Рідкісні профі: брудна робота водолазів - Психологія - Рятувальники отримують 2500-3500, а техніки - до 12 тис. грн | СЬОГОДНІ\nРятувальники отримують 2500-3500, а техніки – до 12 тис. грн\nГазета "Сегодня" починає новий спецпроект "Рідкісні профі", в рамках якого раз на місяць ми будемо розповідати про представників рідкісних і небезпечних професій, які працюють в Україні. Ми напишемо, як стати водолазом, каскадером, пожежним, мінером, повітряним гімнастом або інструктором парашутного спорту.\nВ рамках проекту ви дізнаєтеся, в яких навчальних закладах можна отримати ту чи іншу спеціальність, якими навичками повинен володіти бажаючий її отримати, як і де знайти роботу, на які зарплати, пільги і бонуси реально розраховувати, і з якими труднощами стикаються новачки. Експертами виступлять як представники Міносвіти і Мінсоцполітики, так і професіонали з багаторічним стажем.\nПри слові "водолаз" багато хто з нас уявляють романтиків, які вивчають підводний світ у пошуках затонулих суден, скарбів і легендарної Атлантиди. Або, на худий кінець, Людину-амфібію і Жака-Іва Кусто. Чи так це? "Сегодня" дізналася, як живуть українські водолази. Про те, де отримати цю професію, скільки потрібно вчитися, які соцпільги мають її представники, і коли вони йдуть на пенсію, нам розповіли фахівці Міносвіти і науки, а також Мінсоцполітики.\nЗдоров'я для навчання\n"Професія водолаза специфічна, готують таких спеців на замовлення роботодавців за узгодженими і затвердженими Міністерством освіти і науки індивідуальними робочими і навчальними планами і програмами. Базовий (найнижчий) рівень кваліфікації водолаза – третій клас – можна отримати за три місяці в навчальних закладах І-ІІІ атестаційного рівня. Варто навчання 3000-5000 гривень", – розповів директор Департаменту профтехнічної освіти Міністерства освіти і науки В'ячеслав Супрун.\nВІДБІР.Найсуворіший відбір – по здоров'ю: майже такий же, як льотчиків. Вступити можуть хлопці або дівчата зростом вище 165 см, без хронічних захворювань органів дихання і вушних раковин, хвороб кісток, суглобів, м'язів, серцево-судинної системи, що не палять, з хорошим об'ємом легенів, які вміють добре плавати і здатні добре переносити перепади тиску. Якщо пройти медкомісію, проблем з надходженням, як правило, не виникає: конкурсу майже немає.\nПрофесія водолаза включає в себе три групи спеціалізації. Фахівці 1-й і 2-ї групи (так звані водолази-техніки) зайняті на роботах промислового, будівельного, ремонтного, науково-дослідного характеру. Вони обстежують, піднімають і розвантажують затонулі судна, складають креслення їх пробоїн і акти обстеження, беруть участь у будівництві та ремонті підводних частин споруд, прокладають трубопроводи і кабелі, розчищають акваторії від перешкод, обслуговують наукові дослідження і багато іншого. Щоб стати водолазом цих спеціалізацій, вступати в морську школу потрібно, вже маючи середню спеціальну освіту – наприклад, зварника, електрика і т.п.\nВодолази 3-ї групи проводять рятувальні роботи з наданням першої долікарської допомоги, для цього при надходженні базову медичну освіту їм не потрібно. Вступити на курси, де вчать на водолаза зі спеціалізацією "матрос-рятувальник", можуть люди, які мають повну середню освіту (11 класів школи) і пройшли конкурсний відбір.\nКиївська морська школа Товариства сприяння обороні України\nЦентр виживання в екстремальних умовах при Одеській національній морській академії\nНавчальний центр Львівської області\nІзмаїльський навчально-тренувальний загін Морської охорони Державної прикордонної служби України\nНавчальний центр Хмельницької області\nЄ три групи спеціалізації водолазів: перші дві проводять технічні роботи, а третя – рятувальні. Водолази кожної групи діляться на класи – з третього по перший. Наприклад, зварювання і різання металів, підводні вибухові роботи виконують тільки водолази 1 класу 1-2 груп спеціалізації – вони ж трудяться в особливо важких і небезпечних умовах. Рятувати і шукати людей можуть водолази 3-го класу 3-ї групи спеціалізації. Бути інструкторами водолазної справи і займати керівні посади серед рятувальників можуть водолази 1 і 2 класу.\nНайчастіше водолази суміщають спеціалізацію і можуть одночасно бути і техніками, і рятувальниками. Після закінчення курсів випускники будь-якої групи отримують тільки 3-й клас. Щоб піднятися на наступну сходинку, водолазам-технікам треба напрацювати під водою 1000 годин, а рятувальникам – 300. Для отримання найвищого, 1 класу, технікам потрібно напрацювати 2000 підводних годин, рятувальникам – 500.\nВодолази, як правило, працюють командами по 3-15 чоловік (працювати по одному не можна з техніки безпеки). Кожен по черзі виконує обов'язки працюючого, страхує (він стежить за показаннями манометрів на повітророзподільного щиті і т. д.) і забезпечує водолаза (відповідає за обслуговування працюючого водолаза, передає йому умовними сигналами вказівки і т. д.).\nВсі водолази, незалежно від спеціалізації, працюють на водних станціях (в Україні їх кілька сотень). Зарплата залежить від класу: чим він вищий, тим більше заробіток. Так, новачок-рятувальник третього класу може розраховувати на 2500 грн, а професіонал першого – на 3500 грн на місяць. У водолазів-техніків зарплата вище: від 5000 грн. Розмір оплати залежить від кількості замовлень на ремонт корпусів суден, намивки пляжів, підняття предметів (діставати іноді доводиться навіть потонули авто). У "хлібну" теплу пору року заробітки техніків доходять до 10-12 тис. грн на місяць, а взимку вони можуть сидіти без роботи. Найчастіше водолази-рятувальники мають спеціалізацію техніків і можуть підробляти по вихідних (у робочі дні вони повинні бути вільні для порятунку людей). Правда, щодо заходів безпеки рятувальникам заборонено працювати у вихідні. Якщо начальство дізнається про "халтури" – можуть звільнити.\nЦя професія пов'язана з підвищеною небезпекою і шкодою для здоров'я, тому відпустку водолазам покладено строком від 24 до 31 дня на рік плюс одна профспілкова путівка в санаторій. На пенсію чоловіки (жінок-водолазів одиниці) виходять в 50 років при 20-річному трудовому стажі (при цьому 10 років мають бути проведені на шкідливій роботі і включати 2750 годин підводних робіт). Щоб місяць або рік зарахувався в стаж, потрібно не менше 25 годин занурень на місяць і не менше 275 на рік. Жінки йдуть на пенсію в 45 років при 15-річному стажі (7,5 з яких – на шкідливій роботі).\nНевигадані історії з практики\nНазвати водолаза аквалангістом – значить образити профі, адже акваланг може надіти кожен, а от бути водолазом – доля обраних. Існують у них і свої улюблені історії.