Луческу і ультрас, Шахтар та карантин: стартує чемпіонат України з футболу\nчт, 08/20/2020 - 16:49\nЗавтра, 21 серпня, матчами "Олімпік" (Донецьк) – "Динамо" (Київ) та "Шахтар" (Донецьк) – "Колос" (Ковалівка, Київська обл) розпочнеться черговий чемпіонат України з футболу у Прем'єр-лізі.\nЦього літа український футбол поки залишився без голосних трансферних новин. Ні "Динамо", ні "Шахтар" наразі не продали нікого зі своїх лідерів. Хоча розмови про закордонні трансфери Віталія Миколенка, Віктора Циганкова, Владислава Супряги ("Динамо") та Тайсона, Ісмаілі, Марлоса ("Шахтар") велись протягом всього міжсезоння. Немає й гучних придбань, якщо не рахувати повернення в київський клуб екснападника "Динамо" 31-річного Артема Кравця та оглядин на базі срібного призера чемпіонату маловідомого бразильця Клейтона. Зрештою, якщо вони підпишуть контракти, то дістануться киянам безкоштовно.\nГоловним творцем новин протягом короткої перерви між чемпіонатами з футболу став президент київського "Динамо" Ігор Суркіс, який цілком неочікувано для усієї футбольної спільноти не лише запросив, але й умовив очолити свою команду екстренера головного опонента киян донецького "Шахтаря" румуна Мірчу Луческу. Це призначення два тижні обговорювали усі: вболівальники, футбольні функціонери та агенти, колишні та чинні гравці і тренери майже усіх українських та румунських футбольних клубів. Про Луческу писали головні та не дуже світові спортивні видання. Зрештою хвиля спала, і непримиренними противниками призначення залишилися лише найрадикальніші вболівальники киян.\nОдин з київських "ультрас" на умовах анонімності розповів, як вони будуть бойкотувати нового тренера: "Вболівальники купуватимуть найдешевші квитки (щоб фінансово не підтримувати Суркіса), продовжуватимуть відвідувати виїзні поєдинки, підтримуватимуть команду, але без яскравих перформансів, вигукуватимуть різного роду заряди (кричалки – Авт.) проти чинного керівництва, малюватимуть графіті за відставку Суркіса і Луческу, а також підготують різного роду банери для привернення уваги спільноти до проблем клубу".\nНа питання, якщо Луческу залишить клуб, а на його місце прийде, наприклад, іспанець Унаї Емері, котрий тренував іншого заклятого противника киян – московський "Спартак", то чи спіткає його доля румуна? Чи взагалі існує в ультрасів перелік заборонених для "Динамо" наставників, співрозмовник відповів:\n"Моя думка може відрізнятися від загальної в цьому питанні, – зазначив представник "ультрас", – головне, щоб людина не була помічена у висловлюваннях проти України чи підтримці агресорів. Наприклад, Валерій Газзаєв, який тренував Динамо, а потім прославляв Путіна, точно не зможе працювати в Україні. Однак є ще його повна протилежність – росіянин Юрій Сьомін, який двічі був тренером "Динамо". Його, на мою думку, вболівальники прийняли б тепло. Якогось списку немає, тому що всім подобаються, або не подобаються різні тренери. Єдине, що може об'єднувати вболівальників в таких питаннях, минулі вкрай негативні висловлювання та дії людей, спрямовані в бік "Динамо", та зв'язки з країнами-агресорами. Не думаю, що дуже будуть раді якомусь сербу, тому що Україна більш солідарна з Хорватією, і всі друзі Росії вже апріорі є небажаними суб'єктами".\nПозиція приблизно зрозуміла, проте залишається два питання, чому росіянину Сьоміну можна тренувати "Динамо", а якомусь сербу (навіть не персоналізованому) – зась? Чому Владислава Ващука, що переходив до московського "Спартака", а потім повернувся до "Динамо", досі називають "Юдою"? А Огнена Вукоєвича, який свого часу грав у "Спартаку" в оренді, ця доля обходить і він залишився поважною серед вболівальників персоною? Це через обставини, в яких здійснився перехід гравців? Я маю сумнів, що більшість молодих людей з "ультрас" знають, а не те що пам’ятають, ганебну втечу до Москви Ващука.\nЩоб там не було, проте вболівальники вже скучили за великою грою. Що собою уявляє "Динамо" Луческу, ніхто не бачив, бо всі три тренувальні матчі киян (з "Вересом", "Десною" та "Поліссям") відбувалися за зачиненими дверима та клубним телебаченням не транслювалися (на відміну від минулих спарингів "Динамо"). Спочатку таку секретність спробували офіційно списати на коронавірус, який начебто покосив стрункі ряди пресслужби. Але ця інформація не підтвердилася фактично, бо після кожного поєдинку журналісти клубу публікували фото з матчів та коротенькі відеоогляди поєдинків. Ймовірно, Луческу готує якийсь сюрприз. Чи приємним він буде, стане зрозуміло вже завтра.\nЯкі сюрпризи приготував своїм шанувальникам "Шахтар" було видно вже в понеділок, 17 серпня, коли гірники безпорадно програли італійському "Інтеру" з рахунком 0:5 на стадії ½ фіналу Ліги Європи. А як же все добре починалося! Після карантину "Шахтар" в блискучому стилі здолав німецький "Вольфсбург" (3:0) та швейцарський "Базель" (4:1). Гарячі голови "шахтарського" пулу експертів навіть заговорили про перемогу донецького клубу в турнірі. На жаль, вони помилялися.\nОтже, оскільки вболівальників поки не будуть пускати на трибуни, а в спортивних пабах існують карантинні обмеження на кількість посадкових місць, зустрінемося біля футбольних моніторів!\n22 червня 2021, 08:02\nУкраїна - Австрія: стартові склади команд - без сюрпризів\nПопри поразку збірній Австрії 21 червня у Бухаресті з рахунком 0:1, команда Шевченко зберігає шанси на плей-офф. З шести команд, котрі займуть треті місця у шести групах, у двох з них мають бути гірші показники, ніж в українців.\nУ понеділок, 21 червня, у Бухаресті збірна України програла останній поєдинок у групі С Австрії з рахунком 0:1. Єдиний м’яч забив на 21 хвилині Баумагартнер.\nЗбірна України вважається фаворитом матчу проти Австрії. Але нашу команду влаштує і нічия, яка виведе підопічних Андрія Шевченка в 1/8 фіналу Євро-2020.\nУ Бухаресті на стадіоні "Арена Націонале" прозвучить стартовий свисток у матчі 3-го туру групового етапу Євро-2020 між збірними України та Австрії. Початок зустрічі о 19:00 за київським часом.\nЄвро-2020: українські вболівальники запалили "емоціями" Бухарест (Фото)\nУкраїнські вболівальники, які прилетіли на матч, заповнили столицю Румунії синьо-жовтими прапорами. Фани щиро вірять у перемогу національної збірної України.\nНазвана умова, коли збірна України може зіграти в Росії на Євро-2020\n21 червня о 19.00 на вболівальників збірної України чекатиме справжнє свято футболу. Збірна України проведе свій третій поєдинок на Євро-2020 в групі С.\nЄвро-2020: мережу розчулив рейс фанів збірної України до Бухареста\nВболівальники збірної України весело летіли підтримувати своїх футболістів. Вболівальники та дружини футболістів влаштували ефектний перформанс ще в літаку на шляху до Румунії.\nЄвро-2020: стало відомо, у якій формі гратиме збірна України проти Австрії\n21 червня у Бухаресті на стадіоні "Арена Націонале" збірна України проведе свій третій поєдинок на Євро-2020 у групі С. Підопічні Андрія Шевченка гратимуть проти збірної Австрії. Початок зустрічі о 19.00 за київським часом.\nЄвро-2020: стало відомо про розлад між гравцями і тренером збірної Австрії\nУкраїнський футболіст Євген Левченко розповів про очікування від майбутнього матчу третього туру групового етапу Євро-2020 українців з австрійцями. Левченко зазначив, що не все спокійно у суперників.\nУкраїна проведе найважливішу гру на Євро-2020: як збірна повинна зіграти проти Австрії, щоб вийти до плей-оф\nСьогодні, 21 червня, збірна України проведе вирішальний матч на Євро-2020. Журналіст ASPI news розібрався, як нашій команді потрібно зіграти зі збірною Австрії, аби гарантувати собі друге місце і путівку до плей-оф.


Купити гербіцид Клайнер, ВГ® - ТОВ "Інфо Поле"\nКлайнер, ВГ® (аналог Монітор плюс Nufarm)\nгербицид Клайнер, ВГ® (аналог Монітор плюс Nufarm)\nВИСОКОЕФЕКТИВНИЙ СИСТЕМНИЙ ГЕРБІЦИД ДЛЯ КОНТРОЛЮ ОДНОРІЧНИХ ЗЛАКОВИХ ВИДІВ, ПИРІЮ ПОВЗУЧОГО, А ТАКОЖ ОКРЕМИХ ДВОДОЛЬНИХ БУР’ЯНІВ У ПОСІВАХ ПШЕНИЦІ.\nСульфосульфурон, 750 г/кг.\n• високоефективно контролює найбільш шкодочинні злакові бур’яни: метлюг і вівсюг звичайний;\n• єдиний гербіцид, який ефективно контролює пирій повзучий та падалицю ячменю в посівах пшениці;\n• оптимальний баковий «партнер» для одночасного контролю злакових і дводольних видів бур’янів;\n• надзвичайно широке технологічне «вікно» для застосування в посівах пшениці (від 3-х листків до появи прапорцевого листка);\n• можливість застосування як в осінній, так і у весняний період.\nСульфосульфурон – системний гербіцид селективної дії, що абсорбується як листям, так і корінням. Діюча речовина швидко переміщується по рослині до місць найбільшої меристематичної активності (точок росту) і блокує ацетолактатсинтазу – ключовий ензим біосинтезу незамінних амінокислот. В результаті цього припиняється поділ клітин, ріст пагонів і кореневої системи бур’янів. Повна загибель бур’янів спостерігається упродовж 3-6 тижнів,\nзалежно від виду та фази росту на момент обприскування.\n(пшениця озима, яра,\nтритікале) 13-26 г/га +\nПАР Тандем (0,15%) Однорічні і деякі багаторічні\nзлакові та окремі однорічні\nдводольні види бур’янів Обприскування від 3-х справжніх листків до виходу в\nтрубку та появи прапорцевого листка культури\nПри обприскуванні необхідно додавати прилипач ТАНДЕМ у нормі 150 мл на 100 л води, незалежно від того, використовується препарат у суміші чи самостійно. Обробку необхідно проводити в період інтенсивного росту бур’янів (фаза 2-4 листків, пирій повзучий – за висоти 5-10 см, для підмаренника чіпкого – фаза до 3-х мутовок). Для контролю пирію повзучого необхідно застосовувати максимальні норми витрати. З метою отримання максимальної ефективності дії необхідно забезпечити достатнє й рівномірне обприскування надземної частини бур’янів. Не рекомендується застосовувати препарат при температурі нижче 10°С та вище 25°С. При сухій та спекотній погоді обприскування проводити в ранкові та вечірні години. За умов понижених температур або напередодні/після приморозків – утриматись від проведення обприскування. Не рекомендується робити бакові суміші з препаратами групи фосфорорганічних сполук та з повними нормами гербіцидів групи 2,4-Д, оскільки це може призвести до зниження ефективності дії проти злакових бур`янів.\nВ разі пересіву культури через будь-які причини загибелі, в т.ч. погану перезимівлю: через 4 місяці допускається посів зернових колосових, ріпака, гороху та картоплі; через 9 місяців – будь-яких культур, окрім буряка цукрового та овочів; через 24 місяці –всі культури без обмежень. Для розширення спектра контрольованих дводольних видів бур’янів рекомендовано використовувати в якості бакових «партнерів» наступні гербіциди: Вейрон, Голд Стар, Голд Стар Екстра, Диво Н, Мастак, Макстар, Формула, Агент.\nСтроки виходу працівників на оброблені площі для проведення механізованих, ручних робіт — не регламентуються\nДіюча речовина Сульфосульфурон, 750 г/кг.


