Як правильно застосовувати Препарат: інструкція | Геморрой\nЯк правильно застосовувати Препарат: інструкція\nДля лікування хвороб гострого та хронічного геморою використовують лікарський засіб Детралекс. Його також виписують при венозної недостатності ніг. Пити його потрібно під наглядом лікаря.\nДетралекс — інструкція по застосуванню\nКоли необхідно застосовувати ліки\nСхема прийому препарат при геморої\nФорми випуску і ціна в рублях\nКлінічні випробування показали високі результати проти геморою і венозних захворювань ніг. Дозування препарату сильно залежить від типу хвороби. Так, лікувальний курс проти геморою триває всього 7 днів, тоді як тривалість курсу проти хвороб вен становить кілька місяців. З цієї причини займатися самолікуванням заборонено.\nЛіки є власністю французької торгової марки «Лабораторії Серв'є Індастрі». У Росії виробляється за ліцензією фірмою ТОВ «Сердикс». Головне представництво компанії знаходиться в Москві на Павелецькому площі, 2.\nЛіки нормалізує венозний тонус і надає ангиопротекторный ефект. При використанні препарату зменшується застій і розтяжність вен. Ліки також діє і на капіляри, підвищуючи їх резистентність і знижуючи їх проникність.\nПрепарат являє собою невеликі оранжево-рожеві таблетки, покриті плівковою оболонкою. Всі компоненти можна розділити на три класи — активні лікарські речовини, допоміжні компоненти, а також компоненти плівкової оболонки.\nАктивні речовини лікарських являють собою очищену микронизированную флавоноїдну фракцію. В одній таблетці міститься 500 мг лікарських речовин:\nДіосмін — 450 мг (90%);\nКарбоксиметилкрахмал натрію — 27 мг;\nСтеарат магнію — 4 мг.\nПлівкова оболонка складається з:\nГіпромелоза — 6,9 мг;\nДіоксид титану — 1,3 мг;\nСтеарат магнію — 0,4 мг;\nГліцерол — 0,4 мг;\nЛаурилсульфат натрію — 0,3 мг;\nОксид заліза жовтий — 0,2 мг;\nОксид заліза червоний — 0,1 мг.\nГоловне діюча речовина ліки — діосмін. Для посилення його лікувальних властивостей ліки додатково кладуть гесперидин. Діосмін відноситься до класу ангіопротекторів і венотоників.\nПри його використанні підвищується венозний тонус, що підвищує еластичність і розтяжність судин, а також поліпшуються гемодинамічні показники. При попаданні детралекса в кров зменшується кількість прилипаний лейкоцитів до клітин ендотелію. Це зменшує кількість пошкоджень стулок клапанів вен медіаторами.\nПри виробництві таблеток використовується процедура мікронізування. Результат такої обробки — підвищення швидкості абсорбції діючої речовини в організмі. Клітини печінки розщеплюють діосмін до фенольних кислот. Період полувыделения з організму діосміну становить 11 годин.\nПрепарат використовують у двох випадках:\nЛікування венолімфатичної недостатності ніг;\nЛіки ефективно купірує такі симптоми, як тяжкість і болі в ногах, набряки, нічні судоми, а також надає загоюють дію на трофічні виразки.\nЛіки безпечно. Його не можна вживати тільки в таких випадках:\nЯкщо у людини є підвищена чутливість до окремих компонентів препарату.\nДетралекс виписують при різних захворюваннях венозних судин нижніх кінцівок і геморої. Клінічні випробування показали високу ефективність при геморої та варикозному розширенні вен. Клінічні випробування також показали помірну ефективність в усуненні лимфоотеков.\nЩоб лікування детралексом показало максимальну ефективність, потрібно скористатися такими рекомендаціями:\nОбмежте потрапляння прямих сонячних променів на ділянку шкіри з ураженими венами;\nУникайте фізичних перевантажень;\nЯкщо ви страждає ожирінням, сядьте на дієту, щоб зменшити навантаження на ноги;\nНа пізніх стадіях захворювання має сенс робити вологі компреси, які покращують кровообіг;\nБлизько 45 хвилин на добу потрібно віддати пішим прогулянкам.\nЧитайте також: Як використовувати венотоніки при геморої\nПрийом таблеток не залежить від типу хвороби. При венолимфатических хворобах ліки застосовуйте так:\nУ добу потрібно приймати по дві таблетки. Приймайте по одній таблетці під час їжі вранці та ввечері.\nДовжина курсу визначається лікарем в особистому порядку. Звичайно курс триває кілька місяців. Максимальна тривалість курсу — 1 рік.\nЯкщо після припинення прийому ліків симптоми хвороби з'являються знову, лікар може призначити додатковий курс.\nПри гострому і хронічному геморої ліки потрібно застосовувати так:\nСтандартний курс триває 1 тиждень;\nВ перші чотири дні їжте по три таблетки вранці і по три таблетки ввечері після їжі;\nВ останні три дні їжте по дві таблетки вранці і по дві таблетки ввечері після їжі;\nДетралекс при геморої бажано приймати після їжі. Курс триває 7 днів. У перші 4 дні приймайте по 3 таблетки вранці і ввечері; в останні 3 дні пийте по 2 таблетки вранці і ввечері.\nПрепарат приймають при геморої сім днів. Після цього приймати препарат заборонено. Перед вживанням проконсультуйтеся з лікарем.\nЛіки має сенс пити також після операцій на геморой. Повноцінне лікування після операції включає в себе:\nПрийом детралекса 2 рази на день;\nОбробка ран антибактеріальними кремами;\nРозтирання шкіри навколо ран вазеліновим маслом.\nТривалість курсу лікування залежить від типу хвороби, якої ви страждаєте. Для лікування геморою курс складає всього 7 днів, після чого прийом засобу слід припинити.\nТривалість курсу лікування хвороб венозних судин визначається лікарем. Зазвичай він становить кілька місяців, хоча в деяких випадках препарат приймати доведеться 1 рік.\nЛікування засноване на фармакологічному дії діосміну. Цей компонент зменшує розтяжність вен, а також зменшує венозний застій. Це надає венотонізуючу ефект. Препарат також впливає на капіляри, зменшуючи їх ламкість і проникність.\nВипадків передозування не зафіксовано. У випадку появи гострих порушень при прийомі препарату негайно зверніться за медичною допомогою.\nПриймати ліки дітям не рекомендується.\nЛіки потрібно приймати під наглядом лікаря. Самолікуванням займатися заборонено.\nНе поєднувати ліки з вживанням алкоголю.\nНе можна перевищувати тривалість лікувального курсу. Якщо після проходження курсу симптоми захворювання залишилися, потрібно звернутися за допомогою до проктолога, який призначить подальшу терапію.\nДаними ліками не можна замінювати лікування інших захворювань анального каналу.\nЛіки не впливає на швидкість психічних та фізичних реакцій, тому його можна вживати при водінні автомобіля та під час виконання робіт, що потребують швидких реакцій.\nЛікування венозних захворювань детралексом буде максимально ефективно, якщо його прийом буде поєднуватися зі здоровим способом життя.\nЛікарі радять скинути зайву вагу, поменше перебувати під яскравим сонцем. Для піших прогулянок носіть на ногах спеціальне взуття, яка покращує циркуляцію крові в ногах.\nДане ліки випускається тільки у формі таблеток. В одній коробці може бути 15, 30 і 60 таблеток. Ціна за 30 таблеток — 700 рублів.\nДаний препарат у вигляді свічок не проводиться.\nВсі лікарські аналоги можна розділити на три класи — повні аналоги (дженерики), часткові аналоги, а також ліки з іншим складом, але надають схожий ефект.\nПовні аналоги (дженерики):\nВенарус. Виробляється в Росії фармацевтичною компанією «ЗАТ Оболенское». До його складу входять ті ж лікувальні речовини — діосмін і гесперидин. Принцип дії та фармакологія ідентичні детралексу. Являє собою таблетки, які покриті захисною оболонкою. Препарат не можна використовувати в період вагітності та лактації. Ціна — 530 рублів за 30 таблеток.\nВенозол. Проводиться українсько-російською компанією «ТОВ ВІС». До його складу входять ті ж лікувальні речовини — діосмін і гесперидин. Принцип дії та фармакологія ідентичні детралексу. Випускається у формі таблеток із захисною оболонкою, а також у вигляді гелю і крему. Не рекомендується використовувати під час вагітності та при лактації. Ціна за 30 таблеток — 850 рублів.\nФлебодіа 600. Проводиться французькою фармацевтичною компанією «Иннотера Шузи». До його складу входить тільки діосмін в кількості 600 мг на одну таблетку. Являє собою таблетки, які покриті захисною оболонкою. Лікарський ефект схожий з детралексом — збільшується венозний тонус і поліпшується кровообіг. Ціна за 15 таблеток — 520 рублів.\nВакозет 600. Проводиться німецькою компанією «Страген-Вайнер Фарма». До його складу входить тільки діосмін в кількості 600 мг на одну таблетку. Являє собою довгасті таблетки, які покриті жовтою захисною оболонкою. Лікарський ефект схожий з детралексом — збільшується венозний тонус і поліпшується кровообіг. Ціна за 30 таблеток — 890 рублів.\nІнші ліки, які надають схожий лікувальний ефект:\nГинкор Форт. Проводиться французькою фармацевтичною компанією «Бофур Іпсен». Складається з екстракту гінкго дволопатевого, троксерутина і гідрохлориду гептаминола. Ліки має венопротекторный і венотонізуючу ефект. Форма випуску — гель для зовнішнього застосування і капсули. Можна застосовувати під час вагітності на 2 і 3 триместрі. При гіпертеріоза приймати препарат заборонено. Ціна за 30 таблеток — 555 рублів.\nАнтистакс. Проводиться німецькою компанією «Берінгер Інгельхайм». Являє собою біологічно активну добавку. Основний лікарський компонент — сухий екстракт листя червоного винограду. Надає венотонізуючу ефект. Являє собою таблетки, які покриті захисною оболонкою. Ціна за 20 таблеток — 560 рублів.\nТроксевазин. Проводиться болгарської фармацевтичною фірмою «Фармахим». Є хімічним похідним вітаміну Р (рутину). Виявляється протинабрякову дію на організм, а також покращує стан венозних стінок. Відомий також під назвами «Венорутон» і «Троксерутин». Випускається у формі таблеток, гелів і розчинів для ін'єкцій. За 50 таблеток доведеться віддати 400 рублів.\nГанна Петрівна, пенсіонерка, 70 років: «У мене дуже боліли ноги. Здулися вени, шкіра покрилася коричневими плямами. Я звернулася в лікарню, де лікарі призначили мені детралекс. Я його пила 4 місяці. Хоча коричневі плями залишилися, але болю пройшли. Я задоволена результатом».\nІван Сергійович, практикуючий лікар, 31 рік: «На французький детралекс медики покладали великі надії. Передбачалося, що він зможе лікувати велику кількість захворювань ніг. Однак клінічні випробування довели ефективність тільки проти венозних хвороб і геморою. Втім, це теж немало».\nІгор Семенович, працівник на будівництві, 32 року: «Як-то ввечері раптово захворіли ноги. Я пішов до лікаря — він сказав, що у мене варикоз на початковій стадії. Лікар виписав мені детралекс на 1,5 місяця, а також наказав сидіти вдома. Довелося взяти відпустку. Але це варто того, адже хвороба відступила. Через 2 місяці я повернувся на будівництво».\nЄвгенія, мати дитини 8 місяців, 28 років:»У гінекологічному відділенні лікарі виявили у мене геморой. Призначили різні мазі. Після пологів додатково виписали детралекс, який я пила 2 місяці. Геморой значно ослаб. Як я потім дізналася, ліки не виписали відразу, щоб не пошкодити малюкові».


Народився Созінов Олексій Олексійович (26.04.1930)\nНародився Созінов Олексій Олексійович (26.04.1930) - український генетик-селекціонер сільськогосподарських рослин.\nПісля закінчення в 1954 році Одеського сільськогосподарського інституту вступив до аспірантури Всесоюзного селекційно-генетичного інституту ВАСГНІЛ (ВСГІ) в Одесі. Його кандидатська дисертація (1959) була присвячена пивоварному ячменю півдня України. З 1958 року О. О. Созінов був науковим співробітником відділу селекції пшениці ВСГІ. Починаючи з 1961 року, завідував лабораторією якості зерна ВСГІ. У 1970 році захистив докторську дисертацію «Якість зерна пшениці півдня України та шляхи його поліпшення». З 1971 по 1978 рік був директором ВСГІ і завідувачем відділом якості зерна цього ж інституту. У роки його директорства була значно оновлено матеріально-технічна база ВСГІ (фітотрон, лабораторні корпуси, житло, обладнання).\nУ 1978 році обраний академіком ВАСГНІЛ. З 1978 по 1982 рік був віце-президентом ВАСГНІЛ.\nУ 1981 році О. О. Созінов був призначений директором Інституту загальної генетики АН (ІОГен) в Москві. У ІОГен під його керівництвом також була проведена значна модернізація, в ході якої деякі лабораторії були закриті, частина лабораторій було реструктуризовано, в складі інституту з'явилися нові лабораторії, очолені запрошеними ззовні вченими. На посаді директора ІОГена А. А. Созінов залишався до 1987 року.\nЗ 1987 по 1990 рік був головою президії Південного відділення ВАСГНІЛ (ЮО ВАСГНІЛ) в Києві, завідував відділом прикладної генетики та біотехнології ЮО ВАСГНІЛ і АН.\nОсновні наукові роботи присвячені селекції, генетиці і рослинництву. Займався питаннями поліпшення якості зерна пшениці та інших зернових культур. Удосконалював і уніфікував існуючі і розробляв нові оригінальні методи оцінки технолого-біохімічних властивостей зерна. Вивчав взаємозв'язок між якістю зерна та врожаєм. Досліджував можливості поліпшення білкового комплексу пшениці. Встановив закономірності генетичного контролю синтезу проламінів, множинний алелізм проламінсинтезуючих локусів, їх локалізацію та роль в формуванні деяких кількісних ознак. Ці дослідження відкрили можливості цілеспрямованого конструювання генотипів із заданими властивостями. Один з авторів сортів озимої пшениці «Прибій», «Одеська 66» і ярового ячменю «Нутанс 106».