\nОЖИЛИЙ УТОПЛЕНИК. "Виїхали ми якось на пошуки утопленика. Я спустився на 6-метрову глибину, де видимість була майже нульова: ил і темна вода, навіть ліхтар не допомагає – дно доводилося досліджувати на дотик. Наткнувшись на щось м'яке і довге, вирішив, що це тіло людини. Зрозуміло, що рятувати бідолаху було пізно, але підняти наверх все одно треба. Взяв потопельника під пахву і почав спливати. І тут він ... ворухнувся. Подумав спочатку: "Сильна течія, здалося". Але мій "потопельник" вивертається, відштовхує мене й спливає. Штовхнув з такою силою, що я як був, з балонами і вантажами, пробкою вилетів на поверхню (вже потім, скільки не намагався спливти з таким вантажем сам – не виходило). Ми з колегами вирішили, що, найімовірніше, "потопельника" був двометровий сом, до якого мені пощастило підійти: соми зазвичай дуже чуйні і до себе не підпускають ", – розповів Віктор Гаврилюк.\nЗОЛОТІ ЗНАХІДКИ. На дні водойм водолази знаходять цілі дитячі майданчики, стародавні якоря і міни часів ВВВ. Є й місця, які підводники називають клондайком. Наприклад, у Дніпрі в центрі Києва, коли йде скидання води з ГЕС, протягом прискорюється, зносить пісок, і оголюється твердий мул, на якому можна відшукати золоті вироби та дрібні монети.\nОднією з найцінніших знахідок Віктора Гаврилюка стали золотий годинник, які попросив знайти власник. А самим дрібним знайденим предметом було кільце з діамантом, підняте на прохання господині. Спершу Віктор намагався знайти коштовність за допомогою спецнасоса, втягує пісок із дна. Але через крутий рельєф затія не вдалася. Довелося оглядати дно, зависнувши на 20 хвилин вниз головою на тросі. "Коли виглянуло сонце, золотий краєчок кільця блиснув в піску, і я його побачив", – говорить рятувальник.\nВіктор Гаврилюк, 53 роки, водолаз 1 рівня спеціалізації, бригадир водолазів рятувально-водолазної станції № 2 Спеціалізованої аварійної рятувально-водолазної служби столичного КП "Плесо"\nВід "болотолаза" до інструктора на підводному човні. "Стати водолазом я мріяв з дитинства: у п'ять років побачив їх по телевізору і вирішив бути одним з них. Оскільки вдома ласт не знайшлося, взяв великі калоші і ізлазив в них всі навколишні глибокі калюжі – після чого мене жартома прозвали "болотолазом". Роки йшли, мрія стати водолазом мене не залишала, але як це здійснити, я тоді не знав, і мрію довелося відкласти: після школи пішов в училище на слюсаря-електрика. На останньому курсі отримав повістку з військкомату, а на медкомісії мене запитали: "Ти такий здоровий і міцний – в водолази підеш?" Звичайно, я не повірив своєму щастю, але з радістю погодився. Тримісячні курси з навчання водолазному справі проходив при Добровільний суспільстві сприяння армії, авіації і флоту у Києві (ДОСААФ) – зараз той же базовий курс проходять студенти в Київській морській школі. Але це навчання основам, а у водолазному справі важлива практика. Щоб вийшов тямущий фахівець, потрібно пропрацювати 3-4 роки з хорошим наставником, який передасть досвід.\nПісля закінчення курсів та училища я пішов служити на флот. У Севастополі навчався ще шість місяців у Школі водолазів, а потім мене направили служити у Владивосток, в бригаду підводних човнів. Там я займався підготовкою спорядження для занурення, ремонтом і перевіркою судна під водою і навчанням військових водолазів. Після повернення додому довго не міг знайти роботу. Вже думав піти працювати електриком, але мені знову пощастило: мій наставник з ДОСААФ запропонував роботу водолаза-рятувальника на одній з водолазно-рятувальних станцій. Відтоді вже більше двадцяти років і працюю в цій сфері. Як і більшість з нас, труджуся круглий рік, за графіком "12-годинна зміна через добу".\nРобота не для слабкодухих. Водолазам-рятувальникам доводиться не тільки рятувати купальників влітку, знімати людей з крижин і витягувати рибалок з ополонок взимку, але і шукати і діставати потопельників. Це найскладніше в роботі – не стільки фізично, скільки психологічно. Особливо коли доводиться діставати дітей. Не всі витримують таке навантаження: хтось іде через два-три роки, хтось, чого гріха таїти, спивається, і їх просять піти. Залишаються найстійкіші. Та й зарплата невелика, від чого текучка кадрів чимала.\nТакож в нашу роботу входить і виконання замовлень від міської влади: очищати дно водойм від сміття, шукати щось під водою (затонулі човни, катери), займатися ремонтом і зварюванням гідротехнічних споруд (мости, гідроелектростанції). Допомагаємо і міліції: шукаємо знаряддя злочинів і небіжчиків. Про найбільш страшні знахідки, начебто відірвані частини тіл, ні дружині, ні дітям не розповідаю – не хочу лякати. На відміну від працівників ГСЧС, у водолазів штатного психолога-реабілітолога немає, і кожен знімає стрес як може. Я, наприклад, займаюся художньою ковкою. Робота руками – мій найкращий антидепресант.\nУ кожного водолаза є гранична глибина, на яку він може зануритися. У мене це 45 метрів. Щорічно ми проходимо медкомісію, після якої лікарі встановлюють глибину допустимого занурення для кожного. Працювати ж здебільшого доводиться в темряві і на дотик через мулу на дні, в спорядженні вагою до 80-110 кг.\n"КИДАТИ НЕ БУДУ". Незважаючи на складності – невелику зарплату, мізерне фінансування і те, що держава нас не цінує, – я б ні за що не змінив професію. Адже ми робимо найважливіше – рятуємо людські життя. Ця не лише професія, а й стиль життя, і покликання.\nНіхто з моїх дітей не пішов по моїх стопах, але вони всі іноді займаються дайвінгом.\nДо речі, багато хто плутає дайверів і водолазів. Перші просто пірнають з легким спорядженням (21-40 кг) і займаються підводним плаванням. По суті, вони – аматори. Другі ж надягають костюм, акваланг, черевики зі свинцевими устілками, вантажі і ходять по дну у важких умовах, виконуючи складні роботи під водою, наприклад, зварювання. Це куди складніше і професійніше".\nУ столичному Інституті травматології розгорівся кадровий конфлікт Українці по півроку не можуть знайти роботу Сирія переобрала президентом Асада У Криму школярі написали пояснювальні за заспіваний гімн України У Києві нанесли свіжу дорожню розмітку на 46 вулицях Через нестабільну ситуацію Донецк не доплатив до Пенсійного фонду 63 млн - мер Тривають роботи з відновлення озброєння Повітряних Сил Збройних Сил України\nосвіта робота школа зарплати акваланг навчання водолази професія досвід під водою історія


