» Синтез музики і слова (до 85-ї річниці від дня народження відомого письменника, який жив і творив у Бориславі, Ігоря Нижника)\nМабуть, кожен, хто знайомиться з твором того чи іншого письменника, передусім з’ясовує собі питання, чим живе літературний герой, які ідеали обстоює, чи є його творчість кроком вперед у художньому освоєнні дійсності, чи уповні використовує багатство нашої мови тощо?\nТакий підхід до літературно-мистецьких явищ якимсь чином себе виправдовує. Однак не треба забувати також і про індивідуальність митця, його манеру творчого мислення, його психологію і темперамент, про усталені канони традиційності, а надто ж пошуково-оновлюючий струмінь хрестоматійних зразків, які є реальною школою творення.\nДо таких роздумів доходиш, знайомлячись із творчістю відомого українського письменника Ігоря Нижника, чия мистецька зоря, на жаль, уже згасла…\nЩоб перейти до більш-менш характеристики його творчості, бодай коротко зупинимось на біографічній та життєвій стезі нашого краянина. Ігор Нижник побачив світ Божий у селі Добрівлянах, що на Дрогобиччині. Там же і виколисався. Його родина з діда-прадіда –християнська і хліборобська. Було у батьків четверо дітей: хлопчик і три дівчинки. Всі вони зростали без батька: німаки його розстріляли у Броницькому лісі, що неподалік Дрогобича. Ігореві було тоді лише шість рочків. Усі клопоти по господарству лягли на тендітні мамині руки, яка з ніг падала від надмірної праці в колгоспі. Вона, бідачка, ніколи не мала часу на відпочинок – ні вдома, ні у колгоспі. Крім роботи, на її долю лягли ще й інші обов’язки: дати дітям освіту. А це, ой, як нелегко було зробити!\nІгор був зразковим школярем: взірцем не тільки у навчанні, але й у повсякденні. Чесність, працьовитість, наполегливість – це ті характерні риси юнака, котрий умів перед собою поставити певну мету, аби вчасно її осягнути. Романтизм і милосердя наповнили душу хлопця щирістю і добротою. Часто-густо він допомагав матері у колгоспі. Просапував буряки, прополював городину, зрошував рослини, які весь час до сонця тягнулися. Це саме робив на тих 25-ти арах, які наділив їм колгосп. Пісна бульба, квашена капуста, печений цукровий буряк, хліба кавалок, перепущене молоко – ось ці радощі Ігорових «розкошувань». Якось він казав, що голод отой заглядав не тільки до їхньої господи, але в саму душу залазив… І тут же запитував: чому воно так – нечесно і несправедливо? Одні (комуністи) жирують, а інші (колгоспники) бідують? Хіба останні не мають права жити в достатку, як Бог приказав? Он комірник живе-розкошує, а мати бідує?.. Власне, ці та інші запитання гнітили вразливу душу хлопця. Він вирішив – за всяку ціну втекти з колгоспу. Цей намір не раз, було, «касував»: як житиме село, мама, сестри без нього? Як?!.\nІгор мав ще одну мрію – музикою стати. Таким, як, наприклад, його вуйки, себто брати матері. І він ним таки став! Сільським музикою, як у селі казали. А щоб його мрія стала реальною, вступив у музичне училище, що у місті Франкової юності – Дрогобичі. Викладачі-дрогобичани дуже скоро у хлопця виявили неабиякі музичні здібності, а також талант організатора. Баян та скрипка – це ті інструменти, які найповніше освоїв. Знався, звісно, і на диригентстві. Тихе галицьке місто, яким був Дрогобич, з бідного сільського хлопця зробило шляхетного естета, навчило розпізнавати добро і зло, зцілило допитливу душу – якісно і духовно.\nЩо ж, минулося студентське життя – пора працювати. Ігоря скерували у шахтарське місто Червоноград. Потім – служба в совєтській армії. Після солдатчини волею випадку опинився у місті Бориславі. Був викладачем у музичній школі. Тут зустрів своїх друзів – випускників рідного йому училища. Серед них – Григорія Піцюру, Зеновія Антонішака, Ярослава Бодака, Емілію Морозевич, Ганну Левицьку та інших. У молодого викладача із ними зав’язалася тісна співпраця і щира дружба. Згодом очолював міський відділ культури м. Борислава.\nМаючи вразливу душу, Ігореві одного таланту було замало – він став складати вірші. Відвідував творче літературне об’єднання – спершу у Дрогобичі, потім – у Бориславі. Перші поетичні твори опублікував у газеті «Радянське слово» (тепер «Галицька зоря»), та в газеті «Нафтовик Борислава». Чимало корисних порад дав Ігореві бориславець Євген Титикайло, з яким разом навчалися на українській філології Дрогобицького державного педінституту ім. Івана Франка. Пам’ятаю, як радів Є. Титикайло за свого товариша, який у студентській багатотиражці «Радянський педагог» опублікував свої перші прозові речі – образки.\nНаполегливість і внутрішня зібраність Ігоря Нижника дала бажані наслідки: побачила світ «Нива» – перша поетична збірка. За нею була друга – «Живиця».\nКниги ці по-різному були сприйняті критикою. Щодо другої – не раз, було, ламалися гострі критичні мечі на полі брані любителів дискусійних баталій. Навколо імені тоді ще молодого поета суперечок, звісно, було чимало: одні хвалили його, інші – гудили, але врешті-решт зійшлися на тому, що І. Нижник, без сумніву, здібний поет, а його твори потрібні читачеві. З цього приводу запам’яталася одна неординарна суперечка між двома провідними критиками – Анатолієм Макаровим та Лазарем Сановим (Смульсоном). Перший закидав бориславцеві надмірну абстрактність зображуваного, штучне нашарування небажаних повторів у структурі вірша, деяку алогічність суджень. Л. Санов, навпаки, захищав Ігоря: мовляв, талант молодого поета ще уповні не розкрився; пророчив йому велике творче майбутнє. Так, пророчив – і не помилився! Бо згодом Ігор Нижник видав «на-гора» інші свої твори – як поетичні, так і прозові. Це, зокрема, «Місячне коло», «Коріння гір», «Сійся-родися», «Право на сльозу», «Білі вівці на чорній горі», «Корона», «Рубаї», «Дзвін». Особливої похвали автор зажив, видавши повісті і романи – «Бескиди», «Доброслав», «Галайда», «Хліб і кров», «Чорний легінь», «Легенди гір» та інші.\nЧимало творів поета мною були прорецензовані. За рецензією на книгу «Оновлення» я з автором мав певні непорозуміння… У статті «Оновлюючий струмінь поезії» («Нафтовик Борислава», 24. 06. 1976 р.) я, тоді ще дрогобичанин, дорікнув поету, що, мовляв, «окремі поезії нагадують новотворчі шукання, формотворчі та лексико-структурні рядки інших поетів. Наприклад, у рядку «…чалапала хмара з-за гори лапато, тінь її чалапає в душі» угадується Микола Вінграновський з його «Почапали каченята та почаполоті» та «Іде кіт через лід чорнолапо на обід» («Андрійко-говорійко», Київ, «Веселка», 1971 р.), а абстрактно почуттєве змалювання реального світу Петром Скунцем «…Осліпне Всесвіт на одну зорю» ( Всесвіт, гори і я, Київ, Молодь, 1970 р.) стає «сліпим» прикладом ліплення образу для І. Нижника у віршотворі «Це любов моя до цього світу стала старша на одну весну…». Втім, це не пряме запозичення. І. Нижник був оригінальним у своєму творчому вимірі. Його творчість була європейського рівня із соковитим українським фольклорним забарвленням…\nІгор Йосипович частково зі мною погодився. Та чи не найбільше його обурило те, що я йому про свою рецензію на його книгу нічого не сказав: «Ми понад дві години «накручували» міську ратушу, а ти про рецензію мовчав». Я тоді відповів: «Мовчав, бо не знав, чи надрукують». Він: «Надрукують… надрукують… Мовчав, мов води в рот набрав…». Правда, нам чорна кішка дорогу не перебігла – ми й надалі приятелювали, але, може, не так активно, як перед цим.\nЗгадаю ще одну цікаву зустріч з поетом, котрий нас, студентів, запросив у гості до своєї господи. Я, Михайло Левицький та Геннадій Мороз таки знайшли час, аби відвідати нашого старшого побратима. Як сьогодні, пам’ятаю (а це був 1969 рік!) кабінет, стелажі з книгами, робочий стіл і два крісла. На столі рукописи майбутніх книг.\nВхідні двері нам відчинила Ігорева дружина, Луїза Федорівна. Поряд з нею були дівчинка і хлопчик – Людмила та Олег. Правда, дружина і діти до нашого гурту не приєднались. Либонь, діти поета були щасливими, бо від нас, бідних спудеїв, по чоколядці отримали…\nІгор з «барку» витяг плящину «Російської». Перепрошуючи, побіг на кухню. Приніс чайник і чотири філіжанки. Ставлячи на стіл, промовив: «Вибачайте, хлопці, так сталося, що в хаті ні цукру, ні хліба нема. Ось – кип’яток, який нам буде за закусь…». Я йому відповів: «Не журись, Ігоре, ми, студенти, звикли до цього».\nМи довго засиділись у гостинного господаря. Говорили про се-те, та найбільше про поезію. М. Левицький та Г. Мороз (нині відомі поети України), як і Ігор, читали свої поезії. Оскільки я мав слабку пам’ять до власних віршів, читав новелу «Кошикар». За те, що наші шлунки були порожніми, ми на бориславця не ображалися. Бо знали, що на ту зарплатню, яку він отримував, важко було сім’ю утримувати.