Екскурс в геодезію\nНазвание работы: Екскурс в геодезію\nОписание: Геодезія вивчає форму і розміри Землі, зображення її поверхні на планах та картах, виконання точних вимірювань, необхідних для розв’язання різноманітних завдань народного господарства та оборони країни. Інженерна геодезія вивчає методи проведення геодезичних робіт при вишукуваннях, проектуванні, будівництві та експлуатації інженерних споруд.\n"Екскурс в геодезію"\n2. Топографічні карти і плани\n3. Геодезичні вимірювання\n4. Вимірювання кутів\n5. Вимірювання перевищень\n6. Топографічні знімання\n7. Геодезичні роботи при монтажі елементів конструкцій\n8. Геодезичні роботи при зведенні будинків і споруд\nГеодезія як наука про Землю виникла у звязку з практичною діяльністю людства.\nГеодезія вивчає форму і розміри Землі, зображення її поверхні на планах та картах, виконання точних вимірювань, необхідних для розвязання різноманітних завдань народного господарства та оборони країни.\nІнженерна геодезія вивчає методи проведення геодезичних робіт при вишукуваннях, проектуванні, будівництві та експлуатації інженерних споруд. Вона є складовою геодезії.\nЗавдання геодезії та інженерної геодезії вирішуються за результатами геодезичних вимірів, які виконуються за допомогою геодезичних приладів та устаткування.\nРозвязання надзвичайно складних завдань привело до поділу геодезії:\nна вищу геодезію  вивчає форму та розміри Землі, її гравітаційне поле, визначення координат точок земної поверхні;\nсупутникову геодезію  розглядає методи розвязання геодезичних завдань за допомогою штучних супутників Землі;\nгеодезію (або топографію)  розглядає способи знімання ситуації та рельєфу для складання карт і планів місцевості;\nкартографію  розглядає методи складання та видання карт і планів;\nфотограмметрію і дистанційне зондування  вивчає методи складання карт і планів за результатами фотографування місцевості з повітря, космосу та землі;\nмаркшейдерську справу  вивчає методи застосування геодезії в гірничій справі, будівництві шахт, тунелів, метро та інших підземних інженерних споруд.\nРозвязання наукових та практичних завдань геодезії ґрунтується на законах і знаннях з математики, фізики, механіки. Геодезія як наука тісно повязана з геологією, геофізикою, геоморфологією, географією, астрономією та іншими сучасними науками.\nТак, за математичного оброблення геодезичних вимірів використовують знання математики, вищої математики, теорії ймовірності, математичної статистики тощо.\nУ розробці й експлуатації сучасних геодезичних приладів використовують знання фізики та радіоелектроніки.\nГеодезія використовує астрономічні методи визначення координат точок земної поверхні. Для правильного зображення на картах і планах рельєфу земної поверхні використовують знання з геоморфології.\nГеодезія тісно повязана з іншими науками про Землю.\nІнженерна геодезія має широке прикладне значення і використовує знання з вищої та супутникової геодезії, топографії, картографії та фотограмметрії. Вона вирішує завдання, повязані зі зведенням інженерних споруд, монтажем технологічного устаткування та використанням природних ресурсів.\nОсновними завданнями інженерної геодезії є:\n- отримання геодезичних матеріалів для розробки проектів інженерних споруд;\n- розмічування на місцевості осей і меж споруд відповідно до її проекту;\n- забезпечення геометричних параметрів споруди та її елементів у плані за висотою та вертикаллю у процесі виконання будівельних робіт;\n- визначення відхилень проекту споруди та її елементів від проектного положення; - монтаж технологічного устаткування відповідно до проекту;\n- визначення осідань та деформацій споруд у процесі їх зведення й експлуатації.\nВирішення вказаних завдань стосовно різних конструкцій споруд потребує застосування сучасних приладів і технологій виконання геодезичних робіт. Тому технологія виконання інженерно-геодезичних робіт тісно повязана з технологією виконання будівельних робіт і сприяє підвищенню якості будівельно-монтажних робіт, надійності споруди.\nРозвязання завдань інженерної геодезії сучасними методами забезпечує підвищення надійності та якості зведення будинків і споруд, промислових і житлових комплексів, автомобільних і залізничних шляхів, магістральних трубопроводів, ліній електропередач, гідротехнічних споруд, атомних електростанцій, обєктів агропромислового комплексу тощо. Без надійного інженерно-геодезичного забезпечення будівельно-монтажних робіт ні один обєкт не може бути прийнятий в експлуатацію.\nГеодезія відіграє важливу роль у різних галузях народного господарства та в обороні держави.\nІнженерна геодезія вирішує науково-технічні завдання, направлені на забезпечення розвитку народного господарства України.\nФізична поверхня Землі досить складна. Для її вивчення і розвязання практичних та інженерних задач фізичну поверхню зображають на планах та картах.\nСкладаючи карти і плани сферичну поверхню Землі методом ортогонального проектування переносять на горизонтальну площину Р (мал. 2.1). Лінії проектування Аа, Вb, Сс повинні бути перпендикулярними проектній площині. Великі за площею ділянки земної поверхні проектують на поверхню референц-еліпсоїда.\nПроектуючи невеликі ділянки земної поверхні вважають, що поверхні еліпсоїда і геоїда збігаються.\nКарти та плани складають на горизонтальній площині. Тому перехід від сферичної поверхні Землі до горизонтальної площини спотворює довжини ліній місцевості (мал. 2.2) (оскільки АВ = АВ') та висоти точок (Нв = Нв.).\nМал. 2.1. Метод ортогонального проектування точок місцевості\nМал. 2.2. Вплив сферичності Землі на довжину ліній та висоти точок\nРозрахунки показують, що при довжині дуги АВ в 10 км величина Δs < 10 см. Відповідно, спотворення висоти у звязку з кривизною Землі визначається за формулою\nпри R  6371 км і dAB = 1 км, Δh = 78,5 мм, а при S = 100 м,Δh = 0,8 мм. Тому при високоточних геодезичних вимірюваннях слід враховувати вплив кривизни Землі па висоти точок навіть за коротких відстаней.\nОтриманий на площині Р трикутник abc є горизонтальною проекцією просторового трикутника на місцевості AВС (мал. 2.1).\nЛінії ab, bс, са називають горизонтальними прокладаннями ліній місцевості АВ, ВС, СА. За визначеного кута нахилу v лінії АВ горизонтальне прокладання обчислюють за формулою\nНа основі розрахунків на невеликих ділянках місцевості маємо незначне спотворення ліній при переході під сферичної поверхні до площини.\nСитуацію та рельєф місцевості зображають на планах і картах різних масштабів.\nПлан  це зменшене подібне зображення невеликої ділянки місцевості без урахування кривизни Землі.\nКарта  це зменшене узагальнене зображення на площині всієї поверхні Землі чи значних її територій з урахуванням кривизни Землі.\nДля зображення сферичної поверхні Землі на площині без розривів виконують досить складні математичці розрахунки так званих картографічних проекцій.\nПри цьому мережу меридіанів і паралелей з поверхні сфероїда переносять на поверхню циліндра чи конуса, а потім розгортають у площину. Відносно отриманих на площині меридіанів і паралелей наносять усі деталі земної поверхні.\nКарти і плани використовують при вишукуваннях, проектуванні, зведенні та експлуатації інженерних споруд, розвязуванні багатьох народногосподарських завдань.\nТому карти і плани повинні бути точними, подібними, достовірними та повною мірою відображати земну поверхню.\nЗональна система плоских прямокутних координат\nКарти і плани складають на площині. Поверхню еліпсоїда неможливо розгорнути на площину без спотворень. Тому розроблені картографічні проекції дають змогу математичними розрахунками геодезичні (географічні) координати В та L точок еліпсоїда переобчислити в прямокутні координати X та У.\nСкладаючи топографічні карти і плани необхідно відстежити, щоб кути фігур на сфероїді та їх зображення на площині були рівними. Такі картографічні проекції називають рівнокутними або конформними. У цьому випадку невеликі території місцевості на еліпсоїді та на площині будуть подібними, масштаб практично постійним, а спотворення ліній  незначним.\nТака проекція була розроблена К.Ф. Гауссом та Л. Крюгером і отримала назву: система плоских прямокутних координат Гаусса  Крюгера. Якщо земну кулю огорнути циліндром, то отримаємо лінію дотику за меридіаном РР1 .\nЗ центра Землі точки О поверхню еліпсоїда за довготою в 6° проектують на поверхню циліндра, яку потім можна розгорнути в площину . Аналогічно можна спроектувати на поверхню циліндра всю поверхню еліпсоїда, отримавши 60 зон.\nМасштабом топографічної карти чи плану називають відношення довжини лінії на карті (плані) до відповідної горизонтальної довжини цієї лінії на місцевості.\nДля визначення довжини лінії dAB на карті (плані), коли відома горизонтальна довжина лінії DAB на місцевості і навпаки, використовують числовий, лінійний та поперечний масштаби.\nде М  число, яке показує ступінь зменшення ліній місцевості на карті (плані) і навпаки  ступінь збільшення ліній карти (плану) на місцевості, тобто:\nЧисловий масштаб виражають через дріб\n- на карті (2.6)\n- на місцевості (2.7)\nЗазначимо, що чим менший знаменник М числового масштабу, тим більший масштаб карти, і навпаки, чим більше число М, тим менший масштаб карти.\nЛінійний масштаб  це графічне зображення числового масштабу (мал. 2.3).\nмал. 2.3. Лінійний масштаб 1:500\nПодвійну лінію АВ розбивають на поділки а=2 см, які називають основою масштабу. Тоді довжина лінії основи масштабу буде:\nЛіву основу а розбивають на міліметрові поділки. Поділки лінійного масштабу підписують згідно з вибраною картою (планом). Для масштабу 1:М = 1:500 поділки підписані на мал. 2.3. Ліва основа з міліметровими поділками використовується для оцінювання “на око” частин основи а лінійного масштабу.\nЗ\tметою підвищення точності графічних робіт використовують поперечний масштаб (мал. 2.4). Він дає змогу оцінювати (вимірювати) відрізки з точністю 0,01 основи лінійного масштабу.\nЛіву основу лінійного масштабу поділяють на n= 10 частин, а на перпендикулярах у точках А і В відкладають m = 10 рівних частин через 2 мм. Протилежні нижні та верхні поділки зєднують нахиленими лініями (мал. 2.4).\nВизначаючи лінію КМ, опорні ніжки вимірювача встановлюють так, щоб точка М розташувалась на перпендикулярній лінії основи справа від нульової поділки, а точка К збіглася з однією з нахилених ліній лівої основи.\nЯкщо М = 500, а = 2 см • 500 = 10 м; n = а : 10 = 10 м: 10 = 1 м;\nm=n:10 = 1м:10 = 0,1 м. Тоді L км = 2а + 6n + 7m = 20 + 6 • 1 + 7 • 0,1 = 26,7 м.\nВеличину відрізка на місцевості, що дорівнює 0,1 мм на карті чи плані, називають граничною точністю масштабу.\nТак, для масштабів 1:10000,1:2000 та 1:500 отримаємо точність відповідно 1 м; 0,2 м та 0,05 м. В Україні використовують прийняті в СРСР у 1934 р. масштаби карт:\nдрібномасштабні (менше 1:1 000 000);\nсередньомасштабні (від 1:200 000 до 1:1 000 000);\nкрупномасштабні (1:100 000 та більше).\nМал. 2.4. Поперечний масштаб 1:500\nТопографічні карти масштабів 1:100000,1:50 000,1:25000, 1:10 000, 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 називають топографічними планами.\nТопографічні плани масштабів 1:100 0001:10 000 використовують у проектуванні інженерних споруд, геологічних вишукуваннях та ін.\nПлани масштабів 1:50001:2000 використовують у розробці генеральних планів міст, складанні технічних проектів інженерних споруд, проектуванні залізниць, автодоріг, каналів тощо.\nПлани масштабів 1:10001:500 використовують у розробці робочих креслень для деталей елементів споруд, геодезичному розмічуванні інженерних споруд.\nНоменклатура карт і планів\nДля практичного використання карти та плани складають на окремих аркушах. Тоді в заданому масштабі поверхня Землі зображується на великій кількості аркушів. Постає питання визначення розміщення кожного аркуша карти на поверхні земної кулі.\nНоменклатурою називають систему розграфлення і позначення окремих аркушів топографічних карт та планів.\nЗемну кулю розбивають меридіанами по довготі через 60. Отримані сферичні двокутники називають колонами. Їх позначають арабськими цифрами 1, 2, .... 60 проти ходу годинникової стрілки, починаючи від меридіана з довготою 180°. Потім від екватора на північ та південь півкулі Землі розбивають паралелями через 4°. Отримані пояси від екватора на північ і південь позначають великими буквами латинського алфавіту: А, В, СZ.