав людини.\n«Слюсарчук диплом отримав в Російській Федерації. Йому Міносвіти чітко відписало, що цей диплом вважається дійсним, а тут концерт - Україна визнає мій диплом не дійсним. На яких підставах?», - емоційно запитав у суддів «доктор Пі».\nЗа словами ж прокурора ГПУ Олександра Прокопова, установа, документом якої хизувався підсудний про нібито отриману вищу освіту, не підтвердила факту його навчання.\nНагадаємо, суд першої інстанції 14 лютого 2014 року засудив Слюсарчука до 8 років ув’язнення, але він подав апеляцію. Апеляційний суд розглядав цю справу до початку квітня. Його адвокати подавали пропозиції, щоб його звільнити з-під варти. Але апеляційний суд залишив це рішення без змін.\nДругу спробу самогубства «доктор Пі» вчинив у львівському СІЗО, прийнявши речовину невідомого походження. Його госпіталізували у реанімацію лікарні швидкої допомоги, де протягом майже трьох діб проводили інтенсивну терапію, про що повідомляв ZAXID.NET.\nЯк відомо, слідство інкримінує Слюсарчуку причетність до смерті чотирьох людей. Він звинувачується в шахрайстві, а також незаконній лікарській діяльності, що призвела до тяжких тілесних ушкоджень і смерті.


Випікати великодні паски треба в тиші та з гарним настроєм | Запорозька Січ\nВипікати великодні паски треба в тиші та з гарним настроєм\n28 квітня запоріжці святкуватимуть Великдень\nДо Великодня залишилося більше двох тижнів, тож саме час розпочати підготовку до свята. Головною стравою свята Христова Воскресіння є паска. Кожна господиня має свій рецепт великоднього смаколика. В багатьох родинах саме рецепти пасок передаються від бабусь та прабабусь. Господині дуже серйозно підходять до випікання пасок, дотримуючись традицій та звичаїв. Але сучасні жінки полюбляють експериментувати та готувати паски за незвичними рецептами. Останнім часом модним стало оригінально прикрашати паски – з’являються справжні витвори мистецтв.\nТрадиції та правила випікання пасок\nДо випікання великодніх пасок слід ставитися дуже відповідально. Традиційно їх випічкою займаються у чистий четвер. У хаті повинно бути чисто, тихо та спокійно. Випікати паски слід у гарному настрої. Продукти для випічки повинні бути найсвіжіші та високої якості. Сухі дріжджі краще замінити живими. Борошно для тіста обов’язково треба просіяти. Тісто для паски треба вимішувати руками.\nВипікати паски в електродуховці слід при температурі 180 градусів, у газовій печі — 200-220 градусів. Є ще невеличкий секрет – якщо тісто добре підросло, паску можна пекти при високій температурі (близько 200 градусів). Якщо ні — треба пекти довше і при меншій температурі. Остуджувати паску краще на боці, накривши рушником. Для того, щоб паска добре охолола, потрібно мінімум 4 години. Змащувати паски глазур’ю можна тільки після того, як вони охолонуть.\nОсновні компоненти для смачної паски: молоко – 1 л , свіжі дріжджі – 100 г, цукор – 2 склянки, сіль – 1/4 чайна ложка, ванільний цукор – 12 г, олія – 3 столові ложки, масло вершкове розтоплене – 2 столові ложки, жовтки – 2 штуки, яйця – 2 штуки, борошно – 1,25 кг. За бажанням можна додати ізюм, курагу, чорнослив, цукати та інше.\nМолоко слід нагріти до 35-40 градусів та розчинити в ньому дріжджі. Потім додати цукор і ваніль. Цукор розмішується в молоці до повного розчинення та додається сіль. Після того, як суміш добре перемішана, додаються жовтки, яйця, олія та розтоплене вершкове масло. Далі треба додати 3 склянки просіяного борошна та збити тісто міксером, поки маса не стане однорідною та не утворяться бульбашки. Потім додається решта борошна та тісто вимішується руками. Воно має бути досить м’яким. Коли тісто готове, в нього додаються наповнювачі. Ізюм треба попередньо добре промити та висушити.