\nЧим, власне, прикметні вірші Ігоря Нижника? Насамперед, актуальністю та широтою тематики, життєвістю осмисленого матеріалу, оригінальним показом явищ буття, принциповістю та виразністю. Його поезія – це високохудожнє полотно, позначене глибокою народністю. Вона – як народна пісня, як Божа молитва. Своєю архітектонікою, звучанням, дзвінкістю рядка, афористичністю наближується до кращих фольклорних зразків. Поет нерідко звертається до часів своєї молодості, згадує оте перше своє творче начало – скрипку, наприклад:\nЧебрецем і медом пахне тихий вечір.\nСкрипка на полиці – мов заснулий птах.\nСвітиться вечеря. І вогонь із печі\nЗасвітив усмішку в маминих очах.\nСказано образно і щиро. Перед очима не тільки слова, але і їхня музика, ба навіть філософія життя. Так може писати справжній поет, чий талант – «не позичений, а власний».\nІ про що б він не писав, його голос вражає — широтою світобачення, дисципліною думки, любов’ю до України, різностороннім дослідженням проблем сучасності. Його твори – це, по суті, синтез музики і слова, значущий заряд морально-етичної сили, ліричний спектр людських почуттів:\nСпадає мла на лози переярі,\nХолодною росою степ запах.\nІ хмара йде.\nІ неспокійно хмарі\nв оболоні птах.\nІ стогне на грозу…\nПрийди і ти,\nДопоки маєш право –\nВ окремих поезіях відчувається бунтарський дух й самого автора – бунт проти національного та соціального зла. Патріотичні мотиви поета не послаблюються у багатьох творах, а, навпаки, наростають. Він не може примиритися із неправдою, заспокоїтись доти, поки правда неправду не поборе:\n…Не гордий дух мені\nА крик душі звідсіль\nОблудництво і ханжество\nДалеко, гей, до синього\nА треба йти – хай триста\nлих в путі.\nКоли поганці віру обкрадають,\nНайбільший гріх –\nмолитва в темноті.\n(«Повернення Івана Виговського»).\nМайже всі історичні персонажі – гідні доби постаті, непримиренні шукачі правди і справедливості: «І звівся він ((Захар Беркут. – А. Г.), тяжку зборовши втому, що валуном на груди налягає, і мовив їм: «Вертайтеся додому і до чесних діл, до рала й ремесла»; де й ділися скуйовджені раїни, і вмовк дзвін вишневих верховіть. Чи хата це? Чи доля України переді мною зболено стоїть?» («Батькова хата в Кирилівці»).\nФольклор, народні пісні, притчі, казки, історичні мотиви, які опрацьовує поет, завжди на чатах поетичної правди і душевної чистоти. А це ознака того, що такі твори талановиті, прості за формою, легкі до сприйняття:\nВ душі завесніло –\nТа й зозуля кує.\nРідне поле моє!\nСкільки взяв я у тебе\nЧистоти і тепла…\nІ цвіте мені небо,\nДе веселка цвіла.\nСказано просто і сильно! Так може сказати лиш той, хто любить свій край, знає народні традиції, визначний майстер пера. У книгах, які опублікував Ігор Нижник, центральне місце посідають людина і природа – оці два одвічні крила нашого земного буття. До того ж, людина, як земна істота, весь час шукає своє щастя, яке, мов мана, то зачіпає життєву сутність, то залишає її: «Чи так було. Чи так мені здалося… //Пливло «Над нами літо в небесах.// Я спочивав, немов з польоту птах.// На теплому стогу твого волосся.// Тобою день, тобою червень пах,// І шелестіло вій твоїх колосся.// Ти запитала, як тобі жилося// В моїх минулих радощах і снах//».\nЧитаючи такі поезії, усвідомлюєш велич світла, ідей, що веде людину вперед, до вдосконалення, даючи їй сили для подолання труднощів – фізичних і духовних.\nВарті окремої розмови й поеми І. Нижника: «Лада», «Українська ніч», «Яворова дека», «Феєрія», «Отаман». Майже всі вони розробляють морально-етичні теми. Вони високо підносять мораль – як засадничу чистоту поведінки, цілісність характерів простих людей. Автор засуджує захланність, потяг до наживи, збагачення, здирство і зраду. Народ за свою Батьківщину ладен віддати кров власного серця, піти на погибель.\nОсобливо хвилює поема «Отаман» – про останнього кошового Запорізької Січі Петра Калнишевського, котрого московські царі і царята чверть віку гноїли в ямі на Соловках. Півроку – ліворуч. Півроку – праворуч. Два кроки – вперед… і ні кроку назад!» – ось яка кара від ординського «старшого брата» непокірному українцеві!.. І за що? А лиш за те, що палко любив свою землю, що намагався виправити фатальну помилку великого полководця і державного мужа Богдана Хмельницького, котрий через нагальну і загадкову смерть не встиг це зробити.\nО, тайна розмово,\nПід брязкіт ланців!..\nНе чули – оглухли\nДві душі шматував.\nВтім, народ пам’ятає своїх Героїв. У їхній пам’яті лишається «далекий шлях чужинний в краплях крові» Петра Калнишевського, бо, як заповів наш Пророк – Тарас Шевченко, «не вмирає душа наша, не вмирає воля…».\nФорма сонету теж була до снаги поету. Писав їх багато, особливо вінків. Були вони переважно філософського плану – про сенс життя, про матінку-природу, про духовні цінності, про рідну землю.\nЗначну мистецьку вартісність І. Нижника мають і його прозові твори. Вони високохудожні і виховні. Мені довелося рецензувати дві прозові речі автора – «Доброслов» та «Чорний легінь». Про останній роман писав таке: «Сюжет твору – багатоплановий, романтично-піднесений. Від першої до останньої сторінки читач перебуває у постійній напрузі, стає учасником героїко-патріотичних подій, які розгортаються у ХVІІІ ст. в часи Олекси Довбуша.\nІ справді, відважний, мов гірський орел, красивий, мов зусібічні гори, легінь-месник Іван Дублевич уособлює в собі весь український народ, віковічна жага якого – прагнення волі, справедливості, своєї державності. Ідея роману така: наш порятунок – повернення до фольклорних та історичних джерел, до себе – усе це може поставити нас, українців, на ноги з високо піднятою головою. Втеча від себе, нерішучість, пасивність – смерть наша. Для І. Нижника із його людською мужністю, духовною ясністю у совєцькі часи писати правдиво було мукою. Чому? Тут дві причини: перша – мусів бути собі самоцензором; друге – готував собі не зовсім втішне майбутнє. Правда, поет сих двох чинників не боявся – ішов своєю дорогою, яку підказувало його неспокійне серце.\nПам’ятаю часті виступи Ігоря Йосиповича серед людей. Йому завжди влаштовували овації. Бо він не ритуально, а з повнотою щирості торкався струн душі слухачів. Був такий час, що він та Ігор Сусюк організували вечори зустрічей із громадськістю. Це були радісні зустрічі і, звичайно, бажані заробітки. Крім того, Ігор мав досить поважні артистичні здібності: годинами напам’ять міг читати твори Василя Стефаника, та чи найбільше полюбляв новелу «Побожна». У товаристві був веселий, щирий, відвертий – словом, душа-людина!\nВельми тішився письменник своїми поетичними набутками – книгами, що видруковані на Дрогобиччині. Це – «Рубаї», «Ліра», «Свіча», «Дзвін». Рядки цих книг, зладнані вправною рукою видатного майстра, одухотворюють, вчать філософії життя за законами єдності, любити усе суще, в якому краса і багатство – співіснування. Власне, у цих творах поет прагне осмислити своє і наше буття, утвердити ідеали, які здавна сповідували наші предки, крізь призму свого світовідчуття звіряє те реальне, яке є суттєвим компонентом творчості.\nТак, тішився, але не дуже… Чому? Бо книги взявся надрукувати редактор газети «Нафтовик Борислава» Роман Соловчук на редакційному цифровому дублікаті «Duplo». Підпільно, звичайно, і втричі дорожче, ніж це мало б коштувати.\nКниги ці без необхідного поліграфічного обличчя – зі значною кількістю огріхів, сірі за оформленням. Така «приятельська» допомога поклала Ігоря Йосиповича на лікарняне ліжко… На жаль.\nВ силу життєвих обставин письменник понад два десятиліття проживав у столиці нашої держави. Київ для нього став навдивовижу плідним – в поезії і в прозі. Йому там легко жилося й писалося. Бо надихала його вірна дружина Зореслава Антонівна – доктор медичних наук, професор, що походить з давнього шляхетного роду – роду, який суціль був причетний до створення Закарпатської Народної Республіки, зокрема уряду Августина Волошина. Це – брати Михайло, Юлій та Антон Бращайки!\nВідомо, що душа І. Нижника – це частка душі Вічності. І це справді так: поет – завжди поет. І на землі, і в Потойбіччі. Знайомлячись нині з його поезією, відчуваєм його постійну присутність – під час читання і після.\nЗазвичай, і в музиці, і в літературі Ігор Нижник завжди був у повній гармонії зі світом – земним і космічним. Оголеним нервом свого неабиякого таланту торкався самого сенсу буття. Свого і вселюдського. Його поезія – це синтез музики і слова, який давав йому всеціло жити й творити.\n… Минуло вже сім років в д того трагічного дня, як великий талант України відійшов у Вічність… Так, відійшов, але у своїх творах житиме так довго, як довго житиме наша українська нація.\nP. S. Оцю статтю хочу завершити віршем, присвяченим світлій пам’яті Ігоря Нижника:\nНедавно був між нами,\nТепер уже нема:\nДе Вічності зима…\nПішов собі в минуле,\nТа книги залишив.\nЗавмерло серце чуле,\nНемовби і не жив!\nТа буде далі жити,\nДопоки пам’ять є.\nНим будем дорожити,\nБо ім’я це – святе!\nчлен Національних спілок України – письменників та журналістів.