Рис. 1. Англійський король Яків І. Він намагався посилити свою владу й послабити вплив парламенту.\nУ XVI ст. інтереси королівської влади Англії та «нових дворян» і буржуазії досить часто були тотожними. Однак у XVII ст. спроби англійських монархів посилити свою владу зустріли значний спротив населення країни. Чому саме в Англії самовладні дії монархів викликали організовану протидію всіх станів суспільства?\nВарто пригадати! 1. Назвіть причини й наслідки огороджування. 2. Як проходила Реформація в Англії? 3. Чи можна стверджувати, що в Англії XVI ст. існувала абсолютна монархія?\nНа початку XVII ст. в Англії тривав розвиток мануфактурного виробництва. Були поширені мануфактури з виготовлення вовняних тканин, розвивалися мануфактури в гірничій справі, обробці металів. У селі «нові дворяни» господарювали за правилами капіталізму, на їхніх землях розводили овець і вирощували зерно на продаж. Для збільшення доходів дворяни продовжували огороджування — виганяли селян із землі.\nОднак розвиток сільського господарства й мануфактурного виробництва був пов’язаний із серйозними труднощами. Жорсткі обмеження міських ремісничих цехів заважали створенню мануфактур у містах. Селяни продовжували виконувати численні феодальні повинності. Власником землі «нових дворян» був король, і дворяни мусили виплачувати йому великі податки.\n«Нові дворяни» й буржуазія були незадоволені англіканською церквою, що мало чим відрізнялася від католицької. В Англії набули поширення ідеї кальвінізму, що вимагали радикальної реформи церкви й держави. Хоча існувало кілька течій кальвінізму, усіх кальвіністів називали одним словом — пуритани («чисті»). Державна англіканська церква переслідувала пуритан, багато з них були змушені залишити Англію та їхати в колонії.\nВ англійському суспільстві наростало невдоволення становищем у країні. Жителі країни, особливо городяни й «нове дворянство», вимагали змін у державі. Центром обурення стала нижня палата парламенту — палата громад. Серед її членів було багато пуритан, які виступали на захист прав англійців, приватної власності й вимагали обмеження влади короля й англіканської церкви.\nВ Англії у XVII ст. швидко розвивалися нові капіталістичні відносини, але їм заважали пережитки феодалізму.\nПричини революції в Англії.\nПротиріччя в англійському суспільстві ще більше загострилися із приходом до влади Якова I Стюарта (1603—1625) (рис. 1). Будь-якими засобами Яків I збільшував збір коштів до скарбниці, запроваджував нові мита. Король продавав великим купцям торговельні монополії, що робило невигідною торгівлю інших купців. За Якова I англіканська церква посилила переслідування пуритан, яких король вважав найнебезпечнішими противниками королівської влади. Король навіть пішов на зближення з давнім ворогом Англії — католицькою Іспанією. Парламент намагався опиратися королю, і Яків I тричі його розпускав.\n«Монархи — божі намісники»\nЯків I Стюарт ніколи не приховував свого бажання встановити абсолютну владу в державі. Він говорив: «Розмірковувати про те, що государ може й чого не може, є бунт. Я не дозволю розмірковувати про свою владу... Монархи — божі намісники». Особливо різко Яків І висловлювався про пуритан: «Вони починають із церкви тільки для того, щоб розв'язати собі руки щодо держави».\nКарл I (1625—1649) (рис. 2), син Якова I, продовжував політику батька. Король наполегливо шукав гроші для поповнення скарбниці й вводив досі небачені побори. Так, наприклад, він вимагав від дворян грошей на майбутнє одруження своєї семилітньої дочки. Королівські чиновники шукали будь-яку причину, щоб накласти штраф або відібрати землю. Дії короля викликали обурення в країні. Деякі дворяни відкрито відмовлялися платити грабіжницькі побори. У 1628 р. парламент видав «Петицію про право», у якій зажадав від короля не порушувати закон і зберігати права своїх підданих. У відповідь Карл I розпустив парламент і на 11 років установив одноосібне правління. Ще більші побори й порушення закону призвели до зростання невдоволення королівською владою в Англії.\nРис. 2. Англійський король Карл І.\nГоловною причиною революції в Англії стали дії королівської влади, які гальмували економічний розвиток країни й порушували релігійну свободу англійців.\nУ 1637 р. спалахнуло повстання в Шотландії, викликане намаганням королівської влади внести зміни в правила та хід богослужіння. У Карла I не було ні коштів, ні армії для його придушення, тому він був змушений у 1640 р. скликати парламент. Парламент, що отримав назву «Довгий» (1640—1653 рр.), відмовився надати королю гроші й висунув власні вимоги.\n«Довгий парламент» заборонив королю збирати нові податки, скасував незаконні побори й позбавив Карла I права розпускати парламент. Король змушений був погодитися, але в 1642 р. втік із Лондона й почав збирати армію для боротьби з парламентом. В Англії почалася громадянська війна.\nСпочатку армія парламенту поступалася силам короля, яких називали «кавалерами». Командири парламентських загонів і солдати просто боялися воювати з королем. Проте незабаром парламентські сили очолили рішучі командири-пуритани, одним із яких був дворянин Олівер Кромвель (1599—1658) (рис. 3). Він почав створювати армію «нового зразка». У парламентські загони набирали добровольців з усіх прошарків суспільства, не звертаючи уваги на їхнє походження. Тисячі пуритан стали під прапори армії парламенту.\nОлівер Кромвель був типовим представником «нового дворянства». У своєму маєтку він організував господарство, займався торгівлею. Як і багато «нових дворян», Кромвель був прихильником радикального пуританства й брав активну участь у громадянській війні. В армії він командував кавалерійським полком, набраним із-поміж добровольців. Солдати Кромвеля демонстрували в боях неабияку стійкість і мужність, за що прихильники короля прозвали їх «залізнобокими».\nУ 1645 р. парламентська армія зустрілася з королівськими військами в битві під Нейзбі. На початку бою кіннота Карла I прорвала оборону армії «нового зразка» та кинулася переслідувати тих, хто відступав. Проте залишки армії парламенту не втекли, як це було раніше, а під командуванням О. Кромвеля перейшли в наступ і розгромили противника. Невдовзі Карл I утік до Шотландії. Громадянська війна закінчилася, влада в державі повністю перейшла до рук парламенту.\nПідтримка населення забезпечила парламенту перемогу над силами короля.\nПравління «Довгого парламенту».\nУже під час громадянської війни «Довгий парламент» розпочав радикальні реформи. Були скасовані королівські монополії на торгівлю, церковні й королівські землі конфісковані й продані. В Англії було ліквідовано англіканську церкву й запроваджено пуританське богослужіння. У 1646 р. парламент виконав основну вимогу «нових дворян»: було скасовано верховну власність на всю землю короля, і земля дворян стала їх особистою — приватною власністю. Однак парламент не пішов на поступки селянам і не звільнив їх від феодальнихповинностей, більшість городян не отримала права брати участь у виборах парламенту.\nВеликої популярності в Англії набули ідеї радикальних пуритан — левеллерів («зрівнювачів»). Лідер левеллерів Джон Лільберн вимагав рівності прав усіх жителів Англії, обвинувачував парламент у захисті інтересів тільки «нових дворян», багатих купців і власників мануфактур. Ідеї Лільберна набули поширення серед солдатів армії «нового зразка». Члени парламенту побоювалися посилення левеллерів і почали переговори з королем, якого викупили в шотландців. «Довгий парламент» сподівався, що король вгамує народний рух.\nУ 1648 р. Карл I спробував знову підняти на боротьбу своїх прихильників, але королівські загони були швидко розбиті. Наляканий посиленням армії, парламент спробував її розпустити, але командування звинуватило його у змові з королем. Загін полковника Томаса Прайда увірвався в будинок парламенту й розігнав усіх противників армії. Влада перейшла до рук армійських командирів, серед яких посилився вплив О. Кромвеля. У 1649 р. парламент наказав стратити короля Карла I і проголосив Англію республікою (рис. 4).