\nГотове тісто слід прикрити рушником та поставити у тепле місце на півтори години. Після чого його слід ще раз перемішати руками та знову залишити підростати ще на годину.\nДалі тісто кладеться у форми. Їх попередньо треба змастити жиром, крім паперових. Наповнювати форми тістом потрібно лише на 1/3. Тісто залишається підростати у формі ще приблизно на 40 хвилин. Після чого його слід випікатися у розігрітій духовці.\nЯк прикрасити паски\nТрадиційно паски прикрашають солодкою глазур’ю, а зверху посипають готовою різнобарвною кондитерською посипкою. Але ж можна проявити трохи фантазії і прикрасити паски по-новому, свіжо й оригінально.\nНаприклад, до глазурі можна додати харчовий або натуральний барвник. Паска вийде дуже гарна та незвичайна. Паски також можна прикрасити тематичним печивом, повітряним безе, мармеладом, маршмелоу, сухофруктами, солодкими перлами, шоколадними дропсами або свіжими фруктами.\nЗвичну білу глазур також можна замінити на шоколадну. Шикарно виглядають паски, прикрашені квітами. Їх господині виготовляють зі спеціальної мастики. Варіантів існує дуже багато, слід тільки пофантазувати та створити свої великодні шедеври.\nНагадаємо, на Великдень запоріжці відпочиватимуть п’ять днів.\nНаступний запис Для запорізьких дачників курсуватимуть безкоштовні автобуси та катери\nПопередній запис Як приготувати смачний шашлик\nЗапоріжці відзначають переддень старого нового року: традиції


«Гроші йдуть за пацієнтом». Завдяки деклараціям лікарі у Червонограді вже отримали підвищені зарплати | Львівський портал\n«Гроші йдуть за пацієнтом». Завдяки деклараціям лікарі у Червонограді вже отримали підвищені зарплати\n27 Серпня 2018, 17:45 |\nЛікарі Червоноградського центру первинної медико-санітарної допомоги вже отримали підвищені зарплати в межах реформи фінансування «Гроші йдуть за пацієнтом». Деякі медики залежно від кількості підписаних декларацій із пацієнтами отримали вдвічі більшу платню. Про це сьогодні, 27 серпня, під час брифінгу у Львові повідомив голова Національної служби здоров’я України Олег Петренко, передає кореспондент Львівського порталу.\n«На Львівщині ми маємо декілька прикладів того, як лікарі скористалися на повну із можливостей, які дає реформа системи фінансування охорони здоров’я. Зараз, наприклад, у Червонограді ті лікарі, з якими активно підписують декларації, вже отримали підвищену зарплату, деякі навіть удвічі-втричі більшу. А це є правильним наслідком зміни економічних стимулів системи охорони здоров’я. Ми виплатили такі зарплати за липень і серпень. І саме вони змінюватимуть палітру взаємовідносин між пацієнтом і лікарем, між лікарем, лікарнею та Нацслужбою», – розповів Олег Петренко.\nТакож він зауважив, що сьогодні вже 34 медичні заклади на Львівщині підписали договори з Нацслужбою здоров’я, яка, власне, й виділяє фінансовий ресурс.\nТакож вже 44% населення Львівської області обрало свого лікаря.\n«Те, що станом на сьогодні 1,2 мільйона мешканців Львівщини підписали декларації з лікарями, є виявом довіри до нашої сімейної медицини. Ми часто у нашому товаристві часто жартуємо, що це є своєрідними медичними виборами. Бо люди обирають тих лікарів, яким довіряють. У нас вже є багато таких лікарів, які мають більше 2000 підписаних декларацій… І Аня Ярмола, керівник Червоноградського центру первинної медико-санітарної допомоги, дуже добре продемонструвала, як це відображається на заробітній платі лікарів», – зауважила директорка департаменту охорони здоров’я Львівської ОДА Ірина Микичак.\nЧервоноградський центр первинної медико-санітарної допомоги наприкінці липня отримав від Національної служби здоров’я майже 3 млн грн.\nВодночас Прем’єр-міністр Володимир Гройсман на своїй сторінці у Facebook зазначив, що медики Червоноградського центру первинної медико-санітарної допомоги у серпні отримали більше 15 000 гривень зарплати. Тоді як у червні розмір їхніх зарплат становив 5500 гривень.