Російські парламентарі посилили відповідальність за масові заворушення і тероризм\n29 кві 2014, 17:33\nЗокрема, до Кримінального кодексу вводиться новий склад злочинів — організація злочинів терористичної спрямованості, а також фінансування тероризму, передає РІА «Новости».\nЗа ці злочини передбачається позбавлення волі на строк від 15 до 20 років або довічне ув'язнення.\nТаке саме покарання передбачене за проходження навчання тероризму, організацію терористичного співтовариства і участь у ньому, захоплення заручників, викрадення літака або поїзда (якщо вони пов'язані з вчиненням теракту).\nЗакон також посилює покарання за організацію масових заворушень.\nЗгідно з текстом документа, організація масових заворушень, що супроводжувалися насильством, погромами, підпалами, знищенням майна, застосуванням зброї, вибухових пристроїв, отруйних чи інших речовин і предметів, що представляють небезпеку для оточуючих, вчиненням збройного опору представникові влади, а також підготовка до організації таких масових заворушень або участі в них буде каратися позбавленням волі від 8 до 15 років.\nА проходження навчання з метою організації масових заворушень або участь в них карається позбавленням волі на строк від 5 до 10 років зі штрафом у розмірі до 500 тис. руб., або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого.\nПри цьому передбачається звільнення від відповідальності, якщо людина, що вчинила злочин, повідомила про це органам влади, і ця інформація сприяла розкриттю злочину або виявленню інших причетних осіб.\nКрім того, виключаються будь-які терміни давності за злочинами терористичної спрямованості.\nЯк повідомляв «Ракурс», у Росії пропонували дозволити силовикам стріляти у всіх підозрілих осіб.


Відлига, чи весна у стосунках між США та Україною?\n19 лютого 2003, 23:27\nПрага, 19 лютого 2003 – Американські політики говорять, що незважаючи на незавершену справу «Кольчуг», стосунки між Сполученими Штатами та Україною повинні розвиватися, і запросили українців взяти участь, хоч і опосередковано, у можливій воєнній кампанії проти Іраку. Чи йдеться про справжнє потепління стосунків, чи американці готові забути про «Кольчуги», чи, опинившись у певній ізоляції, вони вербують підтримку всюди, де її можуть знайти? Про це - у розмові із політологом з Університету Торонто, що у Канаді, Тарасом Кузьом.\nПісля справи Ґонґадзе, «кольчужного» скандалу та скорочення американської допомоги могло здаватися, що на нинішній українській адміністрації Вашинґтон та стосунках з Україною поставив жирний хрест. Однак останні заяви американського посла у Києві Карлоса Паскуаля та конгресмена Курта Велдона про те, що американці потребують допомоги України в Іраку та у ракетних технологіях, є, здається, ознакою того, що Вашинґтон готовий дати Києву ще один шанс. У чому причина таких кроків, я запитала у дослідника з канадського Університету Торонто Тараса Кузя.\n«Гадаю, для цього є дві причини. По-перше, Америка опинилася у деякій ізоляції у світі через свою позицію щодо Іраку і шукає союзників усюди, де вона може їх знайти. І по-друге, ці кроки відображають погляди деяких політиків у Вашинґтоні, які вважають, що стосунки з Україною через «кольчужний скандал» та фіаско на самміті НАТО зіпсувалися настільки, що їх потрібно виправляти. У Вашинґтоні, як і раніше вважають, що прізвище Кучми покрито анафемою, і орієнтуються, скоріше, на стосунки з Україною пост-кучмівських часів, але разом із тим, у вашинґтонській адміністрації відчувають, що погіршення стосунків з Америкою підштовхнуло Україну занадто близько до Росії», – говорить політолог з Канади.\nОднак звертання по допомогу є відповіддю на пропозицію президента Леоніда Кучми надіслати протихімічний батальйон і процедура передбачає, що США будуть діяти через українського президента. Чи це означає, що він стає «персоною ґрата» для вашинґтонської адміністрації? «Це неможливо. Незважаючи на бажання покращити стосунки з Україною, особа президента Леоніда Кучми є і буде повністю здискредитованою на Заході. І цей імідж уже ніщо не зможе змінити. Проте США не розглядають Україну лише крізь призму президента. Вони дивляться на неї з широкої перспективи. І це було очевидно, коли нещодавно у Вашинґтоні перебували дві українські делегації. Одна була урядова, її очолював міністр економіки Валерій Хорошковський, і відразу після нього до американської столиці прибув Віктор Ющенко. І рівень, на якому приймали був незрівнянно вищий, ніж той, на якому приймали Хорошковського», – зауважує Тарас Кузьо.\nНа його думку, перспектива українсько-американських стосунків, що намітилася зараз може бути цілком доброю, але відносини між Києвом і Вашинґтоном не повернуться до того стану «медового місяця», як було за президента Клінтона.


Формула-1 - ТЕГИ iPress\nУ Нідерландах затримали фаната "Формули-1", переплутавши з розшукуваним босом мафії 15 вересня 2021 09:48 Поліція Нідерландів затримала прихильника перегонів "Формули-1" з Ліверпуля після того, як його прийняли за найнебезпечнішого боса мафії.\nForbes назвав найбільш високооплачуваних пілотів "Формули 1" 23 липня 2021 15:58 Американське видання Forbes опублікувало новий рейтинг найвисокооплачуваніших пілотів "Формули 1" - рейтинг восьмий раз поспіль очолив британський гонщик команди Mercedes Льюїс Хемілтон.\nСин Міхаеля Шумахера вже наступного року дебютує на "Формулі-1" 02 грудня 2020 15:34 Син німецького автогонника Міхаеля Шумахера Мік Шумахер став пілотом "Формули-1" від команди Haas. 21-річний автогонник дебютує вже наступного сезону на Чемпіонаті світу з автоперегонів.\nСім'я Шумахера напередодні його 50-річчя запевнила, що гонщик "у хороших руках" 02 січня 2019 18:20 Родина семиразового чемпіона Формули-1 Міхаеля Шумахера напередодні його 50-річчя запевнила, що гонщик у добрих руках, та закликала з розумінням поставитися до бажання рідних не розголошувати інформацію про стан його здоров'я.\nШумахер почав самостійно дихати і пересуватися, - ЗМІ 17 грудня 2018 21:53 Німецький автогонщик, семиразовий чемпіон світу в класі "Формула-1" Міхаель Шумахер, який продовжує відновлюватися після важкої травми голови, більше не прикутий до ліжка.\nФормула-1 офіційно оголосила про проведення Гран-прі В'єтнаму 07 листопада 2018 17:16 Власники Формули-1 - компанія Liberty Media - оголосили про підписання контракту на проведення нової гонки - Гран-прі В'єтнаму.\nФормула-1: Хемілтон став п'ятиразовим чемпіоном світу 29 жовтня 2018 14:15 Пілот Mercedes Льюїс Хемілтон фінішував четвертим на Гран-прі Мексики, що принесло йому 12 очок в особистий залік і п'ятий титул чемпіона світу.\nФормула-1: Ряйкконен переміг у Гран-прі США 21 жовтня 2018 22:58 У місті Остін, штат Техас, завершився 18-й етап чемпіонату світу з автоперегонів у класі Формула-1 – Гран-прі США. Переможцем став пілот команди "Феррарі" фін Кімі Ряйкконен.


Після 1,5-річної перерви відновлено вихід часопису “Сучасність” | УНІАН\nПісля 1,5-річної перерви відновлено вихід часопису “Сучасність”\nКиїв. 25 квітня. УНІАН. Після 1,5-річної перерви відновлено вихід часопису “Сучасність”.\n“Це було пов’язано зі зміною влади, і, відповідно, політики, які його фінансували, опинилися в опозиції, опинилися без грошей. Це було несподівано і для редакції, бо якби попередили раніше, ми б знайшли якиїсь вихід”, - уточнив Т.Федюк.\n“І сьогодні, дякуючи зусиллям видавництва “Спадщина-Інтеграл”, засновником якого є фірма “Спадщина”, цей проект розпочато зараз, тобто, відновлено вихід журналу. Це перший пілот, яким ми будемо розраховуватись за борги 2010 року. Ми сподіваємося на те, що тепер журнал буде виходити повсякчас і завжди, і надовго”, - сказав головний редактор.\n“Абсолютно мізерна цифра - 1,5 тисячі передплатників - забезпечать його регулярний вихід без додаткового фінансування”, - сказав Т.Федюк.\nГоловний редактор нагадав, що у часописі 2009 - 2010 рр. були “прем’єри” вже широко відомих романів Василя Шкляра “Чорний ворон”, Оксани Забужко “Музей покинутих секретів”.\n“Я хотів ще назвати прізвища письменників, науковців, авторів сучасності, які були в нас у попередній каденції. Це не всі звичайно прізвища. Це Іван Дзюба, Любомир Гузар, Мирослав Попович, Тарас Возняк, Сергій Жадан, Юрій Вінничук, Кость Москалець, Станіслав Кульчицький, Мілорад Павич, Петро Мідянко, Юрій Андрухович, Сергій Грабовський. Будемо сподіватись, що українська світова література і наші автори залишаться з нами”, - підкреслив головний редактор.