\nУ перетині довгот через 6° по довготі та 4° по широті отримують трапецію аркуша карти масштабу 1:1 000 000. їх позначають через літеру пояса по широті та номер колони по довготі. Так, місто Київ розміщується на аркуші карти масштабу 1:1000 000  М-36, Львів  М-34 та Сімферополь  L-36 тощо.\nТериторія України зображується на шести аркушах карти масштабу 1:1 000 000. Площа аркушів карт і планів більших масштабів буде збільшуватися. Тому їх число в межах аркуша карти масштабу 1:1 000 000 буде збільшуватися за приблизно однакової площі аркуша карти чи плану різних масштабів.\nДля подальшого розграфлення аркушів топографічних карт і планів аркуш карти дрібнішого масштабу ділить меридіанами та паралелями на ціле число трапецій аркушів карт крупнішого масштабу. Так, приміром, для отримання карт масштабом 1:500 000, 1:200 000, 1:100 000 аркуш карти масштабу 1:1 000 000 ділять відповідно на 4,36 та 144 аркуші. Номенклатура більших масштабів включає номенклатуру карти масштабу 1:1 000 000. Наприклад, маємо аркуші карт\n1:500 000 М-Зб-А;\t(А, Б, В, Г);\n1:200 000  M-36-XXVI;\t(І, ІІ, .., XXXVI);\n1:100 000  М-36-105;\t(1, 2,...\t144) .\nВ основу розграфлення більших масштабів топографічних планів покладено аркуш карти масштабу 1:100 000.\nСхему розграфлення аркушів топографічних планів показано на мал. 2.5.\nмал. 2.5. Схема розграфлення аркушів топографічних планів: а  1:50 000, 1:25 000, 1:10 000, 1:5000 на аркуші карти масштабу 1:100 000; б  1:2000 на аркуші карти масштабу 1:5000\nУ табл. 2.1 наведено схему поділу та позначення аркушів топографічних планів.\nТаблиця 2.1. Таблиця розграфлення карт і планів\nВ містах і населених пунктах та для ділянок менше 20 км2 беруть прямокутне розграфлення аркушів рамок. Рамки аркушів крупномасштабних планів визначають паралельно осям координат X та У державної чи місцевої системи координат.\nДля цього площу ділянки в масштабі 1:5000 розграфлюють сіткою 40x40 см і позначають їх арабськими цифрами 1, 2, З... ,n (мал. 2.6).\nМал. 2.6. Розграфлення планів масштабів 1:5000,1:2000,1:1000 та 1:500 у населених пунктах і на ділянках площею менше 20 км2\nДля розграфлення аркушів планів масштабу 1:2000 аркуш плану 1:5000 ділять на 4 частини і позначають великими буквами А, Б, В, Г, наприклад, 1-А, 1-Б, 1-В, 1-Г. Поділивши аркуш плану масштабу 1:2000:\nна 4 частини, отримаємо аркуші планів масштабу 1:1000, які позначають римськими цифрами І, II, III, IV, наприклад,2-А-І,...,2-Г-ІУ;\n16 частин, отримаємо аркуші планів масштабу 1:500, які позначають арабськими цифрами 1, 2, ... 16, наприклад, 3-А-1,...,З-А-16.\nАркуші топографічних планів масштабу 1:2000, 1:1000 та 1:500 зображуються на папері розміром 50x50 см.\nДля розвязання задач в геодезії вимірюють фізичні величини.\nФізичною величиною називають обєкти, які мають якісно однакові, але кількісно різні характеристики.\nВимірюванням називають процес порівняння однієї фізичної величини з іншою того ж роду, прийнятою за одиницю виміру.\nРозрізняють абсолютні та дійсні значення фізичних величин. У природі існують абсолютно точні (істинні) значення фізичних величин. Але їх значення відомі тільки невеликій кількості фізичних величин: числа п, е, сума кутів у трикутника тощо.\nДійсні значення фізичних величин отримують за результатами вимірювань, коли його значення фактично може бути прийняте замість абсолютного. Залежно від поставлених вимог воно може бути досить близьким до істинного  більш точним, і навпаки  менш точним.\nЗа методикою вимірювання поділяють на такі види:\n- прямі (безпосередні)\n- непрямі (посередні)\nЗа прямих вимірювань (4.1) шукану фізичну величину L отримують як результат прямого порівняння її з одиницею виміру l0 за формулою\nL=n l0 +r (4.1)\nде n  число повних одиниць виміру; r  залишок.\nЗалишок r визначається за відліковими пристроями вимірювальних приладів. Наприклад, рулеткою вимірюють розміри будівель і споруд, лінії на місцевості і т. ін. При непрямих вимірюваннях шукана фізична величина визначається в результаті обчислень з використанням інших безпосередньо виміряних величин. Наприклад, площу прямокутної ділянки S отримують як добуток двох виміряних сторін а і b, тобто S = а*b.\nВимірювання виконують у різних фізичних умовах. У процесі вимірювань задіяні: обєкт, виконавець, прилад, метод вимірювань і зовнішнє середовище, в якому виконують вимірювання (лабораторія, поверхня Землі, цех та ін.).\nСукупність цих факторів називають комплексом умов (КУ):\nЯкщо КУ практично не змінюється у процесі вимірювань або їх зміна незначна, то такі вимірювання називають рівноточними. При порушенні комплексу умов результати вимірювань називають нерівноточними.\nРезультати вимірювань розглядають а погляду кількісних та якісних характеристик. Кількісна  характеризує числове значення вимірюваної величини. Якісна  характеризує її точність.\nДля отримання кількісної характеристики виконують необхідні виміри.\nНаприклад, щоб визначити довжину лінії, її можна виміряти лінійкою, рулеткою та іншими пристроями один раз. Для отримання якісних характеристик викопують додаткові, або надлишкові виміри.\nМатематичне оброблення результатів вимірів дає можливість отримати як кількісні, так і якісні характеристики. Надлишкові виміри відіграють надзвичайно велику роль за оброблення результатів геодезичних вимірів.У геодезії вимірюють довжини, кути, площі, масу, температуру, тиск, вологість і т. ін.\nДовжина лінії може розміщуватися на горизонтальній або нахиленій поверхні землі, у просторі, на поверхні будівельних конструкцій, у вертикальній площині.\nЛінії на поверхні землі або в просторі під кутом до горизонту називають нахиленими. Спроектовані на площину чи поверхню сфероїда  горизонтальними прокладаннями. Лінії, що проходять за напрямком прямовисних ліній, наливають висотами або перевищеннями.\nРезультати вимірювань виражають у системі СІ (SI). У геодезії історично використовується метрична система мір.\nЗа рекомендацією комісії Паризької академії наук у 1791 р. за одиницю довжини була взята одна десяти мільйон на частка довжини чверті Паризького географічного меридіана, визначеного за допомогою геодезичних вимірювань. її довжину було названо метром.\nБули створені металеві еталони метра. Дві копії зі сплаву платини (90 %) та іридію (10 %) зберігаються в інституті метрології імені Д.І. Менделєєва в м. Санкт-Петербург та в Академії наук у м. Москва.\nСьогодні за еталон метра беруть відстань, яку проходить світло у вакуумі за 1/299 792 458 частки секунди. Він затверджений XVIII Генеральною конференцією міри та ваги в Парижі 1983 р.\nОдиницею площі є квадратний метр. Відповідно: один ар 1 а = 100 м2, один гектар 1 га = 100 а = 10 000 м2, а 100 га = 1 км2.\nОдиницею вимірювання кутів є кутові міри: радіанна, градусна та десятинна, або градова.\nРадіан  це центральний кут (р), що спирається на дугу, довжина якої дорівнює радіусу.\nГрадусна міра одержана поділом прямого кута на 90 рівних частин  градусів. Градус містить 60 мінут, а мінута  60 секунд.\nГрадова міра отримана шляхом поділу прямого кута на 100 рівних частин або град. Один град (1q) має 100 градових мінут (сантиград  100c), а 1 градова мінута  100 градових секунд (санти-сантиград  100cc).\nУ геодезичних обчисленнях широко використовується звязок між радіанною та градусною мірами, так:\nр° = 57°,3; р'= 3438'; р" = 206 265".\nОдиницею вимірювання температури є кельвін (К) або градус за шкалою Цельсія (С).\nМіжнародна система одиниць встановлює одиницею тиску - паскаль (Па). У геодезії традиційно за одиницю тиску беруть фізичну атмосферу (атм) та міліметр ртутного стовпа (мм рт. ст.).\nОдна фізична атмосфера на рівні моря на широті 45° при температурі 0 °С дорівнює 760 мм рт. ст. (1 атм = 760 мм рт. ст. = = 1013 гПа  геопаскалей).\nГеодезичні вимірювання виконують геодезичними приладами та методами у фізичних умовах, які дають змогу отримати надійні та якісні результати.\nРезультати геодезичних вимірів завжди є наближеними значеннями вимірюваних величин. їх істинні значення нам не відомі.\nРезультати високоточних вимірів не збігаються з істинними значеннями вимірюваних величин, а повторні вимірювання не дають однакових результатів. Це виникає тому, що в кожному вимірюванні неможливо абсолютно точно дотриматись незмінності комплексу умов. Тобто кожен результат вимірів обтяжений похибками вимірювань.\nВеличина відхилення результатів при повторних вимірюваннях характеризує точність вимірювань. Позначимо істинне значення вимірюваної величини X, дійсне чи ймовірне значення, отримане за результатами математичної обробки вимірів через X, результати повторних вимірювань через х1х2, ..., хn.\nПохибки вимірювань є результатом дії всіх факторів комплексу умов.\nРізницю між результатом вимірювань х та істинною величиною X, або дійсною величиною X називають похибкою вимірів:\nПохибки за своїм характером бувають грубими, систематичними та випадковими.\nГрубі похибки  величина яких недопустима за певного комплексу умов. їх виявляють шляхом обчислень і такі результати в математичне оброблення не включають, а вимірювання повторюють. Наприклад, грубий прорахунок при визначенні числа дециметрів, метрів і т. ін. їх називають помилками.\nСистематичні похибки  похибки, які входять у кожен результат вимірів з одним знаком, однією величиною чи змінюються за певним законом (функцією). Величину їх визначають шляхом експериментальних вимірювань і вводять у результати вимірів.\nПринцип вимірювання горизонтальних і вертикальних кутів\nВимірювання кутів виконують під час створення планових геодезичних мереж, виконання топографічного знімання, розвязання інженерних задач при зведенні споруд.\nГоризонтальним кутом називають поворот між ортогональними проекціями Оа і Оb ліній місцевості ОА і ОВ у горизонтальній площині Р (мал. 4.1, а).\nЗа ходом годинникової стрілки від лінії ОА до ОВ отримують лівий кут βл, а проти годинникової стрілки  правий горизонтальний кут  βп.\nГоризонтальні кути можуть набувати значення 0° < β < 360°.\nВертикальним кутом називають поворот у вертикальній (прямовисній) площині лінії місцевості ОА до її проекції Оа на горизонтальну площину Р (мал. 4.1,6).\nЯкщо лінія місцевості ОА розміщена вище горизонтальної площини Р, яка проходить через вихідну точку О, то вертикальний кут нахилу лінії має знак (+V) і знак (-V)  якщо лінія ОВ розміщена нижче горизонтальної площини Р. Вертикальний кут може набувати значення 0° < V < ± 90°.\nВимірювання кутів β та V виконують за допомогою теодолітів - тахеометрів. На практиці їх називають теодолітами.\nМал. 4.1. Схема вимірювання кутів: а  горизонтальних; б  вертикальних\nТеодоліт  де прилад, який можна встановлювати і центрувати точно над вихідною точкою О. Він має пристрої для наведення на точки місцевості, створення горизонтальних і вертикальних площин, горизонтальних і вертикальних кругів з поділками для фіксації відліків під час вимірювання кутів тощо. Принципова схема побудови теодоліта ТЗО наведена на мал. 4.2.\nТеодоліт встановлюють на штативі 4, що складається із розсувних ніжок змінної довжини 1, станового гвинта 3 для скріплення теодоліта зі штативом, центрувального гачка 2 для підвищення ниткового виска. Нитковий висок використовують для центрування осі обертання теодоліта ZZ над спостережуваною точкою. Теодоліт складається з підставки 6 з трьома підйомними гвинтами 5; підставок труби 7; зорової труби 8, яка має обєктив14, окуляр 15 та гвинт фокусування (або кремальєру) 16; відлікового мікроскопа 10 для фіксування відліків за горизонтальним кругом 19(ГК) та вертикальним кругом 9 (ВК); циліндричного рівня 13; закріпних гвинтів: лімба 18 та алідади 17 горизонтального круга, зорової труби 11; мікрометричних гвинтів: лімба та алідади горизонтального круга, зорової труби візира зорової труби 20.\nМал. 4.2. Принципова схема побудови теодоліта\nЗа принциповою схемою вимірювання горизонтальних та вертикальних кутів (мал. 4.1, а, б) теодоліт має геометричні осі та площини (мал. 4.2):\nвертикальну вісь обертання теодоліта (ZZ);\nвісь візування зорової труби (VV);\nвісь обертання зорової труби (НН);\nвісь циліндричного рівня (LL);\nплощину горизонтального кутовимірного круга (ГК);\nплощину вертикального кутовимірного круга (ВК).