\nЯк повідомляв Львівський портал, Львівщина увійшла в трійку областей-лідерів за темпами підписання декларацій з лікарями.\nТі пацієнти, які підпишуть декларації з лікарями приватних закладів, будуть отримувати повний перелік послуг первинної медичної допомоги, як і в комунальних закладах. Для них вартість послуг оплатить Національна служба здоров’я.\nДетальніше про те, скільки грошей отримуватимуть поліклініки й амбулаторії Львівщини за своїх пацієнтів, читайте тут.\nТеги: декларації з лікарями, лікарі, медична реформа, МОЗ, Червоноград


Манікюр гель лаком, дизайн, шеллак, майстер-клас, фото\nТворчість не сприймає рамок та потребує джерело натхнення. А моделювання нігтів, розпис та різноманітні дизайни — це і є справжня тонка, художня робота. Трапляється, я можу надихнутися від чогось зовсім незначного, наприклад, побачивши павутинку, що грає на сонці маленькими краплинками роси або дощу. Все, що ви бачите в галереї – це мої роботи, починаючи від дизайну і до виконання. Це то, що я створюю своїми руками, втілюючи свої найцікавіші задуми в реальність.\nПравильний манікюр має триматися більше двох тижнів. А це означає, що вам не треба перейматись через свої нігті протягом цього часу, сміло віддаючи себе родині та роботі. Я ретельно добираю матеріали для нарощування нігтів, працюю лише з якісними брендами американського виробництва. І, звичайно ж, намагаюсь, аби кожна жінка, якій я роблю манікюр, йшла від мене задоволеною та щасливою.\nЧарівні зимові візерунки на вікнах, перші проліски, дрібний дощик, яскраве сонце, люди, що мене оточують – все це надихає мене на створення дивовижних образів та неповторних малюнків. Природа та оточуючий світ пропонує нам безліч варіантів для творчості, треба лише відкрити очі та придивитись. Мила божа корівка, прутка сорока, подарований букет польових квітів або чудернацький метелик – у природи є звідки брати натхнення.\nНа курсах по нарощуванню нігтів, манікюру та дизайну в Києві я вчу бачити прекрасне навкруги та переносити це в роботу. Часом навіть ласкаве слово та посмішка близької людини допомагають створити новий та по-своєму унікальний орнамент. Звичайно, я відстежую новинки моди, адже кожний новий сезон встановлює свої правила.\nДуже важливо розуміти:\nЯкий колір буде найпопулярнішим?\nЯка форма нігтів буде виглядати найбільш ефектно?\nЩо нового в індустрії нарощування нігтів?\nАле особливо приємно удосконалювати модні тренди та доповнювати їх маленькою частинкою себе. Найголовніше – повірити в себе та ніколи не здаватись! Адже ми, жінки, справжні чарівниці, що роблять цей світ гарнішим.\nКатегорії: Всigel coating varnishesnail modelingPhotos from trainingprinted editions


ᐈ Книга "Жінки, які біжать з вовками" купить в интернет-магазине Виват\nГлавнаяКнигиПрикладная литератураПсихология, саморазвитие, красотаЖінки, які біжать з вовками\nЖінки, які біжать з вовками\nКод товара: 987882\nКнижку постійно видають ось уже впродовж 25 років, у світі загалом продано більше двох мільйонів примірників. Вона 144 тижні трималась у списку бестселерів New York Times. Анотація: На думку доктора психології Клариси Пінколи Естес, здорові вовки та здорові жінки мають певні спільні психічні характеристики: гостроту відчуття, грайливий дух і глибоку відданість. Вовки й жінки споріднені за природою, допитливі, наділені витривалістю й силою. Вивчаючи вовків, доктор Естес вперше викристалізувала концепт архетипу Дикої жінки. У книжці, яка стала світовим бестселером і сенсацією The New York Times, Естес розкриває цей архетип, розшифровує давні легенди і давно відомі дитячі казки, а також пояснює його на прикладах зі своєї психоаналітичної практики. «Жінки, що біжать з вовками» почалася як нотатки 1970 року, а вже 