Правда.if.ua — Понад 7,4 мільярди гривень податкових платежів надійшло до зведеного бюджету Прикарпаття (інфографіка)\nПонад 7,4 мільярди гривень податкових платежів надійшло до зведеного бюджету Прикарпаття (інфографіка)\nЗа січень-серпень 2017 року платники податків Івано-Франківщини сплатили до зведеного бюджету 7439,4 млн. гривень податків і зборів, що на 2302,9 млн. гривень більше у порівнянні з аналогічним періодом 2016 року. Про це повідомили в Головному управлінні ДФС в Івано-Франківській області.\nЛідером з наповнення бюджету є обласний центр - м.Івано-Франківськ, платники якого сплатили до зведеного бюджету 3 165,6 млн.грн. податків і зборів, що на 787,1 млн.грн. більше ніж минулоріч. На другому місці Долинський район – 880,6 млн.грн., надходження проти минулого року зросли на 407,1 млн.грн., третьому – Надвірнянський район – 637 млн.грн., надходження проти минулого року зросли на 211,2 млн.грн.\nВід платників Калуського району до бюджету надійшло 570,1 млн.грн., що на 234,7 млн.грн. перевищує минулорічний показник, Галицького району – 390,1 млн.грн. (+85,3 млн.грн.), Коломийського району – 380,0 млн.грн. (+112,4 млн.грн.), Рожнятівського району – 340,7 млн.грн. (+139,4 млн.грн.), Богородчанського району – 238,7 млн.грн.(+49,3 млн.грн.), Тисменицького району – 222,4 млн.грн., (+81,1 млн.грн.), Косівського району – 189,3 млн.грн. (+ 63,6 млн.грн.), Рогатинського району – 115,2 млн.грн. (+ 36 млн.грн.), Городенківського району – 97,2 млн.грн. (+30,1 млн.грн.), Снятинського району – 95,8 млн.грн. (+ 26,1 млн.грн.), Тлумацького району – 62,9 млн.грн. (+24,3 млн.грн.) та Верховинського району – 54,0 млн.грн. (+15,3 млн.грн.).\nІз загальної суми надходжень до державного бюджету поступило 4755,1 млн. гривень, до місцевих бюджетів – 2684,3 млн. гривень.\nНадходження до державного бюджету у порівнянні з аналогічним періодом минулого року збільшились на 1632,1 млн. гривень, місцеві бюджети отримали більше на 670,8 млн. гривень.\nУ розрізі основних платежів до зведеного бюджету надійшло 2309,2 млн. гривень податку на доходи фізичних осіб, що на 777,5 млн. гривень більше ніж у 2016 році. Із зазначеної суми до місцевої казни надійшло 1591,4 млн. гривень цього податку.\nТакож забезпечено приріст до відповідного періоду 2016 року рентної плати за користування надрами, якої сплачено 1365,3 млн. гривень, що на 711,7 млн. гривень більше ніж в аналогічному періоді 2016 року. Податку на додану вартість, надійшло до бюджету 770,5 млн. гривень, що на 268 млн. гривень більше ніж в 2016 році.\nЗ початку року до місцевого бюджету сплачено 317,4 млн. гривень єдиного податку суб’єктами господарювання області, які працюють на спрощеній системі оподаткування. У порівнянні з аналогічним періодом минулого року надходження зросли на 105,5 млн. гривень.\nПоступлення податку на прибуток підприємств склали 296,8 млн. гривень. Із зазначеної суми до місцевої казни надійшло 29,8 млн. гривень податку.\nНа оздоровлення довкілля надійшло майже 261,4 млн. грн., що на 64,1 млн.грн. перевищує минулорічні показники.\nАкцизного податку до зведеного бюджету надійшло 115,4 млн. гривень. З них 114,3 млн. гривень – акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів, який зараховується до місцевого бюджету.\nНа підтримку української армії платники податків Івано-Франківщини спрямували 168,1 млн. гривень військового збору.\n07 вересня 2017, 13:27 Версія для друку Відправити другу До закладок Лист редактору\nМинулоріч до фіскальної служби Прикарпаття звернулось 145 громадян\n19 січня, 23:48\nБізнес Івано-Франківщини сплатив понад 471 млн. грн. єдиного податку


Культурне життя Сміли найближчими днями наповниться низкою музичних та розважальних заходів - 14 Февраля 2013 - Смеляночка\nГлавная » 2013 » Февраль » 14 » Культурне життя Сміли найближчими днями наповниться низкою музичних та розважальних заходів\nПочинаючи з найближчої неділі у Смілі відбудеться ціла низка цікавих культурних заходів. З яскравими розважальними та музичними програмами до Сміли завітає ряд визнаних в Україні та Європі колективів. Про заплановані заходи шанувальникам культури повідомляють міські афіші у центрі Сміли.\n17 лютого о 12.00 в Міському будинку культури відбудеться оригінальна шоу-програма для дітей «Приключения Маши и ее новых друзей. Куклы-гиганты» від Дніпропетровського театру. Як значиться в афіші, малечу разом з батьками запрошують побувати у казковій подорожі дивовижною країною Смішарією. Серед тих, хто розважатиме відвідувачів шоу-програми, будуть весела дівчинка Маша та її вірний друг Ведмідь, улюбленець дітей Лунтик, цвіркунчик Кузя, плаксивий Куксель, прекрасна Нюша та мудрий Їжак. Гості театралізованого свята не лише отримають море позитивних вражень, але й зможуть сфотографуватися з улюбленими героями.\n19 лютого о 18.00 в Міському будинку культури розпочнеться виступ музичного гурту «Новий Єрусалим». Колектив був утворений в 1992 році в Білорусі, де неодноразово ставав лауреатом нагород білоруського телебачення, пізніше члени гурту переїхали до України. Творчість групи має християнську спрямованість. Загалом колектив записав більше 10 альбомів, серед яких значаться і кілька рок-альбомів. У своєму активі колектив має виступи більше, ніж у 20 країнах Європи та США.\n22 лютого о 16.00 в на сцену Міського будинку культури вийде камерний хор «Канон» під керівництвом Євгена Валовенка. Колектив створений у 1991 році ентузіастами хорового співу. Пропрацювавши майже 4 роки на самодіяльних засадах, з 1994 року «Канон» входить до об’єднання художніх колективів управління культури і туризму Черкаської обласної державної адміністрації. Колектив є учасником багатьох престижних мистецьких форумів вітчизняного та міжнародного рівня, серед яких низка фестивалів та конкурсів хорових колективів. У репертуарі камерного хору – музика вітчизняних та західноєвропейських композиторів від XVII століття до сучасності, українські народні пісні як в класичній, так і в модерній обробці.


Звернення міського голови Володимира Тетерського з нагоди Дня скорботи і вшанування пам’яті жертв Війни в Україні | Радомишльська громада\n» Новини » Звернення міського голови Володимира Тетерського з нагоди Дня скорботи і вшанування пам’яті жертв Війни в Україні\nЗвернення міського голови Володимира Тетерського з нагоди Дня скорботи і вшанування пам’яті жертв Війни в Україні\n79 років тому на нашу землю прийшла кривава війна, яка забрала мільйони життів українців.\nКожна родина і кожна людина, незалежно від віку, статі і соціального стану, були втягнуті у надзвичайно жорстокий вир війни. Територія України була одним з вирішальних плацдармів бойових дій, де двічі прокотилися смертоносні фронтові вали.\nНайжорстокіші випробування і нелюдські страждання, колосальні жертви і скалічені долі, загублене дитинство і втрачена юність – це все пережили наші батьки, діди і це те, що ніколи не зітреться з історичної пам’яті.\nСьогодні ми схиляємо голови перед світлою пам’яттю тих, хто не повернувся з ІІ світової, віддавши своє життя за щасливе майбутнє своїх нащадків.\nУкраїнці й досі проходять нелегкий шлях, демонструючи прагнення до свободи, дають гідну відсіч агресору, захищаючи нашу державність та територіальну цілісність.\nПотерпаючи від кривавої військової агресії на сході країни, ми особливо гостро усвідомлюємо ціну свободи, миру та безпеки. Українці знову зі зброєю в руках захищають кордони країни, свободу та власний демократичний вибір. Україна знову втрачає своїх синів та дочок, які пішли у безсмертя, з честю захищаючи незалежність від зазіхань новоявленого агресора суверенітет держави та мирних громадян.\nНехай пам'ять про подвиг наших дідів і прадідів дає нам силу і наснагу у боротьбі за волю та мирне майбутнє наших дітей та онуків.\nУ цей скорботний день бажаю вам, дорогі земляки, миру, єдності, сили та стійкості.


ВЛАСТИВОСТІ ОКСИДІВ І ГІДРОКСИДІВ - ВІД НАТРІЮ ДО АРГОНУ\nВ оксидах і гідроксидах, утворених елементами 3-ого періоду, можна спостерігати обидва типи хімічного зв’язку — іонний і ковалентний. Нагадаємо, що гідроксиди можна розглядати як продукти взаємодії оксидів з водою. У даному випадку гідроксидами є як основа\nтак і кислота Н2 SO4 (SО3 + Н2O = Н2 SO4). Оксиди (і гідроксиди-основи) металів — іонні, а оксиди (і гідроксиди-кислоти) неметалів (і металів високої валентності, наприклад СrO3 або Мn2O7) — ковалентні сполуки.\nВідповідно розрізняють і їх властивості — основні і кислотні. При цьому існує як плавний перехід від іонного зв’язку до ковалентного, так ідентично має місце і безупинний перехід від сполук основного характеру (основ, основних оксидів) до сполук кислотного характеру (кислот, кислотних оксидів).\nВідповідно до властивостей гідроксидів класифікуються за властивостями і оксиди елементів 3-ого періоду:


Таємний покупець | Український бізнес портал\nідеї бізнесу, тайній покупатель\nЯк відкрити агентство таємних покупців\nMystery shopping – особливий напрям в маркетингу. Таємні покупці в якості звичайних відвідувачів магазинів об’єктивно оцінюють рівень обслуговування, відповідність персоналу вимогам власника магазину, дотримання персоналом встановлених правил, інформативність консультацій, стиль спілкування і комфортність перебування в закладі торгівлі.\nПідбором таємних покупців займаються спеціальні агентства. Ми розповімо вам, як можна відкрити своє підприємство, що надає ці послуги зацікавленим в поліпшенні якості обслуговування фірмам.\nМожливі декілька видів перевірок магазинів mystery shopping\nТаємний покупець приходить в магазин або інше підприємство і під виглядом звичайного відвідувача консультується з персоналом і оцінює якість їх роботи.\nТелефонний дзвінок. Таємний покупець консультується по телефону, намагаючись з’ясувати питання, що цікавлять його, відносно товарів або послуг.\nПочинається перевірка, як в першому випадку, але після проведення консультації таємний покупець повідомляє персонал про мету свого візиту, заповнює спеціальну форму (контрольний лист) і завіряє його у керівника підприємства.\nВідеозйомка усього процесу консультування і продажу.\nДля контролю дотримання внутрішніх правил, що не відносяться прямо до обслуговування покупців,замовляють аудиторські перевірки.\nПеревірка з працевлаштуванням. Таємний покупець офіційно влаштовується на роботу на підприємство і спостерігає за діяльністю співробітників.\nПідприємства торгівлі і громадського харчування.\nВиробничі підприємства, щоб оцінити попит на продукцію і якість роботи торгових представників.\nКомпанії банківської або страхової сфери.\nСервісні центри, автозаправки, ремонтні майстерні.\nКампанії, що надають послуги (служба виклику таксі, доставки додому продуктів і т. п.).\nКомпанії звертаються за послугами таємних агентів не лише для того, щоб оцінити роботу власного персоналу,але і для оцінки роботи конкурентів.\nПочаткуючій фірмі варто поводитися з пропозицією своїх послуг до невеликих компаній, які зацікавлені в правильній оцінці свого положення на ринку. Великі компанії користуються послугами таємних агентів регулярно і часто займаються цим маркетинговим прийомом самостійно.\nПередусім, вивчіть список підприємств у вашому регіоні і виберіть компанії, які можуть зацікавитися вашими послугами. Потім зв’яжіться з керівництвом підприємства або людиною, яка безпосередньо займається організацією обслуговування. Якщо ви зможете переконливо пояснити, наскільки важливі подібні дослідження в розвитку підприємства, вам замовлять перевірку.\nСпівробітників, які зареєструвалися в агентствах, можна умовно розділити на три групи.\nЦе люди, які :\nЗаймаються цією діяльністю як основний.\nПрисвячують цій справі вільний від основного зайняття час, щоб додатково заробити.\nЗареєструвалися, але не провели жодної перевірки або провели всього декілька.\nВелика частина співробітників відноситься до третього виду – вони тільки числяться в агентстві, не приносячи відчутної користі. Це треба враховувати при складанні бази співробітників. Не хвилюйтеся про те, що ваша база занадто велика. Чим більше співробітників з різноманітними даними за віком, освітньому рівню,соціальному статусу вам вдасться притягнути, тим більший спектр послуг ви зможете охопити.\nНіколи не припиняйте пошук таємних покупців.Використайте усі можливості – інтернет, пресу, біржі по працевлаштуванню, оголошення і рекламу – усі засоби хороші.\nСпособи спілкування з таємними покупцями\nУ цьому виді діяльності можливі всього 2 види спілкування із співробітниками агентства :\nВидалене спілкування ефективніше, оскільки зводить до мінімуму вплив людського чинника. Передача усієї інформації відбувається через інтернету.\nЯк відбувається робота агентства\nКоли умови перевірки погоджені із замовником, менеджер агентства публікує їх на сайті. Таємний покупець бачить в особистому кабінеті вакансії і, вибравши одну або декілька, подає заявку.\nМенеджер або координатор вибирає кандидата і погоджує із замовником кандидатуру. Таємний покупець розробляє легенду і вивчає анкету, яку йому належить заповнити в результаті перевірки.\nВідвідавши об’єкт, агент заповнює анкету, коментує відповіді, прикріплює записи бесід, фотознімки,відеозаписи і ін. Після перевірки в агентстві, анкета спрямовується замовникові або повертається менеджерові, який в спірних випадках приймає рішення про подальші дії. Замовник отримує анкети також чере зсайт агентства.\nПослуги агентства оплачуються за допомогою безготівкових розрахунків. Агентство розраховується з таємним агентом також через систему переказу грошей або на електронний гаманець. Як правило, оплата відбувається після виконання замовлення і оплати його замовником.\nВ той час, коли торгові мережі і підприємства торгівлі намагаються притягнути якомога більше покупців, потреб в допомозі таємних покупців збільшується все більше.Компаній, що займаються цим видом послуг явно недостатньо. Це дає підстави вважати цей вид бізнесу перспективним.\nЧитайте також : Як відкрити кейтерингову кампанію\nPingback: Як заробити на детекторі брехні | Український бізнес портал