Засіб від запаху ніг: кращі ефективні засоби від неприємного запаху ніг\nМучитеся від неприємного запаху ніг? Ви такі не одні. Від цієї проблеми страждають багато людей, причому серед них не тільки чоловіки, але і жінки. І щоб вирішити її, необхідно лише знайти кращий засіб від запах ніг. Але зробити це не так-то просто, так як надмірна пітливість має різні причини появи. І тут дуже важливо встановити основний фактор і усунути його.\nОсновні фактори надмірної пітливості ніг\nНадмірна робота потових залоз може бути спричинена різними факторами, як зовнішніми, так і внутрішніми. Серед перших слід зазначити носіння тісного і щільною взуття, виконаної з неякісного матеріалу, який не пропускає повітря. Також сюди можна віднести недотримання правил особистої гігієни і регулярна заміна шкарпеток.\nДо внутрішніх причин відносяться різні захворювання, які тим чи іншим чином впливають на роботу потових залоз. Серед них:\nАле це тільки причини появи поту на ногах, а не неприємного запаху. Його виникнення, як раз-таки, провокують різні бактерії, які активно розмножуються у вологому середовищі. Серед них найчастіше зустрічаються грибоподобные мікроорганізми. Їх налічується понад 300 видів і кожен з них проявляється по-своєму.\nТобто, зовсім не обов'язково, що у вас повинен ь білий наліт на стопах або лущитися шкіра. Грибок може проявляти себе просто ущільненням шкірних покривів і неприємним запахом. А тому, щоб виявити грибок стопи, необхідно звернутися за допомогою до дерматолога і пройти комплекс діагностичних заходів.\nАптечні засоби від неприємного запаху ніг\nЯкі кошти від запаху ніг можна придбати в аптеці? Насправді їх безліч. Серед них існують звичайні дезодоранти з антибактеріальною дією, а є ті, які впливають безпосередньо на саму проблему, тобто, надмірну активність потових залоз або грибок.\nВиходячи з відгуків, які є на різних тематичних форумах, можна сказати, що найбільш ефективними засобами від запаху поту ніг є наступні:\nПасту Теймурова». Вона являє собою засіб, який має відразу декількома діями – дезинфікуючу, підсушують і дезодорує. Крім цього воно впливає на роботу потових залоз, знижуючи їх активність.\nБензоилпероксидный гель. Це засіб від неприємного запаху ніг буває 5% і 10%. Воно також сприяє зниженню активності потових залоз і має антибактеріальну дію.\nЛавандова олія. Воно не є офіційним засобом від надмірної пітливості ніг, але народна медицина настійно рекомендує використовувати саме його. Масло слід втирати в чисті сухі стопи ніг перед сном протягом декількох тижнів. Як стверджують багато людей, це масло дійсно працює. Тільки воно має бути без будь-яких добавок.\nПротигрибкові креми. Використовуються в тому випадку, якщо у людини появу неприємного запаху ніг пов'язано з розвитком грибка стопи. Серед таких аптечних засобів найбільш ефективними є Кетоконазол, Тиоконазол і Ламізил.\nПротигрибкові лаки. Застосовуються при наявності у людини грибка нігтів. Варто зазначити, що ця різновид грибкової інфекції також може бути причиною появи неприємного запаху поту ніг. Використовують їх протягом довгого часу – 5-7 місяців. І найкращими з них є Лоцеріл, Бетрафен і Демиктен.\nЯкщо причиною появи неприємного запаху ніг є грибок, то лікувати його необхідно не тільки зовнішніми засобами, але і пероральними препаратами. До таких відносяться той самий Кетоконазол, тільки у вигляді таблеток, Тербінафін і Гризерфульвин.\nПам'ятайте, що всі ці лікарські засоби від пітливості ніг і неприємного запаху мають безліч протипоказань і побічних ефектів. А тому використовувати їх слід лише після ретельного ознайомлення з інструкцією, а ще краще після консультації з лікарем.\nДомашні засоби від запах ніг\nА ви знаєте, що приготувати ефективний засіб від запах ніг можна і самостійно? Для цього вам не потрібно купувати дорогі інгредієнти. Все що вам потрібно, у вас, напевно, є під рукою.\nОтже, щоб приготувати засіб від запаху ніг будинку, вам потрібно буде узяти харчову соду, кукурудзяний крохмаль і олії ши. Ці інгредієнти потрібно змішати в рівних кількостях і просто втирати їх в чисті та сухі стопи 2 рази в день. Якщо у вас вдома є ефірні масла, то ви можете додати у приготовлену суміш і їх в кількості 2-3 крапель. Це додати приготовленому будинку засобу від запаху ніг дезодоруючий ефект.\nБороть неприємний запах ніг можна і за допомогою тальку. Зробити його також можна самостійно. Для цього потрібно взяти склянку рисової крупи, подрібнити її в кавомолці до порошкоподібного стану і покласти в нього ватний тампон, просочений будь ароматичним маслом. Через добу домашній тальк можна використовувати. Для цього його слід втирати в стопи кілька разів в день або насипати його в шкарпетки.\nАле найкращий засіб від сильного запаху ніг – це ножні ванночки. Готувати їх можна з будь-яких інгредієнтів. Наприклад, звичайного чорного чаю. Візьміть пару пакетиків чаю і залийте їх літром окропу, дайте настоятися близько 15-20 хвилин і опустіть в приготований розчин ноги на 15 хвилин. Це дозволить убити всі бактерії, які знаходяться на ступнях, і знизити активність потових залоз.\nТакож добре допомагає і ножна оцтова ванночка. Для її приготування знадобиться 2 літри теплої води і склянку оцтової есенції. Інгредієнти потрібно змішати і опустити в отриманий оцтовий розчин кінцівки на 10-15 хвилин. Чистим оцтом можна просто промити ноги після кожного миття. Але слід зазначити, що даний засіб від запаху ніг можна використовувати при наявності на поверхні стоп ран або порізів.\nДля усунення запах поту можна використовувати і сольову ванночку. Вплив солі згубно позначається на всіх мікроорганізмів, у тому числі і на грибку. Тому таку ванночку буде корисно приймати всім. А готується вона так: береться 2 літри теплої води і ½ склянки солі. Причому ця сіль може бути як морської, так і кухонної.\nНайефективніший засіб від запаху ніг – це цибульна ванночка. Готується вона так: спочатку необхідно взяти 200 г лушпиння цибулі, залийте її 0,5 л медичного спирту і настояти в темному місці протягом двох тижнів. Далі настоянку слід процідити і додавати її в ножні ванночки з розрахунку 1 ст. л. на 1 літр води.\nПозбутися від запаху поту ніг досить легко. Але слід розуміти, що з'являється він не просто так, а тому слід спочатку звернутися до лікаря і з'ясувати точну причину його виникнення. Якщо цього не зробити, то неприємний запах буде з'являтися знову і знову, а позбутися від нього повністю буде дуже складно.\nВідео про способи позбутися від запаху ніг


25/05/2018 Кузьмич Марія 0 коментарів\nТакими словами військовослужбовці характеризують начальника медичної служби Сарненської військової частини А-0153 майора Сергія КОРЕНЯ. Надзвичайно скромний чоловік родом із невеликого мальовничого села Білятичі. Батько працював енергетиком, мама, на жаль, померла.\nА Сергій із сестрою обрали справою свого життя медичну галузь. Олена – стоматолог у Рівненській міській лікарні, доглядає батька, який нині хворіє.\nСергій Корень закінчив Львівський державний медінститут, інтернатуру проходив у Сарненській центральній районній лікарні. А доля склалася так, що присвятив себе військовій службі на базі Сарненської військової частини, куди прийшов одразу після інтернатури. Починав, як військовий лікар медичного пункту. Згодом одружився, його половина Світлана також трудиться в медичній галузі. Вона – лікар-неонатолог Сарненського пологового будинку. Старший син Микита нещодавно повернувся з району бойових дій, перебуває в Сумах, готується до вступу в Одеську військову академію. Молодший Максим навчається у 8 класі Сарненської гімназії. Звісно, батько хотів би бачити його в медицині, а хлопець любить конструювати, щось робити власними руками.\nУ 2012-2013 роках Сергій Корень у складі 56-го окремого вертолітного загону Збройних сил України виконував завдання в контингенті Місії ООН у Ліберії. На національний контингент були покладені завдання з авіаційної підтримки наземних військ Місії ООН, патрулювання й охорони кордонів Ліберії з сусідніми державами, перевезення вантажів, доставки у віддалені куточки країни продовольства та ліків, евакуації хворих, участі в пошуково-рятувальних операціях тощо. Саме там переживав складнощі, коли доводилося приймати самостійно рішення під час лікування хворих на віддалі від основних фахівців. Було десять випадків захворювання малярією. Хлопці хворіли дуже тяжко, але повернулися в стрій живі та здорові.\nІз початком воєнних дій на сході країни майор Сергій Корень неодноразово супроводжував військове майно, вантажі, гуманітарну допомогу (водій Іван Познік), а з 2015-го безпосередньо брав участь у бойових діях. Частенько потрапляли під обстріли в Дебальцевому з підприємцем Сергієм Лаврущенком під час евакуації населення. На території проведення АТО (тепер ООС – Операція Об’єднаних сил) організовував аероевакуацію (вивезення уражених і хворих літаками та вертольотами).\nСергій Володимирович надзвичайно спокійний і врівноважений, складається враження, що він не вміє голосно говорити. Свою роботу виконує професійно. Адже ще в юності вирішив робити людям добро, тож отримує задоволення, коли в пацієнта швидко загоюються рани, видужує. Тому й не шкодує, що обрав професію медика.\nХороша співпраця в начальника медичної служби з лікарями Центральної районної лікарні, які обстежують і консультують військовослужбовців і працівників військової частини, коли необхідно отримати кваліфіковану спеціалізовану допомогу, за що їм завдячує. За потреби хворих направляють до Рівненського чи Львівського військових госпіталів.\nТехнології не стоять на місці, тож Сергій Корень постійно вдосконалюється в професійному плані. Скажімо, ще декілька років тому в Україні не існувало такого поняття, як сучасна тактична медицина. Ніхто з вояків не знав до пуття, як накласти кровоспинний джгут, а в індивідуальній аптечці, якщо хто й мав таку, були лише бинти й зеленка.\nЗа роки війни бойова медицина постала практично з нуля. Десятки тисяч бійців навчені, як врятувати життя на полі бою, мають аптечки натівського зразка. А зрушили справу з місця волонтери. Зокрема Анатолій Івашкевич, який зараз на передовій, у небезпечному районі захищає Україну. У Сергія також є велике бажання поїхати туди, але поки що стримують сімейні обставини (у дружини тяжко хворіє тато після інсульту).\nКомандир Сарненської військової частини Олександр Сварицевич задоволений начальником медичної служби, насамперед як лікарем. Висловився про нього конкретно й лаконічно, як військовий: «Успіх будь-якої операції залежить не лише від вишколу солдата, а й стану його здоров’я. Майор Сергій Корень – дуже чуйна людина. Окрім того, порядний офіцер, принциповий, вихований і досвідчений. Він завжди вислухає, йде на контакт, для нього не було проблем, які б не можна було вирішити. Одно слово, Сергій Корень – це мужик. Справжній військовий, справжній офіцер, справжній товариш. Для всіх нас це взірець, яким має бути військовий».\nНа роботі Сергій – лікар, а дома – чоловік, і тут намагається сам вирішувати побутові проблеми. З дружиною вирощують на присадибній ділянці овочі. Подружжя любить землю, працювати на ній і пишається цим.