/Велике князівство Литовське\nAdministrator 2010-10-30 08:46:46 2014-03-29\nГрізна небезпека з боку агресивних західних сусідів - Лівонського і Тевтонського німецьких орденів змусила литовців об'єднатися навколо одного військового вождя, яким у 30-х рр.. XIII ст. стає перший великий князь Литовський Міндовг.\nРуський культурний вплив в новій державі підпорядкував собі пануючу народність. Гедимін та його сини були одружені на руських князівнах, при дворі та в офіційному діловодстві панувала руська мова (литовської писемності в той час не існувало).\nСин Гедиміна Ольгерд з повним успіхом продовжував територіальні надбання. Вже при Гедиміні київські князі визнали верховну владу великого князя Литовського. Ольгерд у 1362 р. привів Київ під свою безпосередню владу і посадив у ньому намісником свого сина Володимира. Потім Ольгерд підпорядкував Литві майже всю Волинську землю, в якій князем став Любарт Гедимінович. У 1362-1363 рр.. Ольгерд вів війну проти татар, які в той час безпосередньо володіли Поділлям, він розбив татар у битві на Синій Воді, опанував Поділлям і просунув південні кордони своєї держави до берегів Чорного моря; князями на Поділлі стали його племінники, сини Коріата Гедиміновича (згодом Поділля довгий час було спірною областю між Литвою і Польщею). Крім південноруських областей, Ольгерд підпорядкував своїй верховній владі Чернігово - Сіверську землю і частину Смоленської землі. У той час як Ольгерд з таким успіхом вів завойовницьку політику на півдні і сході, його брат Кейстут діяв проти німців на заході, зупинивши їх наступальний рух.\nУ результаті військових і дипломатичних успіхів Гедиміна і Ольгерда Велике князівство Литовське перетворилося в кінці XVI ст. в велику державу, яка простягалося від Балтійського до Чорного моря. В цій державі західно-руські землі становили 0,9 всієї території, величезна більшість населення була руською. Ці разючі швидкі і легкі успіхи великих князів литовських пояснюються як тим, що західно-руські землі охоче визнавали владу Литви, щоб позбутися влади татар, так і тим, що приєднуючись до Литви, руські області в жодній мірі не відчували національного або релігійного гніту або будь-якого перелому ладу і характеру місцевого життя. У більшості західноруських земель спочатку залишалися на своїх місцях колишні князі - Рюриковичі, які визнали над собою верховну владу великого князя Литовського, а в деяких областях їх замінили литовські князі - Гедиміновичі, але за винятком цього, ніяких істотних змін не відбувалося. Таким чином, суттєвою ознакою державного ладу великого князівства Литовського був його федеративний характер (на противагу московській централізації).\nРуський культурний вплив все посилювався в Литві, і самі Гедиміновичі постійно піддавалися цьому впливу, деякі з них і хрестилися в «руську віру». Однак наприкінці XIV століття Литовсько-Руського державі довелося пережити важку і небезпечну національно-політичну кризу. Після смерті Ольгерда (1377 р.) у литовській великокнязівській сім'ї почалися чвари і боротьба за владу. Великим князем став один з синів Ольгерда, хитрий і жорстокий Ягайло, який погубив свого дядька Кейстута, але зустрів опір деяких обласних князів, своїх братів. У цей час сусідня з Литвою Польща переживала династичну кризу. Після смерті короля Людовика Угорського (1382 р.) в Польщі була визнана королевою його неповнолітня дочка Ядвіга, і польські пани хотіли влаштувати її шлюб з Ягайлом, сподіваючись, що цей шлюб поведе до унії Польщі з Литвою, точніше до приєднання великої Литовсько-Руської держави до королівства Польського. Ягайло з радістю погодився одружитися з Ядвігою, щоб цим шлюбом зміцнити свою владу і забезпечити собі допомогу Польщі як проти німців, так і проти непокірних братів. У 1386 році Ягайло прийняв католицтво, одружився на Ядвігою і став королем польським, з ім'ям Владислав. Перед цим (1385 р.) Ягайло видав у Крево польським послам зобов'язання не тільки самому прийняти католицтво, а й перевести в католицьку віру також всіх своїх родичів і підданих і приєднати назавжди свої землі до корони Польської. Унія 1385-1386 рр.. була інкорпорацією Великого князівства Литовського в Польське королівство. Однак вимога знищення державної самобутності Великого князівства Литовського викликало відкрите повстання литовських князів і бояр, на чолі якого стояв двоюрідний брат Ягайла Вітовт. Повстання зустріло загальне співчуття населення Литовсько-Руської держави, і Ягайло змушений був піти на поступки: у 1392 р. в Острові було укладено угоду, за якою Вітовт був визнаний довічним великим князем литовським під суверенітетом польського короля, з тим, однак, що після його смерті його володіння повинні були перейти під безпосередню владу останнього. Однак фактично Вітовт тримав себе як самостійний і незалежний володар.\nНевдача у війні з татарами, які у 1399 р. завдали Вітовту страшної поразки на р. Воркслі, змусила Вітовта знову шукати угоди з Ягайлом, і в 1401 р. договір про унію був підтверджений на умовах угоди 1392 року. Після цього обидва володарі діяли у згоді в питаннях зовнішньої політики і в 1410 р. спільно вели війну проти Тевтонського ордену, якому польські, литовські і руські полки завдали страшної поразки під Грюнвальдом.\nУ своїй внутрішній і зовнішній політиці Вітовт був сильним і діяльним керівником. Зустрівши і придушивши опір деяких обласних князів, від яких він вимагав «покори» і слухняності, Вітовт скасував великі обласні князювання в Полоцьку, Вітебську, Новгороді Сіверському, Києві, на Волині та Поділлі. Замість колишніх князів Рюриковичів або Гедиміновичів Вітовт став призначати у ці області своїх намісників, які управляли цими областями, як і раніше, за участю місцевого боярства.\nУ своїй зовнішній політиці Вітовт також досяг значних успіхів. На рубежі XIV і XV ст. він приєднав до Великого князівства Литовського князівства Смоленське і Вяземське, а також цілий ряд так званих верхньоокських князівств. Таким чином, на початку XV ст. Велике князівство Литовське охоплювало не тільки Литву, всю Північно-Західну і майже всю Південно-Західну Русь, але і західну частину Великоросії (цілком або частину губернії Смоленську, Калузьку, Тульську, Орловську і Курську).\nХоча «влиття» Литовсько-Руської держави і не вдалося полякам, все ж договори про унію і «привілеї», які з'явилися в результаті цих договорів, мали істотний вплив на соціально-політичний лад Великого князівства Литовського. Вони оформили і зміцнили позицію литовської землевласницької аристократії, надавши їй всі ті соціальні привілеї і політичні права, якими користувалися їх «сусіди» і «брати» у короні Польській. Городельським привілеєм 1413 року встановлюється участь литовської знаті в обранні майбутніх великий князів Литовських (і королів польських), а також нараду знаті з великим князем. Таким чином, унія з Польщею (хоча б тільки особиста або династична), зробивши владу великого князя Литовського виборчою, перешкодила утворенню у Великому князівстві Литовському сильної спадкової монархії і зробила литовську аристократію розпорядницею доль держави. У Великому князівстві Литовському створюється ряд вищих посад за польським зразком - воєводи, каштеляни, маршалки, гетьмани, канцлери. Польська мова і польський культурний вплив у середовищі литовської аристократії починають грати переважаючу роль. Частина російської аристократії, прагнучи долучитися до влади і привілеїв панівного шару, приймає католицизм і піддається полонізації, тоді як інша частина залишається вірна своїй вірі і народності, і таким чином в Литовсько-Руській державі виникає національно-релігійна ворожнеча і боротьба.\nПісля смерті Вітовта (1430 р.) почалася боротьба за велике князювання між Свидригайлом Ольгердовичем, який спирався на прихильність і підтримку руських князів і бояр, і Сигізмундом Кейстутовичем, якого підтримували литовські пани. Сигізмунд переміг, і в 1432 р. литовські та польські посли відновили договір про унію, точніше, про спільне обрання керівників. Видані Сигізмундом привілеї 1432 і 1434 рр. підтвердили права і привілеї не тільки литовської, а й руської знаті, але правом на заняття вищих посад у державі, як і раніше користувалися лише католики.\nСигізмунд породив проти себе невдоволення знаті, і в 1440 р. він був убитий змовниками. Наступником йому литовські пани вибрали Казимира «Ягеллочника» (1440-1492); руські землі спочатку відмовилися коритися йому, але потім одна за одною підкорилися. У 1445 р. (після загибелі польського короля Владислава у битві з турками при Варні в 1444 р.) поляки обрали Казимира своїм королем, і таким чином відновилася особиста унія Великого князівства Литовського і королівства Польського. У 1447 р. Казимир видав важливий загальноземський привілей, який дарував або підтверджував князям, панам і шляхті Великого князівства Литовського всі права, вольності і привілеї, які мають князі, пани і шляхта королівства Польського. Крім особистих прав, як вільне розпорядження маєтками та безкарний судовий розгляд привілей надавав шляхті дуже важливі соціально-політичні права і владу над селянським населенням та його маєтками. Селяни і «піддані» шляхти звільнялися від платежу податей великому князю і від виконання робочої повинності на нього (крім лагодження доріг і мостів, що мають військове значення). Привілей забороняв господарям «урядникам» приймати на землі великого князя підданих і «невільних» людей шляхти і визнавав вотчинний суд землевласників над своїми підданими. Відмовившись від права, оподаткування державними податками приватновласницьких маєтків та їх населення, великий князь у майбутньому повинен був випрошувати у землевласників субсидії на потреби держави, а цим останнім дана була можливість домагатися від свого государя нових прав і вольностей, хилитися до обмеження його влади і значення.\nТривале перебування Казимира в Польщі (після того як він став польським королем) і поглинання його сил та уваги справами польської політики сприяло подальшому ослабленню влади у Великому князівстві Литовському. Складена з вищої аристократії господарська рада набуває самостійного урядового значення, яке формально затверджується за нею привілеями великих князів Олександра (1492 р.) і Сигізмунда (1506 р.).\nПри відсутності сильної і авторитетної великокнязівської влади Литовсько-Руська держава послаблювалася ще релігійно-національною ворожнечею. З половини XV ст. боротьба між католицизмом і православ'ям посилилася у зв'язку зі спробами здійснити у великому князівстві церковну унію. Вища руська аристократія, що залишалася православною, була незадоволена збереженням старого встановлення Гордельского привілею 1413 р., згідно з яким вищі посади в державі могли займати лише католики. У 1481 р. кілька руських князів вчинили змову проти короля і великого князя Казимира, але змова була розкрита і головні змовники були страчені, а один з них, князь Бєльський, втік до Москви. З кінця 80-х рр. XV ст. руські князі верхньоокських областей один за іншим переходять під владу великого князя Московського, і за договором 1494 року великий князь Литовський Олександр (1492-1506 рр.) повинен був визнати перехід до Москви «отчини» князів Новосільского, Одоєвського, Воротинського, Білівського, Вяземського та ін. У 1500 р. відбулося відокремлення князів і областей Чернігівських і Новгород-Сіверських, і за договором 1503 р. Велике князівство Литовське повинно було поступитися Москві ще 19 містами з їх областями.\nВійськово-політичне становище Великого князівства Литовського в кінці XV століття стає тим більш важким, що останнє зазнавало натиску ворожих сусідів з двох сторін: зі сходу його тіснила Москва, а з півдня на його межі здійснювали спустошливі набіги кримські татари. Під натиском кримців південні межі Литовсько-Руської держави відступили на північ, і широка смуга причорноморських степів опинилася у володінні кримсько-татарської орди (під суверенітетом турецького султана).\nЗа Сигізмунда (1506-1544), який був великим князем Литовським і королем Польським, Москва продовжувала свій натиск на велике князівство, прагнучи відірвати від нього землі з руським населенням. У результаті війни 1512-1514 рр. Литва втратила Смоленськ, який великий князь Московський взяв і утримав за собою не без прихильності і підтримки значної частини місцевого населення.\nВторгнення московських військ у Лівонію і страшне спустошення ними країни змусили Лівонію просити допомоги Великого князівства Литовського і віддатися під його протекторат. У результаті Велике князівство Литовське вступило в важку і тривалу боротьбу з Москвою. Боротьба ця зажадала від Литовсько-Руської держави крайньої напруги військових і фінансових сил. У 1563 р. московські війська взяли Полоцьк, і уряд Сигізмунда-Августа побачив неможливість впоратися з Москвою власними силами. Усередині країни він змушений був піти назустріч станово-політичним домаганням литовсько-руської шляхти (реформи 1564-1566 рр.), але крім цього йому необхідна була військова допомога ззовні, і він змушений був почати переговори з Польщею про унію. Рядова литовсько-руська шляхта тепер бажала унії як єдиного виходу зі свого становища, єдиного засобу до полегшення нестерпних тягарів війни.\nНа загальному Люблінському сеймі 1569 року спочатку виникли різкі суперечки і розбіжності між поляками і литовськими послами, і останні покинули Люблін. Тоді поляки, усвідомлюючи свою силу і бачачи безсилля Литви, примусили Сигізмунда-Августа королівськими «універсалами» оголосити анексію (яка була названа «поверненням» Польщі) Підляшшя, Волині, Київщини та Поділля. Литовці були змушені капітулювати, їх посли повернулися до Любліна і 1 липня 1569 року був підписаний акт унії згідно з яким Велике князівство Литовське і корона Польська складають одну «Річ Посполиту» з загальним володарем, який буде обиратися спільно, із загальним сенатом і сеймом, із спільною зовнішньою політикою.\nНасправді Велике князівство Литовське і після Люблінської унії не злилося з Польщею в одну державу, а зберегло в значній мірі свою державну особливість і самобутність: зберігся особливий литовський сенат (пани-рада) і особливий сейм, збереглися особливі урядові посади («уряди»), окреме військо і свої закони (в 1588 р. був виданий третій Литовський статут, як і раніше руською мовою). Однак Люблінська унія все ж мала значний вплив як на внутрішній лад і побут, так і на зовнішнє становище Великого князівства Литовського. Новий устрій урядових органів у великому князівстві був створений у 1564-1566 рр. цілком за польським зразком, і незабаром шляхта Великого князівства Литовського стала в соціально-політичному житті країни таким же панівним станом, яким була шляхта в Польщі. З іншого боку, польський культурний вплив у великому князівстві (а тим більше в анексованих областях) все більше посилювався і поступово призводив до полонізації не тільки литовської, а й руської шляхти, створюючи таким чином відрив останньої від руського православного населення. Нарешті, втрата чотирьох великих і важливих областей (близько половини всієї території) надзвичайно послабила Велике князівство Литовське і майже позбавила його самостійного значення в міжнародно-політичних відносинах.\nПравителі Великого князівства Литовського