\nЗа геометричною схемою осі та площини теодоліта повинні бути взаємно перпендикулярними чи паралельними. Так, мають виконуватись умови: LL ± ZZ; VV ± НН; НН ± ZZ; LLII ГК; вк ± гк і вк||ZZ.\nСучасними приладами для вимірювання горизонтальних та вертикальних кутів, відстаней і програмного забезпечення для одночасного обчислення кутів, горизонтальних прокладань, позначок точок, координат тощо є електронні теодоліти та електронні тахеометри. Вони дають змогу автоматизувати процес вимірювальних і деяких обчислювальних робіт.\nТеодоліти розрізняють за конструкцією, точністю, призначенням та іншими ознаками.\nЗа призначенням і сферою використання розрізняють астрономічні, геодезичні, маркшейдерські, автоколімаційні та спеціальні теодоліти.\nЗа конструкцією  прості, повторні, механічні, оптичні, електронні.\nПростий теодоліт має тільки закріпний гвинт або пристрій для повороту і закріплення лімба.\nПовторний теодоліт конструктивно має незалежне обертання за рахунок закріпних та навідних гвинтів лімба й алідади. Це дає змогу підвищувати точність кутових вимірювань. Сучасні теодоліти мають повторну систему.\nМеханічні теодоліти мають металеві горизонтальний і вертикальний відлікові круги (лімби), оптичні  скляні лімби; в електронних теодолітах використовують кодові диски як відлікові пристрої.\nЗа стандартом теодоліти позначають літерою Т. Попереду літери Т може бути цифра 1, 2, ... і т. ін., яка вказує на нову модифікацію приладу. Число справа за літерою Т вказує на середню квадратичну похибку вимірювання горизонтального кута. Далі йдуть літери, які позначають конструкцію теодоліта:\nК  з компенсатором вертикального круга;\nП  з прямим зображенням зорової труби;\nМ  маркшейдерське виконання;\nА  з автоколімаційним окуляром.\nНаприклад, теодоліт серії ТЗО означає теодоліт з середньою квадратичною похибкою вимірювання кута mβ = ± 30"; 2Т30П - теодоліт другої модифікації, 30" точності з прямим зображенням зорової труби.\nЗа точністю теодоліти поділяють:\nна високоточні Т05, Т1;\nтехнічні Т15, Т20, Т30, Т60.\nВ інженерно-будівельній справі використовують оптичні та електронні теодоліти і тахеометри різної точності залежно від розвязання інженерно-геодезичних задач.\nНа мал. 4.3 подано загальний вид теодоліта технічної точності Т30, який широко застосовується під час виконаних геодезичних робіт у будівництві.\nмал. 4.3. Технічний теодоліт Т30: 1  зорова труба; 2, 30 вертикальний круг; З, 29  колонки труби; 4, 26  горизонтальний круг; 5, 22  підставка теодоліта; 6, 23  підйомний гвинт; 7, 24  платформа; 8  становий гвинт; 9  закріпний гвинт лімба горизонтального круга; 10  виправні гвинти циліндричного рівня; 11  закріпний гвинт алідади горизонтального круга; 12  циліндричний рівень; 13,19  гвинт фокусування; 14,18  закріпний гвинт труби; 15,17  візир зорової труби; 16  зорова труба; 20  мікрометрений (навідний) гвинт зорової труби; 21  мікрометричний гвинт алідади горизонтального круга; 25  мікрометричний (навідний) гвинт лімба горизонтального круга; 27  окуляр відлікового мікроскопа; 28  дзеркало; 31  паз для бусолі\nОсновними конструктивними елементами оптичних теодолітів є зорова труба, циліндричний рівень, відлікові пристрої,\nУ сучасних геодезичних приладах використовують зорові труби з внутрішнім фокусуванням (мал. 4.4).\nМал. 4.4. Зорова труба: 1  обєктив; 2  окуляр; 3  фокусуюча лінза; 4  сітка ниток; 5  кремальера для фокусування\nЗорова труба призначена для візування на віддалені предмети місцевості та споруди. Вони дають обернене, уявне та збільшене зображення.\nДіафрагма 4 має закріплену скляну пластину з сіткою ниток (мал. 4.5).\nЗображення предметів формується в площині сітки ниток. Перед наведенням труби на предмет окуляр встановлюють “на око”. Для цього трубу наводять на світлий фон (небо) і поворотом окуляра отримують чітке зображення сітки ниток.\nПерехрестя сітки ниток і слугує точкою для наведення зорової труби на предмет.\nУявну лінію, яка зєднує оптичний центр обєктива і центр сітки ниток називають візирною віссю зорової труби. Подовжену візирну вісь до цілі (предмета) називають лінією візування.\nМал. 4.5. Сітка ниток: 1  перехрестя сітки ниток; 2  віддале- мірні штрихи; 33, 44  виправні гвинти; 5  бісектор\nУ результаті наведення труби на предмет поворотом кремальєри чи фокусуючого гвинта отримують чітке зображення предмета. Зорові труби характеризуються фокусною відстанню, збільшенням та полем зору. Збільшенням труби Г* називають відношення кута β, під яким зображення предмета видно в трубу неозброєним оком (мал. 4.6), до кута а\nЗбільшення зорової труби можна визначити за формулами\nГ*= або Г*= (5.2)\nДе фокусні відстані обєктива й окуляра;\n диаметр вхідних отворів обєктива та окуляра. У сучасних геодезичних приладах збільшення зорової труби досягає величин 16\nМал. 4.6. Схема збільшення зорової труби\nЦиліндричний рівень (мал. 4.7) призначений для встановлення площин лімба та алідади в горизонтальне положення або осі обертання теодоліта  у вертикальне положення. Циліндричний рівень є скляною ампулою, внутрішня поверхня якої відшліфована за дугою радіуса R. Ампула запаяна і заповнена нагрітим спиртом чи ефіром, під час охолодження якого утворюється бульбашка. Її розміщують в металевій оправі, положення якої можна регулювати щодо горизонту виправним гвинтом рівня 10 (мал. 4.3).\nМал. 4.7. Циліндричний рівень: 1  ампула; 2  рідина; 3  точка нуль-пункту рівня; 4  вісь рівня; 5  металева оправа; 6  бульбашка рівня\nНа поверхні скляної ампули нанесені поділки через 2 мм. Точку S в середині ампули називають нуль-пунктом рівня. Пряму лінію НН1, дотичну до внутрішньої поверхні в точці S, називають віссю рівня. Основними параметрами циліндричного рівня є:\nціна поділки рівня  це центральний кут , який утворюється радіусом R між двома суміжними поділками.\nчутливість рівня  це найменший кут, на який необхідно нахилити вісь рівня, щоб помітити переміщення бульбашки.\nЧим точніший теодоліт, тим чутливішим повинен бути рівень. У теодолітах технічної точності застосовують рівні з ціною поділки 15" < т < 60".\nВідлікові пристрої призначені для оцінки часток найменшої поділки лімба горизонтального та вертикального кругів.\nЛімб  це робоча міра теодоліта у вигляді поділок кругової шкали, нанесеної на скляний круг оптичних теодолітів. Поділки лімба наносять через 1° або 10'.\nВ оптичних теодолітах технічної точності застосовують шкалові або штрихові відлікові мікроскопи (мал. 4.8).\nЧерез систему лінз та призм світло від дзеркала передається через скляний лімб із поділками в поле зору мікроскопа вертикального (В) та горизонтального (Г) кругів.На мал. 4.8, а наведено поле зору штрихового мікроскопа теодоліта Т30.\nВідлік береться за штрихом-індексом з оцінкою “на око” десятої частки найменшої поділки лімба, яка дорівнює 10'. Відповідно, відліки за горизонтальним кругом 70°03' та вертикальним кругом 358°53' показані на мал. 4.8, а.\nУ полі зору шкапового мікроскопа теодоліта Т5 на мал. 4.8, б зображені штрихи лімбів горизонтального та вертикального кругів з ціною поділки через 1° і шкали довжиною в 60' з ціною найменшої поділки через 1'. Кожна десята поділка підписана.\nМал. 4.8. Поле зору відлікових мікроскопів\nВідлік береться за штрихом шкали лімба, який потрапляє на шкалу мікроскопа з точністю до 0',1. Згідно з мал. 4.8, б маємо відлік за горизонтальним кругом 101°57',1, а за вертикальним 0о08',1.У теодоліта 2Т30П шкала мікроскопа довжиною в 1° = 60' розділена на 12 рівних частин з ціною поділки 5' (мал. 4.8, в). Окрім того, підписи на вертикальному крузі вверх від нульової лінії горизонту мають значення від 0° до +90°, а вниз  від 0° до -90°. Тому поділки шкалового мікроскопа підписані один раз від 0 до 6 для вертикальних кутів з (+), а другий раз від -0 до -6  для вертикальних кутів з (-). Згідно з мал. 4.8, в маємо відлік за горизонтальним кругом 125°07', а за вертикальним(~0°30').\nПеревищення можна обчислити за різницею позначок точок з карти, плану чи будівельних креслень. На місцевості перевищення між заданими суміжними точками визначають за допомогою нівелювання.\nНівелювання  вид геодезичних робіт для вимірювання перевищень між точками земної поверхні чи споруд.\nгеометричне  використовується принцип горизонтальності візирного променя зорової труби;\nтригонометричне  використовується принцип нахиленого променя зорової труби;\nгідростатичне  ґрунтується на властивості вільної поверхні рідини у сполучених посудинах знаходитися на однаковому рівні; барометричне  ґрунтується на залежності зміни атмосферного тиску від зміни висоти точки;\nавтоматичне  використовується принцип перетворення похилого вектора переміщень приладу на вертикальні складові за допомогою спеціальних приладів (велосипеди, автомобілі і т. ін.);\nстереофотограмметричне  ґрунтується на вимірюванні перевищень за моделлю обєкта, отриманого в результаті розглядання стереопари фотознімків місцевості.\nВ інженерно-будівельній справі переважно використовуються геометричне, тригонометричне та гідростатичне нівелювання.\nГеометричне нівелювання зручне для використання і забезпечує необхідну точність вимірювання перевищень як під час виконання геодезичних робіт, так і під час розвязання інженерних задач при зведенні споруд. Для геометричного нівелювання використовують нівеліри, нівелірні рейки, штатив, костилі, башмаки.Нівелір  це оптико-механічний прилад для побудови у просторі горизонтального променя.\nнівеліри з циліндричним рівнем біля зорової трубам\nнівеліри з компенсатором для автоматичного приведення візирної осі зорової труби в горизонтальне положення;\nЗалежно від точності виділяють три групи нівелірів:\nточні  типу Н-3, Н-ЗК, Н-ЗКЛ;\nтехнічні  типу Н-10.\nБуква Н означає нівелір, цифри  середню квадратичну похибку вимірювання перевищення на 1 км відстані, буква Л  нівелір з лімбом, К  з компенсатором, КЛ  з компенсатором і лімбом. На мал. 5.1 показано точний нівелір Н-3 з циліндричним рівнем на зоровій трубі . Круглий рівень 7 призначений для попереднього, наближеного, приведення осі обертання нівеліра у вертикальне положення.\nМал. 5.1. Нівелір Н-3: а  загальний вигляд; б  вигляд з боку камери циліндричного рівня; 1  зорова труба; 2  закріпний гвинт труби; 3  навідний гвинт труби; 4  підставка нівеліра з підйомними гвинтами; 5  виправні гвинти круглого рівня; 6  еліваційний гвинт труби; 7  круглий рівень; 8  гвинт фокусування (кремальєрний) труби; 9  камера циліндричного рівня; 10  виправні гвинти циліндричного рівня; 11  заслінка циліндричного рівня; 12  циліндричний рівень; 13  штатив\nВін є скляною ампулою радіусом (R) у металевій коробці, верхня внутрішня поверхня якої відшліфована. Чим більше значення радіуса, тим точніший круглий рівень. За “нуль- пункт” береться центр кола в середині ампули. Чутливість круглих рівнів становить 3'5'. В “нуль-пункт" бульбашка рівня приводиться одночасним обертанням трьох підйомних гвинтів підставки 4.\nЕліваційний гвинт 6 слугує для приведення бульбашка циліндричного рівня в “нуль-пункт”.\nЗа конструкцією циліндричний рівень 12 скріплений із зоровою трубою 1.\nЗображення кінців бульбашки циліндричного рівня оптичною системою призм передасться в поле зору труби і зображається у площині сітки ниток (мал. 5.2). Такий рівень називають контактним.\nмал. 5.2. Сітка ниток нівеліра Н-3: 1-вертикальна нитка;\n2  віддалемірні нитки; 3  горизонтальная нитка; і зображення кінців бульбашки циліндричного рівня\nПід час обертання еліваційного гвинта в кінці бульбашки рівня в полі зору труби будуть переміщатися. У момент, коли вони зійдуться, бульбашка рівня буде в “нуль-пункті", а вісь циліндричного рівня і візирна вісь труби займуть горизонтальне положення.\nНівелір Н-ЗКЛ з компенсатором і лімбом (мал. 5.3) мас оптичну систему, яка після попереднього приведених осі обертання нівеліра у вертикальне положення за допомогою круглого рівня автоматично встановлює зорову вісь труби в горизонтальне положення. Лімб призначений для вимірювання горизонтальних кутів і напрямків.\nМал. 5.3. Нівелір Н-ЗКЛ з компенсатором і лімбом: 1  обєктив; 2  гвинт фокусування; 3  візир; 4  окуляр; 5  круглий рівень; 6  підйомний гвинт; 7  навідний гвинт зорової труби\nНа мал. 5.4 зображено цифровий електронний нівелір типу “DINI” (фірма “Karl zess”, Німеччина).