5 Речі, які вам знадобляться для подорожі до Італії – Вокре\nФактично, багато людей навіть не замислюються про деякі предмети, які їм доведеться брати з собою.\nНаприклад, не знаю італійської? Можливо, вам вдасться уникнути розмови на іншій мові в Римі чи Неаполі, але якщо ви підійдете до «п’ятки черевика,”Або Апулія, ви захочете взяти з собою програму голосового перекладу.\nЯкщо ви плануєте поїздку до Італії, не забудьте взяти з собою наступні предмети, щоб зробити ваші подорожі приємнішими:\n1. Електричний адаптер і перетворювач\nІталія має три основні типи штекерів: C., F та L. Якщо ви з різних куточків світу, Ваша вилка, ймовірно, не буде працювати в Італії. Ви також виявите, що напруга становить 230 В та 50 Гц. Що це значить?\nМожливо, вам знадобиться обидва адаптери і перетворювач.\nАдаптер дозволить використовувати традиційну вилку в Італії. Перетворювач ще більш важливий, оскільки він відповідає за перетворення енергії з розетки в напругу, яку ваші пристрої повинні працювати належним чином.\nЯкщо ви не використовуєте конвертер, шанси є, ваша електроніка повністю вимкнеться. Тому, якщо у вас найновіший і найкращий телефон чи ноутбук, Ви можете сказати йому «до побачення», якщо не використовуєте конвертер.\nКоли ви прибуваєте в аеропорт, вам, ймовірно, доведеться сісти на таксі, щоб дістатися до номера в готелі. Хоча більше підприємств приймають кредитні картки, є багато чого, чого немає. Італійці не люблять платити додаткові збори за приймання карток.\nВам потрібно буде обміняти свою валюту на кілька євро до перших кроків в Італії.\nБанкомати часто приймають вашу дебетову картку і дозволяють зняти частину залишку в євро. Вам доведеться повідомити банк перед тим, як поїхати до Італії, щоб вони не сприймали ваші зняття коштів як підозрілі та не затримували ваш рахунок.\n3. Додаток для голосового перекладу\nРозмовляють італійці Італійська. Ви зможете уникнути, скориставшись екскурсоводом та зупинившись у готелях, де персонал розмовляє італійською, але якщо ви досліджуєте за межами цих областей, вам слід скористатися додатком для перекладу.\nВокре це програма для перекладу, яка доступна на Google Play та Магазин додатків.\nІ оскільки ви не говорите італійською, Ви будете говорити рідною мовою в додатку миттєвий голосовий переклад. Додаток скаже те, що ви сказали рідною мовою, італійською або будь-якою з них 59 мови, які можна легко перекласти на Vocre.\nЯкщо ви бачите знак або вам потрібна допомога з читанням меню, також доступний варіант перекладу тексту. Вам навіть не потрібне з’єднання з Інтернетом із послугою підписки на програму.\n4. Сукняний одяг - ваше найкраще\nЯкщо ви не живете в Італії, Ви можете припустити, що можете обійтися своїм повсякденним одягом. Ти можеш, але ви також будете виглядати не до місця. Незалежно від того, ви ходите на аперитив (пити) або їсти, Ви знайдете це навіть у траторії (недорогий ресторан), люди одягаються надзвичайно добре.\nНе забудьте взяти з собою приємну пару платтяних туфель, штани і сорочка на ґудзиках, принаймні, якщо ви не хочете виглядати так, ніби скотилися з ліжка і вирішили вийти обідати.\n5. Зручне взуття\nПіші прогулянки є частиною італійських подорожей, чи плануєте ви багато гуляти чи ні. Традиційно, туристи прокинуться, захопити що-небудь з’їсти і вирушати до відвідин визначних пам’яток. І з країною, наповненою історією, одне історичне місце схоже на інше, і ви опинитесь на прогулянці багато.\nЯкщо ви хочете вивчити ринки, ти підеш знову.\nВізьміть із собою пару зручних туфель або кросівок, які ви не проти будете носити годинами підряд. Довірся мені, Ваші ноги будуть вдячні, якщо у Вас є хороша пара взуття для прогулянок,\nНаступного разу, коли ви поїдете до Італії, дотримуйтесь цього списку, і ви набагато краще проведете час під час відпустки.


Помер відомий грецький співак Деміс Руссос - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 26 січня 2015, 13:58\n14 червня 1985 року виявився (разом з майбутньою дружиною Памелою) в полоні у терористів. В цей день Боїнг-727 американської компанії "Транс уорлд эйрайнз" рейсу 847 Афіни - Рим був захоплений двома терористами Хезболли, які наказали летіти на Близький Схід. Вони також вимагали звільнення 700 ліванських ув'язнених з ізраїльських в'язниць. Співак був одним з восьми грецьких пасажирів, яких випустили в обмін на те, що грецька влада відпускає їхнього (терористів) третього спільника, затриманого ще в аеропорту Афін. Руссос дуже не любить згадувати про цю історію, адже в заручниках довелося пробути кілька днів.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, рок-виконавець, автор пісень, поет і музичний продюсер Кім Фоулі помер 15 січня 2015 року від раку сечового міхура у віці 75 років


Головним питанням лишається можливість перевезти Андрія Артеменка, Василя Сороку та Андрія Ейдера для лікування до нейтральної країни\nСтан поранених військовополонених моряків обговорила із командувачем ВМС України уповноважений Верховної Ради з прав людини. Про зустріч із Ігорем Воронченком Людмила Денісова повідомила у своєму Facebook.\nЗауважила, що головним питанням лишається можливість перевезти Андрія Артеменка, Василя Сороку та Андрія Ейдера до нейтральної країни – задля подальшого лікування.\nНапередодні Денісова повідомляла останні деталі щодо стану пораненого Василя Сороки. Зауважила, що з нею зв'язався радник президента Росії Михайло Федотов. Російська сторона переконує: набряк руки, в якій досі лишаються осколки – то наслідок користування ручним еспандером. Також повідомили, що українця обстежив невропатолог. Втім, на прохання Денісової, на початку тижня Сороку має обстежити нейрохірург. Раніше, після відвідин українця адвокатом українська омбудсмен повідомляла, що у Сороки набрякла та посиніла поранена рука і якщо йому не надати невідкладну медичну допомогу, частину кінцівки доведеться ампутувати.\n"Темний бік Кремля": хакери дістали 175 гігабайт російських документів про війну на Донбасі та РПЦ\nлікування моряки поранені арешт\nЗарано прокинувся – і втратив голки: у Великій Британії в лісі знайшли незвичайну лису тваринку


Щороку 3 грудня у світі відзначається Міжнародний день людей з інвалідністю, який проголошено Генеральною Асамблеєю ООН у 1992 році. Відзначення цієї дати спрямоване на посилення уваги до проблем людей з інвалідністю, захисту їх гідності, прав і благополуччя. Цей день є нагадуванням людству про його обов’язок виявляти турботу і милосердя до людей з особливими потребами. За роки незалежності України державна політика стосовно осіб з інвалідністю зазнала кардинальних змін. Принцип соціального захисту цієї категорії громадян полягає у створенні для них у суспільстві відповідних умов та рівних можливостей для реалізації життєвих потреб, здібностей, творчого потенціалу.\nОсоби з інвалідністю можуть бути і стають повноцінними і ефективними членами суспільства, відмінними фахівцями і навіть політиками, економістами, соціально активними людьми, які надихають багатьох, у тому числі і абсолютно здорових членів нашого суспільства. Увага держави, толерантність, милосердя, людяність кожного з нас допоможуть спростити життя людей з обмеженими можливостями.\nСаме на це нагалошували фахівці Студениківського інклюзивно-ресурсного центру, практичні психологи закладів освіти Студениківської громади при проведенні заходів до Міжнародного дня людей з інвалідністю. У закладах освіти Студениківської громади було проведено: тематичні заняття (« З вірою в любов і милосердя», «Інвалідність – не вирок», «Добро відгукнеться добром»); години спілкування (« В житті завжди є вихід», «Віддай тепло свого серця», «Толерантне ставлення до людей з інвалідністю», «Людина починається з добра»); виставки тематичної літератури «Ми різні- Ми рівні!».\nТрадиційно у фоє Студениківського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. було підготовлено інформаційну виставку «Ми є! Ми- рівні!», протягом дня учні освітнього закладу та відвідувачі Студениківського ІРЦ мали змогу подивитися підбірку мультфільмів про доброзичливе, толерантне ставлення до тих, хто відрізняється від широкого загалу.\nУ цей день 22 дітям з інвалідністю, які проживають на території Студениківської ОТГ, були надані подарункові набори від Студениківської сільської ради, Виконавчого комітету Студениківської сільської ради.\nМіжнародний день людей з інвалідністю акцентує увагу суспільства на перевагах, які воно отримує від участі цієї категорії громадян у політичному, соціальному, економічному і культурному житті. Поряд з нами живуть люди, фізичні можливості яких обмежені. Люди з обмеженими можливостями, як і всі ми, хочуть мати можливість жити, жити серед людей, бути в суспільстві.\nПереймаючись буденними проблемами ми повинні замислитися над непростою долею людей з інвалідністю і не тільки у день 3 грудня, а й протягом цілого року не забувати про те, що поруч з нами живуть люди з особливостями у розвитку і вони потребують допомоги, уваги, нашої підтримки.


Цент села Низ у минулому. - 28 Травня 2014 - Блог про Огульці - Огульцы\nГоловна » 2014 » Травень » 28 » Цент села Низ у минулому.\nНизок або Низ. Це центр села існувало до 1956 році,а після мешканці поступово почали виселятись по ближче до залізничної станції Пирогово чи до міста Харків. Раніше це була перша сотня, до революції називалась Слободою, потім Низ. Там знаходилась церква, волость,там же мешкала інтелігенція : вчителі , лікарі, і знать, дворяни, полковники , священики. Полковник Константин Михайлович Певний. Брав участь у першій світовій війні. Там і загинув. Похований у селі біля ставка де була раніше його хата. І ставок цей називають біля пам'ятника. Могила і пам'ятник доглянуті завдяки старанням голови колгоспу Олександра Степановича Холодного, почесного громадянина села Огульці. Також на низу знаходився паровий млин Кулика, який працював на дровах. Особливо цінилась нульовка. Таке борошно берегли для пасок та святкових пирогів. Крім того тут була крупорушка і сукновальня. Ткали сукно із овечої вовни на свити. Пошиті з такого сукна свити важкі і товсті , але в непогоду річ незамінна. По перше тепла, а по друге, не пропускала дощу і снігу. Сам млин зруйнували до війни, а будинок зберігся і після війни. Там була школа двох класна. Зрештою , і його зруйнували. У слободі були так звані гамазеї (комори).\nЇх було дві. Туди селяни зсипали зерно на випадок неврожаю, щоб можна було посіяти потім. Якщо літо видавалось врожайним, селяни забирали свою частку зерна і комори засипались новим зерном. Треба відзначити, що комори не охоронялись. В слободі був базар по середах , п'ятницях і неділях. Тому і кажуть люди, якщо приснився поганий сон під базарний день, то він збувається тільки до обіду, тобто поки працює базар. Чотири рази на рік відбувалися ярмарки.\nТреба сказати , що до революції на високому рівні була культура. У 1988 році відкрилася бібліотека. Організувало її земство. Першим бібліотекарем була Клавдія Петрівна Ізмайлова, сестра Петра Петровича Ізмайлова, який довгий час вчителював в Огулцях. Фонд бібліотеки складався із книжок, які дарували вчені Харкова. Також функціонував драмгурток. Ним керував Заховаєв. Ю.А.\nУ слободі було дві школи. Одна церковна приходська, друга казенна. За переказами старих людей священик Огульцівської церкви їздив у Санкт- Петербург просити гроші на побудову школи. Цар був відсутній, прийняла батюшку цариця. Гроші дала зі свого фонду, як кажуть зараз. Бідкалася, що мало грошей виділила. Якби цар, то він би дав більше. Із архівних даних видно церковноприходська школа відкрилась у 1881 р. одноповерхова, із червоної цегли. Казенна школа відкрита у 1911 р. але невідомо, на які кошти. Двоповерхова з білої цегли. Перша сотня тобто низ зник у 50-х, 60-х роках, коли центр перенесли на полянки і збудували сільраду, контору ім. Калініна, два магазину і будинок культури.\nМатеріал по мотивам із книги "Історія вулиць села" Столярова.М.Т\nКатегорія: Історія села, Огульці, рідний край,Харьківщина,слобожанщина | Переглядів: 945 | Додав: cybulnik | Теги: цент села, минуле, огульці, низ | Рейтинг: 5.0/1


Альтернативні моделі житла майбутнього\n19:00, 19 грудня , 2019\nРізноманітні питання розвитку впливають на міську структуру, житлові квартали та умови життя в місті. Завдання полягає в тому, щоб оцінити вплив цих питань і те, до яких тем розвитку вони ведуть.\nЯкщо детально розглянути кожне з міст, обраних для дослідження в рамках програми Creating Homes for Tomorrow,—Амстердам, Цюрих, Гельсінкі та Київ—то в деяких з них певні теми є більш актуальними за інші. Це обумовлено їх економічним, соціальним та політичним становищем. Беручи до уваги відповідні ключові питання в кожному місті ми зосереджуємося саме на тих аспектах, які для цих територій є найбільш гострими та актуальними.\nВ рамках події ми представимо результати досліджень за наступними темами—доступність, інклюзивність, зростання житла, мінімальний рівень житлових умов та якість життя.\nRomea Muryn / Програмна директорка CANactions School\nУчасники та учасниці освітньої програми Creating Homes for Tomorrow:\nНікіта Бєлокопитов / архітектор\nУляна Джурляк / архітекторка\nОлена Рубан / архітекторка\nДарія Рош / архітекторка\nДарина Пирогова / соціологиня\nМарта Попик / юристка\nЄлизавета Редькіна / архітекторка