Здобувши диплом Академії Глазго, вступив до Вищої нормальної школи Парижу, де вивчав філософські дисципліни. Навчався на юридичному факультеті Единбурзького університету. Отримав диплом з юриспруденції у 1972 році. Студіював на факультеті історії мистецтв Інституту Курто у Лондоні. З 1975 по 1981 рік викладав історію мистецтв та архітектури в Університеті Редінга. З 1981 по 1987 рік був редактором журналу з образотворчого та декоративного мистецтва Burlington Magazine.\nЗдобув визнання як успішний керівник музейних комплексів Лондона, а також уславив своє ім’я створенням авторських програм культурно-просвітницького напряму. На режисерському рахунку Ніла Макґреґора три телевізійні серіали BBC: «Живопис світу» (1995), «Створення шедеврів» (1997) та «Бачення спасіння» (2000). У письменницькому доробку мистецтвознавця: «Життя з богами: про вірування та народи» (2018), «Неспокійний світ Шекспіра: Несподівана історія у двадцяти об’єктах» (2014), «Німеччина: Спогади про націю» (2014) та «Історія світу в 100 предметах» (2011). Ц


Фіналістки конкурсу "Міс Рівненщина" відзнялись в ексклюзивному відео | ВСЕ - сайт чесних новин\nОпубліковано R.E.D Чтв, 28/02/2013 - 15:47 Найбільший обласний конкурс краси "Міс Рівненщина" проходить у області з 2007 року. За час проведення в конкурсі взяли участь понад сто красунь з усіх куточків області. Чимало з них стали не тільки успішними дівчатами, а й професійними моделями та дебютували на подіумах Києва, Москви, Парижа, Мілана, Токіо, Нью-Йорка. Традиційно кожна з учасниць представляла на конкурсі свою маленьку Батьківщину. Попри жорсткі вимоги, охочих потрапити до фіналу проекту було дуже багато. Зрештою організатори відібрали для участі у фінальному шоу 27 учасниць. Після презентації фіналісток на дівчат чекає напружена підготовка. Вже традиційно буде безліч репетицій, постановок хореографічних номерів. Обласний конкурс краси "Міс Рівненщина" обрав фіналісток\n— Нещодавно ми відзняли для кожної конкурсантки ексклюзивне відео з дорогими автомобілями, крім того не один день тривали і студійні фотосесії, - розповіла директор конкурсу «Міс Рівненщина» Вікторія Дембіцька. – Фотографам довелось працювати у дуже стиснуті строки. Однак запевняю, що результат приємно здивує усіх глядачів шоу. А фінал конкурсу цьогоріч відбудеться в МПК "Текстильник" 15 березня. Цього року організатори принципово змінили формат проведення фінального шоу. Конкурс здивує не тільки більшою кількістю красунь та оновленою хореографією, а й набагато кращою сценографією. Під час шоу зніматимуть телеверсію, також зображення транслюватиметься на великому світлодіодному екрані.Три роки поспіль ведучим конкурсу був шоумен та музикант Кузьма Скрябін. Цьогоріч він передасть естафету молодому і талановитому виконавцю Арсену Мірзояну. Він стане хед-лайнером конкурсу, а також головним ведучим свята разом з рівненською моделлю агентства "Панна" Юлією Дембіцькою.\nМатеріали надані оргкомітетом конкурсу. 253 перегляди


Знайдене тіло належить викраденому журналісту - Korrespondent.net\nЗнайдене тіло належить викраденому журналісту\nКорреспондент.net, 17 травня 2002, 14:09\nПредставники поліції заявляють, що знайдене 16 травня в околицях пакистанського міста Карачі тіло належить убитому журналісту видання Wall Street Journal. Обезголовлене тіло уже вийняте з могили, експерти проводять біологічні тести. Як заявили представники поліції, тіло вбитого журналіста було розчленоване на 9 частин.\n"Ми знайшли 9 фрагментів, голова була відсічена від тулуба. Це дозволяє з великою мірою впевненості стверджувати, що знайдене тіло належить Деніелу Перлу", - заявив представник поліції.\nЕксперти повідомили, що тіло лежало на спині, голова знаходилася у верхній правій частині могили, повідомляє NTVRU.com.\nНедалеко від могили знайдено також місце, де журналіста, викраденого наприкінці січня ісламськими екстремістами, майже місяць тримали в заручниках.\n"Ця невелика будівля, у ній тільки одна кімната, і її розташування й обстановка цілком відповідає тому, що було зображено на фотографії, яку розіслали викрадачі", - заявили поліцейські, додавши, що буде проведена "експертиза волосся, черепа і зубів, щоб підтвердити це".\nПро точне місцезнаходження тіла поліцейським повідомили в четвер, 16 травня, люди, арештовані за підозрою в причетності до вбивства журналіста видання Wall Street Journal Деніела Перла. Могила знаходилася на пустирі у західному передмісті Карачі.


Купити Паштет Hacendado, 160 г з качиною печінкою фуагра\nПаштет Hacendado Pate Patо,160 г\nМодель: PATE - 6549\nТип м'яса: Качина печінка\nОдин з кращих ведучих концернів Іспанії, з виробництва харчової продукції, орієнтованої на широкі маси населення, вважається Компанія «Hacendado» - яка заслужила світове визнання і була оцінена безліччю споживачів по всьому світу.Лінійка паштетів «Hacendado» це завжди м'ясо найвищої якості, і натуральні спеції. Паштет є досить поживним і корисним продуктом, оскільки містить в собі безліч мікроелементів, мінералів і вітамінів. Насиченість смаку і аромату не залишать нікого байдужими,\nПаштет з качки Hacendado «Pato» - вишукані ласощі, з ніжною консистенцією, приготований з качиної печінки без вмісту глютену, згідно з традиційними рецептами. Володіє вишуканим м'яким смаком. Для виготовлення паштету використовуються тільки натуральні інгредієнти, рослинне масло, ароматні спеції.\nДо складу входять вітаміни групи А і В, які стабілізують роботу серцево-судинної системи, є профілактикою атеросклерозу, підтримують зір, тонус шкіри і здоров'я волосяного покриву. Паштет містить безліч амінокислот, які потрібні для нормального функціонування центральної нервової і ендокринної систем, перешкоджають утворенню пухлин. А також велика кількість мінералів і мікроелементів, які підтримують опорно-руховий апарат і нервову систему в тонусі. Продукт не містить барвників і шкідливих компонентів.\nПаштет з качиної печінки безумовно збагатить ваш стіл у всіх сенсах. Він досить поживний і сприяє відчуттю ситості. Він володіє прекрасним витонченим смаком і добре поєднується з багатьма продуктами, І безперечно урізноманітнює звичне меню. він стане у пригоді в будь-який час доби і до будь-якого випадку, будь то ранковий сніданок, перекус протягом дня або святкова вечірка.


Як модернізувати домкрат для більшої жорсткості і надійної фіксації - Euro remont\nдодому Різне --- Як модернізувати домкрат для більшої жорсткості і надійної фіксації\nВодії не дуже довіряють ромбическому гвинтовому домкрату з ручним приводом, тому що він не відрізняється міцністю і жорсткістю. Але його можна доопрацювати, що ми і зробимо, використовуючи залишки металу. Тим більше, така робота не зажадає особливої кваліфікації. Після модернізації, надійність домкрата при піднятті автомобіля для тих чи інших цілей, зросте в рази. Причому його габарити майже не зміняться, тому що конструкція буде складаний.\nкуточок сталевий равнополочний 50×50 мм;\nпрофільна прямокутна труба 25×40 мм;\nпрофільні квадратні труби 25×25 мм і 30×30 мм;\nсталевий круглий пруток або стрижень;\nаерозольна фарба тощо\nІнструменти: болгарка, молоток, зварювальний апарат, свердлильний верстат, маркер, рулетка і косинець.\nДовговічні диски для ушм на аліекспресс зі знижкою — http://alii.pub / 61bjly\nМодернізуємо типовий ромбічний домкрат самостійно\nЗрізаємо болгаркою головки двох стопорних пальців для видалення нижньої опори підйомного засобу.\nЗамість неї в подальшому поставимо посилену опору зі сталевого куточка 50х50 мм. Тепер з’явилася можливість посилення зубчастих країв нижніх важелів.\nДля цього вирізаємо 4 сталеві пластини 40х50 мм і приварюємо їх зсередини до кінців важелів.\nВиробляємо їх обточування для отримання необхідної форми. Використовуючи отвори в важелях в якості напрямних, виконуємо в пластинах отвори під подальшу установку стопорних пальців.\nДля виготовлення посиленої нижньої опори беремо два куточка 50х50 мм і довжиною 600 мм.зварюємо їх них профіль на зразок швелера так, щоб всередині без зайвих зазорів міг розміститися домкрат. Вертикальні полки відрізаємо по нахилу верхніх важелів підйомника при їх повному додаванні.\nОрієнтуючись на отвори в нижніх важелях підйомного пристрою, свердлимо отвори в вертикальних полицях куточка, що представляє посилену нижню опору. Скріплюємо її з домкратом стопорними пальцями. Встановлюємо на кінці пальців з двох сторін по шайбі і виробляємо обварювання.\nБеремо два сталевих куточка 50х50х130 мм, зварюємо профіль у вигляді швелера і відрізаємо по розмітці полки. В результаті у нас виходить пластина з невеликими буртиками з двох сторін. В її центрі виконуємо прямокутний отвір для упору і приварюємо пластину до верхнього краю підйомника.\nУ центрі з двох сторін до полиць куточка, що представляє нижню опору, кріпимо за допомогою зварювання пластини 50х40 мм із закругленими зовнішніми кутами і отворами посередині.\nВони потрібні для кріплення додаткових опорних ніжок з двох профільних труб 25×40×250 мм, закруглених з одного торця, і заварених сталевою смугою. З’єднання робимо шарнірними, щоб була можливість скласти опорні ніжки після закінчення робіт.\nДо кінців додаткових ніжок приварюємо знизу відрізки шпильки, щоб забезпечити 4 точки опори, що лежать в одній площині, а до шарнірної стороні – обмежувальні упори у вигляді вузьких пластин.\nЗверху на краю опорних ніжок приварюємо деталі у вигляді п-образних скоб (кріплень) з отворами.\nУ них кріпимо телескопічні упори, виготовлені з квадратних труб 30×30×195 мм і 25×25×230 мм, і вставлених один в одного. Другі кінці упорів закріплюємо також шарнірно до нижньої сторони пластини також за допомогою п-образних скоб, що забезпечують ще й поворот щодо пластини.\nЗалишається зачистити шви, видалити задирки, заокруглити гострі кромки, пофарбувати і модернізований домкрат повністю готовий до надійного виконання своїх функцій в повному обсязі.\nУ складеному стані має малі розміри.\nЗавжди можна надійно зафіксувати підйом шплінтами.\nпопередня статтяПростий і суворий орехокол з підручних засобів\nнаступна статтяЖивці для лопат і граблів\nЯк правильно вибрати колір Дуже важливим пунктом при оформленні невеликих спалень є вибір кольору. Так як від цього залежить візуальне відчуття простору. Тому варто...