\nРеформи «Довгого парламенту» відповідали інтересам «нового дворянства» і буржуазії.\nПротекторат Кромвеля та Реставрація.\nПісля проголошення республіки англійська армія жорстоко придушила повстання в Ірландії й Шотландії, виграла війни з Голландією та Португалією. Однак у самій країні не вщухали заколоти прихильників монархії. Спалахували виступи бідноти, що вимагала наділити її землею. Значно посилився вплив левеллерів, неодноразово під їхнім керівництвом бунтували армійські полки. Хоча всі виступи були придушені, «нові дворяни» і буржуазія розуміли, що влада парламенту не може забезпечити стабільності в країні. Для захисту їхніх інтересів була необхідна більш сильна влада.\nУ 1653 р. в Англії відбувся переворот — «Довгий парламент» було розпущено. Влада в державі перейшла до О. Кромвеля, який отримав титул лорда-протектора (від латин. protector — захисник). Спираючись на армію, Кромвель залізною рукою придушив усі виступи проти своєї влади. Він наполегливо впроваджував пуританські порядки. У країні були обмежені свята й інші розваги. Сам Кромвель не приховував мети свого правління: «...я був змушений взяти на себе функції начальника поліції». «Нові дворяни» й буржуазія, незважаючи на жорсткий режим протекторату, підтримували Кромвеля, оскільки він діяв у їхніх інтересах. Вони навіть погодилися на перетворення влади протектора на спадкоємну.\nРис. 3. Олівер Кромвель.\nРис. 4. Страта Карла I.\nРис. 5. Англійський король Карл II. Він мав багато позашлюбних дітей, але не залишив жодного законного спадкоємця. Тому після смерті короля влада перейшла до його брата Якова ІІ.\nПісля смерті Кромвеля в 1658 р. ситуація в Англії погіршилася. Син Кромвеля, що став новим лордом-протектором, виявився слабким правителем, і через рік відмовився від посади. Був відновлений парламент, однак в Англії знову почалися заворушення. Для регулювання ситуації в країні знову стала необхідною сильна влада. Новий парламент вирішив повернути престол королю, сподіваючись, що він не буде скасовувати завоювання революції. У 1660 р. в Англії відбулася Реставрація (відновлення) королівської влади. Королем став син Карла I Карл II (1660—1685), який погодився визнати всі закони, прийняті під час революції (рис. 5, 6).\nПротекторат Кромвеля дав можливість закріпити перемогу революції в Англії, тому «нові дворяни» і буржуазія вже не боялися повернення старих порядків і погодилися на Реставрацію Стюартів.\nРис. 6. Коронація Карла II.\nСпочатку король Карл II побоювався порушувати обіцянки, дані парламенту, але згодом він почав наступати на права англійців, активно переслідувати учасників революції.\nПостійно маючи потребу в грошах, король навіть продавав французам європейські володіння Англії. Однак відверто скасувати реформи парламенту й почати боротьбу з протестантами Карл II не наважувався. Наступному королю Якову II (1685—1688) бракувало такої обережності. Фанатичний католик Яків II мріяв про відновлення католицизму в Англії й відкрито намагався посилити вплив церкви в державі.\nБільшість членів парламенту не могли із цим погодитися. Тому в 1688 р. на англійський престол був таємно запрошений правитель Голландії Вільгельм III Оранський, одружений із дочкою Якова II.\nВільгельм висадився в Англії з армією, але воювати йому не довелося. Яків II не мав жодної підтримки й без бою втік із країни.\nМирне усунення від влади короля Якова отримало назву «Славна революція». Королем Англії став Вільгельм III (1689—1702), який письмово погодився обмежити королівські права (рис. 7). У результаті цих подій були остаточно закріплені завоювання революції.\nРис. 7. Англійський король Вільгельм III Оранський.\n«Славна революція» довела, що абсолютна королівська влада вже не мала значної підтримки в Англії.\nПолітичне становище в Англії наприкінці XVII — у XVIII ст.\nОдним із найважливіших результатів англійської революції стало підписання королем Вільгельмом III у 1689 р. «Білля про права». Цим документом обмежувалися повноваження монарха, який не мав права втручатися у вибори й роботу парламенту. Закони, прийняті парламентом, були обов’язковими для всіх, у тому числі й для короля. Протягом усього XVIII ст. англійські королі дотримувалися «Білля про права» і не вчиняли спроб повернути собі абсолютну владу. Слабкість королівської влади пояснювалася ще й тим, що з 1714 р. королівський трон посідали представники іноземної Ганноверської династії, які не мали підтримки в Англії.\nНе менше значення для розвитку Англії, ніж «Білль про права», мав прийнятий ще в 1679 р. закон про гарантії прав особи кожного жителя країни. Англійця можна було заарештувати й віддати до суду тільки за законом, а не з примхи короля або аристократії. Господарі як великих мануфактур, так і маленьких майстерень могли не боятися, що їхню власність відберуть більш сильні або знатні. Це дозволяло їм розширювати виробництво й збільшувати випуск товарів.\nХто такі торі та віги\nВ Англії установилася «парламентська монархія», за якої всі найважливіші рішення щодо управління країною приймалися не королем, а парламентом. Найбільший вплив у парламенті мали представники великих землевласників і аристократії, яких стали називати торі, і торговельної та промислової буржуазії — віги. Між торі й вігами постійно точилася боротьба за вплив у парламенті, але жодна із сил не збиралася повертати владу королю. Усі парламентські сили були пов'язані з капіталістичним виробництвом і намагалися створити умови для подальшого розвитку економіки Англії. Парламент обмежував ввезення мануфактурних товарів з інших країн, щоб не створювати конкуренції власним мануфактурам. У зовнішній політиці парламент підтримував своїх купців і торговельні компанії.\nУстановлення в Англії «парламентської монархії» сприяло розвитку економіки країни. Англія стала зразком для буржуазії більшості країн Європи.\n1. Назвіть передумови англійської революції. 2. Що відрізняло пуритан від прихильників англіканської церкви? 3. Назвіть основні причини революції в Англії. 4. Чому парламенту вдалося здобути перемогу над силами Карла I? 5. Назвіть причини розгону парламенту полковником Прайдом. 6. Які прошарки англійського суспільства підтримували протекторат Кромвеля? Чому? 7. Чому парламент Англії пішов на Реставрацію Стюартів? 8. Чи можна назвати революцію в Англії «пуританською»? 9*. Повторне повалення династії Стюартів відбулося майже безкровно. Чому Яків II не зміг протистояти Вільгельму III Оранському?\nО. Кромвель про принципи створення армії «нового зразка»\nНевелике число благочестивих людей цінніше, ніж юрби... Якщо ви оберете як капітанів божих праведних людей, благочестиві люди підуть за ними; я віддаю перевагу простуватому капітану в грубошерстому каптані, який знає, за що він бореться, і любить те, що він створює, перед тим, кого ви називаєте джентльменом і який більше нічого собою не являє.\n? 1. На що звертав увагу О. Кромвель під час набору солдатів? 2. Які якості відрізняли армію «нового зразка» від королівської армії?