Купити контактні лінзи Полтава замовити лінзи для глаз за низькими цінами в Полтаву | Інтернет-магазин Glazok.net.ua\nКонтактні лінзи в Полтаву\nВажливість зору в житті людини важко переоцінити. Завдяки йому людина може орієнтуватися в просторі, оцінювати відстань до предметів, виконувати роботу, навчатися новому, розвивати мислення, створювати красиві і важливі речі. Функція органу зору не обмежується цим. Сонячне світло, проникаючи крізь очей, стимулює роботу ендокринної системи. Тому стан очі і гострота зору важлива для підтримки роботи всього організму.\nЗа оцінкою ВООЗ, майже половина жителів планети страждають різними офтальмологічними патологіями та порушеннями. Кількість людей з міопією, гиперметропией і іншими аномаліями стрімко збільшується. І якщо ще 20-30 років тому погіршення зору зазначалося переважно у людей старше 40-45 років, то сьогодні проблема дуже «помолодшала». Все більше підлітків, молодих і активних людей вимагають корекції гостроти зору. Окуляри не задовольняють вимогам їх способу життя. Тому велика частина «очкариків» переходить на контактні лінзи (КЛ).\nВиди і переваги КЛ\nКонтактні лінзи мають масу переваг в порівнянні з окулярами:\nбезпечні в носінні, тому що не розіб'ються, поранивши очей і обличчя;\nНЕ зісковзнуть при різких рухах;\nЛінзи не потрібно підбирати під форму обличчя, колір волосся або одягу. Вони універсальні.\nЗавдяки матеріалам, які сьогодні використовують для виготовлення лінз, вони:\nсумісні з тканинами ока;\nне тиснуть на рогівку;\nне порушують товщину і міцність слізної плівки;\nнадійно утримуються на очному яблуці;\nзабезпечують хороший доступ кисню до тканин.\nКонтактні лінзи виробляють з:\nЖорсткі газопроникні КЛ випускають все менше. Вони застосовуються для лікування окремих патологій, наприклад, кератоконуса або в ортокератологіі. М'які КЛ більш комфортні, безпечні, прості в догляді. З їх допомогою можна виправити всі порушення рефракції:\nМКЛ розрізняються по дизайну, кривизни поверхні, оптичній силі, яка вимірюється в діоптріях. Багато моделей захищають око від патогенного впливу різних випромінювань:\nКольорові лінзи можуть виконувати косметичну роль, коригувати аномалії рефракції, маскувати порушення райдужки. Випускають спеціальні лінзи для занять спортом. Ведуться розробки лінз-телевізорів і моделей з функцією масштабування.\nЩодня в цій галузі промисловості впроваджуються нові технології виробництва, створюються інноваційні матеріали, розробляються нові моделі МКЛ. Однак в Україні лінзи з'явилися відносно недавно і не у всіх населених пунктах країни є можливість купити потрібну модель.\nКілька слів про Полтаву\nПолтава - великий промисловий і адміністративний центр на північному сході країни. Він займає значну площу - понад 112 км2 і велику чисельність населення - понад 276 тис. Чол. Сучасні умови життя призводять до підвищення рівня офтальмологічних патологій. Жителі Полтави, різного віку, статі, соціального статусу, потребують якісної контактної оптики.\nОднак в місті всього близько 20 оптик. Більшість спеціалізується на продажу окулярів. Бажають отримати якісну оптику за доступною ціною, замовляють її в інтернет-магазинах. Але завжди є ризик потрапити на недобросовісного продавця і віддати чималі гроші за підробку. Тому КЛ потрібно купувати тільки на перевірених сайтах, таких як інтернет-магазин GlazOk.\nПереваги покупок в ГлазОк\nУ GlazOk можна замовити моделі МКЛ найвідоміших світових брендів. При цьому вартість їх буде нижче, ніж в салонах-магазинах оптики в Києві, Київській області, Полтаві. У каталозі представлена тільки ліцензована, сертифікована оригінальна продукція. Ідеальна відповідність МКЛ індивідуальних потреб клієнта забезпечує коротка анкета, в яку потрібно ввести показники з рецепта, виданого офтальмологом.\nЗамовити МКЛ можна з будь-якого місця - офісу, будинку, готелю. Всього кілька хвилин, і відвідувач сайту стає щасливим володарем МКЛ високої якості. Зайнятим людям не потрібно витрачати час на пошуки потрібної моделі в різних оптиках міста, чекати його відкриття. Ваше замовлення продукти протягом декількох днів доставлять в поштове відділення «Нової Пошти» або «Укрпошти».\nВ інтернет-магазині GlazOk МКЛ можуть купити не тільки жителі Полтави, а й з Полтавської області в містах Гадячі, Глобине, Зіньків, Кобеляки, Кременчук, Миргород, Пирятин і т.д. Каталог магазину GlazOk постійно поповнюється новинками, асортимент розширюється. Навіть у найвіддаленіших куточках України сьогодні можна мати найсучасніші лінзи.


Команда «Євразії» подолала гонку з перешкодами Race nation Kyiv 2020 | НОВИНИ | «Евразия» - мережа японських ресторанів і суші-барів в Києві. Вас чекає велике меню зі страв японської кухні - суші і роли, сашимі, темпура і якіторі, а також традиційні японські напої і десерти. У всіх ресторанах працює Wi-Fi.\nКоманда «Євразії» подолала гонку з перешкодами Race nation Kyiv 2020\n24 жовтня в Києві відбулась щорічна гонка з перешкодами Race nation, у якій взяли участь наші спортсмени.\nВтомлені, виснажені, але дуже щасливі — команда «Євразії» в черговий раз взяла участь в екстремальному забігу із перешкодами Race Nation. Це було справжнє випробування сили та волі учасників, яке вони подолали завдяки чудовій командній роботі.\nОсь імена героїв, які не побоялися кинути виклик надважкому забігу дистанцією в 3 км та 15 перешкодами:\nОкремих вітань заслуговує супергерой — Сергій Усенко, який подолав 10-кілометрову дистанцію та 25 перешкод на своєму шляху.\nМи підтримуємо спорт та здоровий спосіб життя, тож виступили не лише учасниками, а і партнерами цього заходу.. Подарункові сертифікати на суму 5 000 грн від нас отримали учасники команди-переможниці у забігу на 10 км.\nЩе раз вітаємо всіх спортсменів з чудовими результатами. Зичимо їм міцного здоров'я та успішного підкорення нових дистанцій!


Відділ освіти Токмака організував тендер по закупівлі обідів для шкіл\n» Відділ освіти Токмака організував тендер по закупівлі обідів для шкіл\nВідділ освіти Токмацької райдержадміністрації Запорізької області оголосив про проведення чергових торгів. Потрібні послуги з забезпечення харчуванням шкіл за контрактом.\nНа торги виставлено 17 лотів: 1-й лот - 560 порцій для Долинської ЗОШ, 2-й лот - 1600 порцій для Жовтневої ЗОШ, 3-й лот - 4560 порцій для Запорізької ЗОШ, 4-й лот - 2560 порцій для Кіровської СШ, 5-й лот - 2080 порцій для Кохановською ЗОШ, 6-й лот - 7040 порцій для Молочанської СШ № 1, 7-й лот - 8960 порцій для Молочанської СШ № 2, 8-й лот - 2720 порцій для Новомиколаївської ЗОШ, 9 - й лот - 2880 порцій для Новопрокопівської СШ, 10-й лот - 3840 порцій для Остріковської ЗОШ, 11-й лот - 320 порцій - для Роботінської ЗОШ, 12-й лот - 3440 порцій - для Таврійської школи, 13-й лот - 1680 порцій для Ударницької ЗОШ, 14-й лот - 4560 порцій для Новогорівської СШ, 15-й лот - 1600 порцій для Новенської ЗОШ, 16-й лот - 1680 порцій для Чистопольської ЗОШ, 17-й лот - 5100 порцій для Таврійської НПК.\nЗаявки на участь у тендері прийматимуться до 5 серпня 2013 року.\nІноді для тендерів потрібна банківська гарантія, але в даному випадку організатор її не вимагає. Учасникам конкурсу потрібно тільки оформити заявку і відправити її поштою.\nДокументацію для тендеру можна отримати за адресою організатора: вулиця Революційна, 27/2, місто Токмак, Запорізька область. Тендери в Запоріжжі - це хороша можливість для державних і приватних установ підписати вигідну угоду.\nміністерство_економіки, тендери, закупівля_товарів_робіт_і_послуг_за_державні_кошти, тендерна_документація, тендерні_закупівлі


✔ Дарунок з неба — узбецька казка | Читати на Дерево Казок\nДерево КазокКазкиКазки народів світуУзбецькі казкиДарунок з неба (узбецька казка)\nКазки про: бідняк • багач • кмітливість • суддя\nКажуть, ніби Насреддін-афанді був страх який бідний, а родину мав нівроку численну. І часом господар сам не знав, як нагодувати дітей.\nОдного вечора, здійнявши руки до неба, він заволав:\n– О великий боже, зглянься на муки твого відданого\nраба, одірви від твоїх незліченних скарбів тисячу таньга і подаруй мені. Та якщо ти будеш скнарою і даси мені хоч на одне таньга менше, – май на увазі, я не візьму дарунка від такого скупинді.\nСусідня домівка належала заможному баєві.\nПочув той Насреддінове благання і надумав позбиткуватися з горопахи. Відрахував він тисячу таньга, потім одну монету заховав, а решту поклав до гаманця й перекинув через стіну.\nНасреддін-афанді, зачувши, як щось упало на землю, схопився з місця й підібрав гаманця. Полічивши гроші і гадаючи, що один срібляник кудись закотився, афанді облазив усе подвір’я, але нічого не знайшов.\n– О великий боже,– голосно вигукнув він, я не маю сумніву, що ти хотів подарувати мені тисячу таньга, але сила-силенна клопотів і брак часу завадили тобі зайвий раз полічити гроші, і ти помилково поклав до гаманця на одне таньга менше. Але я приймаю твій дарунок.\nБай, сидячи на даху домівки, усе чув і був такий вражений, що мало не стратив глузду. Отямившись, він кинувся до сусіда й загрюкав у двері. Стривожений афанді здивовано запросив:\n– Заходьте, сусідоньку, будь ласка, заходьте.\n– Я не збираюся гостювати в тебе, – відмовив бай злісно. – Віддай гаманця.\nТепер розлютився афанді.\n– Послухайте, шановний баю, великий аллах милосердний\nзглянувся наді мною й кинув мені гаманця, а ви простягаєте свої пазурі до чужих грошей.\nБай трохи охолов і, мало не плачучи, мовив:\n– Дорогенький сусідоньку, я чув, як ви щовечора благали\nаллаха, надумав випробувати вас і заради жарту кинув до\nваших ніг гаманця з дев’ятсот дев’яноста дев’ятьма таньга. А тепер, будь ласка, поверніть мені мої гроші.\n– Облиште свої жарти, шановний баю,– заперечив афанді,– я благав у аллаха допомоги, він звершив диво й кинув мені гаманця. А ви хочете привласнити мої гроші.\n– Йолопе, таких див не буває!\n– Я просив аллаха, і він мені\nдав. А ти, як не віриш у дива, згинь з-перед очей.\nДругого дня вранці бай знову прийшов до афанді й зажадав, щоб той пішов з ним до судді.\n– Е ні, це занадто далеко для мене, треба перейти дві магаллі. Пішки не піду,– відказав афанді.\nДовелося баю привести зі своєї стайні чистокровного аргамака під розкішним сідлом.\nГлянув афанді й сказав:\n– Хіба ж я можу в своєму дранті їхати на такому коні?\nНасилу спинивши його, бай приніс із дому дорогий шовковий халат і допоміг Насреддіну перевдягтися.\nПобачивши афанді в коштовному халаті й на чудовому коні, суддя подумав, що то якийсь пишний пан, і всадовив його на чільне місце. А на бая і оком не повів.\nТим часом бай виклав суть позову й став вимагати, щоб суддя примусив афанді повернути гроші власнику.\n– А що ви на те скажете, пане? – спитав суддя.\nСклавши руки на животі, афанді відказав:\n– О мудрий оборонцю справедливості! Я благав аллаха, щоб він подав мені допомогу, і він, щедрий, звершив диво й подарував вашому вірному слузі дев’ятсот дев’яносто дев’ять таньга.\n– Але ж ви чули, що казав позивач?\n– Шановний пане суддя! Коли вам треба буде знайти у Бухарі чи навіть у цілому світі найбільшого шахрая, брехуна й негідника, то беріть мого сусіда. Він має звичай зводити наклепи на безневинних людей і обертати кожен свій наклеп на золото. Я не здивуюся, коли він зараз скаже, що не тільки гроші, а й аргамак, на якому я приїхав до вас, і оцей халат, що на мені, так само належать йому.\nБай, зачувши ту мову, не стримав гніву й заволав:\n– Авжеж, присягаюся вам, шановний пане, що все це моє!\n– От бачите, хіба я вам не казав?\nПереконавшись у брехливості бая, суддя вигнав його.\nАфанді став манірно прощатися і вже намірявся вийти з приміщення, коли суддя зупинив його і поманив до себе:\n– Підійдіть ближче,– мовив він і, коли афанді приступив до нього, прошепотів: – У вашому диві є дещо незрозуміле.\n– Що саме? – здивувався афанді.\n– Коли такий важкий гаманець, упавши з неба на землю, лишився цілий, то це просто неймовірне диво. Принесіть його мені разом з грошима, щоб я сам пересвідчився в правдивості ваших слів.\n– Гаразд, пане,– вклонився афанді.\nДорогою додому афанді подумав: «Якщо я принесу судді гаманець, з грошима доведеться розпрощатися».\nІ він став збирати овечі котяхи. Набравши дев’ятсот дев’яносто дев’ять котяхів, афанді напхав ними байський гаманець і подався до судді. Суддя тремтячими руками став розв’язувати шворку на гаманці.\n– Зупиніться! Не чіпайте! – зойкнув нараз афанді. Але суддя вже розв’язав гаманця й висипав усе на палас.\n– Що це таке? – вигукнув вражений суддя,– Як це називається? Що за глум?\n– Вай-вай, усе пропало! Я ж вас просив не розв’язувати гаманця!\n– Що ви там іще вигадали?\n– Вай-вай, пропали мої грошики! Хіба ж ви не знаєте, що перш ніж розв’язувати гаманця, треба прочитати молитву. Така властивість кожного дива. А тепер гроші обернулися на кізяк. О нещаслива моя голівонько!\nАфанді, раз у раз йойкаючи та зойкаючи, поплентався з приміщення суду. А суддя розгублено позирав на чималу купу овечих котяхів перед ним.