Владислав Вакула – гравець «Шахтаря» — РІО Бердичів\nПродам будинок елітний в с. Романів, 240м.кв, ремонт, 40 сот.приватизо ...\nРобота в Швеції для будівельників. ...\nВладислав Вакула – гравець «Шахтаря»\n04 вер. 2019\tМаксим Железницький\nБердичівський футболіст, півзахисник Владислав Вакула підписав контракт з грандом українського футболу - «Шахтарем» з Донецька.\nУгоду з футболістом розраховано на 5 років. До кінця сезону-2019/20 Вакула виступатиме в «Маріуполі» на правах оренди.\nНародився 29 квітня 1999 року у Бердичеві. Вихованець ДЮСШ міста Бердичева.\nПерший тренер - Юрій Свірський.\nЗріст: 173 см.\nНа рівні ДЮФЛУ Владислав Вакула виступав за «Динамо» (Київ), ДЮСШ (Бердичів), УФК (Дніпро), ВОДЮСШ (Вінниця), УФК «Олімпік» (Харків). У сезоні-2016/17 став футболістом кам’янської «Сталі», де був одним з лідерів молодіжного складу й дебютував за першу команду на рівні Прем’єр-ліги (3 гри). Улітку 2018 року підписав контракт із «Маріуполем», за який провів 39 матчів в усіх турнірах та забив 8 м’ячів.\nПеред підписанням контракту з «Шахтарем» у матчі 5 туру Української Прем’єр-ліги Владислав Вакула, виступаючи у складі ФК «Маріуполь», відзначився забитим м’ячем саме у ворота «Шахтаря», його команда поступилася гранду українського футболу з рахунком 1-5. А у наступному 6 турі Української Прем’єр-ліги Владислав Вакула приніс ФК «Маріуполь» перемогу на виїзді у Львові проти місцевого ФК «Львів».\nНині Владислав Вакула у складі молодіжної збірної України готується до матчів відбірного раунду до Чемпіонату Європи-2021 проти Фінляндії та Мальти, які відбудуться 6 та 10 вересня у Запоріжжі.\nКРИНИЦІ: копаю, докопу, чищу. ТРАНШЕЇ копаю\nКопаю, докопую, чищу криниці, ручним або механічним способом, каналізації + круги. Доставка. Копання траншей.\nВладислав Вакула відзначився черговим забитим м'ячем у Прем'єр-лізі\nБердичівлянин Владислав Вакула зіграв проти "Динамо" Київ\nЩе в цій категорії: « У Бердичеві відбувся традиційний турнір з футболу на призи Леоніда Копитка\tБердичівські баскетболістки зіграли у складі збірної України »\nУ яких видах тендерів можна брати у...\nЖахливі умови для маленьких двійнят...\nРазновидности кабелей для интернета...


Їстівні стаканчики для кави врятують світ від пластику — Cupffee з Болгарії | Велика Епоха\nУ Болгарії створили революційний варіант звичного стаканчика для кави — Cupffee, який зроблений з вафлі та є їстівним. Хрусткий і смачний стаканчик допоможе врятувати безліч дерев і скоротити кількість відходів.\nЦей унікальний стаканчик-чашку створили і запатентували Младен Джалузов і Мирослав Запрянов з Пловдива. Cupffee виготовлена з вафлі, яка зберігає хрусткі властивості до 40 хв. Випивши кави lavazza, чашку можна з'їсти або викинути — у цьому випадку вона повністю розкладеться через декілька тижнів.\nХрустка еco friendly-чашка фантастично смачна та підходить не тільки для кави, але і для всіх видів гарячих і холодних напоїв, а також для будь-яких інших речей, за вашою уявою.\nТеплостійкість і вологостійкість Cupffee досягається без будь-яких покриттів або шарів, і чашка не змінює смаку напою.\nЗ гігієнічних міркувань у нижній частині Cupffee є стильна обгортка, яка дозволяє тримати чашку так, щоб безпосереднього не торкатися її. Етикетка також ізолює Cupffee від поверхні, на яку вона ставиться. На етикетці є логотип компанії, рекомендований час використання (близько 40 хвилин) і місце для реклами.\nВафельная чашечка Cupffee виробляється в основному з натуральних зернових продуктів і містить глютен.\nCupffee стане чудовою альтернативою поширеним сьогодні пластиковим стаканчикам. Паперові стаканчики, в яких також продають напої, хоча і зроблені з матеріалу, що потенційно переробляється, але через особливе покриття їх приймають далеко не всі пункти прийому відходів.\n«Kharkiv Zero Waste: кампанія за ресайклінг» щомісяця проводить акції «Прихисти пакет» з прийому відходів від людей. Можна принести не тільки поліетиленові пакети, пластик, упаковку, а й навіть тетрапак і паперові стаканчики. Їх переробляють на Зміївській фабриці.\nЗ паперового волокна упаковки виготовляють папір, гранули — із залишків поліетилену та алюмінію.


Буковинські прикордонники виявили безпілотник для переміщення контрабанди до Румунії - Українська газета Час\nВчора по обіді прикордонники Чернівецького загону упередили чергову спробу підготовки до протиправних дій, пов’язаних із незаконним переміщенням товарів через українсько-румунський кордон – інформує прес-служба Чернівецького прикордонного загону.\nПід час перевірки оперативної інформації про можливу протиправну діяльність, прикордонники відділу «Нижні Петрівці», приблизно за 300 метрів від лінії державного кордону з Румунією, виявили безпілотний літальний апарат. Жодних розпізнавальних знаків чи іншого маркування, яке б вказувало на виробника виявлений, апарат не мав.\nСкоріш за все, даним квадрокоптером протиправні елементи планували переміщувати контрафактну продукцію до сусідньої Румунії. Наразі виявлений БПЛА доставлено до прикордонного підрозділу. Тривають заходи із пошуку ймовірних власників. За попередньою інформацією вантажопідйомність квадрокоптера складає 12-13 кг, що відповідає ящику тютюнових виробів.


Ютубер з Японії створює милі мордочки з рису, на які хочеться милуватися - kyrs.com.ua\nЮтубер з Японії створює милі мордочки з рису, на які хочеться милуватися\nТалановитий хлопець з Японії створює з рису справжні шедеври. Він трансформує кульки з рису в милих кошенят, тюленів і навіть інопланетян. Роботи цього кулінарного художника дуже швидко стали відомі в Мережі. Його канал на “Ютубі” носить назву Onigiri Gekijou, що російською мовою звучить як «Театр Онігірі».\nОнігірі – це відомий в Японії страва з рису у формі кульки невеликого розміру, з пікантною солоною начинкою всередині, традиційно одягнені у сушені водорості. Онігірі є найпопулярнішим блюдом в Японії, вони продаються там у всіх магазинах і ресторанах в самих різних варіаціях. Така незвичайна подача рису користується великим попитом не тільки на своїй історичній батьківщині, але у всьому світі.\nМилі створіння з рисових кульок\nДля того щоб зробити цю прекрасну кішечку, крім рису її авторові знадобилися ще норі, кацуобуши і куросуригома. За цими екзотичними для нас назвами стоять знайомі всім продукти. Норі – відома всім різновид морських водоростей, кацуобуши – сушений тунець, а куросуригома – це не що інше, як насіння чорного меленого кунжуту.\nТворчість, натхнена культурою Країни висхідного сонця\nНа фото зображений кулька рису, що нагадує відомі японську маску під назвою отафуку. Отафуку поедставляет собою одну з найпопулярніших персонажів японського фольклору. Її зазвичай зображують як пухкеньку жінку, веселу і усміхнену. Отафуку перекладається на нашу мову як «велика кількість удачі» або «велика кількість щастя».\nА також всім відомі персонажі\n“Ютуб”-блогер щедро ділиться зі своїми передплатниками майстер-класами на японській мові про те, як самостійно приготувати рис в незвичайних і прекрасних образах. Необов’язково знати японську мову, щоб зрозуміти алгоритм приготування рисових шедеврів.\nАвтор каналу на “Ютубі” дає чіткий алгоритм приготування креативних онігірі\nДля створення таких симпатичних онігірі не потрібно бути володарем якихось особливих навичок, так як їх досить легко виготовити.\nКулька з вареного рису можна зробити за допомогою поліетиленової плівки. Як тільки рис збереться в потрібну форму, можна починати роботу над контурами, використовуючи різні види морських водоростей, знайомий всім соус з кетчупу і майонезу, сушені пластівці скумбрії і зерна чорного меленого кунжуту.\nХоча в даний момент цей канал на “Ютубі” не має величезної аудиторії, ці милі онігірі безсумнівно заслуговують набагато більшої уваги. Так що сміливо приєднуйтесь до його передплатникам!\n← Подружжя почули шум над спальнею. Вони встановили відеоспостереження і дізналися, що до них в гості приходить сусід\nТільки половина користувачів знайдуть «Y» на всіх малюнках за 30 секунд →


Столичне кафе перекриває для пішоходів тротуар\nГоловна > #Соціалка > Столичне кафе перекриває для пішоходів тротуар\n#Соціалка 06.05.2015 11:34\nСтоличний заклад «3 b Cafe» будує літній майданчик, який майже не залишає проходу на тротуарі. Відповідне фото опубліковане на Facebook-сторінці Неинтересный Киев.\nЯк видно з фото, кафе, що знаходиться на вулиці Хорива, 23, зайняло майже усю ширину тротуару. При цьому, пішоходам у найвужчій частині залишилось менше одного метра. Тут навряд чи зручно буде розминутися двом пішоходам, не кажучи вже про людей на візочках або батьків з дитячими колясками.\nВодночас, для пішоходів, згідно з нормами, передбачено не менше двох метрів у ширину для проходу. Однак у такому випадку, кафе довелося б обмежитись літнім майданчиком в один ряд. При цьому досі невідомо, чи кафе взагалі отримувало дозвіл від мерії на зведення тераси.\nЦей майданчик викликав обурення киян у мережі, які масово скаржаться на гарячу лінію КМДА 1551.