\nЦифровий електронний нівелір  це економічно ефективна вимірювальна система збору та обробки даних у цифровому вигляді, що забезпечує ефективне виконання робіт завдяки використанню сучасних технологій.\nПриведення візирної осі в горизонтальне положення виконується за допомогою механічного компенсатора. Автоматичне регулювання компенсатора забезпечує встановлення візирної осі в межах робочого діапазону для візуальних і електронних вимірів.\nНівелір має електронний лімб (mβ± 5") та зовнішній горизонтальний лімб з поділками через 1° і похибкою відліку 0,1°.\nНаявність електронного пристрою дає змогу в автоматичному режимі знімати з високою точністю відліки за допомогою спеціальної штрихкодової рейки. На екрані дисплея відображаються відліки та відстані до рейки. Наявність пакета програм дає змогу виконувати вимірювальні роботи, оброблення їх результатів та розмічувальні роботи.\nДля встановлення нівеліра на задану, зручну для спостерігача, висоту використовують геодезичний нівелірний штатив.\nМал. 5.4. Цифровий електронний нівелір “DINI” (Німеччина)\nРобочими мірами для вимірювання перевищень є нівелірні рейки. Відповідно до стандарту ГОСТ 10528-90 випускаються три типи рейок: РН-05, РН-3, РН-10. Шифр “РН" означає “рейка нівелірна”, а число вказує на середню квадратичну похибку вимірювання перевищень на 1 км подвійного ходу. Рейка РН-05  деревяна з інварною смугою, одностороння, штрихова (мал. 5.5, а) довжиною 3 м. Для спеціальних робіт використовують інварні рейки довжиною 1 м. Має основну і додаткову шкали з ціною поділки 5 мм. Призначена для високоточного нівелювання.\nМал. 5.5. Нівелірні рейки: а  фрагменти суцільних рейок РН-0,5, РН-3; б  складена; в  кодова\nРейка РН-3  деревяна, двостороння, шашкова (мал. 5.5,б)\tдовжиною 3 м з ціною поділки 10 мм. Використовується для точного нівелювання та при виконанні всіх видів геодезичних і висотних розмічувальних робіт у будівництві. Нівелірна рейка РН-10 довжиною 34 м за конструкцією подібна рейці РН-3 і призначена для технічного нівелювання.\nРейки РН-3 та РН-10 за конструкцією можуть бути суцільними, складеними та розсувними.\nУ вертикальне положення рейка встановлюється “на око” або за допомогою круглого рівня. На мал. 5.6 показано поле зору нівеліра Н-3 у момент взяття відліку по рейці.\nВимірюючи вертикальну нитку сітки ниток наводять па центр рейки, еліваційним гвинтом виводять бульбашку циліндричного рівня в нуль-пункт і беруть відлік по рейці за горизонтальною ниткою сітки ниток зорової труби. Спочатку беруть кількість підписаних дециметрів (12), потім повних сантиметрових поділок (8) і “на око” оцінюють десяті частки неповної сантиметрової поділки (0).\nПовний відлік становитиме 1200 + 80 + 0 = 1280 мм\nМал. 5.6. Поле зору нівеліра Н-3\nЗа віддалемірними поділками можна визначити відстань від нівеліра до рейки. Якщо верхній відлік становить 1470 (зображення рейки перевернене вниз), а нижній  1100, то відстань становитиме\nА = 1470 - 1100 = 370 мм = 37 см;\nd = 37 см • 100 = 3700 см = 37 м.\nЗауваження. При коефіцієнті ниткового віддалеміра К =100 1 см по рейці відповідає 1 м довжини лінії місцевості.\nПри роботі рейки на точках встановлюють на деревяні кілки обрізки металевих труб та арматури, на рівні або випуклі поверхні елементів будівельних конструкцій.\nКостиль  металевий стержень зі сферичним виступом зверху та загостреним кінцем.\nБашмак  трикутна металева пластина на трьох ніжках зі сферичним виступом, на який встановлюється рейка під час нівелювання.\nМал. 5.7. Нівелірні костиль (а) і башмак (б)\nПри нівелюванні електронними нівелірами використовують спеціальні штрихкодові складані деревяні чи інварні рейки (див. мал. 5.5, в).\nНаявність штрих-коду дає змогу автоматизувати взяття відліку за рейкою.\nЗавдання та зміст геодезичних робіт\nГоловне завдання геодезичного забезпечення будівництва полягає у зведенні будинків і споруд відповідно до геометричних параметрів у зазначеному проектом місці. Це досягається завдяки точному виконанню всіх технологічних операцій: виготовленню конструкцій, геодезичних розмічувальних і монтажних робіт, а також контрольно-монтажних геодезичних вимірів.\nВибір способу розмічувальних робіт значною мірою зумовлений необхідною точністю, можливістю його застосування в умовах будівельного майданчика та наявністю геодезичних приладів, які є основою для виконання будівельно-монтажних робіт.\nПід час проведення монтажних робіт встановлюють у проектне положення елементи та вузли будівельних конструкцій: фундаменти, колони, панелі, цегляні стіни, балки, плити перекриття тощо. У промислових спорудах після монтажу будівельних конструкцій у проектне положення проводять монтаж технологічного устаткування. Монтаж будівельних конструкцій виконується за результатами геодезичних розмічувальних робіт. Вони забезпечують встановлення елементів будівельних конструкцій і технологічного обладнання у проектне положення. Методика виконання геодезичних розмічувальних робіт при монтажі елементів будівельних конструкцій і технологічного устаткування має спільні риси.\nОсновними видами геодезичних робіт при монтажі елементів будівельних конструкцій і технологічного устаткування є:\nвстановлення і вивірення в плані;\nвстановлення і вивірення по висоті;\nвстановлення і вивірення по вертикалі.\nМонтаж елементів будівельних конструкцій і технологічного обладнання здійснюється відносно осей споруд. До початку монтажних робіт проводять контроль розмічування осей. При будівництві розмічувальні та закріплені осі збігаються з головними та основними осями будинків і споруд (з осями симетрії споруд та осями симетрії елементів конструкцій). Монтаж елементів конструкцій виконують відносно монтажних осей, які можуть збігатися з уже розміченими осями чи розмічаються на деякій відстані (а = 10 см) від площини елементів конструкцій та обладнання.\nЗ метою забезпечення монтажу елементів по висоті на фундаментах, колонах, перекриттях монтажних горизонтів створюють сітку робочих висотних реперів або встановлюють “маяки”. “Маяк”  це закріплена на перекритті монтажного горизонту точка, яка має максимальну висоту чи позначку. Іноді їх розмічають на одному рівні (висоті), що значно полегшує процес встановлення елементів і вузлів конструкцій за висотою. Встановлення елементів конструкцій і технологічного обладнання у проектне положення вимагає високої точності розмічувальних і монтажних робіт. У проекті виконання робіт (ПВР) мають бути наведені допуски на проведення геодезичних розмічувальних і контрольно-монтажних вимірів. За їх відсутності керуються наявними нормативно-технічними документами (ДБН, СНиП 3.01.03.84  “Геодезические работа в строительстве”, відомчими нормативними документами).\nДо початку монтажних робіт перевіряють геометричні пара* метри: довжину, ширину чи товщину і висоту елементів будівельних конструкцій. Вони повинні відповідати проектним розмірам у межах допустимої точності виготовлення. Контрольні вимірювання виконують за допомогою компарованої рулетки та інших інструментів: лінійок, шаблонів, трикутників тощо.\nНа елементах збірних конструкцій (блоки фундаментів, колони, підкранові балки, ригелі, рами, ферми, прогони, плити перекриття, панелі тощо) наносять риски, які визначають їх осі симетрії. Приклад нанесення рисок (міток) на деякі елементи будівельних конструкцій показано на мал. 7.1.\nМал. 7.1. Нанесення рисок осей симетрії на елементах будівельних конструкцій: а  фундаментний блок; б  фундаментний блок стаканного типу, в  залізобетонна колона; г  стінова панель; д  балка\nДля монтажу колон окрім осьових рисок наносять також риску нульового горизонту. Оскільки вона при проведенні монтажних робіт може бути закрита, то її рекомендується наносити на 10... 20 см і більше вище від позначки підлоги нульового горизонту. Геодезичні роботи технологічно супроводжують послідовність виконання монтажних робіт. Після монтажу елементів та їх попереднього закріплення монтажною оснасткою в обовязковому порядку виконується геодезичний контроль точності встановлення елементів конструкцій у проектне положення. Складають виконавчу схему виявлених відхилень від проектного положення. При неприпустимих відхиленнях обовязково вносять необхідні корективи і тільки після цього остаточно закріплюють.\nВстановлення і вивірення елементів конструкцій у плані\nУ процесі монтажу в плані встановлюють низ конструкцій. Монтаж виконується від монтажних осей по рисках симетрії, які є на елементах конструкцій, або за їх зовнішніми гранями. При встановленні в плані елементи конструкцій орієнтуються водночас по осях X і У. Тому для кожного елемента повинні бути задані напрямки монтажних осей так, щоб вони забезпечували його встановлення по осях із заданою точністю. Геодезичні роботи, які проводяться з метою завдання монтажних осей елементам, що монтуються, називаються детальним розмічуванням. При будівництві будинків і споруд застосовують переважно два способи, щоб задати напрямок монтажним осям: оптичний і струнний. Нині широко використовують лазерні прилади. При монтажі будівельних конструкцій виконують геодезичні контрольно-монтажні вимірювання чи вивірення конструкцій. Вони полягають у контролі точності встановлення елементів конструкцій у проектне положення відносно винесених монтажних осей. Саме тому розмічуванню монтажних осей слід приділяти особливу увагу. Геодезичні роботи повинні виконуватися так, щоб завжди додатково контролювалась правильність винесення монтажних осей. Наприклад, вимірювання відстані між двома паралельними або вимірювання кутів між двома взаємно перпендикулярними монтажними осями і т. ін. Методи геодезичних робіт при вивіренні конструкцій такі самі, як при їх встановленні (монтажі). За планового встановлення обладнання користуються як оптичним, так і струнним способами. Однак при встановленні високоточного обладнання застосовуються високоточні методи встановлення і вивірення, а саме: струнно-оптичний, дифракційний, коліматорний та ін. Для цього використовують спеціальні прилади і пристрої.\nЗупинимося лише на способах встановлення деяких будівельних конструкцій житлових, громадських і промислових будинків.\nСпосіб оптичного візування. За цим способом опорною (вихідною) лінією для детального розмічування монтажних осей є візирна вісь зорової труби теодоліта, тахеометра та ін. Сутність способу полягає у такому. Є дві точки, розташовані на монтажної осі. Для розмічування монтажної осі у вигляді рясок для кожного елемента в початковій точці А встановлюють теодоліт, у кінцевій точці В  віху чи марку. Теодоліт центрують і приводять у горизонтальне положення. Наводять візирну вісь на марку (віху) і закріплюють зорову трубу теодоліта. Потім, повертаючи трубу, наводять зорову вісь на поверхню, де встановлюються конструкції і в необхідних місцях проводять олівцем риски (мал. 7.2).\nПри використанні лазерних приладів (електронного теодоліта та електронного тахеометра з лазерним візирним променем) риску помічають візуально по центру світлової плями. На довгих поздовжніх осях розмічування ведуть з точки А до середини осі, а потім з точки В  до середини осі. Це значно підвищує точність розмічування рисок осей. Доцільно застосовувати самосклеювальний пластик з нанесеною рискою.\nМісця рисок монтажних осей залежать від методу монтажу і виду конструкції. Так, для кожної конструкції, що має значну довжину (мал. 7.2), намічають дві риски вздовж осі X.\nмал. 7.2. Схема детального розмічування осей при монтажі стінових панелей\nЗалежно від методу монтажу їх намічають по осі, грані чи на деякій відстані від площини конструкції. По осі У достатньо вказати одну риску осі. Вона намічається по осі конструкції, якщо на самій конструкції помічена риска її симетрії (мал. 7.2, панелі а, б). Якщо монтаж ведеться по гранях панелей, то риска суміщається з гранню панелі (мал. 7.2, панель в). При монтажі відстань а контролюється звичайними металевими лінійками з міліметровими поділками. Відстані до рисок елементів поперечної осі У від точки А чи В розраховують згідно з проектними розмірами і вимірюють, як правило, мірними компарованими рулетками із заданою точністю. При монтажі елементів квадратного перерізу для кожного елемента, як правило, наносять чотири риски по двох взаємно перпендикулярних осях (мал.. 7.3).