Таліби в Афганістані – Тисячі афганців отримають можливість працювати в обмін на їжу » Слово і Діло\nПро це повідомляє New Delhi Television.\nОскільки після захоплення влади талібами в країні в повний зріст постала проблема голоду і безробіття, таліби вирішили запустити програму «продовольство в обмін на працю». Офіційний представник талібів Забіхулла Муджахід вже заявив, що програма сприятиме боротьбі з безробіттям в країні.\nТі, хто може постраждати від голоду і залишився без засобів до існування, можуть завербуватися на роботу, а на сплату за працю отримувати пшеницю. Оплата грошима не передбачена. Програма розрахована на роботу у великих містах Афганістану - так, в одному тільки Кабулі планується охопити в її рамках не менше 40 тисяч афганців.\nТривалість програми-два місяці. Таліби вже виділили для витрачання в рамках програми 11,6 тис. тонн зерна для Кабула і 55 тис. тонн для інших великих міст Афганістану, серед яких - Герат, Джелалабад, Кандагар, Мазарі-Шаріф і Пулі-Хумрі.\nАфганістан Криза Талібан


Полк "Азов" отримав допомогу від калушан та німецьких волонтерів\nПолк «Азов» отримав допомогу від калушан та німецьких волонтерів\n19 березня калушани відправили допомогу до Києва у полк «Азов» Збройних Сил України.\nУ складі допомоги — дороговартісні медикаменти, хірургічні набори, шприци, інсулін, знеболювальні, спеціалізовані системи надання допомоги при переломах. Речі першої необхідності привезли у спеціально облаштованому автомобілі швидкої допомоги. Більшість всього придбати в Україні неможливо. Все це передали волонтери із Німеччини, які не вперше допомагають врятувати життя українським захисникам.\nПро це у соцмережі повідомив Михайло Гресько, інформують «Вікна».\nОкрім того, калуські волонтери продовжують власними силами допомагати обладнанням та амуніцією, зокрема, захисними комбінезонами, спальними мішками, каріматами. А ще — продуктами харчування м та засобами гігієни, інструментами, енергетичними батончиками, домашніми стравами та солодощами.\n«Ми ледве все розмістили в транспорті. Дітки Тужилова передали свої малюнки та листи-побажання для бійців. Хочеться мені відмітити всіх поіменно, хто докладається до формування допомоги, але це буде дуже велика стаття і зроблю це трохи пізніше, і особисто пожму кожному руку!» — зазначив Михайло Гресько.\nА ще Михайло Гресько розповів, що поспікувався з побратимами з полку «Азов». За його словами, там панує бойова атмосфера, згуртованість та чітка взаємодія.\nКалушани привезли допомогу з Німеччини та від фонду Серія Притули\nДопомога з Калуша та Сівки-Калуської дісталася до Києва


На Львівщині через суд у власність сільської громади повернуто понад 11 га землі - ZAXID.NET\nНа Львівщині через суд у власність сільської громади повернуто понад 11 га землі\nСуспільство — Ольга Гринько, 11:16, 14 червня 2017 0 0\nУ Самбірському районі незаконно передали в оренду 75 га землі zaxid.net\nУ власність сільської громади до земельного фонду Яворівського району через суд повернено земельну ділянку загальною площею майже 11,4 га. Про це повідомила прес-служба прокуратури Львівської області.\nУ квітні 2006 року за розпорядженням голови Яворівської районної держадміністрації приватне підприємство отримало в оренду земельну ділянку – в тому числі забудовані землі 0,7 га, ставки 2,8 га, лісонасадження 3,6 га та інші землі 4,2 га із земель Лозинської сільської ради. На підставі цього розпорядження між Яворівською районною адміністрацією та приватним підприємством 21 червня 2006 р. було укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 20 років.\nОднак, як встановила прокуратура, цей договір суперечить вимогам ст. 13 Закону України «Про оцінку земель». Згідно із ним для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим. Але під час укладення зазначеного договору оренди грошова оцінка земельної ділянки не проводилася. Крім цього, в договорі не було вказано на підставі чого визначалася орендна плата за земельну ділянку.\nТож прокуратура звернулась у Господарський суд Львівської області з позовною заявою з вимогою визнати недійсним вказаний договір оренди земельної ділянки.\n13 червня 2017 р. позов задоволено в повному обсязі. Відтак, земельну ділянку площею майже 11,4 га буде повернуто до земельного фонду Лозинської сільської ради Яворівського району.


Українці стрімко нарощують борги за тепло і гарячу воду | Діловий Переяслав\nУкраїнці стрімко нарощують борги за тепло і гарячу воду\nЛютий 1, 2017 adminsvitoh 0 Comment опалення\nЗаборгованість населення з оплати централізованого опалення і гарячого водопостачання в грудні 2016 року збільшилася на 17% в порівнянні з показником на кінець листопада – до 9,4 млрд грн. Про це свідчать дані Державної служби статистики України (Держстат), передає УНІАН.\nЯк повідомляє Держстат, заборгованість населення за централізоване водопостачання та водовідведення скоротилася на 6% – до 1,5 млрд грн. Заборгованість за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за звітний період незначно скоротилася – до 2,4 млрд грн. При цьому заборгованість за вивіз побутових відходів дещо збільшилася – до 400 млн грн.\nВсього в грудні українці сплатили за послуги ЖКГ 7,9 млрд грн, що склало 63,8% нарахованих за цей період сум. Найвищий рівень оплати спостерігався у Рівненській, Чернігівській та Вінницькій областях (105,4%, 97% і 94,4% відповідно), а найнижчий – у Закарпатській, Луганській і Дніпропетровській областях (42,2%, 46,5% і 53,4% відповідно).\nВ листопаді 2016 року заборгованість населення України з оплати послуг ЖКГ збільшилася на 16,7% до рівня жовтня – до 16,02 млрд грн. При цьому в жовтні 2016 року заборгованість населення за послуги ЖКГ збільшилася на 14,1% в порівнянні з попереднім місяцем.\n← РАДА СУДДІВ КАТЕГОРИЧНО ПРОТИ АРЕШТУ СУДДІВ-хабарників БЕЗ ЇХ ЗГОДИ\nВ кінці року українські чиновники розтратили всі залишки бюджету →\nЛЕЩЕНКО на 112: я всюди на Заході вимагаю санкцій проти нинішніх корупціонерів


У 12-му павільйоні столичного ВДНГ закінчились зйомки сліпих прослуховувань наймасштабнішого вокального шоу «Голос країни-12». Оновлений склад журі, до якого увійшли найавторитетніший український продюсер Потап, попкоролева Оля Полякова, діджитал-сенсація DOROFEEVA і рок-легенда, соліст гурту «Океан Ельзи» Святослав Вакарчук набрав свої команди.\nВ останній день зйомок несподіванкою для всіх стала поява колишньої тренерки проєкту Тіни Кароль, після того, як у фіналі попереднього сезону співачка оголосила, що покидає своє тренерське крісло.\nЧитайте также: Без Тіни? Стали відомі імена тренерів «Голосу країни - 12»\n«Я сумувала», - прокоментувала своє повернення співачка.\nНа знак підтримки Тіна вийшла на сцену та заспівала дуетом з конкурсанткою. Тренери емоційно відреагували на повернення Кароль на «Голос країни», особливо її давній колега за тренерським кріслом Потап. На його запрошення Тіна на декілька хвилин навіть повернулась у легендарне червоне тренерське крісло.\nТеги: ТВ| Киевстар| Голос країни\nПродюсер "Голосу країни" втратив Ані Лорак через замовчування війни