1971-го Естес узялася за текст. Авторка завершила книжку, «працю про любов і воскресіння жінок нашого світу», за двадцять років; за цей час їй 42 рази відмовили в публікації, аж доки книжка вперше побачила світ у видавництві Ballantine/Random House 1992 року. У 1995-му вийшло оновлене видання з додатком і новою вовчою казкою. ''Одна з найважливіших книжок мого життя. Це якщо коротко і з пафосом. А якщо детально і приземлено, то беріть її до рук і біжіть з вовками: це неймовірний скарб. Ви відкриватимете її, і наче зовсім випадково будете натрапляти на актуальну ситуацію свого життя. Книга правди, потаємної і проникливої. Книга катарсису: ви неодмінно заплачете, бо вона про вас і вам допоможе. Книга секрету: ховайте її від звичайних чоловіків (але підсовуйте чоловікам незвичайним). Тішуся українському перекладу. Люблю Естес''. — Ірена Карпа, письменниця, співачка, перша секретарка з питань культури Посольства України у Франції.\nВсе товары Издательства - Yakaboo Publishing


Джессіка Альба завершила акторську кар’єру на піку популярності | Модна Леді\n39-річна американська актриса Джесіка Альба, яка вразила підтягнутою фігурою в купальнику, повідомила про завершення кар’єри. За словами зірки, це пов’язано з її станом здоров’я і бажанням присвятити себе сім’ї. Про це повідомляє Entertainment Tonight.\nЗнаменитість зізналася, що до 11 років їй довелося пережити п’ять операцій, а також боротися з хронічною алергією. Окрім цього її мати в молодості хворіла на рак.\nНародження доньки Онор у 2008 році змінило погляди на життя голлівудської акторки і вона зрозуміла, що хоче присвячувати себе здоров’ю і дитині.\nУ якийсь момент я зрозуміла, що хочу жити, процвітати та проводити якомога більше часу з цією маленькою людиною, яку я привела в цей світ. Усвідомила, що здоров’я — це важливо. Я хотіла, щоб моя дитина теж була здорова. Жахливо складно бути щасливим, коли ти хворієш, зазначила Джессіка Альба.\nВідзначимо, що за роки акторської кар’єри зірка попутно встигла себе реалізувати як підприємець. У 2012 році вона заснувала бренд The Honest Company, який спеціалізується на екологічно чистих дитячих товарах.\nЧитайте також Переможниця "Холостяк-10" Даша Ульянова хворіє на коронавірус


У Новосибірську вибрали - вусатих красунь\n1 березня - Всеросійський день котів. Саме тому в прес-центрі «Комсомолки» були незвичайні гості: представниці різних порід змагалися за титул «Вусата красуня». І якщо на виставках призи дають за відповідність породі, то ми сьогодні вибирали ідеальну пару - господар-вихованець. На заході зібралися читачі, любителі і цінителі кицьок, а також журналісти.\n... Ірина Савельєва і її син Валера веселили публіку двома донськими сфінксами. Одну кішечку, що постарше, кличуть екзотично - Цеппелин. Кошеня ж, який має незвичайний для сфінксів черепашачий забарвлення, прозвали Чародейки.\n- Вважається, що сфінкси лисі і холодні. Але насправді, на дотик вони, як вельветові, і у них найвища температура тіла серед котячих - 42 градуси, - розповідає Ірина Савельєва.\nПрезидент клубу «Королівська династія» Світлана Анісімова прийшла в прес-центр «КП» зі своїм улюбленцем - британським котом блакитного забарвлення по кличці Сімба. Величезний жовтоокий красень важить цілих 7 кіло!\n- В Інтернеті пишуть, що британські коти досягають за вагою 15 кілограмів, але не вірте цьому, - закликає господиня Сімби. - 15 кіло - це вже порося! Адже навіть при 7 кілограмах кіт виглядає відгодованим.\nСловам Світлани можна довіряти, адже вона розбирається в британців, як ніхто інший. Її вихованець - володар найвищих титулів. Серед усіх породистих кішок світу таких котів - одиниці. Загалом, Сімба - самий-самий ідеальний британець в Росії. Кому, як не його господині, все знати про вагу кішок цієї породи.