\nмал. 7.3. Схема розмічування осей при монтажі колон\nАналогічно встановлюють закладні частини для монтажу металевих колон, обладнання та інших будівельних конструкцій. Встановлення низу конструкцій у плані виконується суміщенням рисок осей на елементі з рисками монтажних осей.\nМонтажні риски виносять при двох положеннях вертикального круга теодоліта. З двох одержаних точок риску проводять посередині. Допускається розмічування при одному крузі, якщо повністю усунена колімаційна помилка с і практично зясовано, що вона не впливає на точність розмічування осей. При застосуванні лазерних приладів розмічування монтажних рисок значно спрощується. У цьому випадку їх проводять по центру світлової плями. При монтажі будівельних конструкцій і обладнання можна детально не розмінувати монтажні осі. Іноді немає можливості вивести монтажні осі на раніше встановлені будівельні конструкції. Тоді за монтажну вісь при встановленні конструкцій та обладнання беруть візирну лінію зорової труби теодоліта. Якщо монтаж відбувається в одному рівні (на одній висоті), то використовують трубу нівеліра чи інших спеціальних геодезичних приладів. У процесі монтажу риску осей елементів конструкцій суміщають з віссю візування труби теодоліта. Наприклад, при монтажі збірних блоків стрічкового фундаменту (мал. 7.4) теодоліт встановлюють на точці монтажної осі А і візують вздовж неї по лінії АВ.\nмал.7.4. Монтаж фундаментних блоків\nПри встановленні у плановому положенні блока І монтажники за вказівкою спостерігача біля теодоліта пересувають блок доти, доки риски 1 і 2 не збіжаться з лінією осі візування зорової труби. Монтаж блока II виконується за рисками 3, 4 т. д. Цей спосіб застосовується у тих випадках, коли є пряма видимість між теодолітом і рисками монтажних елементів конструкцій та обладнання. При застосуванні лазерних приладів промінь спрямовується по лінії АВ. У процесі встановлення монтажники самі суміщають риски елементів з видимою плямою лазерного променя. Це значно підвищує продуктивність і точність монтажних робіт.\nПри використанні ротаційних лазерних нівелірів створену вертикальну площину орієнтують по лінії АВ. Тоді монтажникам досить легко і швидко сумістити риски осі блоків з візуально видимою на їх поверхні світловою лінією лазерної площини. Якщо монтажна вісь зміщена відносно осі симетрії елементів конструкцій на величину а (мал. 7.5), то застосовується спосіб бокового нівелювання. Теодоліт установлюється у вихідній точці осі А і візується на віху або марку точки осі В.При встановленні панелі до двох її кінців прикладають лінійки (рейки) з поділками. Зорову трубу теодоліта візують на лінійки. За командою спостерігача кінці панелі пересувають так, щоб відліки по них дорівнювали в.Відлік в обчислюється за формулою: в=а - l : 2, де l ширина чи товщина елемента конструкції.\nмал.. 7.5. Схема способу бокового нівелювання: 1  кетам панелей; 2  монтаж колони\nПри встановленні колон 2 лінійку прикладають по центру до зовнішньої площина мал.7 5). Якщо використовується лазерний прилад, то монтажники по плямі лазерного променя спостерігають відлік і переміщують елемент так, щоб він дорівнював раніше обчисленому відвіку В\nПри використанні ротаційного нівеліра отримуємо видиму лазерну вісь на поверхні конструкції, а току монтажні роботі виконуються значно продуктивніше від точки А до течка В вздовж створу монтажної осі.\nСпосіб бокового нівелювання широко застосовується під чає контрольно-монтажних вимірювань. У процесі вимірювань визначають фактичні значення відрізків в від площин або осей будівельних конструкцій та обладнання. Різниця між їх проектними і фактичними значеннями буде похибкою встановлення конструкцій або обладнання в плані. Горизонтальність елементів збірних будівельних конструкцій попередньо контролюють за допомогою геометричного нівелювання чи будівельних рівнів із використанням лазерних ротаційних нівелірів.\nОсновні джерела похибок способу оптичного візування:\nвихідні дані (і закріплення монтажних осей) m;\nцентрування теодоліта m;\nредукції візирних знаків m ;\nвилив зовнішніх умов ma.y;\nсуміщення риски з візирною віссю чи відліку в способі бокового нівелювання m0.Середня квадратична похибка способу оптичного візування\nПохибки центрування, редукції та відліку можна звести до мінімуму. При сприятливих зовнішніх умовах вимірювань точність способу визначається в основному похибками візування і фокусування. Похибка зростає пропорційно довжині лінії від точки А до монтажної риски. З метою підвищення точності монтажні роботи розпочинають із середини ділянки в напрямку до точки, на якій встановлено прилад. Потім переставляють прилад на кінцеву точку і виконують монтаж елементів конструкцій другої половини створу. Максимальна похибка монтажу конструкцій буде посередині монтажної осі.\nПри великій довжині поздовжньої осі з метою зменшення похибок візування і фокусування застосовують спосіб послідовних створів. Для цього монтажну вісь АВ розбивають на n приблизно однакових частин (мал. 7.6).\nТеодоліт встановлюють у точці А, а постійну марку  в точці В і візують за створом лінії АВ. Спочатку встановлюють конструкції між точками А  1. Потім за допомогою рухомої марки встановлюють у створі лінії АВ точку 1. Переносять теодоліт в точку 1. Візують на точку В і виконують монтаж вздовж ділянки осі між точками 1 і 2. Знову встановлюють у створі точку 2 і т. д. У цьому способі теодоліт послідовно переставляють в точку А, 1,2,... Кожного разу візирну вісь орієнтують на марку в точці В. Монтаж ведуть послідовно на ділянках А1, 1 2, 33,... іт. д.\nМал.7.6 . Схема монтажу блоків за струнним способом: а  з орієнтацією за віссю блока; б  з орієнтацією за гранню блока; в  зі зміщенням осі блока та опалубки монолітних фундаментів під колони промислових будинків.\nУ цьому випадку способом оптичного чи лазерного візування виносять по дві точки на кожній осі поблизу елемента, що монтується (мал. 7.7), наприклад точки А, ВіС,\nМал7.7. Монтаж фундаменту під колону\nВстановлюють кілки і натягують дві взаємно перпендикулярні струни.\nУ\tточках 1, 2, 3 і 4 підвішують ниткові виски. Монтажний блок фундаменту стаканного типу встановлюють так, щоб риски на фундаменті збігалися з вістрями усіх висків водночас.\nОсновні похибки струнного способу: коливання струни внаслідок пересування по довгій нитці висків, дія вітру і похибки проектування точок зі струни на поверхню конструкції (коливання висків).\nНедоліком способу є те, що на довгих створах струна дає значне провисання, внаслідок чого доводиться високо підіймати точки А і В (мал..7.6). При цьому збільшується коливання як самої струни, так і висків. Помітно впливає вітер. Тому з метою усунення впливу вітру на тягар і нитку виска, роботу на довгих створах необхідно виконувати в безвітряну погоду. При сильному вітрі слід використовувати спосіб оптичного візування. Разом з тим струнний спосіб досить простий, зручний у монтажі та часто забезпечує необхідну точність. Горизонтальність осей поверхонь елементів при монтажі контролюють за допомогою будівельних рівнів або геометричним нівеліруванням з використанням ротаційних нівелірів ( 7.3).\nЗавдання геодезичної служби в підготовчий період\nпопереднє вертикальне планування місцевості;\nпрокладання зовнішніх інженерних мереж: каналізації, водопроводу, газо- і теплофікації, електричних і слабкострумових кабелів, водостоків, доріг.\nДо загальнобудівельних робіт входять:\nвизначення місць складування будівельних матеріалів та елементів;\nвстановлення машин та устаткування;\nНа етапі підготовчого періоду завдання геодезичної служби полягають у забезпеченні і контролі попереднього вертикального планування, розміченні осей інженерних мереж і доріг, визначенні меж огорож, складів та ін. У підготовчий період здійснюються певний комплекс інженерних вишукувань, отримання будівельного паспорта, відведення земельної ділянки. Залежно від виду споруди й умов будівельного майданчика виконують побудову і закріплення точок мереж планової і висотної основи, будівельної сітки або червоних ліній. Проводять спостереження, вирівнювання мереж та обчислення координат і висот пунктів геодезичної основи.\nОсновою для виконання геодезичних робіт служать проект виконання будівельних робіт, проект виконання геодезичних робіт, будівельний генплан та інша проектна документація .\nДетально вивчаються матеріали проекту, що стосуються виконання інженерно-геодезичних робіт при зведенні будинку чи споруди. Узгоджуються координати і висоти пунктів геодезичних мереж з координатами і висотами характерних точок на розмічувальних кресленнях. У разі відсутності проекту виконання геодезичних робіт (ПВГР) і розмічувальних креслень проводять обстеження будівельного майданчика і за аналізом будівельного генплану попередньо визначають місце закріплення головних або основних осей та будівельного нуля споруд, осей підземних комунікацій тощо. Виконують розрахунки і складання розмічувальних креслень.\nПроводять організаційну підготовку щодо формування складу геодезичної служби будівництва, забезпечення геодезичними приладами та ін. Зведення будинків і споруд технологічно й організаційно поділяється на два етапи:\nЗведення підземної частини споруди, або нульового циклу будівництва. У цей період розмічають і закріплюють осі споруди, побудову обноски та винесення на неї осей, геодезичне забезпечення влаштування котлованів та монтажу фундаментів і елементів конструкцій до рівня підлоги першого поверху.\nЗведення надземної частини споруди. Розмічають осі, створюють спеціальну геодезичну основу на нульовому монтажному горизонті, передають осі і позначки на монтажні горизонти, здійснюють геодезичну підготовку всіх монтажних горизонтів, контроль за монтажем елементів будівельних конструкцій та контрольні виконавчі зйомки. У підготовчий період розробляють і уточнюють весь комплекс геодезичних робіт при зведенні будинків та споруд. Розмічування і закріплення осей\nЗведення будинків і споруд починають з винесення на місцевість і закріплення осей будинків та споруд. Основною документацією є: проект виконання геодезичних робіт, генеральний план і робочі креслення (рисунки). На місцевості осі будинків і споруд виносять від пунктів державних геодезичних мереж, мереж місцевого значення, геодезичної розмічувальної основи (будівельної сітки, червоних ліній) і точок знімальної основи. Винесення осей окремих будинків на забудованій території може виконуватись від осей і площин існуючих будинків і споруд, інших твердих предметів і контурів місцевості.\nВинесення осей виконується такими способами: прямокутних і полярних координат; прямої кутової, лінійної, створної та оберненої засічок та ін. Під винесенням осі розуміють визначення й закріплення на місцевості не менше ніж двох точок, розташованих на ній, згідно з проектним положенням.\nСпочатку на місцевості будують головні чи основні осі. Детальні (допоміжні) осі розмічують від винесених головних і основних осей.\nГоловні осі розмічують при складній конфігурації будинків або значних їх розмірах, а також у випадках, коли група будинків (особливо промислового типу) повязані між собою технологічними процесами.\nОсновні осі розбивають при будівництві невеликих за розмірами окремих будинків і споруд.\nДо початку проведення польових робіт складаються робочі розмічувальні креслення (якщо відсутні) у довільному масштабі, на яких показують найближчі пункти геодезичної основи та інші, закріплені на місцевості, з відомими координатами точки, основні і детальні осі будинку з координатами його кутів і розмірами; графічно зображується метод винесення окремих точок осей з необхідними даними кутів і відстаней, а також схема й місця закріплення точок осей. Дані розмірів споруд необхідні для контролю у процесі розмічувальних робіт.\nПорядок виконання геодезичних робіт залежить від методів винесення на місцевість осей споруд. Наприклад, при винесенні будинку методом прямої кутової засічки на місцевість виноситься точка 0 перетину головних осей. Для контролю можна виміряти відстань від точки 0 до пункту 10. Потім визначається точка А, розташована на одній із головних осей (по осі абсцис). Її визначають вимірюванням відстані d = = 39,15 м за створом вихідної лінії геодезичної основи 1011. Точки 0 і А закріплюють тимчасовими знаками.