Любіть журналіста - Журнал Віче\n(заповідь несвятого Валентина)\nЖурналістика – це сублімація графоманії. Михайло Жванецький радив: писати, як і пісяти, треба тоді, коли вже не можна терпіти. Журналіст пише щодня, цілий день, іноді вночі, буває вдосвіта, прокинувшись від нападу натхнення й бажання посмалити, що зазвичай одне й те саме. Діагноз безсумнівний: філологічний енурез.\nМаксим Горький відправляв своїх учнів-літераторів «у люди». Повернулися одиниці. Такі, як Ісаак Бабель. Перш ніж написати «Конармию» й «Одесские рассказы», він видав на-гора сонм малих форм про сифіліс, бійні, нічліжки, харчевні. Й усе це – в райдужних соцреалістичних барвах. Ті, хто заблукали поміж людей, стали журналістами. І не випадково. Пригадаймо, у Бальзакових «Втрачених ілюзіях» красунчик Люсьєн створив роман середньої паршивості. Йому радять стати журналістом. Друзі відмовляють: це ремесло затягує, ти ніколи не зможеш повернутися до красного письменства. Справжні друзі зле не порадять. Та й як новинярський текст може бути красним, коли його явлення в світ нагадує передчасні пологи. Відповідальні секретарі, за злочинним напучуванням головредів, вдаючись до найбрутальніших методів, видавлюють із вагітних ідеями авторських черепів недозрілі ембріони на тридцять рядків.\nДосвідчені журналісти ідей не мають. Вони мають телефонні записнички з іменами відомих політиків, громадських діячів і просто скандальних осіб, котрим завжди є що бовкнути. Досвідчені журналісти – асенізатори інформаційного простору. Вони нагадують помийку, з якої в людські вуха зливається гаряча інформація. Це видатна місія. Без їхнього посередництва політичний бомонд уже давно вибухнув би від надміру нереалізованих прожектів. А так погаласував перед об'єктивом, продемонстрував новий італійський костюм – і можна обідати: цеглинка в постамент «пам'ятника собі» закладена.\nЖурналісти, які все ж мають власні думки, – це страшні люди. З них виростають політичні авантюристи. Варто лише згадати імена Симона Петлюри, Володимира Жаботинського чи Беніто Муссоліні. Писали чоловіки статейки, лаяли геть усіх, закликали до сумління, а потім плюнули й почали спілкуватися з громадськістю за допомогою зброї. І їх почули, і дуже добре зрозуміли.\nЦе – народ навіжений. З «маньочкою». Гадають, що все і про всіх знають. З непереборною звичкою повчати й наставляти на шлях істинний, як вони його розуміють.\nЗа спостереженням психологів, журналістам найбільше властива така риса, як авторитаризм. За розвитком цієї якості їм поступаються і вчителі (почесне друге місце), і лікарі (третя позиція), а далеко позаду залишаються міліціонери, військові й інші особи, що прикривають слабодухість кашкетами.\nЖурналістів не люблять, зневажають, іноді побоюються. На прес-конференціях їх труять дешевою кавою, точать зуби дешевим печивом, підсовують нікчемні прес-релізи. А потім дивуються, чому вони такі злі й нахабні. Це неправильний підхід.\nЛюбіть нас такими, якими ми є.


У Луцьку оновили експозицію музею Миколи Кумановського. ФОТО - Район Бізнес\nМузей сучасного українського мистецтва Корсаків ініціював культурно-мистецький проєкт «Рік Миколи Кумановського (1951-2016)» з нагоди майбутньої ювілейної дати – 70-річчя художника, яке відзначатимуть 31 серпня 2021 року.\nУрочисте відкриття розпочалося з вітального слова мистецтвознавиці Зої Навроцької:\n«Час дає дам можливість по-новому глянути на події, переживання, явища, осмислити доробки. Це стосується, зокрема, і Миколи Кумановського. Лише декілька років немає художника, але вже зараз із відстані цього часу ми можемо по-новому відкрити його для себе. Справжня цінність, справжня вага залишається. Микола Кумановський сьогодні зустрічає вас тут творами, які не зовсім відомі багатьом відвідувачам, але це – справжня золота класика. Що дає музей? Це неймовірна структура, яка не дає часу знищити набуте, робить націю сильнішою, значущішою. Скільки імен відомих митців зникли, твори розлетілися по приватних колекціях, знищилися… Але з творами Кумановського сталося інакше, є цей музей, цінний не тільки для музейників, але й для всієї нашої громади».\nТакож пані Зоя запросила глядачів приходити до Музею Кумановського часто, адже за один раз неможливо розглянути та глибоко осмислити усі роботи. Вона нагадала, що митцю часто закидали надмірну «літературщину» робіт, мовляв його картини треба не лише дивитися, а читати глибше, однак саме у цьому одна з «родзинок» художника.\n«Це людина світу, але водночас цілком наша людина. Його мистецтво складне для прочитання і розуміння, але воно багатошарове. Тобто кожна людина відповідно до рівня своєї освіти, до досвіду, до заглиблення у мистецтво може знайти свій відгук у душі. Кожну роботу можна оцінювати щоразу по іншому, осягаючи шар за шаром, дістаючись філософії», – додала пані Леся.\nТакож розповіли історію про те, як один із циклів робіт Кумановського був у власності банку. Коли установа збанкрутувала, то розплачувалася з людьми цими картинами. Більшість не знали, що з ними робити і через багато років звернулися до музею, оскільки побачили на звороті полотен прізвище Кумановського.\n«Микола дуже загорівся тим, щоб його купити. Власне і перші гроші тут, у Луцьку, пішли на станок, його замовили десь у Києві чи Харкові, уже не пам’ятаю, але річ була рідкісна. Перші заробітки складали карбованець або 50 копійок, дехто просто пропонував пиріжок за роботу, бо взагалі не було цієї традиції графіки, не могли оцінити. А згодом я з дітьми займалася офортом у художній школі та видруковували в Миколи у майстерні. Це навчання культурі, на це важливо звертати увагу», – поділилася спогадами пані Наталія.\n«Я дуже втішена, що вам вдалося знайти ці його особливі роботи, бо коли потрапляєш на виставку, одразу бачиш, який він різний у різні роки. У 70-ті це один Микола, у 80-ті – другий, у 90-ті – третій і навіть четвертий, в кінці життя – це вже інші роботи, які я, щиро кажучи, не люблю. Дуже добре, що відвідувачі на різних рівнях можуть побачити і відчути, яким він був у кожний етап своєї творчості. Подумати, що відбувалося в ці моменти, що він думав і переживав. А ще я дуже рада, що Ви, пані Зою, його так любите. Це вартує величезної поваги».\n«Було всяке, ми пройшли строкаті стосунки, але тепер, Віро, він не просто Ваш, Наталчин, Іванчин, він тепер всіх нас. Отож, друзі, вітаю вас із новою експозицією та запрошую до спілкування!», – завершила вступну частину пані Зоя.\n18:40 Від лампи з Дартом Вейдером до велетенської вивіски: волинський «Арт-Хаус» здійснює найшаленіші мрії замовників 803