Твердопаливні котли для Тернополя\nЗвичний шлях не завжди є найкращим. Замість використання газу або електроенергії для опалення приміщень спробуйте альтернативні джерела тепла. За запитом «твердопаливні котли Тернопіль» можна знайти економні та ефективні опалювальні прилади потужністю від 10 кВт.\nМи пропонуємо безкоштовну консультацію та швидкий розрахунок вартості обладнання. У нас є моделі для опалення приватного будинку, теплиці або великого підприємства.\nБезкоштовна доставка Україною за 2-3 дні. Майбутні власники твердопаливного обладнання не повинні переживати про безпечне транспортування та професійну установку котла на об’єкті. Цими задачами займаються спеціалісти компанії «Завод Котлів».\n100% повернення ціни за 4-5 місяців. Установка твердопаливного котла в тернопільському приватному будинку чи на підприємстві повністю себе виправдовує за 1 чи 2 опалювальних сезони.\nКомпенсація до 35% від вартості. Для збереження ваших коштів ми допомагаємо отримати «теплий кредит» в Ощадбанку або стати учасником програми IQ Energy від ЄБРР. Економити на опаленні простіше, ніж здавалось.\nТільки скажіть, що вам треба твердопаливні котли в Тернопіль – і ми розрахуємо потужність та вартість обладнання за 10 хвилин. Наші менеджери приймають заявки за телефоном чи онлайн. Для досягнення поставлених цілей «Завод Котлів» рекомендує передбачити до 15% запасу потужності. Для опалення будинку площею 100 кв. м бажано встановити котел на 12 кВт.\nДоступне тепло для кожного\nТільки уявіть, що ви можете витратити на опалення в 3 рази менше вже з початком 2019 року. Така перспектива здається нереальною? Зверніться в компанію «Завод Котлів» і переконайтесь у тому, що все в житті можливо. За запитом «твердопаливні котли Тернопіль» ми знайдемо комфортний для вас спосіб обігріву приміщення та запропонуємо безкоштовну доставку. Наші працівники встановлять обладнання на об’єкті.\nкотли зі сталевими корпусами, для виготовлення яких використовується матеріал 5-12 мм;\nвеликий асортимент обладнання в наявності – маємо прилади потужністю 10-1140 кВт;\nекономія до 30% на опаленні приміщень будь-якої площі – наші моделі не залежать від газу.\nЗ твердопаливними котлами ви не переживаєте про підвищення тарифів та примхи природи. Наше обладнання гарантує стабільне тепло без використання первинної енергії – газу або електрики. Завантаження твердого палива високої зольності та вологості гарантує комфортну температуру в приміщенні до 72 годин. Тепер забезпечити комфортні умови для життя, відпочинку або праці стало набагато простіше!\n«Завод Котлів» – це торговий дім, який із 2012 року пропонує вітчизняним домовласникам та підприємцям обладнання для переходу на альтернативне тепло. В нашому асортименті є ефективні котли тривалого горіння. Внаслідок пошарового спалення сировини вони гарантують комфортне тепло до 72 годин. На складі компанії всі потрібні користувачам моделі завжди є в наявності.\nДля розрахунку потужності треба враховувати такі критерії:\nкількість та якість вікон в будівлі;\nпрогнозований відсоток тепловтрат;\nпризначення котла опалення.\nОтримайте безкоштовну консультацію, на якій наш експерт розказує правила підбору обладнання та вчить використовувати його потенціал на повну. Моделі в нашому асортименті передбачають механічну або автоматичну систему подачі палива. Об’ємна топка забезпечує всі умови для швидкого завантаження великої партії сировини. Колосники, що омиваються водою, гарантують високий ККД.\nХочете особисто познайомитись із нашим обладнанням та замовити твердопаливні котли в Тернопіль, Львів, Івано-Франківськ або інше місто України? «Завод Котлів» завжди радий гостям. Як будете в Києві, обов’язково завітайте в наш великий шоу-рум по вул. Паїсія Кайсарова, 7. Там можна отримати безкоштовну консультацію та роздивитись виставкові зразки обладнання з усіх боків.\nДля замовлення котлів за телефоном наберіть номер: (050)50-60-100. Наш менеджер уточнить деталі та оформить заявку на доставку опалювального обладнання. Така послуга дуже зручна для вас, якщо ви не маєте можливості приходити в офіс компанії та обирати обладнання особисто.\nХочете спочатку познайомитись із нашим асортиментом? На офіційному сайті компанії є всі побутові та промислові моделі від Кронас, Віхлач, Стропува та Петлакс. Ми розказуємо про переваги конкретного виробника та твердопаливного обладнання в цілому.


FUNDGP.COM: Чи потрібно більше жінок в українській політиці?\nЧи потрібно більше жінок в українській політиці?\nБлизько десяти відсотків депутатів у парламенті – жінки. Цього разу, майже кожна партія постаралася мати у першій десятці свого списку хоча б одну жінку. Але навіть з таким задекларованим прагненням до рівності статей, партії не дотягнули до показників, які раніше обіцяв президент – 30% народних депутатів жінки. Представниці громадських організацій, які займаються правами жінок, говорять, для того, щоб за представництвом жінок у політиці Україна дотягла до Європи чи США, потрібно вводити квоти та контролювати їх дотримання.\n«Квоти – це хороший тимчасовий засіб ввести жінок у політику, але тут потрібно не забути визначити, за якими правилами ідуть ці люди. Чи вони просто були у вдалий час, у вдалому місці і їх запросили, чи вони дійсно хочуть працювати», – сказала Голосу Америки керівник програми «Фонд якісної політики» Альона Сібірякова.\nПротивники вказують на цьогорічні парламентські вибори, де у списках партій були жінки з віддалених від політики галузей – співаки, спортсмени, письменники, які не завжди готові брати активну участь у законотворчому процесі.\n«Мені здається, що це пов’язано зі специфікою політичних партій, які, коли ідуть у політику не мають чітко сформованої платформи. Запрошуючи цих зірок, вони хочуть змінити своє лице перед виборцями», – сказала Голосу Америки професор Рід-коледжу Олександра Грицак:\n«Якщо будуть квоти та відповідні інституційні механізми, вони будуть контролювати, щоб приходили професіонали».\nУ європейських країнах існує квотування жінок у політиці, утім Сібірякова вважає, що підходи різні. В Україні основний спосіб потрапити у політику – це у потрібний час опинитися біля потрібних людей. Через те, що національна політика дуже тимчасова – сьогодні з одними, завтра з іншими, а це знижує планку, і в списки потрапляють «ситуативні політики».\n«Можливо, це пов’язано з тим, що політична система ще відносно молода. В Америці донедавна було низьке представництво жінок у політиці. Ця ситуація лише за останнє десятиліття починає змінюватися під впливом розвитку нашої демократичної системи протягом тривалого часу», – сказала Грицак.\nВ Україні основний спосіб потрапити у політику – це у потрібний час опинитися біля потрібних людей. Через те, що національна політика дуже тимчасова – сьогодні з одними, завтра з іншими, а це знижує планку, і в списки потрапляють «ситуативні політики».\nКерівник громадської організації Київський інститут гендерних досліджень Марфа Скорик говорить, що за їх дослідженням, чим менша адміністративна одиниця – тим легше жінкам починати там займатися політикою. Утім, шостий список партії «УДАР» Ірина Геращенко у коментарі Голосу Америки сказала, що у парламенті однаково якої статі політик.\n«Єдине, що жінкам може бути складніше, бо окрім всього, на них ще лежить відповідальність за догляд дітей та інші домашні речі. А в політиці всі – рівні», – сказала Геращенко.\nЗа рейтингом видання «Фокус», найвпливовішою жінкою України є колишня прем’єр-міністр Юлія Тимошенко, на другому місці – перший заступник голови адміністрації президента Ірина Акімова.\nСібірякова говорить, що такі результати рейтингу є прикладом того, що в Україні і досі сильний вплив радянського минулого, коли найвпливовішими людьми в країні стають далеко не ті, хто відповідає суспільним запитам.\n«Тимошенко сидить у в’язниці, а залишається найвпливовішою жінкою – віртуальщина якась. А Акімова – просто опинилася у потрібний момент у потрібному місці», – сказала Сібірякова.


Ванна після кесаревого розтину: переваги і вжити заходів обережності – AskWomenOnline\nHome » Moms Health » Ванна після кесаревого розтину: переваги і вжити заходів обережності\nПологи не дуже чисте справу. І перша річ, яку ви можете подивитися вперед після пологів розслаблюючій ванни. Але ви не можете бути впевнені, якщо ви повинні прийняти ванну після кесаревого розтину. Ваш лікар може порадити вам, що і сказати вам, коли є це і як.\nУ той же час, ви можете прочитати цей пост, щоб бути готовим до ванни після пологів.\nЧи можете ви прийняти ванну після кесаревого розтину?\nНі, ви не повинні не брати повністю занурену ванну до трьох тижнів після операції. Це тримати область розрізу сухий і запобігти ванни від попадання води в піхву. Ви також можете напружуватися, отримавши в і з ванни, які можуть затримати відновлення.\nПроте, ваш лікар може порадити вам прийняти душ, але важливо, щоб не терти або безладу області надрізу. Крім того, ви повинні бути обережні, якщо є будь-яка пов’язка або намотана навколо розрізу. У цьому випадку він повинен бути висушений за допомогою сухої тканини або фен, щоб уникнути інфекції.\nЧому ви повинні бути обережні, приймаючи ванну після кесаревого розтину?\nПісля кесаревого розтину, ваше тіло потребує деякий час, щоб відновитися повністю. Ви можете відчувати біль та біль, деякі з яких вимагають негайної уваги та управління. Ви також досвід вагінальної кровотечі і лихоманки, які можуть бути сприятливими факторами для зараження інфекцій.\nТаким чином, це безпечно приймати ванну тільки після надрізу заживає. Це є причиною, чому більшість лікарень рекомендують і забезпечити губку під особливою увагою.\nЗастереження щодо Маючи ванну після кесаревого розтину\nНижче наведені запобіжні заходи, яких необхідно дотримуватися, щоб уникнути ускладнень.\nДайте воду м’яко пробігає розріз. Не використовуйте прямий ручний душ або вилити воду на цій області.\nВикористовуйте протимікробну мило, щоб мікроби від області. Не наносіть мило безпосередньо; замість цього, використовуйте свої руки, щоб створити піну, а потім застосовувати обережно на області надрізу.\nВикористовуйте тільки теплу воду, приймаючи ванну. Уникайте дуже холодну або гарячу воду, як це може вплинути на пораненого сайті.\nПодбайте, щоб не бути суворим по області надрізу під час купання.\nПісля того, як ви миєте область, використовуйте чистий рушник і погладити обережно, щоб видалити стільки води, скільки можливо.\nВаш лікар може дати медикаментозну мазь для лікування надрізу. Використовуйте свій палець, щоб взяти необхідну кількість, і наносити на область злегка.\nНе використовуйте ніякі інші креми або духи або масла для ванни над вирізаною області. Вони можуть вступати в реакцію з сльозою і дратувати зону.\nУникайте використання ванни по крайней мере, за півтора місяці, оскільки вони рідко очистили кожен раз після ванни і підвищують ризик розвитку інфекцій.\nКрім того, якщо у Вас є кровотеча з піхви, це може забруднювати ванну для інших пристроїв, що використовують один і той же ванна.\nІснує ризик ковзання і падіння у ванній, що може погіршити рану. Ви повинні, отже, чекати рана повністю загоїться, а потім використовувати ванну.\nКоли необхідно дотримуватися запобіжних заходів, хороша ванна може бути корисною.\nЯкі переваги Приймаючи ванну після кесаревого розтину?\nБеручи теплу ванну води після кесаревого розтину забезпечує наступні переваги:\nТепла ванна води після кесаревого розтину буде пропонувати величезне фізичне і психічне розслаблення. Це позбавляє вас від втоми і берета свого розуму від дискомфорту.\nВанну тепла вода розслаблює м’язи тазової області і дає заспокійливий ефект.\nДопомагає полегшити геморой, які дратують і набухають після пологів.\nРемонт епізіотомії і заспокоює які повинні змусити вас почувати себе краще.\nКесарів розтин є основним черевної хірургії, і це займає багато часу для вас, щоб відновитися, перш ніж відновити до нормальної діяльності. Слідуючи раді свого лікаря допоможе вам зцілити фізично і емоційно. Приймаючи ванну може здатися гарною ідеєю, пам’ятати всі речі, згадані вище, щоб насолодитися купанням, а також знизити ризик виникнення інфекцій. Для зануреної ванни у ванній, вам потрібно буде почекати, поки Розріз заживає.\nPrevious Previous post: Μπανιέρα Μετά από μια καισαρική τομή: Οφέλη, και προφυλάξεις για να πάρει\nNext Next post: Proto je příjem tablety vápníku důležité během těhotenství?