Глава 07. Перетворення – Книга Володарі води - Скачать книгу Эрагон бесплатно - Электронные книги Эрагон онлайн\nГлава 07. Перетворення – Книга Володарі води\nГлавная » Глава 07. Перетворення – Книга Володарі води\nНа наступний день вони покинули готель і вийшли за межі Стоксбріджа. Роксана постійно скиглила, бо не хотіла знову ховатися від цивілізації. Небо затягло сірими хмарами, які безумовно обіцяли грозу.\n— Зараз напевне почнеться дощ, — припустила Елеонора.\nБуквально за декілька хвилин передбачення бабусі здійснилося – небо справді розродилося сильним дощем з вітром. Стало холодно. Здавалося, має випасти перший сніг. Коли Стоксбрідж зник далеко позаду, Елеонора витягнула намет, де вони були змушені заховатися від дощу.\n— Мабуть тепер мені варто зайнятися вашою…е-е…магічною освітою, — промовила Елеонора. – Ви самі чудово бачите, що нам, м’яко кажучи, не щастить безпечно дістатися Енріналду. Тож вам треба хоча б частково вміти себе захищати, захищати магією.\n— Ти справді навчиш нас насилати чари? – не повірив Террі.\n— Так, — підтвердила бабуся. – Насправді, цим повинні займатися спеціально навчені ельфи, але в нас немає змоги з ними зустрітися. Отож доведеться обійтися моїми, трохи обмеженими, знаннями заклинань.\n— А що, у світі не існує ніякої школи, де б навчали магії? – здивувалася Роксана.\n— Колись, дуже давно, така школа справді існувала, — підтвердила Елеонора. – Вона називалась Аріандр. Свого часу я у ній навчалася, але тепер Абраксас перетворив її на збіговисько монстрів. Тепер всі називають її Чорною вежею.\n— Гм, а де ж береться магія? Мусить же бути у неї якесь джерело, — припустив Террі.\n— Ти маєш рацію, — погодилась Елеонора. – Магія не виникає з нічого і не зникає безслідно. А хіба я вам цього не казала? Світове Древо Іггдрдасіль – це джерело магії. Колись воно проросло з ясеневого листочка, а зараз з його стовбура зроблений трон Абраксаса. Та кажуть, коли його буде вбито, то цей стовбур проросте і зацвіте.\n— Але це міф! – вигукнула Роксана. – Я десь читала, що це дерево — лише міф.\n— А яке відношення це дерево має до нас, до ельфів? – не второпав Террі.\nЕлеонора здивовано скрикнула.\n— Ох, дітки, ви мене дивуєте. Я думала, що коли дам вам змогу навчитися насилати чари, то ви засиплете мене запитаннями про різні заклинання і їхню дію, а натомість, ми все глибше і глибше занурюємося в історію. Що ж…Роксано, це дерево справді існує і якби ти побачила його саджанець то була б в захваті – такого дерева ти ще не бачила. Террі, ти питав, яке відношення ельфи мають до дерева Іггдрдасіль? Я відповім.\n— Взагалі ця історія трохи сумна. Колись, дуже давно, в одному селі жила семирічна дівчинка-ельфійка, Іггдрдасіль(знаю, ім’я дивне). На той час, ельфи ще не володіли магією і були дуже схожими на людей. Так от, одного разу під час першого весняного прохолодного дощу вона промокла до нитки. В той же день дівчинка захворіла і з часом хвороба переросла в сильне запалення. Іггдрдасіль зависла між життям і смертю. Мати, намагаючись врятувати дочку з надією відвезла Іггдрдасіль до цілителя, в сусіднє село, але він зрозумівши стан дівчинки, лише скрушно похитав головою. Повертаючись до дому у дівчинки посеред поля стався параліч. Мати в безнадії поклала дівчинку під величезне крислате дерево. І несподівано з землі виліз один тоненький корінець і обмотався довкола долоні Іггдрдасіль. Вже за хвилину вона стала здорова, а от дерево миттю зсохло. З того часу в дівчинки появилися надприродні можливості – вона могла чаклувати, віддавши дереву свою недугу, а забравши від нього надзвичайну магічну силу. Після того дерево стали називати Світовим Древом Іггдрдасіль. Згодом дівчинка підросла і народила дітей. Її вважають засновницею роду ельфів, які володіють магією.\n— Мати дівчинки, на згадку про той великий день, зірвала з дерева одну гілочку, яку вона посадила в саду, але та гілочка не проросла. Іггдрдасіль жила вдвоє довше, ніж живуть нормальні люди, але вона таки померла. І в той же день, та гілочка в саду проросла і зацвіла. Тепер вона — доросле дерево, яке випромінює магію. А от доля Древа вам відома – воно прикрашає Тронну залу Абраксаса.\nЗапала глибока тиша. Було чути лише те, як дощ тарабанить по намету.\n— Якщо я все правильно зрозуміла, то ми її далекі прапраправнуки, — сказала Роксана.\n— Так, — підтвердила Елеонора. – Всі родини, в чиїх жилах тече хоча б краплина ельфійської крові, споріднені між собою. Але досить теревенити про минуле, його вже не повернути, час думати про теперішнє. І так, чи знаєте, що таке магія?\nПідлітки заперечно похитали головою.\n— Магія – це сукупність слів, або рухів, які виконують певну дію, залежно від того, що вам потрібно, — пояснила Елеонора. – Зараз, щоб зробити перший крок вам треба зрозуміти, як вона діє і для цього ми скористаємось… — бабуся порилася у своїй новій сумці, яку купила в місті і витягнула звідти дві баночки консервованого тунця… — ми скористаємося ось цим.\nВона поклала їх на землю перед Террі і Роксаною й додала:\n— Вам потрібно пересунути їх на декілька сантиметрів вбік, а для цього, вам знадобиться відповідне слово: “Аденар”.\n— Так, — підтвердила бабуся. – Подивимось, що з цього вийде.\nСпантеличений Террі звузивши очі, пильно подивився на баночку тунця і прошепотів:\nЗнову невдача. Розчарований хлопець глянув на Елеонору.\n— Продовжуй, — сказала вона. – Знайди у собі потрібну силу.\nТеррі знову повернувся до вправи. Виявилося, що це завдання було куди складнішим ніж він думав. Коли Елеонора насилала чари, то збоку це виглядало досить просто, кажеш відповідне закляття і все, а от на практиці… Террі власне не розумів, яку це силу потрібно в собі знайти. Баночка консервованого тунця наче була приклеєна до землі.\nНесподівано юнак відчув на своїй долоні неприємне лоскотання. Подумавши, що це мураха лазить по руці, він махнув нею і, несподівано, баночка відлетіла вбік, лупнувшись об чорну брезентову тканину намету.\n— Є! Я зробив це! – вигукнув Террі.\nВідчуття було просто класним. Та й взагалі, сама думка про те, що ти можеш виробляти дивовижні речі, проказавши лише одне слово, була приголомшлива.\n— Молодець, Тер… — почала Елеонора, але тут всі почули, як і Роксанина баночка тунця вдарилась об стінку намету. – Ви обоє молодці! Чудово!\nДалі вони почали зазубрювати різні заклинання, випробовуючи їх на баночках. Вони вже і піднімалися в повітря, і спалахували вогнем, який не завдавав їм ніякої шкоди – вони ж були залізними, а на кінці Террі і Роксана примусили свої баночки з консервованим тунцем вибухнути. Тепер, коли вони зрозуміли, як саме діє магія, їм легше було її викликати.\n— Можливо, коли ми дістанемося Енріналду, то місцева…е-е…вчителька, Арнарія, продовжить ваше навчання, а поки що цього досить. Тепер, ви хоча б зможете себе хоча б трішки захистити, — сказала Елеонора.\nДощ на дворі припинився, тож вони знову вирушили в дорогу. Вони минали протічні струмки і невеликі села, які мандрівники обережно обходили намагаючись не потрапляти на очі місцевим жителям. Опинившись на узліссі невеличкого густого лісу Елеонора голосно повідомила Террі і Роксані.\n— Тут неподалік живе моя сестра-ельфійка. Сьогодні ми заночуємо в неї, звісно, якщо вона не проти.\n— У тебе є сестра? – здивовано спитав Террі. – Чому ти ніколи раніше нам цього не казала?\n— У цьому не було потреби, — коротко відповіла Елеонора.\nЗрештою, вони зайшли в рідкий ліс. Він разюче відрізнявся від недавно відвідуваного ними Опалого лісу. Тут дерева були молоденькі і не такі вузлуваті. Довкола панувала тиша. Не було чути звичного щебетання птахів, мабуть більшість з них відлетіли на зиму у вирій. Зовсім скоро Террі почув крик Роксани:\n— Елеоноро, здається, я бачу дім твоєї сестри.\nТеррі почав оглядатися по боках і теж побачив невеличкий дерев’яний будинок, схожий на той, що вони бачили на узліссі Опалового лісу. Пришвидшивши крок вони зрештою опинилися біля нього. Доглянуті клумби, які оточували будинок вражали своєю досконалістю. Більшість квітів давно зсохли, але поміж великих кущів рододендрону виднілися червоні квіти, схожі на тюльпани. Здавалося на їхніх пелюстках палахкотить вогонь.\n— Що це за дивні квіти, які цвітуть у листопаді? – здивувалася Роксана.\n— Це вогнецвіт, — пояснила Елеонора відкриваючи маленьку дерев’яну хвіртку. – Ці квіти цвітуть цілий рік.\nТеррі здивовано глянув на хатину. Дерев’яні стіни вкривали дивні вирізьблені символи, а на дверях висів якийсь дивний білосніжний згорток тканини. Швидкими кроками садовою доріжкою вони підійшли до дверей у які Елеонора тричі постукала. Миттєво, без жодної затримки у часі, двері їм відчинила жінка з довгим білим волоссям, що спадало на її тендітні плечі й було заправлене за гострі вуха. Шкіра ельфійки була надзвичайно блідою, наче вона вже давненько не бачила сонячних променів.\n— Елеонора? – здивовано вигукнула ельфійка дзвінким голосом.\n— Так, це я, — підтвердила бабуся.\n— Що ж привело тебе до Дрімучого лісу? – здивовано спитала жінка. Її брови так вигнулись, що цьому безперечно позаздрила б найдосвідченіша актриса театру.\n— Ну, ми…е-е…можна нам ввійти? – промимрила Елеонора.\n— Ох! Так, звичайно, — відповіла ельфійка пропускаючи гостей до хати й закриваючи за ними двері.\n— То що ти тут робиш? – знову запитала жінка.\n— Я з своїми…е-е…онуками прямую в Енріналд, — затнувшись відповіда Елеонора. – До речі, познайомся, це Террі і Роксана. Діти, як я вам вже казала, це моя сестра-ельфійка, Керолайн.\n— Дуже приємно, — пробурмотів Террі.\nВони зайшли в крихітну кімнату. Всі меблі тут були зроблені виключно з дерева. По середині кімнати стояв стіл на пазуристих ніжках, обкладений табуретками. В буфеті виблискував цілий набір кришталевого посуду. З стелі в кутку, звисали якісь засушені трави, а в каміні потріскував вогонь.\n— Ну, як ти тут поживаєш? — спитала Елеонора без дозволу сідаючи за круглий стіл. Вона наче була у себе в дома, а от Террі почував себе явно не в своїй тарілці. – Ти була в Енріналді після того, як я поїхала?\n— Так, — відказала Керолайн. – Версалія стала ученицею Арнарії і мені потрібно було прилаштувати її десь в місті. Думаю ти не проти, що вона тимчасово поживе в замку?\n— Звичайно ні, — заперечила Елеонора.\n— А чого це ви власне прямуєте в Енріналд? – допитувалася Керолайн. – Ой! Прошу сідайте.\nВона тільки щойно помітила, що Террі і Роксана все ще стовбичать біля дверей. Вони тихенько підійшли до столу і ще тихіше сіли на табуретки.\n— Ну, почалося все власне дуже несподівано, — сказала Елеонора і почала розповідати сестрі про те, як Террі і Роксана приїхала до неї в гості, як на них напав гарнок і істоти в Опаловому лісі. Також вона згадала про битву з Пітоном в печері Часу і про грифона Тінару.\n— Про більш насичену пригодами і небезпеками мандрівку я не чула, — визнала Керолайн. – І все це відбулося за декілька днів?\n— Так, — підтвердила Елеонора.\n— Тож, якщо я правильно тебе зрозуміла, Абраксас тапер за всіма вами полює, — промовила ельфійка.\n— Але ж Енріналд не зможе захищати вас від нього вічно.\n— Нам і не треба, — погодилась Елеонора. – Ми там довго не залишимось.\nКеролайн здивовано спитала:\n— А куди ж ви після цього відправитесь?\n— Я б не хотіла зараз про це говорити, — ухильно сказала Елеонора, багатозначно глянувши на Террі і Роксану.\n“Вона нам не довіряє, — подумав Террі, — але чому?”\n— Ти мене зовсім не розумієш, Елеоноро, — заперечила Керолайн. – Абраксас вже збирає свою багаточисельну армію потвор і різних темних створінь. Вони обов’язково знайдуть вас, де б ви не були. Ти ж знаєш за допомогою чого він вистежує своїх ворогів?\n— Так, за допомогою очей Аргоса, — озвалася бабуся. – Але ми не зупиняємося на одному місці надовго, ми постійно мандруємо і тому так йому набагато важче нас вистежити.\nЗдавалося Керолайн хоче ще щось сказати, але вона зрештою здалася.\n— Що ж, можливо ти маєш рацію, — погодилась ельфійка. – В будь-якому разі, сьогодні ви заночуєте у мене, відпочинете з дороги, а завтра ми всі разом підемо в Енріналд, де сила народу ельфів тимчасово вас захистить.\n— Це я і хотіла від тебе почути, — посміхнулася Елеонора.\n— Мабуть ви голодні, — припустила Керолайн. Бабуся кивнула. – Почекайте хвилинку.\nВона вибігла з кімнати зачинивши за собою двері.\n— Про що це ви говорили? – одразу ж спитав Террі в Елеонори.\n— Чому ми довго не залишимося в ельфів? – додала Роксана.\n— Що за очі Аргоса?\n— Куди ми далі відправимось?\n— Ой, заткніться, — вигукнула Елеонора перервавши цей словесний потік. – З усіх цих питань я можу на даний час відповісти лише на одне. Ви запитували про очі Аргоса? Так от, Аргос – це багатоокий велетень. За допомогою своїх очей він міг бачити все що хотів, навіть те, що відбулося за сотню кілометрів від нього. Коли його вбили, то його очі порозліталися по всьому світі, і ніхто не знає де вони перебувають. Але одне око все ж таки вціліло і на даний час ним володіє Абраксас. На інші питання ви отримаєте відповіді, але дещо пізніше.\n— Почекай, почекай, — не зрозуміла Роксана. – То Абраксас зараз може нас бачити? Він знає де ми знаходимось?\n— Невже ви думаєте, що я настільки дурна, — роздратовано вигукнула Елеонора. – На ваші амулети, які я вам подарувала на День Народження, накладене спеціальне заклинання, яке не дозволяє вистежити власника амулета ніяким магічним чином. Таким же самим закляттям захищений мій перстень. Поки що ми в повній безпеці.\nВідкрилися двері і до кімнати зайшла Керолайн, несучи тацю з смаженим беконом, товченою картоплею і якимсь соусом. Поклавши її по середині столу вона дала всім по тарілці і виделці з словами:\n— Пригощайтесь, не соромтесь. Смачного.\nТеррі, який під час подорожі харчувався здебільшого несвіжими продуктами, або канапками приготовленими нашвидкуруч, з задоволенням вгризся зубами в ці чудові, прості, але дуже смачні страви. Поки всі їли не було чути ніяких розмов. Але несподівано хтось прошепотів:\n— Що? – спитав він Елеонору, яка сиділа біля нього.\n— Нічого, — відказала вона.\n— Мені причулося, що ти мене кликала, — пояснив Террі здивованій бабусі.\n— Напевно справді причулося, — погодилася вона.\n— Мабуть ви втомилися, — сказала вона. – Давайте лягати спати.\n— Так, ще не пізно, але трохи перепочити нам не завадить, — додала Елеонора.\nСонце тільки-тільки починало сідати. Керолайн відвела Террі і Роксану до ще меншої кімнати ніж та, з якої вони щойно вийшли. Біля вікна стояв м’який диван, а при стіні маленька канапа. Керолайн різко повернулася до вітальні і витягнула з буфету дві трохи поточені міллю ковдри. Давши їх підліткам вона промовила:\n— На добраніч, дітки.\nПісля цього вона вийшла з кімнати, щільно причинивши за собою двері. Террі справді був дуже втомлений. Навіть не роздягаючись він ліг на ліжко і задоволено закрив очі. Своїм трохи загостреним слухом він почув, як Елеонора щось пошепки переповідає Керолайн, але слів він не міг розібрати. З часом, його набуті інстинкти перевертня почали послаблюватись. Зрештою хлопець обернувся на бік і миттєво заснув. За декілька хвилин також почулося голосне сопіння Роксани.\nУранці Террі прокинувся пізно. Цілу ніч йому знову снився страшний сон, в якому Абраксас жорстоко мучив якусь жінку. В сні Террі почув її ім’я, Ельмаєр. Мабуть довго та жінка тортур не витримає і дуже скоро її не буде в живих. Елеонора казала юнакові, щоб він не думав про ці сни, тож Террі викинув з голови образ Ельмаєр і глянув на ліжко Роксани, але її вже не було. Мабуть вона пішла снідати, припустив Террі і відкинувши ковдру встав з ліжка. Потягнувшись, він вийшов з кімнати і опинився в вітальні, де всі вже снідали не дочекавшись його.\n— Террі, нарешті ти прокинувся, — радісно вигукнула Елеонора. – Швидко снідай, бо ми скоро вирушаємо. Якщо все буде добре, то сьогодні ми нарешті доберемося до Енріналду.\nХлопець вхопив з тарілки дві канапки і налив в чашку гарячого шоколаду.\nЮнак знову почув, як хтось його кликав і цей голос, наче лунав у його голові, поруч з похмурими думками.\n— Що за?.. – подумав Террі, аж тут у його свідомість ввірвався цілий вихор думок.\n— Нарешті я тебе знайшла! – прозвучав знайомий чіткий голос. – Террі, це я, грифон Тінара!