\n- Ми його годуємо свіжим м'ясом, десь 400 грамів в день він з'їдає, - розповідає заводчиця. - А також по сто разів на дню говоримо: «Сімба, який ти в нас гарний», нахвалює його. От і виглядає наш кіт прекрасно.\nПенсіонерка Людмила Іллівна Петряєва привела на конкурс одразу двох своїх улюбленців.\n- Всього у мене п'ять кішок вдома, - розповідає сибірячка. - Я сьогодні привела в «Комсомолку» не найкрасивіших, а самих цікавих. Наприклад, цей кошеня - онук кішки-лікаря, тобто потомствений лікувальний кіт. Якщо він ляже на хворе місце у людини, то біль, дійсно, відступає.\nДруга кицька Людмили Петряєвої і зовсім претендує на те, щоб її показували в цирку. Пенсіонерка впевнена, що кішка вміє читати думки.\n- Якось поїхали ми з нею на дачу. Але забула взяти з собою будильник, а електричка рано вранці назад йде. Цілий день хвилювалася, як же я прокинусь без будильника, просплю, напевно, свій потяг. І що ви думаєте? Кішка розбудила мене рівно в «п'ять» ранку, як і належить. Тому, я впевнена, що вона може читати думки, - каже Людмила Іллівна.\nВибрати з усіх наших чудових гостей саму-саму пару наше компетентне журі так і не змогло. Тому призи отримали абсолютно всі учасники, а головні винуватці торжества - кішки - ще й безкоштовний корм.\nШестой палец у слонов || Равлики виживають в шлунках птахів!\nНапад котячих #PackAttack - ВІДЕО\nДекілька голодних котів, які прямо-таки накинулися на надане пригощання. Вихованці буквально рвали і метали упаковку, прагнучи дістатися до хрустких ласощів PackAttack.


На Запоріжжі стартує місячник безпеки у школах та садках - Телеканал Z\nНа Запоріжжі стартує місячник безпеки у школах та садках\nГоловна / Uncategorized / На Запоріжжі стартує місячник безпеки у школах та садках\nНебезпека не розділяє людей на дорослих та маленьких, кожен з нас може опинитись в екстремальній ситуації. Різниця в тому, що доросла людина здатна швидко зорієнтуватись та прийняти рішення щодо дій, а дитина може розгубитись та втратити дорогоцінні хвилини.\nВ області функціонує 518 закладів дошкільної освіти (57000 дітей) та 557 закладів загальної середньої освіти всіх типів і форм власності, у яких навчаються 167025 учнів. На щастя, в динаміці за попередні 3 роки травматизм дітей під час освітнього процесу має стабільну тенденцію до зниження і за цей час зменшився на 14%. За інформацією про стан травматизму зі смертельними наслідками в побуті серед учнів та вихованців навчальних закладів області у 2018 році зафіксовано 30 загиблих дітей, з яких 8 – через хвороби. За 3 місяці поточного року загинуло 2 дітей, 1 – через захворювання та 1 – внаслідок пожежі.\nТому, з метою виховання культури безпеки у підростаючого покоління, популяризації здорового способу життя та запобігання травмуванню та загибелі дітей під час різноманітних нештатних подій, протягом квітня-травня, у рамках Місячника з ЦЗ та БЖД будуть проведені Дні цивільного захисту, Тиждень знань з основ безпеки життєдіяльності та Тиждень безпеки.\nПро це повідомили фахівці Департаменту освіти і науки ЗОДА у ході міжвідомчої прес-конференції 27 березня у Головному управлінні ДСНС області.\nОсвітяни спільно з рятувальниками та представниками Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності обговорили ряд заходів, які відбудуться у рамках Місячника.\nЗокрема, це кущові семінари на базі опорних закладів для керівників і фахівців з безпеки життєдіяльності та вчителів навчальних предметів «Основи здоров’я». У ході семінарів будуть проводитись практичні заходи із здобувачами освіти у нештатних ситуаціях, із залученням сил та засобів ДСНС області. Також, у рамках Місячника заплановано проведення об’єктових тренувань спеціалізованих служб і формувань ЦЗ, протипожежні та протирадіаційні об’єктові тренування і навчальні тривоги у закладах освіти.