По молодості вирішила, що маю право не просто суддею бути, але і карати. Заміжня втретє, але шкодую за першим чоловіком зрадником – Особлива\nПо молодості вирішила, що маю право не просто суддею бути, але і карати. Заміжня втретє, але шкодую за першим чоловіком зрадником\nЯ абсолютно впевнена, що практично всі чоловіки зраджують своїм дружинам. Деякі вміють добре конспіруватися, інших хоч на місці застанеш без штанів, він і то зуміє відговоритися, типу, уколи для здоров’я робити прийшов (було таке пояснення у чоловіка моєї сусідки). А деякі і не приховують своїх пригод особливо. Ні, не те, що кричать на кожному розі, але припрешь такого до стінки питаннями – він приховувати не буде.\nНу, і що тепер робити, раз вони такі? У дівках залишатися, або все ж потрібно навчитися приймати мужиків такими, які вони є, а не уявляти собі казна-що? Зрештою, важливо не те, куди він гуляє, а то, куди повертається. Так що, якщо повертається в будинок, до вас, то і сильно переживати не варто – нікуди не дінеться.\nАле точно, зі мною багато хто не погодиться, а, власне, чому? Я ще розумію, що по молодості наївність, звичайно, у всіх присутня, але з роками щось жінки повинні начебто порозумнішати? Правда, коли я читаю тут деякі листи і коментарі, то сильно починаю в цьому сумніватися.\nЯ реально по сторонам подивилася – так у всіх моїх знайомих, колег і подруг точно чоловіки зраджували, хоч по разу, але було! А ті дружини, які з піною біля рота запевняють, що їхні чоловіки чесні і вірні, або самі собі брешуть, або їм так класно локшину на вуха навішали, що вони в упор нічого бачити не хочуть.\nЧитайте також: “Гаррі – денді! Породу видно відразу» Галкін потішив новим фото зіркових дітей (фото)\nХоча, хто знає, може бути для деяких жінок це просто зручно – вірити в любов до тpyни, лебедину вірність і інші казки, щоб не думати, як все в житті погано. Я не приховую – сама по молодості вірила і заміж по великій любові виходила в перший раз. А коли дізналася, що у нього коханка є, думала, що помpy.\nДуже добре пам’ятаю, як все це було: зрадив він, що називається, по п’яні. Був у відрядженні, там вони відзначали щось, випив зайвого і прокинувся в чужому ліжку. Ну, а у нього на роботі колеги «добрі». Чоловік повернутися не встиг, як мені уже донесли про його гріхопадіння. Як згадаю, скільки сліз пролила, скільки образи зазнала – світ не милий був, адже любила я його дуже, і тоді ця зрада здавалася мені закінченням життя. Так і сталося – я встала в позу, мовляв, не прощу зрадника ні за що, краще одна, ніж з зрадником, і розлучилася.\nЗараз би я такої дурниці не зробила! Кінь про чотирьох ногах і то спотикається! Зробила людина помилку, але ж покаявся, вибачився. А я по молодості вирішила, що маю право не просто суддею бути, але і карати. Тільки ось покарала я саму себе – втратила люблячого і коханого чоловіка.\nЗ тих пір пройшло більше двадцяти років, і заміжня я втретє (не впевнена, що востаннє). Другий чоловік теж зраджував. Не так, щоб був закінчений бабій, але загули траплялися – точно знаю. Гуляв він нишком, зате вдома був – не натішишся! Квіти, подарунки, турбота, увага – все для мене. Я помітила, що, коли вони провину відчувають, то загладжують постійно, намагаються всіма силами догодити. Вигнала я його з іншої причини, а не через зраду.\nОсь, з третім чоловіком познайомилася, зустрілися, і, коли він одружитися запропонував, я його запитала, чи буде зраджувати? Він спробував жартома справу обернути, але мені відповідь хотілося знати. Тоді він і сказав, що зараз, звичайно, зраджувати не збирається, але і зарікатися, і клястися не може, тому що ніхто не знає, що нас далі чекає.\nМені сподобалося, що він не бреше і порожніх обіцянок не дає. Живемо ми четвертий рік, цілком благополучно. Зраджує він мені чи ні – не знаю, не питала. Правда, останнім часом став дуже вже ніжним і турботливим. І все одно, все життя шкодую, що того, першого не пробачила, прогнала. Молода була, дyрна і наївна.\n5 звичок, від яких потрібно позбутися вже цього літа\n“Прекрасний день з найріднішими”: Софія Ротару похвалилася відпочинком з онуками (фото)


В Україні започатковано нову музичну премію\nМузичний проект APPS Music шукає незалежні українські гурти та сольних виконавців.\nМета премії – відкрити нові indie-зірки та урізноманітнити ефір радіостанцій. Щоб отримати грошовий приз та зажити всенародної слави, виконавцю треба зареєструватися на офіційному сайті премії до 31 липня 2017 року та завантажити свій трек або кліп в одну з категорій: «Прорив року», «Хіт року» чи «Кліп року».\nДо складу журі увійшли незалежні експерти: українські промоутери, радіоведучі, саунд-продюсери та журналісти. Обирати найкращих і визначати переможця будуть Сергій Кузін з радіостанції ROKS, Олексій Бондаренко з інтернет-видання LiRoom, Андрій Зоін з Respublica Fest, Дмитро Феліксов засновник Virus Music та Concert.ua та інші спеціалісти в сфері музики.\n«Проблема не в музикантах, проблема в тих, хто має просувати їхню творчість, бути посередником між виконавцями і слухачами, - каже Іван База, засновник ODDEE agency. - Таку роль взяв на себе проект APPS Music. Ми хочемо допомогти талановитим музикантам стати відомими і знайти своїх слухачів».


Новий уряд Ангели Меркель: що далі? - ФОКУС\nУ Німеччині Бундестаг схвалив склад нового, уже четвертого, коаліційного уряду на чолі із канцлером Ангелою Меркель. Перемовини щодо формування нового уряду були довгими та складними.\nПризначення Меркель нарешті поставило крапку на періоді фактичного безвладдя та остаточно відвернуло ризик перевиборів. Новий німецький уряд унікальний з-поміж тих, які очолювала раніше канцлер. Це уряд поступок і компромісів — хиткий, слабкий і вразливий. Ще під час кризи у переговорах у січні-лютому канцлер Ангела Меркель була змушена зробити перестановки у керівництві своєї партії та серед претендентів на\nключові посади в майбутньому уряді. Під тиском молодіжного крила партії, а також групи радикалів, які критикували її за провал коаліційних перемовин, Меркель віддала ключові урядові посади кільком своїм опонентам.\nПоловина його складається із представників Соціал-демократичної партії, а ще чверть — це поступки Меркель представникам опозиції всередині її блоку ХДС\_ХСС.\nЩе 26 лютого на спеціальному з`їзді своєї партії у Берліні Меркель оголосила про зміни в уряді та представила кандидатів на ключові посади. Найбільшою несподіванкою стало призначення на посаду міністра охорони здоров`я Єнса Шпана — амбітного та молодого політика, затятого критика Меркель, колишнього лобіста фармацевтичних компаній. Він замінив на посаді багаторічного соратника канцлера — Германа Грьое, якого взагалі відсунули на задній план і не запропонували іншої посади, хоча сама Меркель планувала це зробити. Окрім Шпана були призначені молода та нікому не відома Аня Карлічек (міністерство освіти і науки), ще одна представниця молодіжного крила Юлія Кльокнер (міністерство сільського\nгосподарства) та Аннет Відман-Мауц (відомство канцлера з питань міграції).\nЗ-поміж представників «старої гвардії» та соратників Меркель лишилися Урсула фон дер Ляєн (міністерство оборони), Петер Альтмаєр (міністерство енергетики) та Хельге Браун (глава апарату). Як бачимо, три ключові міністерства віддали політичним опонентам Меркель на тлі послаблення її позицій після парламентських виборів у 2017 році.\nІнша частина посад за квотою Ангели Меркель відійшла її партнерам по\nпартійному блоку з Християнсько-соціального союзу (ХСС). Ці баварські політики вже давно займають критичну до канцлера позицію. Головна причина— неефективна, на їхню думку, політика Меркель у питаннях міграції, оборони та безпеки. Оскільки ХСС та ХДС об’єднані в єдиний блок, то падіння рейтингу Меркель автоматично тягне за собою на дно і її партнерів з ХСС. Відповідно до того, як зменшувалася підтримка канцлера на тлі міграційної кризи та посилення санкцій проти Росії, зростала критика з боку баварських союзників.\nТому не дивно, що під час останніх переговорів Ангела Меркель пішла на значні поступки, щоб заручитися підтримкою ХСС для формування нової коаліції. Відтак канцлер віддала баварцям чотири важливі міністерські портфелі. Лідер ХСС Хорст Зеехофер стане новим міністром внутрішніх справ замість близького соратника Меркель Томаса де Мезьєра, якого взагалі приберуть із нового уряду. Крім цього, генеральний секретар ХСС Андреас Шоєр очолить міністерство транспорту. Ще двоє баварських політиків візьмуть міністерство з питань розвитку (Герд Мюллер) та міністерство з питань\nцифрових технологій (Доротея Бер). Останнє є новою структурою у Кабміні та буде перетинатися у своїй діяльності з тим самим міністерством транспорту та цифрової інфраструктури.\nНу а решту міністерських портфелів забрали соціал-демократи, з якими\nАнгела Меркель формує спільну коаліцію. До речі, це питання саме по собі стало подразником у взаєминах між Меркель та її однопартійцями. Вони звинувачували її у «надмірних поступках» соціал-демократам. Мовляв, вони набрали на виборах лише 25,7%, а отримали забагато посад. Водночас сама канцлер зазначала, що такою є «ціна за стабільний уряд».\nУ будь-якому разі СДПН отримала відразу шість міністерських постів, включаючи стратегічно важливі міністерство фінансів і міністерство закордонних справ\nЦі дві посади стали особливо болючими ударами по Меркель, адже вона була змушена усунути двох своїх соратників — Зігмара Габріеля та ветерана-політика Вольфганга Шойбле, який керував німецькими фінансами з 2009 року. Із таким складом уряду із послабленими політичними позиціями та доволі «токсичною» опозицією у Бундестазі у вигляді право-радикальної антиіммігрантської «Альтернативи для Німеччини» Ангелу Меркель чекає ціла низка викликів, від характеру вирішення яких залежить майбутнє Німеччини у Європейському союзі та, частково, й доля самого ЄС.\nДля Ангели Меркель цей термін є останнім. Її правління завершиться, і\nразом із нею піде епоха. Але вона взяла в руки управління у часи, коли триває злам звичної для нас системи і перехід її на новий рівень. Канцлеру доведеться вести країну до реформування Євросоюзу, виборів до Європарламенту в 2019 році, модернізації власної армії, подолання наслідків міграційної кризи, розв’язання конфлікту в Сирії і спроби здійснити прорив у питанні України.\nХоча Німеччина й лишатиметься локомотивом цих змін, сама Меркель\nстане тінню нового «лідера Європи» — президента Франції Еммануеля Макрона. Франція та Німеччина діятимуть у тандемі, щоб утримувати позиції проєвропейських сил і просувати вигідні їм проекти. Дуже малоймовірно, що їм вдасться «продавити» посилення інтеграції всередині ЄС без конфліктів із периферією. Скоріше за все, зіткнувшись з опозицією з боку інших країн, Меркель та Макрон можуть спробувати реалізувати свій план, який фактично відрізає від Євросоюзу Східну та Південну Європу.\nУ питанні мігрантів уряд Меркель дедалі більше схилятиметься до консервативного курсу та поступово відсікатиме біженців, які прибуватимуть до країни. Проблема буде вирішена, якщо Берлін зуміє домовитися з африканськими та близькосхідними країнами у межах формату «Великої сахельської п`ятірки» або у двосторонньому режимі. При цьому Німеччина може навіть піти на укладання угод з неурядовими гравцями, наприклад з озброєними угрупованнями у Лівії, які контролюють транзитні міста, через які біженці на човнах перетинають Середземне море.\nПитання України для нового уряду в Берліні буде другорядним.\nОслаблена політичними поступками, Ангела Меркель матиме надскладне завдання: втримати санкційну політику ЄС щодо Росії. Перебуваючи під тиском опозиції та проросійського лобі, їй дедалі складніше надавати аргументи на користь збереження політики санкцій. Це невигідно й частині бізнес-еліт у Німеччині, які вимагають пом’якшення санкцій.\nУ внутрішній політиці найскладнішим буде модернізація армії, але, імовірно, Меркель приділить цьому достатньо уваги. По-перше, це необхідно, щоб лишити після себе на посаді лідера партії свою людину (мається на увазі Урсула фон дер Ляєн). По-друге, це один із подразників у відносинах із США, а Німеччині необхідні Сполучені Штати для створення противаги Китаю. По- третє, Німеччина загалом буде зосереджена на собі у найближчі 4 роки, і очікувати від слабкого та хиткого коаліційного уряду Меркель якихось ризикованих амбітних ініціатив на міжнародній арені не варто. Лаври «європейського лідера» відійдуть до Макрона.\nКлючовим питанням правління Меркель буде не утримування її власного рейтингу до наступних виборів, а скоріше те, чи зможе вона за цей час відродити довіру до своєї партії, правильно скорегувавши її курс. Адже від того, який спадок залишить після себе канцлер, залежатиме, як система переживе структурну кризу ЄС, у якому стані вона прийде до наступних виборів і яке місце у ній матимуть християнські демократи.