Секрети приготування домашнього мармеладу\nМармелад полюбляють як діти, так і дорослі. Цей різновид солодощів виник дуже багато років тому. Ще стародавні греки залишали фруктовий або ягідний сік під пекучими променями й він згущувався, таким чином утворювався мармелад. Спочатку його робили тільки з плодів, що містять велику кількість пектину: абрикоси, айва, яблука, ягоди, але згодом до них почали додавати інші фрукти. До нас мармелад прийшов зі східних та середземноморських країн. Після того як у 19 столітті з’явилися штучні желюючі речовини, кондитери почали готовити мармелад майже з усіх ягід та фруктів.\nНатуральний мармелад не тільки смачний, але й корисний: його можна їсти навіть маленьким дітям. Щоб бути упевненим у його натуральності та якості, краще зробити цей смаколик власноруч. Приготувати відмінний мармелад вдома зовсім нескладно. Варто лише дещо знати:\nЩоб з'їсти мармелад найближчим часом, його перекладають у силіконові форми для шоколаду або у ємність з пласким дном, шаром не більш 4 см та залишають висихати на повітрі. Готовий мармелад буде щільним. Висихання може зайняти від двох днів до тижня, усе залежить від товщини шару. Також мармелад можна підсушити у духовці при температурі 50°С. Цей спосіб займає в середньому півтори години. Готовий мармелад посипають цукровою пудрою або обвалюють у цукрі.


На Гребенщикова напали в центрі Києва: відео | znaj.ua\nГрупа Бориса Гребенщикова "Акваріум" часто робить безкоштовні вуличні виступи в громадських місцях тих міст, куди вони приїжджають з концертами. У Києві в якості локації для такого концерту музиканти вибрали Пейзажну алею в центрі столиці України.\nПід час виступу "Акваріума" на імпровізовану сцену прорвався агресивно налаштований чоловік, який спробував напасти на Гребенщикова. Чоловік спробував побити артиста, називаючи його "рашистом".\nНападник мотивував свої дії проросійською позицією Гребенщикова. Крім того, він приніс з собою плакат, який містив провокаційні написи, які звинувачували Гребенщикова в "рашизмі".\nНападника швидко затримали і випровадили зі сцени під оплески інших глядачів. сам БГ побажав нападнику здоров'я\n"Дай йому бог все-таки прийти в себе, щоб хлопець міг би відчути себе краще", - сказав Гребенщиков зі сцени, коментуючи даний інцидент.\nВідео інциденту очевидці виклали на YouTube:\nЯк повідомляв портал "Знай.ua", Борис Гребенщиков і музиканти групи "Акваріум" приїхали до Києва з новим альбомом "Час N". 21 і 22 червня Борис Борисович Гребенщиков зіграє поспіль два концерти в Caribbean Club.\nАльбом записувався з 2015 по 2018 рік у Лондоні, Санкт-Петербурзі і Лос-Анджелесі. У роботі над платівкою приймали участь Брайан Іно, гітарист Fairport Convention Річард Томпсон, симфонічний оркестр "Віртуози Києва", учасники King Crimson саксофоніст Мел Коллінз і барабанщик Джеремі Стейсі, болгарський хор, музиканти з Тунісу та Ізраїлю.\nДля альбому "Час N" Гребенщиков довго шукав саундпродюсера, в результаті його вибір припав на триразового лауреата "Греммі" британця Стіва Джонса, який відповідав за звучання альбомів Moby, Chemical Brothers і Daft Punk. Сам Гребенщиков став співпродюсером цього альбому.\nОпубліковано: 22.06 20:51\nПокоління Тіматі змусило Гребенщикова червоніти\nОсобистий ворог Путіна зіграє у Києві відразу два концерти\nГребенщиков пояснив, чому хоче виступити в Луганську і Криму


Допит підозрюваного. Одна з характерних особливостей допиту підозрюваного - обмеженість інформації і дефіцит часу на його підготовку. Відсутність достатніх викривальних доказів зобов'язує слідчого у процесі допиту підозрюваного використовувати багатоваріа-тивну тактику. Водночас допит підозрюваного зразу після його затримання чи арешту має і позитивний бік, адже підозрювана особа не встигає детально продумати, всебічно обґрунтувати неправдиву версію; як правило, її показання містять явні суперечності.\nОсновне завдання слідчого при допиті підозрюваного полягає в тому, щоб отримати відомості, які дають змогу перевірити його причетність до злочину, що розслідується. Тому необхідно виділяти такі обставини, які можуть бути відомі лише особі, яка скоїла злочин. І якщо підозрюваний мовчить про факти, які вже виявлені слідством, то це повинно насторожити слідчого.\nСкладним є питання про пред'явлення підозрюваному доказів. Річ у тім, що поспішне і невміле пред'явлення доказів зменшує їхню викривальну спрямованість, дає можливість підозрюваному висунути неправдиві пояснення. Тому слідчий повинен передбачити всі нюанси, які можуть знизити викривальну силу доказів, по можливості попередньо нейтралізувати контраргументи допитуваної особи. Докази слід пред'являти з урахуванням їхнього взаємозв'язку, при цьому психологічний вплив на підозрюваного в міру пред'явлення доказів повинен зростати.\nЯкщо скоєно груповий злочин, то при індивідуальному допиті підозрюваних слідчому доцільно використати соціально-психологічні особливості міжособистісної взаємодії людей в злочинних групах. До них відносяться різноспрямовані інтереси членів групи, суперництво, антагонізм, егоцентризм1, прагнення "урвати собі шматок побільше від спільного пирога" і т. п. У ході допиту окремі члени групи намагаються зменшити свою роль у скоєнні злочину, перекладаючи вину на інших.\nОстаннім часом в юридичній психології виявляється інтерес до дослідження захисної домінанти2 правопорушника. Домінанта, як правило, виникає в людини у зв'язку з більш-менш серйозними подіями в житті, за наслідки яких вона переживає, у зв'язку з якими вона відчуває почуття страху, невпевненості і т. п. Людина, котра скоїла тяжкий злочин, зазнає сильне психічне напруження. Під впливом домінанти\nЕгоцентризм (від лат. ego - я і centrum - центр кола) - зосередженість індивіда лише на власних інтересах і проблемах, небажання і нездатність розуміти і враховувати проблеми інших людей.\nДомінанта (від лат. dominans - панівний) - тимчасово панівна рефлекторна система, яка зумовлює роботу нервових центрів у цей момент і тим самим надає поведінці індивіда певну спрямованість.\nзлочинець намагається поводитися так, щоб гарантувати собі безпечність, уникнути викриття, а отже, покарання. Інакше кажучи, поведінка злочинця на допиті носить своєрідний захисний характер. Його прагнення приховати причетність до злочину, необхідність маскуватися, виглядати спокійним і впевненим посилює гальмуючі процеси у клітинах головного мозку. Після цього починає переважати процес збудження, який проявляється в активності людини, прагненні виговоритися і т. д. Виявлення таких станів у ході допиту сприяє отриманню правдивих показань і розкриттю злочину.