9 жовтня Церква згадує ап. Йоана Богослова | Парафія св. Димитрія\n9 жовтня Церква згадує ап. Йоана Богослова\nДата публікації 9 Жовтня, 2017 | Автор Юля Мартин\nСвятий апостол та євангелист Йоан Богослов був сином Заведеєвим та Саломії, що була дочкою Йосипа-обручника. Він від рибальських мереж був покликаний на проповідь Євангелія; коли ж бо Христос Господь, ходячи по Геліконському морі, з-поміж рибарів вибирав Собі апостолів, то покликав двох братів Петра та Андрія. Відтак побачив і інших: брата Якова Заведеєвого та Йоана, брата його, що пробували в кораблі з батьком Заведеєм і зв’язували мережі свої, і покликав їх. Вони ж тоді, покинувши корабля і батька свого, до нього пішли.\nКоли ж їх прийняв, Йоан від Христа Господа названий був “сином громовим”, як такий, котрого богослов’я, ніби грім, має почутися по цілому світі й усю наповнити землю. І ходив за благим Учителем своїм, слідуючи стопам Його, і навчався премудрості, що виходила з вуст Його, і був вельми улюблений Христу, Господу своєму, через цілковиту свою незлобність та дівственну цнотливість. Пошанував його Бог поміж дванадцяти апостолів як кращого, і був один із трьох тих найближчих учнів Христових, котрим багато Своїх божественних відкривав таємниць. Коли ж воскресити захотів дочку Яірову, “не дозволив увійти за Собою нікому, тільки Петрові, та Якову, та Йоанові, брату Якова“. Коли ж на Таворі бажав показати славу божества свого, узяв із собою Петра, Якова, також і Йоана. Коли ж моливсь у саду, то й там не без Йоана був, казав-бо до учнів: “Сидіть тут, а Я йду й помолюся“, — і взяв Петра й обох синів Зеведеєвих, тобто Якова та Йоана, — всюди Йоан, як улюблений учень, Христові невідступний був. Як любив його Христос, знаємо і від того, що на грудях Його почив. Коли ж бо на Тайній вечері Господь прорік про зраду Собі, то ззиралися поміж себе учні, не розуміючи, про кого говорить. Тоді Йоан ліг на грудях улюбленого вчителя, як сам оповідає в своєму благовісті: “Був, — каже, — один з Його учнів, якого любив Ісус“, він приліг на груди Ісусові. “От цьому кивнув Симон Петро та й шепнув: “Запитай, хто б то був, що про нього Він каже?” І, пригорнувшись до грудей Ісусових, той говорить до нього: “Хто зрадить Тебе, Господи?”. Таку ж бо мав у Христа Господа любов, що тільки він міг безборонно на грудях Господу почити і мав дерзновення про таємницю ту запитати. Мав же Йоан до того, що любив Його, навзаєм любов більшу від інших; у час-бо самохітних Господніх мук всі, покинувши Пастиря свого, втекли; він-бо один на всі муки Христові невідступно дивився, сердечно з Ним співуболіваючи, плачучи й ридаючи із Пречесною й Непорочною Дівою Марією, Матір’ю Господньою і аж до хреста й до смерті з нею не відступив від Сина Божого, Котрий за нас постраждав і був під хрестом від Нього усиновлений Пречистій Діві Марії. Висів-бо Господь на хресті, “як побачив Ісус матір та учня, що стояв тут, якого любив, то каже до матері: “Оце, жоно, твій син!” Потім каже до учня: “Оце мати твоя!” І з тієї години той учень узяв Її до себе” і мав її в себе як матір свою у всілякій честі і служив Їїй аж до чесного і славного Успення Її; після ж Успення, коли несли чесне і святе тіло Божої Матері до гробу, святий Іван перед одром Її поніс крайку, що як світло блищала, їх-бо дві приніс Пречистій архангел Гавриїл, звіщаючи про перехід Її від землі до неба.\nПісля Успення Пресвятої Богородиці відійшов із учнем своїм Прохором у Азію, на неї упав йому жеребок, щоб там проповідувати Боже слово і йшов, сумуючи. Передбачив же напасті на морі й прорік про них учневі своєму Прохору. А коли був ув Іопії, сів на корабля і почав пливти, піднялася буря велика об одинадцятій годині дня, а вночі розбився корабель і всі, що були в кораблі, пливали у хвилях морських; хто за що схопився, того й тримався, пливаючи. О шостій годині дня викинуло море всіх живих із Прохором у п’яти поприщах від Селевкії; один тільки Йоан залишивсь у морі, за ним Прохор багато плакав та й пішов у Азію. Ішов чотирнадцять днів і прийшов до одного села, що було при морі, і спочив од труду. Дивився на море й тужив з Йоаном і тут з моря спінилася хвиля і викинулася на берег з великим шумом та й викинула живого Йоана. Побіг Прохір подивитися, що за людину викинуло море, знайшов Йоана, підняв його із землі і, обнявши, плакав. І подякував Богові за все. Так Йоан чотирнадцять днів і ночей пробув у морі, плаваючи і, за благодаттю Божою, живий залишився, і ввійшов у село, попросив хліба та води й укріпився, і пішов в Ефес.\nКоли ж вони разом увійшли в місто, знайшла його жона, на ймення Романа, знаменита і славна аж до Риму злобою справ своїх, тримала ж загальну лазню у тому місті. Вона, найнявши їх, приставила в лазні до роботи і зло їх мучила. А до роботи своєю привабила хитрістю, Йоана для палення вогню, а Прохора наливачем води поставила на все їхнє життя, і пробували в такій біді немалий час. Був же у лазні тій демон, що проздовж усіх літ давив одного із тих, котрі милися там: чи юнака, чи дівчину. Коли ж будувалася лазня, то в основу її було вкопано, за бісівськими радами, живих юнака та дівчину, і відтоді таке вбивство стало бувати. Трапилося у той час увійти до лазні одному хлопцю на ймення Домн, був та син Діоскорида, старійшини міського. Коли мився Домн у лазні, напав на нього біс і задавив його. І був за ним великий плач, і чутно було це по цілому місту Ефеському. Коли ж сам Діоскорид дізнався, то у великій пробував печалі, а тоді й помер від туги. Романа ж багато молилася Артеміді, щоб воскресила Домна і плоть свою, молячись, терзала, але нічого не досягла. Йоан же запитав Прохора, що сталося? Побачила Романа, що вони розмовляють, схопила Йоана й почала міцно бити, докучаючи, й докоряючи, і покладаючи вину Домнової смерті на Івана. Нарешті сказала йому: “Коли не воскресиш Домна, душу твою від тіла твого відлучу”. Іван же помолився, воскресив хлопця, і жахнувся дух Романи: казала, що він чи Бог чи Син Божий. Але Іван проповідував Христову силу і навчав вірувати в неї. Тоді воскресив і Діоскорида, і повірив у Христа Діоскорид, і Домн, і Романа, і хрестилися вони. Страх же напав на всіх людей і чудувалися з того, що сталося, й казали деякі про Івана й Прохора, що волхви вони є. Інші ж казали, що волхви мертвих не воскреша ють. Відігнав же Іван і духа лукавого від лазні, і пробували обидва в домі Діоскоридовому, утверджуючи у вірі новопросвічених і навчаючи їх чеснотливому життю.\nБагато інших знамень збувалося від Івана, і чутка про чудеса повсюди протекла; побачив це біс, що пробував у капищі Артемідинім, і зрозумів, що від нього має бути скинений, узяв на себе образ воїнський і, гірко плачучи, сидів на якомусь місці. Ті, що проходили мимо, запитували його: звідкіля він і через що так дуже плачеться; він же каже: “Я є від Кесарії Палестинської, старійшина над темницями, і мені було віддано стерегти двох волхвів, що прийшли від Єрусалиму, Івана та Прохора, їх-бо судили на смерть за безліч їхніх лихих діл, назавтра мали бути люто погублені. Вони ж волхвуванням своїм від вуз та темниці вночі втекли, і потрапив у біду я через них, бо за них мене князь погубити хоче. Я ж молився князю, щоб дозволив мені погнати їм услід, і ото почув: ті волхви тут є і не маю помічника собі, щоб хто зловив їх”. Це кажучи, біс, показуючи грамоту, котра про те свідчить, показував і велику зв’язку золота, обіцяючи дати його тим, котрі отих волхвів погублять. Це почувши, одні воїни поспівчували йому, й підняли людей на Івана й Прохора, і пішли до Діоскоридового дому, кажучи: або подай нам волхвів, або хоромину твою запалимо. Діоскорид зволяв більше, що хай ліпше дім горить його, аніж апостола видати із учнем Прохором. Пізнав Іван духом, що сум’яття людське має постати на добро, віддав себе й Прохора зібранню. Вели їх люди і дійшли до храму Артеміди, і помолився Іван Богу, і раптом упав ідольський храм і не пошкодив ані одну людину. І рече апостол до біса, який там сидів: “Тобі мовлю, нечистий бісе, скажи: скільки літ тут живеш? І чи ти народ цей підняв на нас?” Біс же рече: “Я маю двісті сорок і дев’ять літ, тут пробуваючи, і це я підняв народ цей на вас”. Рече ж йому Іван: “Тобі заповідаю, в ім’я Ісуса Назарянина, щоб не пробував у місці цьому”. І тоді вийшов біс, жах опанував усіх людей і повірили у Христа. Було ж і більше знамення від Івана, і велике число людей навернулося до Господа.\nУ той час Домитіян, кесар римський, велике гоніння підняв супроти християн і наговорено йому було на Івана; його схопив єпарх Азійський і послав зв’язаного в Рим до кесаря, де за ісповідання Христове спершу битий був, тоді чашу трутну, смертоносної отрути наповнену, випив. Коли ж не пошкодило йому, за словами Христовими: “А коли смертодійне що вип’єте, — не буде вам шкодити”, тоді був укинутий у конов з єлеєм вельми кипучим, але і звідти неушкоджений вийшов. І закричали люди: “Великий Бог християнський!” Кесар же, дерзаючи більше Івана мучити, подумав, що він є безсмертний, засудив його на вигнання у Патмос, острів, так ото уві сні Господь Івану сказав, що подобає тобі багато вистраждати і вигнаний будеш на один острів, котрий вельми тебе потребує.\nУзяли воїни Івана з Прохором і повели на корабля, і почали пливти. Одного дня, пливучи, сіли цареві мужі за обід і, маючи багато їжі та питва, веселилися. Один із них, юнак, бавлячись, випав із корабля в море і втопився, тоді в плач перетворилися їхні веселощі, а радість у нарікання, не могли-бо допомогти упалому у глибину морську. Найбільше ж батько того юнака, що був у кораблі, вельми ридав і хотів кинутися у море, та був утриманий від інших. Знаючи ж, що Іван сильний у знаменнях, старанно всі молили його, щоб допоміг їм. Він же запитав кожного із них: якого хто пошановує Бога? І сказали: той Аполлона, той Дія, той Іраклія, то же Асклепія, інші ж Артеміду Ефеську. І рече до них Іван: “Стільки богів маєте і не можуть урятувати одну людину від утоплення?”. І залишив їх у печалі до ранку. Назавтра ж о третій годині дня пожалів Іван щодо загибелі юнака й помолився до Бога достатньо із слізьми. Тоді почало море хвилюватися, і одна хвиля, піднісшись, викинула юнака живого перед Іванові ноги. Коли ж це всі побачили, жахнулися і раділи на повернення від потоплення юнака. Івана ж вельми пошановувати почали і заліза з нього, якими був закутий, зняли.\nЯкось уночі, о п’ятій годині, була велика буря на морі, і всі засумнівалися за життя своє і закричали — вже-бо корабель розбитися мав. І заволали до Івана, просячи, щоб допоміг їм і вмолив Бога свого, щоби спас їх від тієї погибелі. Він же мовчати їм повелів, почав молитися, і тоді затихла буря, і була тиша велика.\nОдин із воїнів черевною хворобою одержимий був і хотів померти, то з того апостол учинив здорового. Закінчилася вода у кораблі і багато хто від спраги занеміг, і був уже при смерті. Іван же рече Прохору: “Наповни посудини з моря!” І коли були наповнені посудини, рече: “В ім’я Ісуса Христа черпайте і пийте!” — і, черпнувши, знайшли воду солодку, і, напившись, відітхнули. І через те всі хрестилися й хотіли відпустити Івана вільним, щоб пішов, куди схоче, але він переконав їх, щоб повели його у звелене місце. І дійшли до острова Патмос, віддали послання ігемону; Мирон же, тесть ігемонів, узяв Івана і Прохора у дім свій.\nБув же у Мирона син старший на ймення Аполлонід, той мав у собі біса пророчого, що майбутнє оповідав, і мали всі Аполлоніда за пророка. Коли Іван увійшов у дім Миронів, то Аполлонід безвісті пішов — утік ув інше місто, боячись, щоб не був від нього прогнаний Іваном пророчий дух. Настала скорбота у Мироновому домі щодо сина Аполлоніда, котрий пропав безвісті, та прийшло послання від нього до Мирона, котре звіщало, що Іван-волхв чаруванням своїм вигнав його з дому і не може повернутися, доки Іван не буде погублений. Ми-рон же прочитав писання і побіг до ігемона, зятя свого, звіщаючи те, що сталося. Ігемон же схопив Івана і хотів звірам на з’їжу його дати. Іван же молив ігемона, щоб потерпів трохи і повелів йому учня свого послати до Аполлоніда, обіцяючи його в дім повернути. Ігемон же не заборонив послати учня, а Івана, двома вірьовками зв’язавши, посадив у темницю. І пішов Прохор до Аполлоніда із Івановим посланням, у якому написано було таке:\n“Іван, апостол Ісуса Христа, Сина Божого, пророчому духу, котрий живе в Аполлоніді повеліваю: від імені Отця, і Сина, і Святого Духа вийди із творіння Божого і не входь у нього ніколи, але поза островом цим сам пробудь у місцях безводних, а не в людях!”\nІз таким посланням коли дійшов Прохор до Аполлоніда, тоді вийшов із нього біс. Аполлонід же прийшов до власного розуму і ніби від сну збудився та й пішов із Прохором, повертаючись у своє місто. Але не відразу пішов додому, а подався у темницю до Івана і, припавши до ніг його, віддав йому подяку за те, що звільнив його від нечистого духа. Довідалися ж батьки, і брати, і родичі про Аполлонідове повернення, зійшлися усі і раділи, і звільнений був Іван від вуз. Розповідав-бо Аполлонід про себе, кажуче таке: “Вже багато літ відтоді минуло, коли спочивав на ложі своєму, поринувши у глибокий сон, і один чоловік зліва від ложа став. Потряс мною і розбудив мене. Його я уздрів чорного, більше пня осмаленого та гнилого, йому ж очі, ніби свічки, горіли, і затрепетав я зі страху. Він же рече до мене: “Розтули вуста свої!” І я розтулив, і заліз у вуста мої і наповнив мені черево, а відтоді учинив, що я знав і про добро, і про зло, і про все, що бувало в домі. Коли ж увійшов апостол Христовий у дім наш, тоді рече мені той, що сидить у мені: “Біжи звідси, Аполлоніде, хай не зле помреш, ця людина-бо волхв є і хоче тебе умертивити”. І тоді я відійшов і побіг у чуже місто; коли ж хотів повернутися, не дав мені, кажучи: “Поки Іван не помре, ти не можеш у домі моєму жити”. Коли ж прийшов Прохор у місто, в якому я був, і коли побачив його, тоді нечистий дух вийшов із мене тим-таки чином, яким спершу ввійшов в моє черево, і легше мені стало, позбувшись великої тяготи, і розум мій добре наладнався, і добре мені було”. Це почувши, всі припадали до Івана. Він же розтулив вуста свої і навчав вірі в Господа нашого Ісуса Христа. І увірував Мирон з ланкою та дітьми своїми, і хрестився, і була радість велика в домі Мироновім. По тому й дружина ігемонова Хриспис, дочка Миронова, прийняла святе хрещення із сином своїм і з усіма рабами своїми, а з нею Лаврентій, чоловік її, ігемон острова того, хрестився, і від влади своєї відійшов, щоб вільніше служити Богу. І пробув Іван із Прохором в домі Мироновому три літа, проповідуючи Боже слово, і багато там знамень та чудес силою Ісуса Христа сотворив: болящих сціляв і бісів проганяв, храм Аполлоновий із усіма його ідолами звалив словом на землю і, багатьох, увіривши, хрестив.\nБув же в тій країні один волхв на ймення Кинопс, жив у місці пустельнім і з нечистими духами продовж літ достатньо погоджувався; його всі, що на острові були, люди як бога мали через привиддя, що траплялися від нього. Жерці ж Аполлонові, образившись вельми на Івана за розорення капища Аполлонового і за те, що всіх людей навернув у слід собі, навчаючи в ім’я Ісуса Христа, пішли до Кинопса і скаржилися перед ним на Христового апостола, молячи його, щоб відомстив безчестя їхніх богів. Кинопс сам не захотів іти в місто, оскільки багато літ на тому місті жив безвідхідно, а більше громадяни приходили до нього, пообіцяв їм послати ангела лукавого в Миронів дім і взяти душу Іванову та віддати її суду вічному. Назавтра одного князя від лукавих духів послав до Івана, повеліваючи йому душу його до себе принести. Біс же пішов у дім Миронів і став на місці, де був Іван. Іван же звідався про біса й рік йому: “Повеліваю тобі іменем Ісуса Христа, не зійди з місця цього, доки не скажеш, з якої причини прийшов ти сюди до мене”. І став біс зв’язаний словом Івановим і рече Іванові: “Жерці Аполлонові пішли до Кинопса і помолилися йому, щоб пішов у місто й навів на тебе смерть, але той не захотів кажучи: “Багато літ живу на місці цьому, не виходячи, то чи ж тепер маю трудитися заради бідашного чоловіка, який є ніщо? Тож відійдіть шляхом своїм і назавтра я пошлю ангела свого, і візьме душу його, й принесе до мене, і віддам її суду вічному”. І рече Іван до біса: “Чи посилав тебе колись узяти душу людську і принести йому?” І мовить біс: “Уся сила сатанинська у ньому є і має погодження з князями нашими, і ми з ним є. І слухається нас Кинопс, а ми його”. Рече ж Іван: “Я апостол Ісуса Христа, тобі повеліваю, душе лукавий, відтепер не входити в житла людські і до Кинопса не повертатися, але за межі острова цього відійти й мучитися!” І тоді пішов біс із острова. Побачив Кинопс, що дух не повернувся, послав іншого, але й той так само постраждав. І інших двох послав од князів темних, і повелів одному до Івана зайти, а другому зовні стояти, щоб принести йому звістку. Зайшов один біс до Івана і так само постраждав, як попередні, котрі приходили; другий же біс, котрий зовні стояв, побачив біду свого друга, побіг до Кинопса і все, що відбулося, повідав. Наповнився ярістю від того Кинопс і, взявши всю можність бісівську, пішов у місто, і зраділо все місто, побачивши Кинопса, і всі приходили кланятися йому. Знайшов-бо Івана, який навчав людей, наповнився великої ярості та й рече до людей: “Мужі сліпі, які заблукали з путі істинної, послухайте мене. Наскільки праведний Іван і наскільки праведне те, про що він говорить, хай побесідує зі мною і хай створить чудеса такі ж, як я творю, і побачите, хто з нас є більший: чи Іван, а чи я. КОЛИ ВІН більший мене буде, то вірувати маю і я в те, що говориться і діється від нього”. І взяв Кинопс одного юнака і каже до нього: “Юначе, чи є живий батько твій?” Він же відповідає: “Помер!” І рече Кинопс: “Якою помер смертю?” Він же мовить: “Моряк був і коли розбився корабель, утопився у морі”. І рече Кинопс до Івана: “Тепер покажи, Іване, силу свою: нехай іменем, щоб ми повірили словам твоїм, постав отця живого перед його сином”. І мовить Іван: “Не послав мене Христос мертвих із моря підіймати, але людей зваблених навчати”. І рече Кинопс усім людям: “Тепер уже вірите мені, що улещувач є Іван і зваблює вас, схопіте його й тримайте, доки виведу батька юнакові живого”. І взяли Івана. І розпростер руки Кинопс і вдарив ними, і плескання було в морі, і всім, острашенним, невидимий став із очей їхніх. І підняли голоси свої всі, кажучи: “Великий ти, Кинопсе!” І раптово вийшов Кинопс із моря, тримаючи, як казав, батька юнака, і здивувалися всі. І рече Кинопс: “Чи цей є батько твій?” І мовив юнак: “Цей, пане!” І поклонилися всі Кинопсу. І хотіли люди вбити Івана, але заборонив їм Кинопс, кажучи: “Коли побачите більше цього, тоді хай буде мучений”. І покликав другого чоловіка й рече йому: “Чи мав ти сина?” І відповів той: “Так, пане мав, але із заздрості хтось убив його”. І тоді звів голос Кинопс, закликаючи на ймення і вбивцю, і вбитого — і обидва постали. І рече Кинопс до чоловіка: “Чи цей є син твій? І чи цей є вбивця його?” І відповів чоловік: “Так, пане!” І рече Кинопс Іванові: “Що, дивуєшся Іване?” І відповідає Іван: “Тут я не здивований”. І рече Кинопс: “Ще більше побачиш, і тоді здивуватися маєш, і не помреш, доки не пострашу тебе знаменням”. І рече Іван до Кинопса: “Знамення твої невдовзі розрушаться”. Почувши таке слово, люди кинулися на Івана й били його вельми, доки не подумали, що він уже мертвий. І рече Кинопс: “Покиньте непохованим, нехай птиці небесні з’їдять його”. І відійшли від місця, радіючи із Кинопсом. По тому почув Кинопс, що Іван навчає на місці, названому Кам’яновержя, покликав біса, з яким волхвування чинив, і пішов до того місця й рече Іванові: “Маю намір тобі велику ганьбу і сором учинити і через те залишив тебе живого, але прийди на морський пісок і уздриш славу мою й посоромлений будеш”. Були ж три біси, що йшли за ним, про них думали люди, що Кинопс їх із мертвих воскресив. І вдарив великим сплеском руками своїми, провалився з очей усіх і невидимий став. Люди ж закричали: “Великий ти, Кинопсе, і немає іншого, більшого за тебе!” Іван же заповів бісам, що в образі людському стояли, щоб від нього не відходили. І помолився до Господа щоб Кинопс не знайшовся серед живих і так сталося: раптово-бо море захвилювалося і хвилями закипіло, відтак не вийшов Кинопс із моря, але залишився там у глибині морській, як давній Фараон, — втопився окаянний. Бісам же отим, про яких гадали люди, що люди й вони, тільки встали з мертвих, рече Іван: “У ім’я розіп’ятого Ісуса Христа і за три дні воскреслого, зійдіть із острова цього”, — і тоді невидимі стали. Люди ж повсідалися, чекаючи Кинопса три дні і три ночі на піску, від голоду та спраги, та від вару сонячного багато із них занемоглося і лежали безголосі, із них троє дітей померло. Людей же тих помилував Іван і помолився за їхнє спасіння, і багато їм про віру оповідав, воскресив дітей їхніх, сцілив недужих їхніх, і всі однодумно приступили до Господа, охрестившись, і розійшлися в доми свої, славлячи Христа. Іван же пішов у дім Миронів, і, часто приходячи до людей, навчав у ім’я Ісуса Христа.\nЯкось знайшов на дорозі хворого, який лежав, чоловіка в лютій гарячці і сцілив його хрестним знаменням, що побачив один жидовин на ім’я Філон, зв’язався з ним через писання і запросив Івана у дім свій — була-бо в нього жінка прокажена. Та припала до апостола, і тоді сцілилася від прокази і повірила в Христа. Тоді й сам жидовин повірив і прийняв святе хрещення із домом своїм. По тому вийшов святий Іван на торжище і зі брався до нього народ послухати спасительного вчення із вуст його. Прийшли і жерці ідольські, від них, один, спокушаючи святого, рече: “Учителю, маю сина кривого на обидві ноги, молю тебе, сціли його, і коли сцілиш, то і я повірю в Бога, якого ти проповідуєш”. Святий до нього каже: “Пощо так випробовуєш Бога, як явно показує лукавство серця твого?” Те вирікши, послав Іван до сина його з тими словами: “В ім’я Христа, Бога мого, встань і прийди до мене”. Він-бо тоді, вставши, прийшов здоровий до святого. А батько його за ту спокусу в тому ж часі окривів на обидві ноги і впав на землю від лютої хвороби, кричачи і святого молячи: “Помилуй мене, отче Божий, і сціли мене іменем Христа, Бога твого, вірую-бо, що нема Бога іншого, окрім Нього!” Святий же, умолений бувши, вчинив жерця здоровим і, навчивши віри, хрестив його в ім’я Ісуса Христа.\nНазавтра прийшов Іван на місце, де чоловік лежав, мавши водянку і не вставав із ложа свого сімнадцять літ, цього апостол сцілив словом і просвітив хрещенням святим. У той-таки день послав до Івана антипат, що “їгемон”. після Лаврентія, зятя Миронового, настав, молив вельми, щоб прийшов у дім його; дружині-бо антипатовій, що вагітна була, прийшов час родити, і люто страждала, не мігши народити. Святий же прийшов невдовзі і тільки ногою вступив на поріг дому, як жінка народила і полегшали болі; це побачивши, антипат повірив у Христа із домом своїм.\nПрожив Іван там три літа і відійшов у інше місто на відстані п’ятидесяти стадій, у ньому-бо жителі були поморочені тьмою ідолопоклонства. Коли ввійшов туди, побачив народ, що творив празника бісам, і якихось юнаків зв’язаних. Спитав-бо Іван в одного, котрий там стояв: “Навіщо зв’язані ті юнаки?” Відповів чоловік той: “Маємо великого бога Вовка, йому ж бо нині сьогодні чинимо празник, йому тож ті юнаки мають бути заколені в жертву”. Іван же попросив того чоловіка, щоб показав йому бога свого. Він-бо каже: “Коли хочеш побачити його, почекай до четвертої години дня і поба чиш жерців, що з народом ітимуть на місце, на якому бог являється, з ними й ти підеш і уздриш бога Вовка”. Іван же каже: “Бачу тебе, чоловіка доброго, я ж бо прибулець є, молю тебе, щоб ти сам повів мене оце на те місце, вельми-бо бажаю бачити вашого бога. І коли мені явиш його, маю дати тобі багатоцінного бісеру”. Той же, взявши Івана, повів і показав йому місце лужне, й болотисте, і води наповнене та й каже: “Звідсіля бог наш Вовк виходить і народу являється”. Чекав Іван виходу того бога і ото близько четвертої години дня явився біс в образі Вовка превеликого — виходив із води. Иого-бо святий Іван іменем Христовим зв’язавши, запитав: “Скільки літ живеш тут?” Відповідає диявол: “Сімдесят літ”. Апостол же Христовий каже: “Повеліваю тобі іменем Отця, і Сина, і Святого Духа зійди з острова цього й ніколи не приходь сюди, — і тоді зник диявол. Чоловік же той, бачачи все те, жахнувся і припав до ніг святого. Той же навчив його вірі святій і рече йому: “Це маєш бісер від мене, якого я тобі обіцяв”. Тимчасом жерці прийшли до місця того із зв’язаними юнаками, маючи ножі в руках своїх і численний із ними прийшов люд, і чекали Вовкового виходу, бажаючи йому на з’їжу заколоти юнаків. Але хоч довго чекали, не могли дочекатися і приступив до них Іван та й попросив, щоб звільнили неповинних юнаків. “Уже-бо, — каже, — нема вашого бога Вовка, котрий бісом був; сила-бо Ісуса Христа його перемогла і прогнала”. Вони ж, почувши, як загинув Вовк, перестрашені були і немало шукали бога свого, але не знайшли, звільнили юнаків і відпустили здорових. Святий же почав проповідувати Христа і їхню звабу викривати, і багато із них, повірувавши, охрестилося.\nБула в тому місці лазня, у ній, коли мився, був задавлений син жерця Дієвого від диявола, котрий там мешкав. Те почувши, батько із великим плачем прибіг до святого, аби воскресив сина його, обіцяючи і сам увірувати в Христа. Святий же пішов із ним і вмерлого воскресив іменем Христовим і запитав юнака, яка була причина смерті його? Він же відповів: “Коли я мився, вийшов із води хтось чорний, схопив мене і задавив”. Святий же збагнув, що біс живе в тій лазні, закляв його і запитав: “Хто ти є і чому тут живеш?” Відповів біс: “Я є той, якого ти в Ефесі вигнав із лазні і тут живу вже шосте літо, капостячи людям”. Святий же прогнав і його із того краю. Це побачив жрець, увірував у Христа і хрестився із сином та всім домом своїм.\nПо тому вийшов Іван на торфисько, де зібралося до нього мало не все місто, щоб почути слово Боже. І тут якась жінка впала із плачем, молячи щоб сцілив біснуватого її сина, на нього лікарям мало не все добро видала. Святий же повелів, щоб привели того до нього і коли послані біснуватому сказали: “Кличе тебе Іван”, — тоді біс і вийшов із нього і прийшов той до святого здоровий. Повірив у Христа і з матір’ю своєю хрестився.\nУ тому ж місті був знаменитий храм ідола Діонисія, його-бо ідолопоклонники називають вільним батьком, в його ж празник збираються там чоловіки та жінки із їжею та питвом, веселяться, а упившись, беззаконня велике творять на честь поганому своєму богу. Туди Іван у час празника їхнього прийшов, викрив їхнє таке погане празникування; жерці, їх-бо безліч було, схопивши його, били і, витягши назовні, кинули зв’язаного, самі ж знову до поганського діла повернулися. Святий же Іван помолився Богу, щоб не вибачив їм такого беззаконня, і тоді капище до основ упало і всі жерці погинули, інші ж люди, злякані, розв’язали святого і молили його, щоб не погубив їх із іншими.\nУ тому-таки місті був волхв знаменитий на ім’я Нукі-ян, той, довідавшись про падіння храму й пагубу жерців, вельми вразився і, прийшовши до святого Івана, рече: “Недобре учинив ти, що зруйнував храма Діонисі-євого та погубив жерців його; всі-бо люди на тебе гніваються щодо того вельми; молю ж тебе, щоб знову їх воскресив так, як воскресив ти жрецького сина в лазні, і я увірую в Бога твого”. Відповдає святий: “Вина їхньої пагуби була беззаконня їхнє, через це вони недостойні, щоб жити тут, а нехай мучаться у геєні”. Відповідає Нукіян: “Коли ти їх не можеш воскресити, це я учиню іменем богів моїх, воскрешу жерців і капище поставлю ціле, але ти смерті не уникнеш”. Те сказавши, розійшлися. Іван пішов навчати людей, а Нукіян пішов на місце впалого храму і обійшов його, волхвуючи, а учинив таке: коли постало дванадцять бісів ув образах побитих ченців, то повелів їм, щоб ішли за ним і вбили Івана. Кажуть біси: “Неможливо нам не лише його вбити, а й явитись у місці, де він є. Коли хочеш, щоб помер Іван, іди й приведи сюди людей, які, коли побачать нас, роз’яряться на Івана й погублять його”. Відійшов Нукіян, знайшов багато людей, які слухали учення від святого Івана, до них Нукіян закричав великим голосом: “О нерозумні! Пощо даєте себе цьому мандрованцю звабити, та ж капище ваше із жерцями погубив і вас, коли його слухатимете, погубить! Але пішовши зі мною, побачите жерців ваших, яких я воскресив; до того ж і капище ваше розсипане на очах ваших відновлю, чого Іван не зможе учинити!” Люди, ніби безумні, покинули Івана, всі за тим пішли, але святий іншим шляхом із Прохором упередив їх туди, де біси ті в образі жерців були воскрешені. Побачили ж біси Івана і зникли відтак; і тут Нукіян із народом прийшов, а коли бісів не знайшов, то вельми уразився і знову обходити став зруйноване капище, волхвуючи і закликаючи їх, але нічого не досяг. Коли ж настав вечір, роз’ярилися люди й хотіли вбити Нукіяна, що звабив їх і відвів їх від святого. Інші казали: “Схопимо його і поведімо до Івана і що нам скаже, те й учинимо”. Святий те почув і в дорозі випередив їх і став на попередньому місці. Люди ж, привівши Нукіяна перед святого, сказали: “Цей зваблював, і ворог твій намислив, щоб тебе погубити, але що скажеш, те йому й учинемо”. Святий же рече: “Пустіте його, нехай покається!”\nБула одна жона у місті тім, вдова, багата і красна, її ж ім’я Прокліянія, вона, маючи добровидного сина, на ймення Сосипатр, бісівським дійством постала на нього і усяк намагалася привабити його до свого беззаконня, але син її, тямкуватий бувши, зненавидив її за таке безум’я й утік від неї. Прийшов на місце, де святий Іван тоді навчав і з осолодою слухав слів апостольських. Іван же, Духом Святим усе в ньому прозрівши, виділив його осібно й наказував, щоб шанував матір, тільки аби не слухав її у беззаконному ділі і щоб не розповідав про те нікому, а щоб покривав гріха матері своєї. Сосипатр же не захотів повернутися до матері у дім свій; його на четвертий день знайшла Прокліянія, схопила за одежу і силою потягла додому. На цей крик приспів антипат, котрий нещодавно у те місто прийшов, і запитав про причину, чому так жінка волочить юнака? Мати ж, сховавши беззаконну думку свою, оговорила сина, ніби хотів їй ґвалт учинити і смикала волосся своє, волаючи із плачем. Це почувши, антипат пойняв брехні віру і ‘ засудив неповинного Сосипатра зашити у міх шкіряний із лютим гаддям і у море викинути. Довідався про те Іван, став перед антипатом, викриваючи його в неправедному суді, що, недобре вивіривши річ, засудив на смерть неповинного юнака. Прокліянія ж наговорила на святого, що цей лестивець “сина мого на це зло наставив”. Це почувши, антипат повелів у того таки міха й апостола святого зашити із Сосипатром та різним гаддям і втопити. Святий же помолився і раптово потряслася земля, антипату ж рука всохла та, якою махав на святого, Прокліянії ж обидві всохли руки і очі вивалилися. Це побачивши, суддя вельми жахнувся і всі, що там були, попадали зі страху. І молив суддя Івана, хай помилує його і сцілить усохлу руку. Він же, багато навчивши його щодо праведного суду і щодо віри у Христа, сцілив його і хрестив в ім’я Отця, і Сина, і Святого Духа. І так звільнений був від напасти та смерті неповинний Сосипатр, а суддя пізнав істинного Бога. Прок-ліянія ж зі страху свого втекла у свій дім, маючи на собі покару Божу, апостол же узяв Сосипатра й повів у дім її. Не бажав Сосипатр іти до матері своєї, але Іван, навчаючи його беззлобності, звіщав йому, що вже не почує від матері своєї нічого беззаконного, опнотливіла-бо, що і сталося. Коли ввійшли у дім її апостол із Со-сипатром, тоді Прокліянія упала в ноги апостолу, із плачем сповідалася і каялась у гріхах своїх. її тоді сцілив апостол від хвороби і навчав вірі й цноті, хрестив її з усім домом її, і так Прокліянія, оцнотливившись, провадила дні свої у великому покаянні.\nУ той час убито було царя Домитіяна, а по ньому прийняв престола римського Нерва, добрий вельми, той усіх, хто був ув’язненні вільними вчинив. Тоді Іван від ув’язнення був звільнений і намислив повернутися в Ефес; у Патмосі ж ледве не всіх наявних людей уже навернув до Христа. Довідалися християни про такий його намір і молилися, аби не полишив їх до кінця. Коли ж святий не захотів бути з ними, а побажав повернутися в Ефес, тоді просили його, хай принаймні Євангеліє їм залишить у пам’ять учення свого, яке б він там написав. Якось він повелів: піст усім, узяв із собою учня свого Прохора, відійшов із міста десь на п’ять поприщ і зійшов на одну високу гору, де три дні пробув на молитві. Після третього вдарив грім великий, і блискавки, і потряслася гора; Прохор же впав на землю зо страху. Іван же схилився до нього, звів його і посадив праворуч од себе та й рече: “Пиши, що почуєш із вуст моїх”. І знову звівши очі до небес, молився, а після молитви почав говорити: “На початку було Слово” та інше. Учень же уважливо все писав, що із вуст його чув, і написано було святе Євангеліє, яке знову переписати звелів Прохору, зійшовши з гори. І зволив переписане залишити у Патмосі християнам на прохання їхнє, а перше у себе затримав. На тому острові й Апокаліпсис своєю рукою написав святий; постився-бо на горі кілька днів, бачачи невимовні одкровення Божі, і писання те передавав вірним. А перш ніж відійти із того острова, обійшов довколишні міста і села, утверджуючи братію у вірі. І випало йому побувати в одному селі, в якому жрець Дієвий, на ім’я Євхарис, мав сліпого сина, той віддавна бажав бачити Івана. Почувши ж, що Іван прийшов у їхнє село, прибіг до нього, молячи його, щоб завітав у дім його і сцілив сина. Іван же, бачачи, що має здобути душі людські, пішов у дім жерця і рече сліпому синові: “В ім’я Господа мого Ісуса Христа прозри”, — і тоді прозрів. Це побачивши, Євхарис увірував у Христа і хрестився із сином своїм. У всіх же містах острова того святий Іван належно спорядив святі церкви, поставив їм єпископів та пресвітерів і, навчивши їх достатньо, цілував усіх і повертався вже до Ефесу. Проводжали ж його вірні із плачем та риданням великим, не бажаючи позбутися такого сонця, яке вченням своїм країну їхню просвітило. Він же, до корабля сівши і мир усім віддавши, відплив у путь свою. Коли ж досяг Ефеса, зустріли його вірні з невимовною радістю, гукаючи й кажучи: “Благословенний той, що прибув ув ім’я Господнє!” І прийнятий був чесно, а де пробував, не занедбував праці, завжди навчаючи людей і наставляючи на шлях спасіння.\nНе належить і цього промовчати, що про нього Климент Олександрійський свідчить: коли в Азії проходив апостол міста, побачив в одному юнака, пригідного до доброго діла. Його прийнявши, навчив і охрестив. Ба жаючи ж відійти звідтіля на проповідь Євангелія, вручив юнака того перед усіма єпископу того міста: хай навчить його всьому доброму ділу. Єпископ же взяв юнака, навчив його писанню, але не так про нього дбав, як би належало, не даючи такого повчання, яке має бути юним — пустив-бо його за волею своєю і невдовзі почав зле жити, впиватися ж і красти, також заприязнився із розбійниками, що, взявши його, повели в пустелю та в гори і старшим його собі учинили та й творили розбій на дорогах. По певному часі повернувся Іван, прийшов у те місто й почув про того хлопця, що розбестився і став розбійником, і рече єпископу: “Поверни мені скарба, якого я тобі дав на збереження, як у вірні руки, поверни мені юнака, якого тобі вручив перед усіма, щоб навчив ти його страху Божому”. Єпископ же із плачем рече: “Загинув юнак, помер душею, тілом же розбій по дорогах чинить”. Іван же рече до єпископа: “Чи так належить зберігати душу брата свого? Але дай мені коня й провідника, хай піду й пошукаю того, котрого ти погубив”. І сталося, що Іван прийшов до розбійників, і попросив їх, щоб відвели його до старшого свого, і повели. Побачив-бо юнак святого Івана, засоромився і, кинувшись, побіг у пустелю. Іван же, забувши старість свою, гнався за ним, волаючи: “Повернися, сину мій, до батька твого і не відчаюйсь у гріху своєму, я гріхи твої на себе прийму, зупинись і зачекай мене, бо Господь послав мене до тебе”. Повернувся юнак, із трепетом та соромом великим припав до ніг святого, не сміючи на лице його поглянути. Іван же, батьківську до нього являючи любов, обняв його й цілував, і, взявши, повів його із радістю в місто, бо знайшов загинулу вівцю. Навчав його багато, наставляючи на покаяння; в усьому ж добре трудився юнак, догодив Богові і, діставши гріхів прощення, з миром відійшов.\nУ той-таки час був один християнин, який прийшов у такі злидні, що не мав чим віддати боргів своїм займодавцям. Од великої скорботи намислив сам себе вбити і попросив одного волхва, щоб той дав йому випити смертну отруту. Цей, як ворог християнам, приятель же бісам, учинив те: дав йому смертоносного, пиття. Взяв же в нього християнин труту смертну і пішов у дім свій, розмірковуючи і лякаючись, не знав що вчинити і по тому ознаменував чашу хрестом, і випив її, але шкоди від того не дістав, бо хресне знамення всю труту з чаші відігнало. Вельми дивувався він, що здоровий є і не відчуває ніякого ушкодження. І знову, не терплячи скорботи від займодавців, пішов до того нечестивця, щоб дав йому сильної отрути; волхв же здивувався, що живий залишився той чоловік, і дав йому сильнішої трути, яку взяв чоловік і пішов у дім свій. Довго думав, а коли захотів випити, так само сотворив знамення хреста святого на тій чаші і випив її, але нітрохи не постраждав. І знову пішов до волхва-колдуна, з’явившись перед ним здоровим. Лаяв його, що невправний є у своєму мистецтві; а той трепетний був і запитав його: “Що творив, п’ючи?”. Він же й рече: “Нічого іншого, тільки хрестом святим знаменував чашу”. Волхв пізнав, що сила хреста святого проганяє смерть і, бажаючи істину звідати, дав тієї трути псу, і тоді пес, з’ївши, перед ним здох. Це побачивши, подався із тим християнином до апостола, звіщаючи йому, що їм трапилося. Святий же навчав волхва, котрий з походження юдеєм був, вірити у Христа і охрестив його. Християнину ж тому убогому наказав: хай принесе оберемок сіна, і його апостол хресним знаменням та молитвою до Бога на золото перетворив і повелів йому, хай тим золотом віддасть борги свої займодавцям, а рештою хай утримає дім свій.\nДійшовши знову до Ефесу і пробуваючи в домі Домновім, велике число людей до Христа привів і Господньою силою і благодаттю чудеса незчисленні вчинив.\nКоли виповнилося йому сто і більше літ, вийшов із дому Домнового із сімома учнями своїми і дійшов одного місця, там їм сісти повелів. Було це під ранок, він відійшов на відстань киненого каменя помолитися. Потім наказав учням викопати могилу на довжину зросту його, і заповів Прохору, щоб пішов у Єрусалим і там перебував до кончини. Повчивши ж учнів, цілував їх і рече: “Взявши землю, матір мою, покрийте мене”. І цілували його учні і покрили аж до колін, і знову цілував їх, і покрили його аж до шиї і поклали на лице його покривальце, і теж, цілуючи і плачучи вельми, покрили його всього. Братія ж, що була в місті, почувши про це, прийшла і, відкопавши гроба, нічого не знайшла, і вельми багато плакала, а, помолившись, повернулася у місто. Щороку із гробу того порох тонкий на восьмий день місяця травня з’являвся і Господнє зцілення болящим подавав молитвами святого апостола Івана на честь Бога, в Тройці хваленого навіки віків. Амінь.