Найвідоміші колаборації дизайнерів з Victoria's Secret | Vogue Ukraine - Vogue UA\nНайвідоміші колаборації дизайнерів з Victoria's Secret\nЦього року вбрання для шоу Victoria's Secret створить Олів'є Рустен, креативний директор Balmain. Залучити модного дизайнера до роботи над найефектнішим показом білизни - ідея не нова. Vogue.ua згадує найбільш знакові колаборації Victoria’s Secret з іншими брендами.\nСпівпраця з бруклінським брендом Lindsay Degan стала буквально однією з найяскравіших в історії Victoria's Secret. Трикотаж всіх мислимих кислотних відтінків для шоу Pink фанати пам'ятають до сих пір.\nШкіряні фетишистські аксесуари Zana Bayne обожнюють Мадонна й Леді Гага, а в 2013 році в них пройшлися по подіуму і «янголи» Victoria's Secret. Цю колаборацію можна по праву назвати найефектнішою.\nNicholas Kirkwood і Sophia Webster (2014)\nУ 2014 році спеціально для шоу Victoria's Secret Ніколас Кірквуд й Софія Вебстер зробили феєричні пари взуття. Від Кірквуда були золоті сандалі, всипані каменями Swarovski, а Софія зробила графічні різьблені босоніжки-ботфорти, візерунки на яких повторювали крила за плечима «янголів».\nЩе один підданий Британської імперії відзначився співпрацею з Victoria's Secret. Назір Мажар привніс свіжий і зухвалий дух лондонського Іст Енду на головне білизнянt шоу року. Короткі спортивні топи й худі з помпонами плюс складні конструкції з паралону - його рук справа.\nОдним з найбільш пам'ятних творінь Етвуда для команди Victoria's Secret стали, безумовно, чоботи на шнурівці, в яких виходили Джіджі Хадід і Алессандра Амбросіо. Складно уявити собі більш доречну взуття для демонстрації Dark Angel.\nмодели · Алессандра Амбросио · Джіджі Хадід ·


Річницю Голодомору вшанували у Вашинґтоні | Український тижневик Міст\nРічницю Голодомору вшанували у Вашинґтоні\nГрудень 03, 2015\nБіля Меморіалу жертвам Голодомору у Вашинґтоні\n«Держава Україна, як і вся українська громада Америки, докладуть ще більше зусиль, аби розповісти американцям правду про Голодомор 1932-1933 рр.», — заявили організатори пам’ятних заходів із ушанування 83-ї річниці трагедії Голодомору, що відбулися в суботу біля монументу «Поле пшениці» в центрі Вашинґтона.\nЯк зауважив із цього приводу Валерій Чалий, посол України в США, дипломатична місія має відповідні завдання від вищого керівництва держави. «Завдання, поставлене президентом і міністром закордонних справ — розширити знання про ґеноцид в Україні в 1932-1933 рр. та ініціювати відповідну політичну та політико-правову реакцію», — наголосив дипломат.\nЗа його словами, в цьому питанні існують певні складнощі юридичного характеру. Одна з них — це виключення ще Радянським Союзом окремої норми з Конвенції Організації Об’єднаних Націй (ООН) про запобігання злочинів ґеноциду та покарання за них, яка давала можливість із точки зору міжнародного права визначити Голодомор в Україні як ґеноцид». «Тим не менше, — зауважив п. Чалий, — зараз доступною стає все більше документальної інформації про ті часи, відкриваються архіви КДБ».\n«Гадаю, з часом розуміння глибини свідомих злочинних дій проти цілого народу стане підставою для політичних і політико-правових рішень ще більшого кола країн, тож робота в цьому напрямку продовжуватиметься й тут, у Сполучених Штатах», — наголосив він.\nПаралельних зусиль на цьому напрямку докладає й українська громада Америки. Як розповів Михайло Савків, голова Крайового комітету США з визнання Голодомору Ґеноцидом, уже зараз опрацьовуються ідеї, як ефективніше поширити знання про голод в Україні. «Ми обговорюємо різні думки й ідеї. Це, звісно, виставки в публічних музеях, у навчальних закладах, проведення лекцій в американських університетах. Крім того, ми хочемо ввести тему Голодомору в шкільну програму для старших класів», — зауважив він. Щодо шкільного напрямку, то складність полягає в децентралізації американської системи середньої освіти. «Кожен штат сам визначає програму навчання, тому ми активізуємо українську громаду в різних штатах для цього», — зазначив активіст.\nЩо ж стосується офіційного визнання Голодомору Ґеноцидом, то п. Савків нагадав, що Конґрес уже прийняв кілька документів, які застосовують таке формулювання. В т. ч. «в законопроекті щодо встановлення меморіалу жертвам Голодомору в Вашинґтоні вказано на ґеноцид в Україні». Натомість, за його словами, потрібно й надалі працювати над тим, аби добитися офіційного визнання цього з боку адміністрації США.\nТим часом, в американській столиці відчувається наростаюча політична підтримка цієї ідеї. Варто лише згадати багатотисячний мітинґ за участі членів Конґресу й адміністрації США, дипломатів та іноземних гостей, присвячений відкриттю монумента «Пшеничне поле» архітектора Лариси Курилас. Поява цього пам’ятника в центрі Вашинґтона стала не лише символом скорботи українців, але й підтримки з боку американського народу. «Мені дуже подобається, що пам’ятник тепер має своє життя. Люди приходять, ставлять свічки в самих літерах слова HOLODOMOR, на буквах, між ними та замислюються над тим, що означає цей монумент», — розповіла вона. За словами п. Курилас, коли люди підходять до монумента, то відчувають, що це не тільки образ пшениці в бронзі, це — образ виживання цілого народу. Й про це мають знати всі, щоб подібного не сталося більше ніде у світі.