\n— ЩО?! Як ти?.. — подумки промимрив хлопець.\n— Сама не знаю як, але я відчуваю твої думки, — почувся тихий голос грифона. – Я декілька разів намагалася з тобою зв’язатися, але наштовхувалася на якусь…стіну, яка перешкоджала зв’язку.\n— Як дивно, — визнав Террі. – Я навіть уявити собі такого не міг . Це не нормально!\n— Так, — погодилась Тінара. Було чути, її це не надто дивувало, бо ж вона магічна істота і такі речі, як магія і все, що з нею пов’язане, не було для неї сюрпризом.– Як ти там? Як Елеонора з Роксаною?\n— Ой, та з нами все гаразд.\n— Ви вже дісталися міста ельфів?\n— Ні, але здається Елеонора казала, що ми сьогодні нарешті таки дістанемося Енріналду.\n— Ох, як би і я хотіла відвідати королівство. Кажуть воно дуже гарне.\n— Мабуть, — погодився Террі. – Якщо хочеш прямуй в Енріналд разом з нами.\n— Ти жартуєш, правда?\n— Ні, звичайно, — заперечив хлопець. – Давай, я спитаю про це і подивлюсь, як до цього віднесеться Елеонора.\nТеррі відчув хвилювання грифона, а також її бажання побачити і самих ельфів і їхнє місто.\n— Е-е…Елеоноро, — невпевнено спитав Террі.\n— Що? – відповіла бабуся.\n— Ти кажеш, що сьогодні ми нарешті таки потрапимо в Енріналд?\n— А ти пам’ятаєш грифона Тінару? – обережно спитав Террі.\nЕлеонора підозріло звузила очі.\n— Пригадую, а що?\n— Ну, щойно я виявив, що між нами існує дивний зв’язок – ми можемо спілкуватися подумки.\n— Тобто? – не одразу зрозуміла Елеонора.\n— Ми чуємо думки один одного, — пояснив Террі.\nЕлеонора просто ошаліла.\n— Що? Як це ти чуєш думки грифона?\n— Я не знаю, — відповів Террі. – Справді не знаю. Тінара щось хотіла у тебе спитати.\n— Е-е…слухаю, — трохи розгубилась бабуся.\n— Ну, вона дуже хоче побачити Енріналд, і ельфів, тож, чи можна їй піти в королівство разом з нами?\nНавіть не договоривши Террі чудово знав, якою буде відповідь.\n— Ну, звичайно ні, — холодно сказала Елеонора.\n— Бо я так сказала.\n— Але ж Тінара допомогла нам дістатися міста.\n— Я сказала ні, — стояла на своєму Елеонора. – Енріналд – не місце для грифонів. Його місцезнаходження повинне залишитися в таємниці.\n— Вибач, — сумно подумки сказав Террі. – Я спробував.\n— Нічого, — розчаровано відказала Тінара.\n— Знаєш, ти лети до нас, а я при нагоді спробую переконати Елеонору взяти тебе з собою.\n— Ти впевнений? – не повірила Тінара.\n— Здається Керолайн казала, що ми знаходимося в Дрімучому лісі.\n— Я знаю де це, — радісно сказав грифон. – До речі.а хто така Керолайн?\n— Це сестра Елеонори, вона ельфійка.\n— Думаєш їй можна довіряти?\n— Звичайно, вона нормальна .\nГолос Тінари прозвучав тихіше.\n— Просто я чула, що не всі ельфи на боці білої магії.\n— Не знаю, що ти маєш на увазі, але вона справді на нашому боці, – відказав Террі.\n— Що ж, тоді я вилітаю до вас. Сподіваюся до мого прильоту, ти переконаєш Елеонору взяти мене з собою.\nЗв’язок урвався і Террі більше не чув ні думок ні голосу грифона. Натомість на нього одразу ж напосіла Елеонора.\n— Що за дивний зв’язок між тобою і Тінарою, — вигукнула вона.\n— Поняття не маю, — відмахнувся Террі. – Ми просто можемо обмінюватися думками.\n— Класно, — визнала Роксана.\n— Нічого класного тут нема, — холодно заперечила Елеонора. – Ти розумієш, що якби цей грифон служив Абраксасові, то він міг би порившись у тебе в голові, розповісти йому багато цікавого, наприклад наше місцезнаходження. Думаю, тобі вистачило клепки не розповісти йому про це?\nТеррі подивився на Елеонору скляними очима.\n— Ні, — збрехав він дерев’яним голосом. – Я нічого такого Тінарі не казав.\n— Хоча б це добре, — трохи заспокоїлась Елеонора, не помітивши брехні. – Більше ніколи не спілкуйся з Тінарою подібним чином і тримай свої думки при собі.\nТеррі відвів очі вбік.\nВони закінчили снідати і вийшли з маленької хатини Керолайн. Закинувши на плечі свої рюкзаки мандрівники вирушили в дорогу. Сама думка проте, що сьогодні вони нарешті дістануться місця, до якого йшли майже тиждень, додавала сил. Ранок був прохолодним. Видимість була жахлива, бо довкола на землі розпростерся густий туман. Деякі стовбури дерев взагалі неможливо було розібрати. Згодом туман трохи розвіявся, але натомість небо вкрили сірі дощові хмари. Сіялась дрібненька мжичка. Террі накинув на голову каптур светра і сховав руки в кишені.\nТак, в постійному просуванні вперед, пройшла половина дня. Блище до обіду вони зупинилися трохи перепочити і зрештою пообідати. Елеонора назбирала трохи сухого хмизу, а Керолайн махнувши рукою прошепотіла:\nСухі гілки спалахнули і вже за хвилину перед ними весело палахкотіло вогнище. Трохи загрівшись у руки вони пообідали консервованими продуктами, які купили в місті. Террі дивився крізь вогонь на розпечену грань і згадав свій сон, як Абраксас катував стару жінку.\n— Хто така Ельмаєр? – несподівано спитав він в Елеонори.\nВона якраз пила чай. А коли хлопець запитав її про це, Елеонора захлиснулася.\n— Що? – перепитала вона відкашлюючись. – Звідки ти її знаєш?\n— Я ж тобі вже розказував, що мені постійно сняться дивні сни, — терпляче відповів Террі. – І я вже казав тобі про неї, але лише сьогодні уві сні почув її ім’я.\nЕлеонора трохи стривожилась.\n— Дивно, — сказала вона. – Раніше я думала, що це прості сни, але тепер сумніваюсь. Ельмаєр – це віщунка.\n— Е-е…віщунка? – не зовсім зрозуміла Роксана.\n— Так, — підтвердила Елеонора. – Віщунка, провидиця, оракул…Будь-яке поняття на ваш вибір. Вона з надзвичайною точністю передбачає майбутнє. Декілька тижнів тому вона несподівано зникла і всі її знайомі подумали, що вона померла, хоча тіла так ніхто і не знайшов. То ось де вона! Виявляється її викрав Абраксас.\n— Але для чого? – втрутилася Керолайн. – Мабуть, він хоче передбачити кроки своїх ворогів, тобто нас, наперед.\n— Мабуть, — погодилась Елеонора. – Варто сказати – нам це не на руку.\n— Треба сповістити про це королеву ельфів, — підморгнувши сказала Елеонора Керолайн. – Думаю, вона має про це знати.\nЕльфійка кивнула і з надзвичайною спритністю зникла десь у кущах.\n— А всі ельфи такі швидкі? – здивувалась Роксана.\n— О, так, — відповіла бабуся. – Ти навіть не уявляєш наскільки.\n— А які ще якості відрізняють їх від людей? – допитувався Террі.\n— Ну, я вже вам казала, що вони безсмертні, — сказала Елеонора. – Ще вони дуже добре бачать, навіть в темряві, а також слух у них дуже розвинутий.\n— Так, — підтвердила бабуся. – Дещо ви знаєте по собі, бо ви і так разюче відрізняєтесь від своїх однолітків. А також можете придивитись до Керолайн, вона чистокровна ельфійка.\n— Ти казала,що ельфи безсмертні, — промовила Роксана. – А ми теж будемо жити вічно?\n— Ну, думаю, ви просто будете дуже довго жити, але навряд вічно, ви ж бо наполовину ельфи, — відказала Елеонора.\n— А чому ельфи такі… — почав Террі.\n— Сильні, — закінчила фразу Роксана.\n— Цю історія в Енріналді знають всі, починаючи від трьохрічної дитини, — сказала Керолайн, яка вже повернулася і посміхаючись не спішучи йшла до них. – Хочете її почути? Що ж, я розповім. Колись на землі з’явилася істота з тулубом лева і головою людини – це був сфінкс. Одного разу він потрапив в халепу, а врятувала його…людина. Після того випадку вони дуже подружилися і стали найкращими друзями. Їхні нитки долі були паралельні одна одній, а одна з норн долі, Верданді, випадково перехристила їх і тоді сфінкс передав частину своїх можливостей людині, яка після цього стала ельфом. Згодом їх стало більше і деякий час ельфи жили з людьми в повній гармонії. Я говорю про ті часи, коли більшість ельфів були нащадками фундаторки роду, Іггдрдасіль, тобто майже всі вони могли чаклувати.\n— Але пройшло багато часу. Люди почали заздрити і їхній силі і надприроднім здібностям. Вони починали називати ельфів “Ватнорами”, що на їхній мові означає “Чудовиськ”. Їх почали переслідувати, а тих кого схопили спалювали на вогнищі. Коли ельфів залишилося дуже мало, вони втекли і заховались , відмежувавши себе від зовнішнього світу магією. Тоді вони назвали себе “ельфами”, що означає “особливі”.\n— А які у них традиції? – допитувалася Роксана.\n— Свої будинки вони будують виключно з ясена, оскільки Світове Древо проросло з ясеневого листочка, — прошепотіла Керолайн. – Щовесни кожна родина ельфів плете арфаєр — це така білосніжна тканина. Замотуючи у неї дванадцять зубців часнику, які символізують кожен місяць року, ельфи вішають її на вхідні двері. Через рік арфаєр знімають. Якщо вона почорніла – це означає, що тканина увібрала в себе нещастя, страх, тривогу, хвороби… Це пояснюється її властивостями – вбирати все негативне і темне. Потім на місці старої арфаєр вішають нову.\nЗапала мовчанка, яку порушувало тріскання вологих гілочок у вогні.\n— Ой! – вигукнув Террі. Зненацька його груди охопив нестерпний різкий біль, який одразу ж пройшов.\n— Що сталося? – стурбовано спитала Елеонора.\n— Я…Я відчув якийсь біль, там, де мене поранив перевертень, — пояснив Террі.\n— Рана час від часу нагадуватиме про себе, — підтвердила Елеонора. – Але це не страшно.\n— Його поранив перевертень? – здивовано вигукнула вона.\n— Так, — підтвердила бабуся. – В Опаловому лісі. Ну, я ж тобі розповідала.\n— А-а, так, пригадую, — протяжно промовила Керолайн. – Це тоді, коли на вас напали гарноки.\n— А хто такі ті гарноки? – запитала вона, заплітаючи своє довге волосся в косичку, бо воно дуже часто зачіпалося за гілки і видиралося цілими жмутами. – Ми двічі з ними стикалися, а так до пуття і не знаємо хто це.\n— Гарноки – це вовко-люди, — пояснила Елеонора. – Цю породу потвор вивів сам Абраксас. Вони мають форму людини, але їхнє тіло покрите легкою шерстю. В ту ніч ви їх не розгледіли, бо вони були в плащах.\n— А чому вони власне одягають вдягають плащі з каптурами? – не зрозумів Террі.\n— Вони змушені це робити, — зітхнула Елеонора. – Всі істоти, які віддані чорній магії не витримують сонячного світла і тому ховають своє тіло в складках плаща. Колись, під час битви в Опаловому лісі, щоб забезпечити своїй армії вільний прохід до місця битви, дракон Абраксаса вкрив небо густими чорними хмарами, які заховали сонце.\n— Чекай, — прошепотів Террі. – Дракон? В Абраксаса є дракон?\n— О, так, — сказала Елеонора і в її голосі почулося щось особливе. – Жахливе чудовисько. Велетенське, страшне, а яке могутнє!\n— Нічого собі, — визнала Роксана. – А які ще могутні істоти є в лавах його армії.\n— Ну, найвідданіші Абраксасові тіньомари, — відказала Керолайн. – Це ельфи, які приєдналися до нього після того, як дух Абраксаса був звільнений.\n— Звільнений з чого?\n— Ой, справді, ви ж цього не знаєте, — нарешті дійшло до ельфійки. – Абраксас панує над істотами…е-е…нашого світу вже дуже давно. Сотні років тому арк-гіганти (це такі велетенські істоти, які символізують стихії природи) створили Тіньозірку, предмет, в якому вони зібравши всю свою магію замкнули дух Абраксаса. Вона зберігалася в Енріналді. Але Нексус потайки її звідти викрав і під час битви Опаловому лісі випустив на волю дух батька, який одразу ж оволодів тілом одного з вбитих ельфів. Норна долі Скульд, буквально вихопила Тіньозірку з рук Нексуса і розділила її, віддавши п’ять уламків людям.\n— Навіщо? – знову не зрозумів Террі.\n— Власне справа ось в чому, — похмуро відповіла Керолайн. – Кожен з уламків Тіньозірки містить в собі силу однієї з стихій природи. Всього стихій п’ять: вогонь, вода, земля, повітря і блискавка. Відповідно до стихії, кожен уламок зірки забарвлений в інший коляр.\n— І? – нетерпляче спитала Роксана.\n— І якщо п’ять уламків Тіньозірки потраплять в руки Абраксаса, він зможе заволодіти всім світом.\n— Як це? – не второпав Террі.\n— Тоді він зможе керувати всіма стихіями.\n— Ну, наприклад він зможе робити з водою те саме, що й ти, а також щось схоже з іншими стихіями природи.\n— Нічого собі, — визнала Роксана. – Але ви так і не сказали нам, хто такі тіньомари.\n— Ну, тіньомари – це ельфи, які перейшли на бік темної магії після того, як Абраксас… повернувся знову. Вони звичайні ельфи, але дуже могутні. Їхній дух і розум контролює лише темна магія. Вони – найвідданіші слуги Абраксаса, яким він доручає виконувати найважливіші завдання.\n— А перевертні? – допитувався Террі. – Вони теж його слуги?\n— Так, — відказала Керолайн. – Одні з найсильніших потвор.\n— І вони теж бояться сонячного світла?\n— Ні, вони ж люди. Е-е…тобто колись були людьми.\nТеррі здивовано глянув на ельфійку.\n— “Колись були людьми”? Що ви маєте на увазі?\nКеролайн обернулася до Елеонори.\n— Може краще ти їм це розкажи?\n— Ну, гаразд, — відказала вона. – Коли я вчилася в школі Аріандр, де ельфів підготовлювали до майбутнього самостійного життя, зі мною вчився хлопець, Стів. Він був зразковим учнем і всі вчителі були впевнені, що він багато чого досягне у житті. Але одного разу він закохався в однокласницю, Рене. Дізнавшись про його почуття до неї Рене відштовхнула Стіва тому, що любила іншого. Після цього так він замкнувся в собі, що перестав говорити. Перегодом він побачив в парку Рене з її хлопцем і це настільки його розізлило, що він був ладен вбити і його, і її. На щастя Стів стримав це бажання і перетворившись на вовка втік в ліс. У формі тварини він трохи забув біль розлуки, але формотворна магія заволоділа ним і він більше ніколи не міг перетворитися на людину. Згодом всі людські почуття зникли в ньому і шукаючи притулку він приєднався до чорної армії Абраксаса. Через деякий час перевертнів стало більше і створені вони з єдиною ціллю – вбивати.\nТеррі вже шкодував, що завів цю розмову. Йому не подобалося те, що попри білу магію існує чорна, темна, яка звичайну людину може перетворити на чудовисько.\n— А звідки ти все це знаєш? – поцікавилася Роксана.\n— Одного разу я з ним випадково зустрілася, — тихо відповіла Елеонора. – Він сам це мені розповів, правда деяких слів я не розібрала, бо ж він був у вовчій подобі, але людську мову все таки ще не забув. Ми говорили, говорили, а тоді його наче перемкнуло і він на мене напав. На щастя я втекла, бо аж ніяк не хотіла його вбивати. Мабуть, я просто не змогла б цього зробити.\n— Отож ось вам моя порада:ніколи не жартуйте з магією. Якби моя воля, я б взагалі знищила Древо Іггдрасіль і тоді всі нарешті змогли б жити нормальним повноцінним життям. Ніколи не забувайте, що ви, перш за все люди і поводьте себе відповідно. Всі істоти магічного світу, навіть темні, заслуговують співчуття. Бо всі вони, колись були добрими і мирними жителями нашого грішного світу.\nТеррі кивнув. Тепер юнак трохи жалів, що він ельф – істота, яка наділена магією.\n— А як той хлопець, Стів, перетворився на вовка? Хіба це можливо? – допитувалась Роксана.\n— О, так, — підтвердила Керолайн. – Існує формотворне заклинання, яке миттєво перетворює тебе на будь яку тварину. Хочете, покажу?\nРоксана енергійно закивала головою.\nКеролайн випрямилася, закрила очі і чітко прошепотіла:\n— Фастер мен!\nЗненацька її тіло почало зменшуватись, а вуха видовжуватись і вкриватися сірою шерстю. Все відбувалося так швидко і буквально за секунду перед ними, на тому ж місці де щойно стояла Керолайн на двох лапках сидів…кролик, з довгими вухами, сірою шерстю і куцим хвостиком. Всі зареготали, а Керолайн(точніше кролик) чи то пискнула, чи то прошепотіла “Нем ретсаф” і знову перетворилася на людину.\n— Круто, — одразу ж вигукнула Роксана.\n— Клас, — додав Террі, а тоді підвівшись на ноги сказав: — Я теж хочу спробувати.\n— Террі, ні!.. – крикнула Елеонора, але було пізно. Хлопець вже прошепотів закляття і його тіло почало швидко зменшуватись, набираючи подоби кота. Але раптом Террі голосно закричав.\n— Ні! Ні! Ні! – заревіла пронизливим голосом Елеонора. – Він нечітко уявив собі тварину, на яку хотів перетворитися. Террі…Террі, заспокойся. Викинь з голови образ кота…\nТа хлопець лише знову застогнав і його шкіра вкрилася ще густішою шерстю.\n— Треба негайно нести його до ельфів-цілителів, — мовила Керолайн заломлюючи руки. – Але від будь-якого поруху Террі ще більше перетворюватиметься на тварину. Та з іншого боку, чим довше він залишатиметься в подобі кота, тим швидше у ньому зникатиме людина. Якщо він залишиться твариною більше чотирьох годин, то більше ніколи не зможе перетворитися на людину. Ніколи!