Миколаїв без коронавірусу - причини\nVideo: «Бермудський трикутник» по-українськи. Чому у Миколаєві досі не зафіксовано жодного хворого на коронавірус\n«Бермудський трикутник» по-українськи. Миколаївщина залишається єдиним регіоном, де офіційно немає Ковід_19. Влада вже вішає собі на груди медалі, мовляв, гарно спрацювали на випередження, а ось серед населення думки дуже різняться. [read_more_news] Соцмережами гуляють сотні версій, чому коронавірус оминає місто кораблів. Від жартів про суворе місто Миколаїв до банального «немає тестів немає й хворих». А що ж насправді відбувається на Півдні України? Дізнавалися наші кореспонденти.\n«Бермудський трикутник» по-українськи.\nМиколаївщина залишається єдиним регіоном, де офіційно немає Ковід_19.\nВлада вже вішає собі на груди медалі, мовляв, гарно спрацювали на випередження, а ось серед населення думки дуже різняться. Також по темі: Копи надзюрили на чужу машину та підстрелили її власника - скандал у Миколаєві\nСоцмережами гуляють сотні версій, чому коронавірус оминає місто кораблів.\nВід жартів про суворе місто Миколаїв до банального «немає тестів немає й хворих».\nА що ж насправді відбувається на Півдні України? Дізнавалися наші кореспонденти.\nICTV / Надзвичайні новини / «Бермудський трикутник» по-українськи. Чому у Миколаєві досі не зафіксовано жодного хворого на коронавірус / 06.04.2020 19:33