Громадське ТБ Дніпро: Скільки коштує мамин борщ? Школярі провели дослідження про неоплачувану жіночу працю\nСкільки коштує мамин борщ? Школярі провели дослідження про неоплачувану жіночу працю\nВже сім років у Дніпровському юридичному ліцеї читають курс «Основи гендерної рівності». Один з напрямків цього предмету — гендерні аспекти економіки, зокрема, неоплачувана хатня праця.\n«Ми розглядаємо такі пункти: приготування їжі, прибирання, емоційне обслуговування та догляд за членами родини, — пояснює викладачка Ганна Мягких. — Коли ми працюємо з цією темою, бачимо, що в Україні є гендерна нерівність. Значна частина хатньої роботи покладена на плечі жінок незалежно від того, працюють вони за наймом чи ні».\nШколярам запропонували виконати незвичайне практичне завдання аби підрахувати, скільки б заробила мама, «сидячи вдома».\n«Вони складають таблицю із назвою «Картина домашнього дня»: по вертикалі виписують години, а по горизонталі — види праці, що виконують усі члени родини. Далі — самостійний пошук в інтернеті вартості подібної праці людини за наймом. За результатами ми виявили, що рекордсменками із неоплачуваної хатньої праці стали бабусі, які дуже часто отримують пенсію, продовжуючи роботу за наймом, та виконують хатні обов’язки», — ділиться Ганна.\n«Я гадала, що тато виконує більше роботи, адже він більше заробляє. Думала, що і я працюю достатньо. Втім, після такого завдання зрозуміла, що мама могла би заробити більше за нас усіх», — зізнається учениця ліцею Маргарита.\nЇї однокласник Вадим розповідає: «Коли мої батьки побачили цю роботу, дуже здивувалися. Мама навіть не знала, що може стільки заробляти. Тато почав більше допомагати їй. В майбутньому, якщо у мене буде своя родина, намагатимуся розподілити обов’язки рівномірно».


Флорист в Baitoa, Домініканська - JardinFloral.com\nКвітковий магазин в Baitoa\nФлорист в Baitoa. Кращий вибір, зроблений у квіти з на своєчасну доставку за нашими флористи в Baitoa. Ми присвятили флористи Baitoa, хто поклав все можливе, щоб надати вам кращі якості можливих для задоволення їх вимог. для нас це комплімент, щоб служити вам, як ви заслуговуєте, і ви в нашому флорист в Baitoa.\nВи хочете, Сьогодні, Jun 26? Замовити в межах 14h 53m.\nДоставка квітів до Baitoa, Домініканська. Обслуговування ви позначиться як ви відчуваєте задоволення з нашими квіткові доставки у службі Baitoa. Деталі, які можна надсилати через наші квітник відрізняються так що процвітати їх відносини, хоча він відправляє квіти Baitoa.\nНадсилання квітів Baitoa. При використанні наших квітка служба доставки у Baitoa і всі частини Домініканська, вам буде бути причиною безмежна радість вашим близьким. Завжди отримувати любов і дати щастя, надсилаючи квіти з нашими флорист в Baitoa, Домініканська.


Салат з квасолі з печерицями "Вечірній" - пошаговий кулінарний рецепт з фото\nКулінарні рецепти » Салати » Грибні салати » Салат з квасолі з печерицями "Вечірній"\nСалат з квасолі з печерицями "Вечірній"\nЛегкий овочевий всесезонний салат з квасолі з печерицями "Вечірній" стане прекрасним і корисним вечерею для всієї родини. Особливо смакує доведеться жінок, що стежать за фігурою. Багатий вітамінами групи В, Р, А й багатьма необхідними мікроелементами, цей салатик має легку структуру. При цьому квасоля – джерело рослинних білків – додає салату ситності. А якщо взяти вже готову консервовану квасолю, то салатик ще й готується за п'ять хвилин.\nІнгредієнти для салату з квасолі з печерицями «Вечірній»:\nКвасоля червона – ¾ склянки.\nПечериці консервовані – 300 грам.\nРіпчасту цибулю салатний солодкий – 1 штука.\nМайонез «Легкий» чи «Салатний» - 150-200 грам.\nІнвентар для салату з квасолі з печерицями «Вечірній»:\nКаструля для варіння квасолі\nКухонний паперовий або вафельний рушник\nВеликий салатник або миска\nМаленькі порційні салатники\nПриготування салату з квасолі з печерицями «Вечірній».\nКрок 1: замочуємо і відварюємо квасолю\nЧервону квасолю ретельно промиваємо. Зсипаємо в каструлю, за обсягом 4 рази більшу, ніж кількість квасолі. Заливаємо холодною водою. Води повинно бути 3 рази більше квасолі. Найкраще замочити квасолю на ніч. Але якщо такої можливості немає, то достатньо буде і чотирьох годин. По можливості, кожну годину з квасолі зливаємо стару воду і заливаємо нову. Перед варінням воду з квасолі знову злити, квасоля промити і знову залити водою, тепер вже для варіння, але знову ж таки, потрібно 3 рази більше води. Ставимо на вогонь і доводимо до кипіння. Якщо на поверхні каструлі утворилася піна, її можна зняти шумівкою. Додаємо квасоля в чайну ложку солі і варимо на середньому вогні до готовності, у мене це займає близько півгодини. Оскільки квасоля в процесі варіння забирає дуже багато води, іноді я ще доливаю холодну воду так, щоб квасоля була покрита мінімум на 2 сантиметри. Коли квасоля вже готова, тобто стає м'якою і без проблем розминається в пальцях, відкидаємо на друшляк. Якщо часу у нас мало і ніколи чекати поки квасоля охолоне природним шляхом, можна після варіння залишити її хвилин на 15 в холодній воді. Головне – дати добре стекти зайвої рідини.\nКрок 2: чистимо і ріжемо консервовані печериці, солодкий ріпчаста цибуля, зелень петрушки\nЗ консервованих печериць зливаємо рідину або відкидаємо їх на друшляк. Гриби ріжемо спочатку навпіл, потім вздовж тонкими пластинами. Скидаємо в наш великий салатник.\nСолодкий цибуля – білий або червоний – очищаємо від лушпиння і промиваємо під холодною проточною водою. Якщо ви хочете, щоб цибулька в салатик похрустывал, то його можна покласти перед нарізанням в морозилку хвилин на пять максимум. Отже, цибулю ріжемо дуже тонкими півкільцями. А якщо цибулина велика, то можна і чвертькільцями. Додаємо до вже порізаним печерицям.\nПучок петрушки гарненько промиваємо під проточною водою. Просушуємо на кухонному рушнику. Залишаємо кілька самих симпатичних гілочок для сервірування. Залишився пучок дрібно нарізами в салат. Якщо у петрушки старі і жорсткі стебла, то їх краще зрізати. Пошинкованную петрушку також скидаємо в салатник.\nДодаємо до грибів, цибулі та петрушці нашу варену квасолю.\nКрок 3: подаємо салат з квасолі з печерицями «Вечірній»\nВимішувати салат найзручніше у великому салатнику, в який ми спочатку скидали всі порізані інгредієнти. До вже наявних печерицям, цибулі, петрушці і квасолі додаємо майонез. Від половинки лимона відрізаємо пару кружечків (на сервіровку) з решти лимона видавлюємо сік прямо в салат. Перемішуємо, пробуємо. Якщо потрібно – додаємо сіль і перець за смаком. Готовий салат викладаємо в порційні салатниці. Прикрашаємо зверху залишеними в процесі приготування гілочками петрушки і часточками лимона. Прибираємо в холодильник хоча б на півгодини, щоб салат гарненько охолов. Відмінним доповненням до такого салату стануть грінки з житнього хліба. З напоїв краще віддати перевагу чомусь легкому, наприклад мінеральній воді. Отже, наш салатик охолов, його можна подавати. У нас вийшов легкий, смачний і корисний обід. А що ще потрібно для краси і стрункості жіночої фігури?\n- щоб квасоля швидше зварилася, її перед варінням потрібно замочити на 4-6 годин, по можливості міняючи воду щогодини. Також можна вже в процесі варіння доливати в киплячу квасоля 3/4 склянки дуже холодної води.\n- якщо треба щоб овочі після варіння швидше остудились, їх можна залишити на півгодини в холодній воді або поставити в холодильник. Те ж саме можна застосувати і до вареної квасолі.\n- якщо хочеться, щоб ріпчасту цибулю злегка похрустывал в салаті, його можна цілком покласти в морозилку хвилин 5. Якщо навпаки потрібен м'який і не гострий лук, то його вже порізаним потрібно обдати окропом.\nСалатик "5 хвилин"\nСалат "Три мушкетери"