\nВище зазначалося, що під впливом домінанти дії злочинця носять захисний характер. Але саме ці дії і вчинки повинні привертати увагу слідчого, бо дають підставу для припущення про причетність підозрюваного до скоєного злочину (такі дії мають назву "докази поведінки"). Можна виділити найпоширеніші докази поведінки злочинця1: -\nРозслідуючи справу про мотоцикл на автобусній зупинці, слідчий отримав оперативні дані про причетність до події двох молодих вантажників лісоскладу Р. і Н. Якихось доказів, що дозволили б їх затримати, слідчий не мав. Викликавши по черзі Р. і Н. на допит, він все більше переконувався, що крадіжку мотоцикла здійснив Н. Але при другому допиті Р. "зізнався"у скоєному. З'ясувалося, що самооб-мовлення було викликане бажанням приховати крадіжку і продаж машини ГАЗ-69, які він скоїв вісім місяців тому, і отримати менше покарання.\nСлідчий може зробити припущення, що підозрюваний обмовляє себе, якщо він часто і наполегливо переконує його в "чесності" зізнання, дає завчені показання, нездатний повідомити факти, що повинні бути відомі тому, хто скоїв злочин. З метою викриття самооб-мови використовуються: -\nЯкщо обвинувачений визнає свою вину, то завдання слідчого - отримати вичерпні показання щодо всіх обставин, які він вважає суттєвими для розслідування справи. Важливо при цьому виявити ті обставини, достовірність яких може бути перевірена, а також з'ясувати причини, які призвели обвинуваченого до злочину, основні соціально-демографічні дані про його особистість і відомості про спільників.\nІнформація, релевантна "§3. Психологіядопиту підозрюваного іобвинуваченого"\nпідозрюваним, обвинуваченим, підсудним, іншими фізичними чи юридичними особами грошей або передання їм іншихматеріальних цінностей. Способи запобігання: спричинення побоювань у обвинуваченого втратити через своюненалежну поведінку кошти, внесені у вигляді застави. Якщо коштивносять інші особи, то під загрозою втрати опиняються і вони, іобвинувачений ("солідарне побоювання"). Саме тому розмір\nпідозрюваного М., на попередньому слідстві не вдалося. У суді була зроблена спроба уточнити у свідка Ф., коли М. ознайомлювався з "Правилами": до чи після відрядження. Якщо після, то, навіть з точки зору М., не було ніякого резону займатися вивченням "Правил". Ф. попросили уточнити, який приблизно період він мав на увазі, коли казав про "середину жовтня". Свідок заявив, що серединою\nпідозрювану особу на місці вчинення злочину з поличним; 3) явка з повинною; 4) повідомлення, опубліковані в пресі; 5) безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину (ч.1 ст.94). Ч.2 ст.94 КПК Підставою для порушення кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину. Кримінальну справи слід порушувати за фактом вчинення діяння, якщо\nпідозрюваного,-спростовані зібраними доказами, а версія про винність особи знайшла підтвердження системою незаперечних доказів; - у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дозволяє зробити однозначний висновок про вчинення злочину особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її провини - відсутні обставини, що\nпідозрюваної у вчиненні злочину, і до пред'явлення їй обвинувачення. В цьому разі обвинувачення повинно бути пред'явлене не пізніше десяти діб з моменту застосування запобіжного заходу. Стаття 149. Запобіжні заходи. Запобіжними заходами є: 1) підписка про невиїзд; 2) особиста порука; 3) порука громадської організації або трудового колективу; 3-1) застава; 4) взяття під варту; 5) нагляд\nпідозрюваного і застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; 4) забезпечення прав та законних інтересів учасників кримінального процесу, у тому числі потерпілого від злочину; 5) виконання вимог закону про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин злочину; 6) законність прийняття рішення про закінчення досудового\nпідозрювану особу на місці вчинення злочину або з поличним; Повідомлення повинні бути у письмовій формі, виходити від конкретного імені і вказувати на певні факти, вчинки, які містять ознаки злочину. Як офіційний документ, таке повідомлення підписується уповноваженою особою і виконується на фірменному бланку ,обов'язково засвідчується круглою печаткою. Водночас надаються матеріали, які\nпідозрюваного запобіжного заходу, обвинувачення йому має бути пред'явлено не пізніше 10 діб з моменту застосування запобіжного заходу. Якщо в цей строк обвинувачення не буде пред'явлене, запобіжний захід скасовується. В інших випадках обвинувачення має бути пред'явлене не пізніше 2 днів з моменту винесення слідчим останови про притягнення цієї особи як обвинуваченого і, в усякому разі, не\nпідозрювану у вчиненні злочину, за який може бути ризначено покарання у вигляді позбавлення волі, може бути затримано лише за наявності однієї з таких підстав: 1) коли цю особу застали за чиненням злочину або безпосередньо після його вчинення; 2) коли очевидці, в тому числі й потерпілі, прямо вказують на цю особу як на таку, що вчинила злочин; 3) коли на підозрюваному або на його одязі, при\nпідозрюваний чи обвинувачений намагатимуться ухилитись від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність (ч. 2 ст. 148 КПК). При обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту орган дізнання, слідчий за згодою прокурора вносить подання до суду. (ст.. 165 2 КПК).При цьому прокурор зобов'язаний\nпідозрюваного і обвинуваченого на захист; 4) чи немає у справі обставин, що тягнуть за собою закриття справи згідно із ст. 213 КПК; 5) чи пред'явлено обвинувачення за всіма встановленими злочинними діями обвинуваченого; 6) чи притягнуті як обвинувачені всі особи,що викриті у вчиненні злочину; 7) чи правильно кваліфіковані дії обвинуваченого за статтями кримінального закону; 8) чи додержано\nпідозрюваного, обвинуваченого, підсудного» (1994); В. Ю. Шепітько «Теоретичні проблеми систематизації тактичних прийомів в криміналістиці» (1996); В. С. Кузьмічов «Слідча діяльність: сутність, принципи, криміналістичні прийоми і засоби здійснення» (1996); О. А. Кириченко «Основи криміналістичної мікрології» (1996); Ю. П. Аленін «Теоретичні та практичні основи розкриття і розслідування осередків


Перший прозовий роман Ліни Костенко – невдалий?\n«Записки українського самашедшого» з’явилися у грудні 2010 року. Протягом майже семи років читачі розділяються на дві категорії «Що за нудота?» та «Авторська геніальність – невичерпна». Ми ж спробували знайти золоту середину. У будь-якому випадку, існують протиріччя, викликані першим прозовим романом Ліни Костенко. Факт – «Записки…» припали до душі не всім.\nНайнеймовірніша книга для усіх поціновувачів магії\nКниг про чарівників, кохання, дружбу й пригоди багато. АЛЕ! Такої книги, у якій усе це зібрано, ми ще не бачили! Отож, до вашої уваги фентезійний роман для дітей будь-якого віку Діани Вінн Джонс «Мандрівний замок Хаула».\n«Великий Гетсбі» – велика американська мрія\nГонитва за насолодою, постійна нервова збудженість отримати те, чого бажаєш найбільше, красива безтурботність, гроші, гроші, гроші і любов, яка виявляється по-різному й досить нестримно. Це час Джея Гетсбі. Це атмосфера джазу та безмежної вишуканості, що міцно огортала Дейзі.