В Уряді фінансово підтримають запорізьку промисловість – Новини Запоріжжя | Факти Запоріжжя\nМіністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства планує виділити 20 млрд грн на успішну реалізацію програми підтримки української промисловості. Фінансування промисловості планується з метою виходу на ринки Євросоюзу.\nПро це повідомив міністр розвитку економіки Тимофій Милованов за підсумками зустрічі з комітетом з питань економічного розвитку Верховної Ради.\nЯк зазначає Міністр, пакет антикризових заходів передбачає можливість розширення фінансування програм та напрямків у розмірі 20 млрд грн. Зокрема, кошти будуть витрачені на стимулювання напрямків транспортної інфраструктури, програми фінансової підтримки, секторальні програми виробництва, розвиток оборонно-промислового комплексу\nЗа словами Тимофія Милованова, фінансова підтримка промисловості допоможе українським компаніям переорієнтуватися на європейському ринку. Крім того, застарілість більшості промислових підприємств заважає налагодити експорт промислової продукції до ЄС. Однак, українська промисловість втрачає свою конкурентоздатність на європейському ринку у зв'язку із забрудненням довкілля підприємствами.\nЗапоріжжя налічує чимало промислових підприємств, які виготовляють найрізноманітнішу продукцію:\n- ТОВ "Градоліт" (власник: Глурджидзе-Меньшов Даніел Зурабович);\n- Державне підприємство "Запорізький автомобільний ремонтний завод";\n- ПрАТ "Дніпроспецсталь" (власник: Венокс Холдінгз Лімітед);\n- КП НВК "Іскра" (державна власність);\n- АТ "Мотор Січ";\n- ПАТ "Запоріжсталь" (власник: "Метінвест Б.В.");\n- ПрАТ "Запоріжкран";\n- ПрАТ "Запоріжвогетрив" (власник: ПАТ "Запоріжсталь");\n- ТОВ "Запорізький алюмінієвий комбінат";\n- ЗДП "Кремнійполімер" (державна власність);\n- ПАТ "Запорізький автомобілебудівнийй завод" (власник: Васадзе Таріел Шакрович).\nДані про власників підприємств взяті із системи OpenData.


Барвисті емоції і яскраві враження стають незмінними супутниками важливих подій і захоплюючих подорожей. Фотосувеніри допоможуть вам назавжди зберегти їх в пам'яті і серці. Вони стануть відмінним подарунком на свята і корпоративні заходи. Бажаєте підняти настрій собі та іншим? Даруйте фотосувеніри без жодного приводу, не чекаючи, поки настане довгоочікуваний момент.\nВиготовлення фотосувенірів з різною символікою, офіційним логотипом компанії або з фотографіями рідних і товаришів по службі користується великою популярністю в наші дні. Улюблені фотографії з сімейного архіву вже давно служать чудовою прикрасою футболок, подушок, кухлів, тарілок, магнітів. Такі подарунки не залишать байдужим нікого і неодмінно викличуть вир позитивних емоцій.\nФототарілки з пам'ятним зображенням порадують не лише апетитним сніданком, але і відразу перенесуть у світ безцінних спогадів. Футболки з написами слугуватимуть прекрасним доповненням іміджу, потішать оточуючих прикольним дизайном або нагадають про приємні епізоди з життя.\nПотіште себе і своїх близьких фотосувенірами-спогадами!\nКольорове горнятко 115,00\nФутболка двостороння 220,00\nМагніт 15х21 30,00\nПазл А-4 95,00