Показники середньої страхової суми й середнього платежу на один договір відображають суттєві аспекти договорів страхування, причому страхова сума характеризує рівень страхового забезпечення по одному стра-хуванню, а середній платіж на один договір - величину витрат страхувальника на один договір. Щоб визначити середній тариф, що має неабияке значення в управлінні діяльністю страховика, необхідно співставити середній платіж з середньою страховою сумою. Названі показники, як правило, вивчаються в порівняння з попереднім періодом або середніми величинами, що характерні для страхових компаній-конкурентів.\nНадходження платежів по добровільному страхуванню залежить від ряду факторів соціального й економічного характеру. До них відноситься кількість укладених договорів, середній платіж на один договір. На кількість заключених договорів, в свою чергу, впливає розмір страхового поля та його охоплення, чисельність страхових агентів і навантаження на кожного з них по кількості договорів. Середній платіж по одному договору залежить від середньої страхової суми по договору й середнього страхового тарифу.\nСуттєві особливості властиві аналізу й наступним менеджерським рішенням по надходженню платежів та зростанню договорів по страхуванню життя, що витікає з довгострокового характеру договорів цієї підгалузі стра-хування. Зокрема, на зростання страхових внесків впливає їх виплата наперед, а на збільшенні кількості договорів з врахуванням раніше зазначених факторів, чинить стримуючий вплив дострокове їх припинення та природні причини (закінчення строку страхування в зв'язку з дожиттям, смерть страхувальника, зміна страхувальниками місця проживання).\nСхвалюючи рішення про напрями вдосконалення роботи страхової компанії, необхідно враховувати, що кількість й динаміка діючих договорів в значній мірі залежать від навантаження на одного страхового агента. Тому при аналізі тенденцій розвитку страхування життя значне місце повинно відводитись вивченню роботи страхових агентів по укладанню нових й продовженню існуючих договорів, забезпеченню чистого приросту сумі місячного внеску, скороченню числа й зниження частки достроково припинених договорів. Для виявлення причин дострокового припинення договорів проводяться зустрічні перевірки безпосередньо у страхувальників.\nОдним з головних напрямів менеджменту страхових операцій є контроль за статтями витрат страховика, зокрема, виплатами страхових сум й страхового відшкодування. Спочатку розробляються й виявляються динамічні ряди обсягу виплат. Потім визначаються темпи росту й приросту Цих величин, ланцюгові й базисні індекси. Тут важливо встановити галузі і види страхування, виплати по яких зростають найбільш високими темпами. Це необхідно для обґрунтованого фінансового планування, складання плану доходів і витрат страхової компанії.\nЗдійснюючи управління особистим страхуванням, необхідно враховувати, що один вид його може передбачати декілька форм відповідальності. Наприклад, змішане страхування життя такі форми відповідальності: на дожиття, на випадок смерті, за втрату здоров'я; інди-відуальне страхування від нещасних випадків передбачає відповідальність страховика на випадок смерті й втрати Здоров'я. В зв'язку з цим слід не лише обмежитись вивченням динаміки виплат в цілому по виду страхування (хоч це й необхідно для встановлення тенденцій динаміки ризику), а й дослідити динаміку виплат по кожній із форм відповідальності, що дозволить визна-чити обсяги фінансових результатів і збитковості страхової суми по даному виду страхування.\nНеобхідною умовою обґрунтованого менеджменту страхових операцій є обчислення величин середньої виплати на один договір по кожному виду страхування і по кожному виду відповідальності. Динаміка цього показника відображає, насамперед, зростання страхової суми (тобто страхового захисту), а в майновому страхуванні, крім того, ще й ступінь пошкодження об'єкта. Середня виплата в зв'язку з втратою здоров'я свідчить про рівень травматизму, а на вішалок смерті - про середню страхову суму по даному виду