\nНевідомий український авангард\nЗараз авангард, зокрема, футуризм є відомими явищами української культури. Роки незалежності плідно вплинули на цей напрям: з’явилися нові видання невідомих поетів, специфічні риси, яких раніше не добачали десятиліттями, стали більш помітними. Отож, як ви здогадалися, ми розкажемо про цікаву й не менш цінну антологію української авангардної поезії 1910 – 1930 років.\nКоли єдиний сенс – це погоня за вівцею…\nЗдається, що життя головного героя-оповідача обертається лише навколо сигарет, пива, хворобливого кота та власної меланхолії. Він працює у рекламній агенції, мріючи найскоріше звільнитися. З дружиною не склалося, не забарилося і розлучення. Живе один у, здається, чорно-білій квартирі, де не видно жодного промінця радості, допоки не з’являється…дівчина з дивовижними вухами!\nМагнетичний світ українських та зарубіжних казок!\nВідволічемося від буденних проблем і поринемо у світ казки! Почнемо із сучасних казок української письменниці Наталії Суходольської-Сєдової. Так, саме сучасних! Історії казок зовсім переплітаються із життям. Якось, коли одна дівчинка захворіла, мама купила їй апельсини. Але один із них виявився незвичайним – із ротиком та очима. Чарівний апельсин виконав заповітну мрію дівчинки – забрав усіх добрих людей із планети. А що сталося далі, знайдете на сторінках книги «Казки для всієї родини».\nУда – дівчинка-підліток, головна героїня книги норвезької письменниці Ніни Е. Грьонтведт «Абсолютно нецілована». І ось одного разу Уда отримує чудовий подарунок – щоденник, у який негайно починає записувати найщасливіші заразом і найхвилюючі моменти зі свого життя.\nАвторка «Дівчини у потягу» Пола Гоукінз запевняє, що цей твір є цілковитою вигадкою. У такому разі, можемо сказати напевно, що фантазія письменниці може завезти у глибокі хащі, і навряд чи вам вдасться звідти швидко вибратися. До вас питання, шановні читачі. Ви впевнені, що за вашим приватним життя ніхто не стежить? Якщо ви живете біля залізничної колії – замисліться над цим. Можливо, є той або ж та, хто стежить за вами з вікна потягу, весь час проїжджаючи повз ваш будинок.\nЧи буває спілкування відповідальним?\nЧасто ми стаємо свідками пустослів’я оточуючих людей: автобусна зупинка, громадський транспорт, розмови з колегами чи навіть рідними. Цю проблему гостро відчув і автор книги «Мистецтво відповідального спілкування, або Як налагодити глибинне порозуміння з іншою людиною» Роман Кушнір. Уявіть, середньостатистична людина проводить за неформальним спілкуванням 2 години щоденно, а це 1/12 доби, тобто за 60 років життя ми марнуємо аж 5 років!\nТрохи про покоління пофігістів\nОтож. Любко Дереш «Поклоніння ящірці». Зауважимо, що ця книга народжена не з метою гонитви за масовим читачем. Цей твір для того, аби замислитися: що ж коїться з поколіннями, куди вони прямують, і що на них чекає в майбутньому? Головне, щоб ці питання не залишилися без відповідей.\nЩасливі голі люди готові повідати свої історії!\nВам здається, що вищенаведені рядки досить дивні? Аж ні, нічого дивного. Бо мова йде про книгу української письменниці Катерини Бабкіної під назвою «Щасливі голі люди». Сім оповідань – «Носи і кросівки», «Костя», «Добра баба, зла баба», «Папаша», «Річард Куряче Серце», «Коробка з ґудзиками», «Щасливі голі люди» – сім голих правд, щирих розповідей та болючих сповідей водночас.\nСхідна істина, або Пекло Акутагави Рюноске\nСхідна культура – унікальне явище, часом навіть незбагненне для європейця. У ній можна знайти точку опори тим, хто змучився у пошуках Істини та Світла. Такий стержень намагався віднайти й Акутагава Рюноске, японський письменник та есеїст. Його філософія і життя стали магнітом для «загублених» з усіх куточків нашої планети.\nЗагальна теорія футболки: міф чи реальність?\nІснують різні теорії: великого вибуху, еволюції, хаосу, глобального потепління… Але ще одна, про яку чули одиниці – теорія футболки. Так-так, вам не почулося. Що ж це, власне, таке? А це книга закарпатського письменника Банді Шолтеса «T-Shirtология. Общая теория футболки». Що ми знаємо про футболки? А про написи на футболках? Дизайн цих трикотажних і не зовсім виробів доволі своєрідна робота. Футболка – це культ, навколо якого обертається світ нашого письменника.\nВи перейшли на наш сайт – а це значить, що чеберяйчики зацікавили вас :) Ми ж поспішаємо розповісти вам та вашим дітлахам про пригоди Піплі та Гоплі, які приготував Юрій Винничук. У книзі «Балакуче яблуко та інші історії» чеберяйчики зіштовхуються з такою аномалією – раптом яблучко почало говорити. Чеберяйчики не довго ламали голову над цим відкриттям, бо все видалося дуже простим. Яблучко говорило тому, що… Хоча, упевнені, ви самі захочете дізнатися, у чому секрет :)\nКримінальний роман-бестселер, нагороджений премією Едґара Аллана По\nДорогі шанувальники детективних творів та пронизливих розповідей, нещодавно нас дещо «сколихнула» книга Вільяма Кента Крюґера «Звичайна вдячність» (оригінал. назва «Ordinary Grace»), і ми маємо поділитися з вами своїми враженнями. Хлопчик Френкі 13 років розповідає про події літа 1961 року. Він та його молодший брат Джейк видаються непосидючими й безтурботними хлопцями. Через надмірну допитливість та жагу знайти відповіді на всі питання хлопці опиняються в епіцентрі жахливий подій, які перевертають усе шкереберть і в їхній родині, і в невеличкому містечку Нью-Бремен, де вони мешкають.\nЧи справді такі далекі для нас близькі?\nГофман, Руссо, Флобер, Барт, Дарріда… − імена, знайомі багатьом. Та чи знаємо ми про них так багато, як нам би того хотілося? Здається, що це питання викличе дисонанс. Але на допомогу приходить книга українського філософа, публіциста та есеїста Володимира Єрмоленка. Сьогодні піднімемо завісу таємного життя відомих постатей.\nКролик Петрик та його друзі запрошують у подорож\nЧарівний світ Беатрікс Поттер та її книги «Кролик Петрик та інші історії» неабияк стане у нагоді батькам допитливих діток. Ілюстроване видання англійської письменниці зі світовим ім’ям адресоване читачам від 3-х до 5-ти років. Ця книга побачила світ ще в 1901 році, але українські книголюби тільки минулоріч змогли погортати сторінки видання у перекладі Олени О’Лір.\nМіркування Умберто Квака: чому «Кобзар» Тараса Шевченка – Книга Книг?\nОтож, що вам скажу я, Умберто, з приводу цієї книги. У розмислі «Слово іпостасне» дослідник розглядає «Кобзаря» як універсальну картину світу, де минуле, теперішнє та майбутнє перебувають у безперервному зв’язку. Автор переконаний, що «Кобзар» має безліч досі нерозгаданих таємниць. Особливо ці таємниці перегукуються так чи інакше з програмою Кирило-Мефодіївського товариства. А ви знаєте, як Шевченко з ним був пов’язаний. Якщо ні – то почитайте про це:) Я ж іду далі.\nЯкий він, український менталітет?\nЧи чули ви про менталітет народу? І чи дійсно українці, росіяни й білоруси один народ? Чи справді ми «однакові»? Щоб знайти відповіді на ці та інші питання, я «пройшлася» сторінками книги українського лікаря-психотерапевта, автора методу біосугестивної терапії Олександра Стражного «Український менталітет: Ілюзії. Міфи. Реальність».