\nНапрямок головної осі 0А (мал. 8.1) є основною для побудови й закріплення на місцевості головних осей будинку І. Потім встановлюють теодоліт у точці 0 і приводять у робоче положення. Наводять візирну вісь труби на точку А і у створі візирної осі встановлюють точки закріплення осі І та I'. Останні розміщуються поза зоною проведення земляних робіт із тим, щоб вони зберігались на весь період зведення будинку. Знову візують на точку А, перевертають трубу через зеніт і відмічають положення точок 1" і 1'". Якщо вони не збігаються, то намічають середнє положення в одержаних точках і встановлюють знаки кріплення осей 1"і 1 (мал. 8.1).\nмал. 8.1 Схема закріплення головних осей\nПотім від лінії 0А відкладають кут 90° і у створі візирної осі закріплюють точки 2 і 2'. Для контролю кут А02 вимірюють кількома прийомами і за потреби вводять поправки в положення точок 2 та 2'. Поправка обчислюється за формулою . Від лінії 02 при двох положеннях вертикального круга визначають положення точок 2" та 2'" так само, як і точок 1" і V” від лінії 0А.\nПісля закінчення розмічування складають схему, на якій вказують відстані від вихідної точки 0 до всіх точок кріплення осі 1, 2, .... і т. д. На схемі вказують відстані між суміжними пунктами закріплення осей 11', 22' і т. д. Кожна вісь закріплюється на місцевості чотирма створними знаками у вигляді залізобетонних монолітів (мал.8.2).\nмал..8.2 Грунтовий знак для закріплення осей\nУ моноліті закладається металевий стержень. На стержні роблять насічку точно у напрямку осі. Такий знак водночас може використовуватися як планова точка, так і висотний репер. У місці встановлення знака роблять невелику огорожу. При винесенні на місцевість основних осей будинку II спочатку методом прямокутних координат від лінії 1124 виносять точки 1 і 2. Для контролю вимірюють відстані між точками. Вони повинні дорівнювати проектній відстані між основними осями будинку. Потім встановлюють теодоліт у точці І, від лінії 12 відкладають кут 90° і вздовж отриманого напрямку відкладають проектну відстань. Закріплюють точку 4, переносять теодоліт у точку 2. Від лінії 21 відкладають кут 270° і вздовж отриманого напряму відкладають проектну відстань між точками\n3.\tЗакріплюють точку 3. Для контролю вимірюють лінію\n4\tі горизонтальні кути в точках 3 і 4. Відхилення не повинні перевищувати вимог стандарту ГОСТ 21779-82. Якщо розбіжності більші за допустимі, розмічування повторюють.\nУсі основні осі закріплюють створними знаками 1', 1",...4" (мал. 8.3). При встановленні створних знаків теодолітом візують за створом ліній\n12, 14 і т. д. Положення кожної точки визначають з двох кругів  КП і КЛ.\nМал..8.3. Схема закріплення основних осей\nПоложення головних і основних осей промислових будинків розмічують від найближчих пунктів будівельної сітки переважно методами створних засічок і прямокутних координат (мал. 8.4). Так, у першому випадку по створу між пунктами будівельної сітки за проектними відстанями визначають на місцевості положення точок а, b (лінія 125), с, d (лінія 136) і\tт. д. Одержані точки а, b,... q і утворюють осі споруди. Методом створної засічки визначають положення кутів будинків І, II,III, IV на місцевості. Для контролю в кожній із них визначають взаємну перпендикулярність осей. Відхилення не повинні перевищувати 1'. Додатково вимірюють відстань між точками. Вони мають дорівнювати проектним\nмал. 8.4. Схема розмічування основних осей від пунктів будівельної сітки\nТочки кутів будинків можна отримати способом прямокутних координат. Для цього, наприклад, від пункту 12 у напрямі пункту 13 відкладають відстань d = 30,00 м. Отримують точку р. У точці р встановлюють теодоліт. Від лінії р13 відкладають кут 270°, вздовж одержаного напряму відкладають проектну відстань d1 = 20,00 м і d2 = 20,00 + 60,00 = 80,00 м і отримують точки І і III. Аналогічно отримують точки II і IV. Взагалі положення точок кутів споруди І, II, III, IV бажано розмічати по найкоротших лініях.\nУ ряді випадків при зведенні промислових споруд з установленням великої кількості колон для обладнання мостового крана крім закріплення головних і основних осей постійними знаками закріплюють допоміжні осі, які проходять по осях колон (мал. 8.5). На кожній створній площині допоміжних осей встановлюють по два знаки. їх рекомендується закріплювати по створу, перпендикулярному до закріпленої осі. Точки допоміжних осей використовуються при встановленні у проектне положення у плані та за вертикаллю колон споруд.\nМал.8.5. Схема закріплення головних і допоміжних осей промислового будинку: І  колони; 2  точки закріплення головних осей; 3  точки закріплення допоміжних осей\nПри будівництві окремих будинків всередині існуючої забудови їх осі можна виносити від характерних точок і ліній твердих контурів (мал.8.6, а).\nНа розмічувальних кресленнях вказують відстані від кутів будинків або площини стіни до основних осей будинків. За можливості положення точок осей споруджуваного будинку а,Ь,...,d\tпозначають на стінах сусідніх існуючих будинків. На стіні кольоровим олівцем проводять риску, а з обох її боків на однаковій відстані фарбою наносять дві широкі смуги (мал.8.6,6).\nНа місцевості положення точок осей отримують лінійними промірами вздовж стін будинків (а і в) по створах площин будинків (точки 1, 3, 5) і т. д. Положення точок кутів будинку визначають створними засічками за винесеними осями чи лінійними промірами від закріплених на місцевості точок осей.\nМал.8.6. Схема привязки осей будинку до місцевих предметів і контурів:\nа  план; б  схема пофарбування осей\nЗастосування сучасних електронних теодолітів та електронних безвідбиткових тахеометрів з лазерними візирними променями спрощує геодезичні розмічувальні роботи, підвищує їх ефективність та якість. При цьому безпосередньо при розмічуванні можна по електронному табло отримувати координати винесених точок, порівнювати їх з проектними і вводити необхідні поправки.\nКрім створних знаків закріплення осей кожний будинок має бути забезпечений не менше ніж двома робочими висотними реперами. їх називають будівельним нулем  це репер нівелювання, встановлений на рівні підлоги першого поверху споруджуваного будинку. Будівельний нуль виносять методом геометричного нівелювання від найближчих реперів нівелірних мереж.\nМісце встановлення вибирається з урахуванням зручності користування ними у процесі висотних розмічувальних робіт.\nПісля завершення розмічування осей і встановлення робочих реперів складають виконавчу схему в довільному масштабі. На схему виписують усі дані кутових і лінійних вимірювань, вихідні пункти геодезичних мереж, від яких виконують розмічування, позначають знаки закріплення осей, їх привязку і відстань між ними.


Програмне забезпечення Мобільний додаток Upkey | ОМНІТЕК Україна\nГоловна Продукція Програмне забезпечення Мобільний додаток Upkey\nUpKey перетворює смартфон не тільки на ключ доступу, але й на дистанційний пункт керування для установки, обслуговування і управління првами доступу.\nМобільні додатки дляконтролю доступу в готелях та готельному бізнесі\nАбсолютний контроль і управління\nДля безпечнішого управління доступом в готелі UpKey працює по 3 профілям користувачів:\nВи можете отримати доступ до своєї кімнати, гаража, спа і т.д. і відкрити сейф із смартфоном після отримання відповідних ключів eKeys.\nУ вас є облікові дані для відкриття і щоденного обслуговування усіх пристроїв, для яких у вас є активні облікові дані. Після завершення введення об'єкту в експлуатацію управління замками, контролем доступу і сейфами передається адміністраторові.\nДля повного контролю за планом доступу готелю; контролює і управляє усіма пристроями і доступом до облікових даних для усього об'єкту, як для співробітників, так і для гостей.


Жадеїт пив каву. О шостій вечора. І це означало, що він нервував. Сильно. Усаґі дивилася на нього і занепокоєно поглядала то на Нефрита, то на Цоїзита. Можливо вона хотіла їм щось сказати, та не могла і слова вимовити.\n– Тату? – нарешті повернувся до школярки голос.\nВін поглянув на неї – молодша Цукіно задихнулась од того болю, що на мить зблиснув у його очах. Та чоловік швидко взяв себе в руки.\n– Мені потрібно навідатись до старих знайомих, – сказав господар дому, піднявшись. – Візит може затягнутись, тому за вами двома наглянуть. Команда Джі вже їде. – Він помив чашку і поставив її на місце, після чого повернувся до своєї дитини. – Усаґі, йди за мною.\nВони шли до кабінету Жадеїта. Спочатку вверх сходами, потім коридор, а далі темні двері, які чоловік відчинив, пропустивши доньку вперед. Бізнесмен швидко пройшов до столу, витягнув запасний ключ і протягнув його Усаґі. У домі є кімнати, які наймані робітниці ніколи не прибирали: спальні молодшої Цукіно та господаря дому, а ще кабінет останнього. В них лад наводили власники і вони зачинялися, коли в будинку знаходились чужі. Школярка взяла ключ і запхнула до кишені: таке вже було, якщо вона хотіла десь заховатися від гостей, то вибирала кабінет батька. Тут багато книг – і вона могла годинами читати ту, що їй сподобалась, заховавшись од людей. Тільки батько міг сюди зайти, вона зачиняла двері, а в нього ключ. І тепер у неї.\n– Віод, – чоловік ткнув у бік тонкої пластинки, що мерехтіла купою дрібних логотипів фірми, яка її створила. – Захочеш зі мною поговорити користуйся цим. Мій айді внесений до списку контактів під першим номером. – Усаґі поглянула на годинник батька – мобільний віод виконали на замовлення і надали саме такого вигляду. Мало хто з першого разу здогадується, що з цим предметом не так. До того ж, зазвичай такі віоди роблять як прикраси для вух. Наприклад, кафи. – Тримай, – Жадеїт протягнув донці брелок у вигляді зайця.\n– У мене тепер ціла колекція буде. – Засміялась дівчина. У неї схожих на цього уже десять.\n– То добре, – бізнесмен пройшов до шафи і витягнув звіди фотоальбом. – Подивишся потім. – Чоловік поклав його на стіл і підійшов до дівчини. Міцно обняв її. – Дивись без інших. – Віод на стіні пискнув, привернувши їхню увагу. – Ходімо, команда Джі прибула.\nДжулія і Джордж уже говорили з гостями. Цоїзит і Нефрит випитували як їхні справи і чи не бажають вони повернутись до Америки, на що пара чітко відповіла ні.\n– А якщо там буде Жадеїт? – поцікавився Кіцуне.\n– Тоді подивимося, – мовила жінка і повернулася до господаря дому. – Доброго дня.\n– Радий тебе бачити, Джуліє. Вітаю, Джордже.\n– Мій пане, – скупо озвався сивочолий чоловік.\n– Наглянете за двома шибениками?\n– Авжеж, – кивнула чорнявка. – Ти ж згодна, Усаґі? – і підморгнула дівчині.\nСтарший Цукіно усміхнувся і, обнявши доньку, поглянув на друзів:\n– Гадаю, нам уже час. Зайчику, бий без сумніву, – прошепотів чоловік школярці, коли відпустив її. – Мамору, бажаю успіху.\nУсаґі опустила руку в кишеню і до болю стиснула ключ і брелок. Вона обожнювала Джулію і Джорджа, ті для неї стали бабусею і дідусем, але Жадеїт ніколи не залишав її надовго. День, два, не більше. І зараз, подивившись, як він з двома старшими неочікуваними гостями зникає за вхідними дверима, вона відчула себе беззахисною. Наче, варто йому було тільки переступити поріг, весь світ наїжився гострими шпичаками і не бажає приймати дівчину.\nЦукіно моргнула, коли прямо перед собою побачила чорну тканину. Поглянувши вгору, вона зітхнула: чого хлопці такі високі?\n– Точно. – Школярка подивилась на вбрання свого нового репетитора і знову зітхнула. – Тобі потрібен інший одяг.\n– А що з цим не так?\nБілявка здивовано роздивлялась хлопця. Він не розуміє? Дівчина покосилась на команду Джі, але пара зробили вигляд, що нічого дивного не відбувається.\n– Я принесу тобі щось на заміну, це треба випрати.\nЧорнявий пан простував кімнатою. Суворо звівши брови і стиснувши губи в тоненьку смугу, він думав про щось своє, навіть не помітивши, як міряє килим широкими кроками, в бажані заспокоїтись.\n– Дідько! – гаркнув чоловік. – Це ще що за вихватки?! Куди вони ділись? Сьогодні Ендіміон мав зустрітися з Берил у тихому місці та поговорити. А тепер! – пан змахнув руками.\n– Ваша Величносте, я впевнений, що для втечі у них серйозні причини.\n– Тоді назви мені хоч одну, Кунците. – Король зупинився і роздратованим поглядом пройшовся по спокійному обличчю лорда-хранителя його сина. – Я мушу знати чому!