Жах в Сен-Дені | Спорт-Арена\nЗбірна України зазнала найбільшої нищівної поразки в своїй історії. Побачити Париж і померти. В наш коронавірусний час значення афоризму, що приписується Іллі Еренбургу, вже не сприймається фігурально.\nФранція – Україна – 7:1 (4:0).\nГоли: 1:0 Камавінга, 9, 2:0 Жиру, 24, 3:0 Жиру, 33, 4:0 Миколенко, 39 (автогол), 4:1 Циганков, 52, 5:1 Толіссо, 65, 6:1 Мбаппе, 81, 7:1 Грізманн, 89.\nФранція: Манданда (Маньян, 46), Павар, Упамекано (Варан, 46), Лангле, Дінь, Нзонзі, Толіссо, Ауар (Грізманн, 60), Камавінга (Погба, 60), Марсьяль (Мбаппе, 46), ЖИРУ (Бен Єддер, 73).\nУкраїна: Бущан, Конопля, Забарний, Миколенко (Чеберко, 46), Михайліченко (Соболь, 46), Макаренко (Шепелєв, 62), Маліновський (Циганков, 46), Харатін, Шапаренко, О. Зубков (Безус, 71), ЯРМОЛЕНКО (Яремчук, 62).\nПопередження: Маліновський, 43, Харатін, 51, Конопля, 61.\nСуддя: Трейманіс (Литва).\n7 жовтня. Сен-Дені. «Стад де Франс». 1 000.\nБагатостраждальний товариський матч між збірними Франції та України, який через пандемію перенесли з березня на жовтень, з футбольної площини перейшов в медичну – підопічні Андрія Шевченка покидали корабель «рачками».\nЕпідемія почалася ще в Києві. Позитивні тести на ковід першими отримали Пятов і Степаненко. Далі пішла ланцюгова реакція, і все «шахтарські» збірники вирушили на самоізоляцію. Шевченко екстрено оголосив новий заклик, з огляду на те, що через травми Зінченка, Кривцова, Коноплянки, Болбата, Буяльського та Супряги і так був недобір. У Париж полетіли Паньків, Шепелєв та Конопля. Але і там вирував триклятий вірус, який вивів з ладу відразу двох воротарів – Луніна та Паньківа. Загальна кількість втрат зросла до 14 осіб – ціла команда і ще троє запасних! Після таких ударів в розпорядженні у Шевченка залишився один Бущан. Серед нападників теж біда – тільки Яремчук.\nАле атакери – справа, що можна поправити. А ось у голкіпера особливий статус. І Шевченко змушений був піти на безпрецедентний крок. На матчі Ліги націй з Німеччиною та Іспанією він викликав свого однофамільця з «Зорі» Микиту Шевченка, а в заявку на гру у Парижі додав того, хто був під рукою. А під рукою був 45-річний тренер воротарів Олександр Шовковський, який ще чотири роки тому закінчив з польотами уві сні та наяву.\n«Не одягав воротарські рукавички близько трьох років, після того, як відновлював на пальцях правої руки розірвані в січні 2018 року сухожилля. Скажу відверто – і не планував. Але іноді обставини змушують», – прокоментував нештатну ситуацію легендарний голкіпер київського «Динамо» і збірної України.\nУ якийсь момент екстремальний матч був на межі зриву. Наші футболісти тільки їли без масок, постійно здавали запрошеним французьким медикам ПЛР-тести і з тривогою чекали результатів. Яка тут гра! Та ще з чемпіонами світу. Ледве жива команда проти збірної загальною вартістю понад мільярд євро. Однак Шевченко навіть і не думав викидати білий прапор.