Tesla планує випускати автобуси і вантажівки | Події економіки: оцінки, прогнози, коментарі з Німеччини та Європи | DW | 21.07.2016\nЦі проекти поки перебувають у стадії розробки, проте нові моделі компанія планує представити вже у 2017 році.\nЗасновник і керівник компанії Tesla Motors Ілон Маск\nВиробник електромобілів Tesla Motors має намір випускати вантажівки та автобуси. Про це оголосив засновник і керівник компанії Ілон Маск. За його словами, ці проекти поки перебувають у стадії розробки, проте нові моделі компанія планує представити вже у 2017 році. Коли саме новинки вийдуть на вулиці міст, поки невідомо.\nУряд Німеччини за допомогою стимулювання купівлі "екологічних" авто хоче довести їхній парк у країні до 500 тисяч штук. (27.04.2016)\nСеред інших обіцянок Tesla Motors - покращення автопілота. На думку Маска, з появою таких машин, ймовірно, є сенс зменшити розміри автобусів та відійти від функцій водія до керування парком машин.\nЗасновник Tesla Motors зазначає, що нова модель громадського транспорту зможе забирати пасажирів на всьому шляху, а викликати автобус можна буде за допомогою мобільного телефону або спеціальної кнопки на зупинці. В автобусі також можна буде перевозити інвалідні візки, коляски та велисипеди.\nПрезентуючи план розвитку компанії, Маск зазначив, що після того, як автономне керування автомобілями буде схвалене, доступ до них отримають усі водії, а це своєю чергою зменшить витрати на їхнє використаня.\n"Ви зможете додати автомобіль до загального парку Tesla, скориставшись мобільним додатком і отримувати дохід, поки перебуваєте в офісі або у відпустці", - зазначив Маск.\n370 тисяч попередніх замовлень\nTesla Motors запустила перший електрокар у 2008 році, а цьогоріч представила свій найдешевший електромобіль - Model 3. Компанія вже отримала на нього 370 тисяч попередніх замовлень і планує виробляти понад 500 тисяч таких автівок щорічно - до 2018 року.\nТеми США, Tesla, Ілон Маск, Електромобілі, Автомобілі, Автомобільна промисловість\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/1JT4W


У Рівненському районі місцеві мешканці більше року потерпали від шершнів, які оселилися у їх помешканні. Усі спроби самотужки впоратися з ними бажаних результатів не дали. Господарі приватного будинку тепер радіють. Нарешті їх звільнили від непроханих гостей. Більше року тому на горищі...\nЗа даними Держкомстату, станом на 1 квітня 2013 року індекс споживчих цін на продукти харчування зменшився на 3,6% порівняно з аналогічним періодом минулого року. Водночас, на 24,66 гривні знизилася вартість харчового споживчого кошика станом на середину квітня. Про це повідомила прес-служба...


Україна модернізує ГТС за 5 мльярдів доларів - Рідна країна\nУкраїна модернізує ГТС за 5 мльярдів доларів\n23 вересня 2011 о 09:19\nПротягом семи років Україна інвестує більше 5 млрд доларів у модернізацію і реконструкцію пріоритетних об'єктів газотранспортної системи, заявив заступник голови правління НАК «Нафтогаз» Вадим Чупрун.\n«За попередніми даними, модернізація і реконструкція пріоритетних об'єктів ГТС України продовжитися 7 років, а інвестиції складуть близько 5,3 мільярда доларів», — заявив чиновник.\nПри цьому заступник голови правління НАК повідомив, що компанія продовжує переговори з міжнародними компаніями про можливість і умови їхнього фінансування проекту.\nЯк повідомлялося, міністр енергетики і вугільної промисловості Юрій Бойко прогнозував, що Україна отримає перші кредитні кошти для модернізації ГТС наприкінці 2011 року.\nНагадаємо, в грудні 2010 року стало відомо, що Україна почала модернізувати ГТС власними силами. У 2011 році в оновлення планується вкласти 3,1 млрд грн.\n23 березня 2009 року в Брюсселі Україна підписала спільну декларацію з ЄС по питаннях модернізації української ГТС. Тоді йшлося про виділення Євросоюзом кредиту в розмірі близько 2,5 млрд дол. на ці цілі. Проте при цьому Єврокомісія зажадала, аби Україна реформувала організаційну структуру НАК «Нафтогаз» та її дочірні компанії, привівши компанію у відповідність з нормами європейського законодавства.\nУ липні НАК «Нафтогаз України» підписав з Європейським банком реконструкції та розвитку (ЄБРР) та Європейським інвестиційним банком (ЄІБ) документи про кредитування модернізації газотранспортної системи України.\nЗгідно з документами, кошти по 154 млн дол. від кожного банку планується виділити вже у поточному році.\n13 липня 2012 о 14:00\nУкраїна хоче позичити ще більше 2 мільярдів доларів Суспільство\n12 грудня 2012 о 09:29\nУкраїна платить «братній» Росії за газ на 200 доларів більше, ніж Європа Суспільство\n18 липня 2011 о 10:28\nУкраїна за рік продала зброї майже на мільярд доларів Громадянська, Суспільство\n29 березня 2011 о 17:40\nАмериканець відсудив в України 9 мільйонів доларів Громадянська, Суспільство


Ляшко: парки закрили, щоб створити тривогу | Новини України - #Букви\nПарки в Україні закрили, щоб налякати, – санлікар Ляшко\nГоловний санітарний лікар України Віктор Ляшко заявив, з точки зору епідеміології необхідності закривати парки не було.\nНеділя, 10 травня 2020, 12:14\nПр це Ляшко заявив в ефірі “Україна 24”.\nЗа словами Ляшка, таку практику психологічного впливу використовували і в інших країнах.\n“Коли я спочатку аналізував ті заходи, які впроваджувалися в Китайській Народній Республіці, потім в Італії, також з боку точки зору епідеміології думав, а навіщо вони це роблять. Якщо це краплинна інфекція, вона не впливає, наприклад, на ці шляхи передачі. Потім, коли починаєш аналізувати, почали спілкуватися через послів з епідеміологами, вони розповідали, що люди не бачать, це невидима інфекція, то потрібно створити психологічний якийсь ефект. І завдяки цьому психологічному ефекту в людей з’являлося відчуття небезпеки і дотримання карантинних заходів, які запроваджувалися урядом”, – сказав Віктор Ляшко.\nУ випадку з громадським транспортом була не стільки проблема інфікування в ньому, скільки проблема внутрішньої міграції населення.\n“Не так мене турбує проблема інфікування в громадському транспорті, а наскільки відкривається доступність і починається внутрішня міграція населення. Замість того, щоб ізолюватися, люди, маючи транспорт, будуть вільно пересуватися, навіть без необхідної потреби відвідувати певні місця, тобто на ті ж ринки “для екскурсії” поїдуть літні люди. Ми це відзначали і знаємо, як це відбувається. Тому велика міграція призводить до порушення всіх принципів карантину”, – підкреслив головний санлікар.\nТеги: запрет, Віктор Ляшко, карантин, Коронавірус