\n– Мій пан гнівається, – м’яко проговорила людина, що вирішила допомогти Кунцитові Айсу. – Не варто хвилюватися, велителю, Ваш син не потрапить у халепу.\n– Смарагде, – мовив король Олександр, заспокоївшись.\n– Так, мій пане? – ніжно усміхнулась незвичайна красуня. Її шкіра завжди біла, як молоко. Навіть коли вона ходить під пекучим сонцем без захисного крему. Засмагу жінка може зробити за допомогою косметичних засобів, але леді-хранителька короля пишається своєю білосніжною шкірою, змусивши багатьох панянок кусати губи від заздрощів. – Я виконаю будь-яку Вашу забаганку. – І вона на мить прикрила очі, махнувши зеленими віями.\nО ні, це не туш. І не фарба. Її волосся переливалося всіма відтінками зеленого. Красуні дали ім’я Смарагд саме за це. Хоча її батьки мало за серце не схопились, коли побачили доньку. Лікарі їх заспокоїли і пояснили в чому причина такого незвичного кольору волосся. Хтось із родичів (дід або бабуся Смарагду) скористався можливістю і змінив собі зовнішність на генетичному рівні. Дуже рідко таке втручання проходить без наслідків для майбутніх поколінь. У когось із нащадків щось та вилізе. То волосся зелене, то вуха гострі, то зіниці як у котів тощо. Леді-хранительку часто приймають за нептунку.\n– Ох, Смарагде, які забаганки, – відмахнувся король. – Мені б сина знайти.\nНефритові очі жінки спалахнули вогнем і вона засміялась.\n– З ним усе гаразд.\nОлександр і Кунцит поглянули на неї.\n– Ти знаєш де він? – спитав володар Ілюзіону.\n– Не можу сказати, – вона притисла палець до губ, – золотокосий буде лютувати.\nЧоловіки нахмурились, не зрозумівши про кого говорить Смарагд. Але ніхто не спав на думку. Король уже хотів запитати, коли зеленокоса панянка мовила:\n– Берил тут.\n– От лихо. Де…\n– Вони вже там.\n– Ходімо, Смарагде. До зустрічі, Кунците.\n– Ще побачимося, Ваша Величносте. – Поклонився той.\nКоли на його плече лягла рука, він різко підняв голову і побачив теплу усмішку на губах леді-хранительку.\n– Ця проблема зникне дуже швидко. – Прошепотіла вона. – Готуйся.\nІ красуня поквапилась покинути кімнату до того, як лорд-хранитель принца отямиться і почне допитувати її. Кунцит повів плечем, він ніколи не розумів Смарагд. Та завжди бачила щось поза межею його розуміння. Айс не володів талантом провидця і, щиро кажучи, не дуже вірив у передбачення, тому її слова молодика не заспокоїли. Йому варто готуватися до складної розмови з королем. Він теж проти одруження принца з Берил.\nЖадеїт ступив на землю і озирнувся на свій аер. Той виблиснув сірим боком корпусу, зачинивши двері. Ще дві секунди – і сяючі смуги згасли, вказавши, що він у стані сну. Повернутися в Америку порталом? Була така спокуса, але витратити половину резерву на подорож, а потім ще зустрітися з капітаном лордів-хранителів, королем, а перед цим познайомитися з Берил – у нього сил на це не вистачить! Літаком дуже довго. Тому Цукіно обрав аеромобіль. Не дарма ж він його придбав. Корпус нагадував тригранне вістря стріли. На двох аер стояв, а одне йшло поверху, схоже на гребінець і було значно менше. Жодних яскравих барв, якщо не брати до уваги блакитні смуги, що показували активний стан транспорту. І, на додачу, він призначений для перельотів групи людей (п’ять-шість осіб).\nЧоловік повернувся до друзів, що вже підійшли до охоронця. Той здивовано на них дивився – аери дороге задоволення, не кожен ризикне купувати їх. На злітно-посадкових майданах стояло всього троє транспортних засобів цього типу, хоча розраховано більше ніж на сотню.\n– Вітаю, – сказав бізнесмен, коли підійшов до них. – Жадеїт Цукіно, зустріч з лордом-хранителем Кунцитом Айсом.\nОхоронець отямився, привітався і вніс дані до службового мінікому. Кіцуне і Брауна службовець знав, тому відзначив, що ті повернулись, і пропустив людей на територію палацу.\n– Небо, як давно я тут не був, – прошепотів блондин.\nПісля того самого дня, коли його змусили обирати між Усаґі та службою принцу. Або – або. Без третього варіанту. Жадеїт вибрав доньку – і ще жодного разу не пошкодував про це. Зрештою, мрія стати лордом-хранителем принца ніколи йому не належала.\n– І як тобі? – Цоїзит ішов поруч і помітив задумливий погляд друга.\n– Не знаю, – чесно відповів синьоокий. Тут молодик ніколи не відчував, що належить цьому колу. – Це складно. – О так, він один з кращих обдарованих не міг знайти собі місця в палаці короля Ілюзіону і володаря планети Земля. Здавалося, що його майбутнє стати хранителем принца, зайняти місце лорда Сходу. Втілити мрію свого батька. – З кого почнемо?\n– Гадаю, що…\n– Берил. – Тихо сказав Нефрит, ставши з другого боку їхнього з Кіцуне золотокосого друга.\n– Яка зустріч! – голосно мовила дівчина, розкинувши руки, наче зібралась обійняти їх трьох одразу. – Де були? Хто це з вами? Куди зник Ендіміон?\nІ вона ще щось питала, та Жадеїт не слухав. Світлошкіра. Не в уніформі, а в розкішній сукні, великі прикраси, що відразу впадають в око. Довге чорне, як крило ворона, волосся розпущене, карі очі підведені олівцем, косметики мало і вона вміє нею користуватися, підкресливши повні губи, зробивши погляд глибшим. Приваблива.\n– Вітаю, моє ім’я Жадеїт, – заговорив чоловік, привернувши до себе увагу леді. Та здивовано поглянула на нього, але протягнула руку і він схилився, щоб ту поцілувати. У роті стало кисло. Перед очима пробігли сотні картинок, але молодик нічим себе не видав. – Я багато про вас чув.\nБерил грайливо повела плечем і усміхнулась, роздивившись доволі симпатичного, на її думку, парубка.\n– Ти була у короля? – спитав Цоїзит, недобре глянувши на леді-хранительку.\n– Ще ні, – чорнявка поглянула на рудого.\nКіцуне їй ніколи не подобався. Браун і Айс теж. Ця трійця всяко заважає панянці стати нареченою принца. Берил точно знає, що вони сховали Ендіміона. Та ненадовго. Його Величність змусить їх повернути сина назад.\n– Ходімо разом. – Запропонувала кароока.\n– Я не проти, – кинув Жадеїт і пішов уперед. Цоїзит і Нефрит переглянулись і поквапились наздогнати друга.\nУ кабінеті володаря Землі виявилося людно. Його Величність розмовляв зі своїми хранителями, та замовк, коли до кімнати зайшла Берил у супроводі трьох молодиків. Олександр здивовано глянув на них і завмер, коли побачив людину, яку сам часто путав з венеріаном, хоча точно знав, що це не так. Жадеїт, претендент на місце лорда-хранителя Сходу. Він відмовився від усього заради маленької помилки. Тринадцять років минуло, і господар кабінету не міг повірити своїм очам.\n– Жадеїте, ти вирішив повернутись до нас? – запитав Олександр.\n– У наступному житні, Ваша Величносте. Можливо. – Озвався той, підійшовши ближче. – Щиро радий Вас бачити в доброму гуморі. Алмазе, Рубіне, Сапфіре, Смарагде, – Цукіно кивнув кожному хранителю, що стояли за спиною короля. Ті відповіли тим же. – Я прийшов поговорити.\n– Якісь проблеми? – занепокоївся володар Землі.\nХоч його радник Рюноске Куро і чути не хотів про свого сина, сам король дуже хвилювався за парубка. Не варто було тоді змушувати обдарованого вибирати між місцем хранителя і донькою.\n– Не в мене, – похитав головою бізнесмен і поглянув прямо у вічі батьку Ендіміона.\nЖадеїт читав людей, як відкриту книгу. Бачив усе: гріхи, перемоги, щастя, горе, думки, бажання. Йому варто було лише торкнутися і скористатися своїм даром. Король кинув роздратований погляд на лордів-хранителів свого сина. Вони привели колишнього претендента сюди, щоб він поглянув на Берил.\n– І як вона тобі?\nЗолотокосий дивився на Олександра і мовчав. Король збентежено поглянув на нього. Жадеїт, коли користувався своїм даром не міг збрехати про те, що бачив і відчув. А якщо він і слова не каже, то або думає, як правильно все піднести, щоб не відкрити таємниці, котрі нікого зайвого не мають торкатися, або все погано. Дуже погано.\n– Ваша Величносте, – нарешті почав молодик з зовнішністю справжнього венеріана, – чи знайома Вам людина на ім’я Металія?\nКороль нахмурився і зиркнув на Берил, що вражено дивилась на сина Куро. Ніхто ще не говорив з правителем Ілюзіону так спокійно. Нікого чоловік ще так уважно не слухав. Вона не знала, хто цей золотоволосий, Олександр сам вибрав її колись, щоб вона зайняла місце леді-хранительки.\n– Цього не можу бути, Жадеїте, я добре знаю цю дівчину, – похитав чорнявий пан, але в грудях стисло: парубок не міг брехати. – Вона не могла. – Тихо проговорив король.\n– Мені прикро. – Бізнесмен підніс руку до рота, наче його нудило і заплющив очі. Картинки повернулись. Вони показували миті чужого життя, змусивши нутрощі зав’язатися у вузол. – Металія, – Цукіно розплющив очі, – пообіцяла їй допомогти стати дружиною принца. У Берил є одна з її настоянок.\nОлександр дивився на дівчину, та гнівно поглянула на колишнього претендента і відкрила рота, щоб одкинути звинувачення. Король махнув рукою – і Рубін з’явився за спиною чорнявки, стиснувши плечі панночки. Та смикнулась раз, другий, а потім її м’язи замерзли під дією сили лорда-хранителя. Смарагд швидко підійшла до них. Зеленокоса стала шукати зілля.\n– Ось, – за декілька хвилин красуня показала володарю маленьку пляшечку з чорною рідиною.\n– Дай я подивлюся. – Король взяв настоянку та уважно почав її розглядати. – Металія робила. Навіщо, Бериле?\nТа не могла нічого сказати, а Рубін і не думав її відпускати. Жадеїт поглянув у їхній бік і помітив, що до кімнати зайшов Кунцит. Біловолосий молодик спокійно обвів присутніх очима і зупинився на Берил і Рубіні.\n– Леді-хранителька зустрічалася з Металією. – Заговорила Смарагд, поглянувши на Айса. – І принесла з собою її зілля.\n– Вона сама зізналася? – капітан хранителів принца поглянув на свою підлеглу, а потім на зеленокосу.\n– Ні, про це розказав Жадеїт. – Мовила та.\nБілявий поглянув на людину, що стояла перед королем. Зовнішність венеріана. Лише у тих волосся всіх відтінків жовтого, рідше білого. Жадеїт Куро. Був головним болем Кунцита усі ті роки, коли мав стати одним з лордів-хранителів. Бізнесмен, помітивши погляд, кивнув і знову став дивитися на Берил.\n– Гадаю, ви зможете дізнатись, що вона задумала, – заговорив Олександр. По його голосу і не скажеш, що чоловік у розпачі. Чорнокоса – донька його друга – і король ніяк не хотів вірити, що дівчина свідомо пішла на такий вчинок. – Жадеїте, тобі підготують кімнату. Хочеш зустрітися з батьком? Він недалеко, я пошлю за ним.\n– Не треба, – похитав головою Цукіно. – Якщо не бажаєте, щоб ми зруйнували Ваш кабінет, нас краще тримати якнайдалі один від одного.\nЙого Величність все-таки не втримався і закотив очі під лоба. Він сподівався, що ці двоє через стільки років знайшли спільну мову. Сумно, що це не так. Чоловік на мить звернув увагу на своїх хранителів, які вивели Берил з кімнати.\n– Я гадав, що це змінилося. Він же навідував тебе в Японії.\n– Не пригадую, щоб бачив його серед гостей, – Жадеїт спохмурнів. – Але довелося зустрітися з його… друзями.\n– Знайомство пройшло невдало. Особливо для них.\n– Коли ви же помиритеся?\n– Коли рак на горі свисне. Я до нього не піду, навіть якщо мені пообіцяють золоті гори, діамантові ріки та срібні ліси. Впевнений, що і він теж.\nКороль похитав головою: правда. Рюноске відмовиться. Що він лише не обіцяв раднику, щоб той помирився зі своїм сином – талант хлопця Олександру пригодився б, – але ні, той вперся, як баран. А тепер правитель Ілюзіону впевнився, що і Жадеїт на примирення не піде. Доведеться шукати інші варіанти залишити обдарованого тут.\nЦукіно пронизливо глянув на володаря Землі, наче прочитавши його думки.\n– Я чув про королеву Сереніті. – Заговорив він.\n– Увечері повідомлять усім, – мовив король. – Після встановлення бар’єру вона слабшала дедалі сильніше. Не знаю, що там сталося, та кінець настав швидко. Дивно, що захист ще на місці. Але якби він зник, то Галаксія була б уже тут.\nЧорнявий пан схрестив руки на грудях і подивився на свій стіл.\n– Вони ще щось сказали?\n– Нехеленія зі свитою бажає навідати Землю, причину цього скажуть при зустрічі.\n– Хочете, щоб я був там?\n– Так. Твій дар нам знадобиться. Я хочу знати, що вони задумали. – Король рвучко встав. – Нехеленія, хоч і сестра Сереніті, та ніхто не знає, що коїться в її голові. Ти тоді був ще тут і чув, що королева Срібного Тисячоліття і принцеса воювали між собою. Згодом, щоправда, все стихло, але я маю сумніви щодо чесності молодшої сестри володарки Місяцю.