\n«Я вперше зіткнувся з такою ситуацією. Але будь-який досвід завжди корисний. Матч з Францією грається. Футбол повинен тривати, – твердо сказав Андрій Миколайович. – Ситуація дуже важка, але є регламент. Ми повністю довіряємо позиції французької влади, медикам і протоколам. Я дуже поважаю збірну Франції та її тренера. У нас чудові стосунки, і мені дуже шкода, що я не зміг привезти кращу команду. Попереду у нас два матчі Ліги націй з Німеччиною та Іспанією, і я повинен виходити з цієї ситуації. Постараємося виставити боєздатну команду. Думаю, у хлопців є мотивація. Мені не треба сьогодні думати про те, як перебудовувати гру. Для цього практично немає можливості. Мені потрібно знайти склад, який гратиме. Ось це для мене зараз найголовніше».\nСклад, слід визнати, Шевченко не знайшов. Перший тайм для нас пройшов під гаслом «Відчуйте себе Ліхтенштейном». Французи домінували в усіх напрямках, забивали легко і невимушено, а українці з чотирма абсолютними дебютантами (Бущан, Конопля, Забарний і Зубков) виглядали статистами. І якби не реакція Бущана, до перерви підопічні Дідьє Дешама могли забити не чотири м’ячі, а вдвічі більше. При цьому головний тренер збірної Франції виставив далеко не найсильніший склад.\nБезумовно, стан наших футболістів не налаштовував на іскрометну гру. А швидкі голи суперника надломили їх психологічно. Вперше ми підібралися до чужих воріт лише ближче до перерви. А до цього французи просто знущалися над нами. Кошмар почався на 9-й хвилині. Бущан парирував удар Жиру головою, Камавінга в падінні через себе добив. Наші захисники заворожено дивилися. Потім вже сам Жиру з півкола зарядив в «дев’ятку». І він же в падінні головою оформив дубль після того, як із середньої дистанції Бущана розстрілював Аур. Четвертий гол – знущальний. Після подачі кутового м’яч полетів у сітку від верхівки Миколенка.\nІ тільки після цього у наших футболістів заграло самолюбство. Маліновський не використав відмінний крос Михайліченка, а потім двічі завдавав гарматні удари здалеку – Манданда насилу, але впорався. На початку другого тайму французи дозволили нам пограти. Ярмоленко удвох із Зубковим вийшли на одного воротаря, ветеран поскупився дати пас молодому і промахнувся. А ось Циганков, який вийшов на заміну, з 20 метрів влучив у нижній кут – 4:1.\nПросвітлення і надія на пристойну поразку жили недовго. Толіссу вдався блискучий обвідний удар, Мбаппе зіграв соло, а Грізманн за допомогою рикошету від Забарного остаточно відправив нашу команду в нокаут…\nЗбірна України зазнала найбільшу в своїй історії поразку.\nВіктор Циганков забив четвертий гол за національну команду (в 22-х іграх).\nГеоргій Бущан, Юхим Конопля, Ілля Забарний, Олександр Зубков і Євген Чеберко дебютували в національній команді.\nЗбірні Франції та України зіграли 10 разів: +6=3–1, м’ячі – 21:6.\nОлів’є Жиру провів сотий матч за «ле бле» і довів свій особовий рахунок до 42 м’ячів.\nЕдуардо Камавінга став наймолодшим бомбардиром в історії збірної Франції – на момент матчу хавбеку «Ренна» було 17 років 332 дня.\nЗбірна України провела 268-й матч: +123=74–71, м’ячі – 372:266 і 36-й – під керівництвом Андрія Шевченка: +20=9–7, м’ячі – 53:38.