\n– Добре. – Олександр примружився. – Ендіміон у тебе?\n– Можливо, – хитро посміхнувся Жадеїт.\n– Отже, в тебе. Я пошлю за ним.\n– Не раджу цього робити – чужих там не люблять.\n– Хлопче, гадаєш, що мої люди не впораються? – засміявся володар Землі.\n– Боюсь там нічого не залишиться. Ні від Ваших людей, ні від мого дому. – Дуже серйозно сказав золотокосий. – Тому буде краще, щоб ви трохи відпочили один від одного, – вів далі Цукіно. – До слова, він мені винен за допомогу.\n– Від Вас нічого, – усміхнувся молодик, – а принц допоможе моїй донці у вивчені англійської.\nКороль здивовано моргнув:\n– А більше нічого і не треба.\n– Твоя воля. – Кивнув брюнет. – Можеш іти, кімната вже готова. Цоїзит і Нефрит тебе проведуть. – І після того, як синьоокий подякував, повернувся до Айса. – Кунците, ти щось хотів?\n– Ні, – похитав головою той. – Просто зайшов.\n– До зустрічі, – попрощався капітан, покинувши кабінет і кинувшись наздоганяти двох лордів і одного колишнього претендента.\nТрійця йшла і перемовлялась між собою. Кунцит згадав, як колись він виловлював їх по всьому палацу, а парубки старанно ховалися по всім куткам, як миші від кота.\n– …дивно! – мовив Кіцуне, змахнувши руками. – Нащо їм до нас? Ми свою частину домовленості виконуємо чітко, без порушень.\n– Ти просто про них не знаєш, – похитав головою Жадеїт, він добре розумів, що завжди щось та вилізе – і таке треба негайно виправляти.\n– Е ні, я помічник Сапфіра і часто бігаю там. Ми робимо все як треба.\n– Тоді справа в іншому. – Заговорив Нефрит.\n– У чому? – спитав Цоїзит.\n– Гадаю, їм потрібна допомога. – Відповів Цукіно.\n– Цікава ідея. – Втрутився Айс – і трійця вражено поглянула на нього.\n– Кунците, привіт, – знервовано сказав рудий, подивившись на шатена, що відвів погляд.\n– Заважаю? – з мало помітною усмішкою запитав біловолосий.\n– Ні, – відповів йому Жадеїт, на диво спокійно, навіть в очі глянув без роздратування. – Просто вони хотіли з тобою поговорити про дещо.\n– Про те, що вони мені обіцяли.\n– Жадеїте, я маю кожне слово з тебе лещатами тягнути?\n– Не треба, – засміявся той, – мені просто подобається, як вони здригаються від мої слів.\n– Друже, будь ласка, – попрохав Цоїзит, склавши руки перед собою, наче зібравшись молитись.\n– Заспокойся, все добре. – І бізнесмен повернувся до капітана. – Вони пообіцяли мені, що ти поговориш з Рюноске Куро.\n– Ти все-таки вирішив помиритися з ним? – здивувався Кунцит. Хіба декілька хвилин назад колишній претендент казав не зовсім інше?\n– Ні, ні, що ти! Я хочу, щоб він залишив нас з донькою у спокої.\n– Навіть так. А чому я?\n– Він тебе обожнює.\nТи втілення його мрії, але цього Жадеїт не сказав. Чомусь не зміг. Кунцит не став допитуватись, і вони всі разом попрямували до кімнати Цукіно. Бізнесмен поглядав на капітана лордів-хранителів. Здається, у вісімнадцять він вірив, що переросте його. Дарма. Айс одного зросту з Нефритом, і якщо бізнесмен не знайде в собі таланту до левітації, то ніколи вже не буде вище нього.\nКунцит з формою носив ще і плащ. Все темно-синього кольору. Капітан теж світлошкірий. У нього біле волосся, білі вії, тому колись Жадеїт називав його блідою поганкою, подумки. Самогубцем молодик не був ніколи, а лорд-хранитель Півночі найсильніший земний обдарований, якого він знає. Від парубка тоді й мокрого місця не залишилось б. А тепер навіть думки такої не виникло. Авжеж, зовнішність у чоловіка дещо безбарвна, але очі – сірі, як грозове небо, – привертали увагу.\n– Ось ми і прийшли! – весело заговорив Цоїзит.\nЖадеїт поглянув на двері. Знайомі, до речі. Він притиснув долоню до квадратика поруч з одвірком. Той мигнув – і двері відчинились.\n– Жартуєте? Це ж та сама кімната, де я жив тринадцять років тому!\n– Точно, а це означає, що ми будемо поруч. – Підморгнув Кіцуне.\n– Я гадав, що ви вже маєте власні будинки. – Пирхнув Цукіно.\n– Іноді ми не встигаємо впоратися з усім, тому ночуємо тут. – Пояснив Нефрит.\n– Точніше, нам дуже часто доводиться спати саме тут. – Похитав головою Кунцит.\n– Ясно. Піду влаштовуватись. Я так розумію, все інше теж мало змінилось?\n– Точно, – відсалютував другу рудий, відчинивши сусідні двері.\nЖадеїт зайшов до своєї кімнати. Нічого не змінилося. Хтось витирав пил. Кімната невелика, вміщує ліжко, шафу і стіл зі стільцем. На протилежній, від вхідних дверей, стіні вікно, прикрите білою тканиною з квітковим візерунком. Стіл стоїть під ним. На стільці досі знаходиться його форма. Біла з синьою каймою. Це означало, що він лише претендент. Як вона ще не струхла? Хоча робили її з якісного матеріалу. Скільки там обіцяли? Років тридцять. Черговий скажений дослід. Ліжко перестелили, але білизна схожа на ту, що була колись. Чи мо’ його пам’ять підводить? В шафі висів одяг. Не той, що тринадцять років назад. Все-таки розмір у нього змінився. Біля шафи знаходились ще одні двері. Вони вели у ванну кімнату. Зазирнувши і запевнившись, що там теж нічого не змінилось, Цукіно пішов до ліжка. Він утомився. Все потім. І душ теж.


Новини за 5.05.2018\nКруглий стіл щодо реалізації правопросвітницького проекту Мін’юсту «Я МАЮ ПРАВО!» та пілотних проектів у сфері державної реєстрації актів цивільного стану відбувся у Рівному, у п’ятницю, 4 травня. Учасниками зустрічі були працівники Рівненського міського відділу ДРАЦС та Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому. Начальник Рівненського міського відділу ДРАЦС ...\nПро новації законодавства щодо сплати аліментів говорили у Володимирецькій районній раді\nУ Володимирецькій районній раді обговорили реалізацію правопросвітницького проекту «Я МАЮ ПРАВО!» та новел законодавства у сфері аліментних зобов’язань. Правопросвітницька зустріч відбулася із працівниками виконавчого апарату районної ради у п’ятницю, 4 травня. Про впровадження проекту «Я МАЮ ПРАВО!» та новації щодо посилення відповідальності за несплату аліментів #ЧужихДітейНеБуває розповів начальник Володимирецького ...\nУ боржника аліментів описали ноутбук та модем\n11 тисяч гривень аліментів заборгував двом своїм дітям мешканець Костополя за п’ять місяців. Мобільна група із стягнення заборгованості з виплати аліментів здійснила виїзд за місцем проживання боржника. Державні виконавці Костопільського районного відділу ДВС описали та арештували майно, яке належить неплатнику аліментів, а саме ноутбук та модем до нього, а також ...\nУ Корецькому районі працювала мобільна група із боротьби з боржниками аліментів\nНа Кореччині продовжує працювати робоча група із стягнення заборгованості з виплати аліментів. Державні виконавці Корецького районного відділу ДВС здійснили виїзди за місцем проживання боржників для проведення опису майна та складання адміністративного протоколу. Водночас у Користівській сільській раді відбулася зустріч із працівниками в рамках правопросвітницького проекту «Я МАЮ ПРАВО!». Жителям ...\nЗ початку року державні виконавці Міністерства юстиції забезпечили виплату 1,1 млрд грн боргів з аліментів. Про це вчора в ході засідання оперативного штабу повідомив Міністр юстиції Павло Петренко. «У досягненні такого результату нам допомогло прийняття закону #ЧужихДітейНеБуває, який забезпечив виконавців дієвими засобами впливу на батьків, які не хотіли добровільно ...\nНа Рівненщині підприємство повністю сплатило заборговану зарплату\n10 998 гривень заборгованості з виплати заробітної плати стягнули державні виконавці Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з ТзОВ «Томашгородський кар’єр Розовий». На примусовому виконанні у Рокитнівському районному відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТзОВ «Томашгородський кар’єр «Розовий». Воно ...


Купити листовий метал, лист сталевий ціна за метр та тонну оптом Дніпро Україна\nЛистовий метал у Дніпрі\nЛистовий металопрокат являє собою лист сталевий з різних видів металу та сплавів, і здебільшого є напівфабрикатом для виготовлення механізмів, частин та деталей для машинобудування та промисловості. Як самостійний елемент лист металу використовується у будівельній сфері при створенні металоконструкцій різного призначення, а також у оздоблювальних роботах.\nНайважливіші характеристики листового металу – міцність та довговічність. Найбільший термін служби мають вироби не з одного виду металу, а виготовлені із спеціальних сплавів. Вони стійкі до корозії і можуть використовуватися в несприятливих погодних умовах, добре піддаються згинанню, різанню, монтажу.\nПродукцію можна купити у вигляді полотна або рулону, з обробленою або необробленою кромкою.\nХарактеристики листового металопрокату\nТехнічні характеристики листового металу включають такі показники:\n• товщина листа металу;\n• ступінь витягування;\n• точність виробництва;\n• якісні характеристики поверхні сталевого листа.\nЗа точністю виробництва листовий металопрокат буває звичайною і високою точністю, за ступенем витягування - нормальний або глибокий ступінь. На ринку прокату можна купити лист сталевий, товщина якого варіюється в межах 2-5 мм. Поверхня виробу залежить від сфери застосування і може бути гладкою, гофрованою, рифленою, з перфорацією.\nЗа методом виробництва листовий метал може бути гарячої та холодної прокатки. Другий варіант забезпечує набагато більшу міцність виробів, але має більш високу ціну.\nВиди листового металу та сфери застосування\n• Гладкий лист сталевий. Може бути як забарвлений, так і не забарвлений. Має різну товщину та розміри залежно від мети використання. Приємний рівний глянсовий зовнішній вигляд листа металу дозволяє використовувати його для оздоблювальних робіт.\n• Гладкий лист сталевий оцинкований. На кінцевій станції виробництва цей вид виробу оцинковується, що дозволяє покращити експлуатаційні характеристики прокату. Листовий метал набуває довговічності, стійкості до корозії, перепадів температурного режиму та впливу несприятливих зовнішніх факторів. Така продукція широко використовується у будівництві та промисловості.\nОцинкований листовий металопрокат простий у монтажі, чудово піддається обробці - різанню та згинанню.\n• Листовий металопрокат із нержавіючої сталі. Незважаючи на досить високу ціну за тонну, цей вид продукції має незмінно високий попит. Купити нержавіючий лист сталевий прагнуть як для виробництва різної металопродукції в промисловості, так і для оздоблювальних робіт. Такий матеріал відрізняється високою жаростійкістю, стійкістю до корозії, тривалим терміном служби в будь-яких умовах, навіть екстремальних, та можливістю повторного використання.\n• Листовий метал профільований – декоративний гофрований вид виробу для обробки металоконструкцій, обшивки будівельних споруд.\n• Лист металу з перфорацією. Перфорований прокат за допомогою спеціального обладнання після основного циклу виробництва набуває наскрізного малюнку. Використовуються в основному в оздоблювальних роботах, в архітектурі та декорі приміщень.\nЛистовий металопрокат - відносно доступний за ціною універсальний матеріал, що застосовується в промисловості та будівництві. З його допомогою легко споруджувати міцні та естетичні металоконструкції.\nВід чого залежить ціна листового металопрокату?\nОсновну роль формуванні ціни на лист сталевий відіграє вид сплаву, з якого виготовлено виріб, його товщина, точність обробки поверхні. Також ціна залежить від наявності або відсутності оцинкування, а також необхідності додаткової обробки металовиробу (порізки, навантаження). Малюнок поверхні листового металопрокату також має значення ціноутворенні.\nНа ціну стального листа також впливає обсяг замовлення. Якщо купити лист металу оптом, ціна за тонну буде нижчою, ніж ціна за лист при роздрібній купівлі.\nЯк купити листовий металопрокат у Дніпрі.\nКупити лист металу в широкому асортименті від перевірених виробників можна через форму замовлення на сайті металобази або за дзвінком особистого менеджера.\nМи пропонуємо нашим клієнтам найвигідніші ціни за аркуш/метр/тонну. За замовленням листового металопрокату оптом від однієї тони діють знижені ціни.\nЗа потреби наш консультант допоможе підібрати оптимальні для ваших завдань позиції та розрахує необхідну кількість листового металу.\nВся продукція має необхідні сертифікати якості.\nФорма оплати допускається будь-яка. Здійснюється оперативна доставка листового металу по Дніпру та по всій Україні.