Ігор Ткач не жартує | ВІКНА. Новини Калуша та Прикарпаття\n01\tЛипня, 2016, 19:55\tПолітика Вибори\n"Я би казав голосувати за Ігоря Ткача, хоч то і виглядає не дуже скромно. Досить голосувати за партію влади. Нам по\n— Ігоре, як взагалі з’явилася ідея балотуватися? Це експеримент чи справжній похід в політику?\n— Ви знаєте, що ще місяців зо три тому я не планував йти до Верховної Ради, бо це і складна робота, і витрати грошей на вибори. З іншого боку, я громадсько-політичною діяльністю займаюся давно, і, можливо, навіть більше, ніж деякі так звані політики – можливості громадського сектору досить обмежені, справжній інструмент змін – це політичні партії.\nЯк тільки стало відомо, що на проміжних виборах 17 липня в Калуському окрузі брати Насалики знову людей мають за дурних – вирішив, що йти треба обов’язково. Бо ми – вільні люди, нехай навіть із своїми великими недоліками, але ми не кріпаки, що нас передають в користування від брата до брата як якийсь спадок, феодальний наділ з усім народом. Що такого видатного в Сергієві Насалику? В тому, що він брат Ігоря Насалика?\nНе так давно міський голова Рогатина видав перл, що нібито існує якийсь «бренд Насаликів». Нагадую, що термін «бренд» походить зі сфери торгівлі та маркетингу і метою просування бренду є встановлення монополії на ринку товарів та послуг. Торгівля Україною і власною совістю – це і є їх бренд, це намагання знищити всяку політичну конкуренцію виключно заради збагачення. Люди ще здивуються восени, коли побачать свої рахунки на комунальні послуги, до яких їхній «рідний» міністр приклав свою липку руку. Ще брата туди тягти? Такі важкі мішки з грошима, що самому важко донести?\nЯ просто хочу, щоб ми усвідомили, що якщо так далі буде продовжуватися, то ніхто не зможе пробитися в люди, не зможе стати до управління державою, бо в нинішніх можновладців є свої брати і сестри, сини й доньки, зяті, племінники, внуки, безконечні двоюрідні-троюрідні родичі, дід бабі вуйко і так далі. Ця система яка є не подивиться ні на ваші знання, ні таланти, ні досвід, бо треба влаштувати на «доходноє мєсто» ще якогось родича якогось «діяча» — в нас все по Гоголю. З простого народу будуть дерти три шкіри, бо десь є дитина чиновника, якій не вистачає кілька мільйонів на морську яхту.\nЩо доброго дали в українській політиці сімейні підряди? Давайте поміркуємо.\nБрати Балоги із родичами окупували все Закарпаття. Добре там тим людям? Що зробив молодший брат Добкіна з Харкова, незважаючи на те, що «трохи текст по-дебільному написаний»? Зробили зі Слобожанщини справжній оплот «руського міра». Багато добра Україні зробив брат Віктора Ющенка – Петро, а племінник та дванадцять кумів Віктора Ющенка? А сини Януковича, Пшонки чи Азарова? Може щось доброго зробили син і батько Вілкули, чоловік та дружина Гереги, батько й син Буряки, брати Дубневичі, батько й син Довгі й теща їхня Горіна, батько й син Костусєви, чоловік та дружина Луценки, тесть і зять Онопенки, батько й син Франчуки, чоловік і дружина Корчинські, батько з сином Калетники із двоюрідною сестрою молодшого, дядько та племінник Матвієнки, брати Клюєви, чоловік та дружина Королевські, брати Васюники, чоловік та дружина Збітнєви, брати Васильєви? Може брати Литвина щось доброго зробили для держави? А Тягнибок з своїм братом, а Білозори мати з сином, Богословські дружина з чоловіком, Льовочкіни брат з сестрою? Може Петро Порошенко з сином та батьком дуже зараз дбають про народ?\nПочаток цим всім династіям і цій зухвалій моді поставив ще Леонід Кучма із своїм зятем Віктором Пінчуком. Таких «братів і сестер» є вже тисячі. Якщо в бізнесі спільна робота родичів – це нормально і навіть добре, то в політиці – це недопустимо, це веде до клановості, мафіозності. Але для всіх цих людей, робота на держслужбі – це і є супервигідний бізнес по торгівлі Україною і українськими людьми. Саме тому вони рвуться до влади сім’ями. Це прямий шлях до путінської моделі держави.\nВ моєму рішенні йти на вибори ніякого експерименту немає. Ви знаєте, що тут є дві пари братів – Насалики та Шевченки. Потрохи підростають їхні діти. Тому в мене є тверде бажання переламати ситуацію і щоб в окрузі депутат мав інше прізвище, інше мислення, і було б добре, щоб це був Ігор Ткач. Люди мали би розуміти, що ми ще довго будемо їздити на майдани, якщо ми будемо до влади приводити цілі родини. Їх потім дуже важко викурювати, потрібні барикади, намети, коктейлі молотова.\n— Чи Насалики такі погані, що Ви говорите про них як про якесь зло?\n— Тут не справа в тому, що Насалики погані чи хороші, а в тому, що не можна людям чи певним родинам давати абсолютну і необмежену владу, бо абсолютна влада і розбещує абсолютно. Це закон. Владу треба контролювати, бо це велика спокуса для кожного. А який може бути контроль, коли брат покриває брата, батько сина і так далі, коли немає жодної іншої думки, я вже навіть не кажу про якусь опозицію. Якщо Сергій Насалик такий добрий міський голова – то для чого йому йти в парламент через півроку як лиш його обрали в Рогатині? А якщо він поганий міський голова – то для чого його тоді обрали, і для чого йому пхатися в парламент? Що це за гасло – «Ніколи не обіцяю того чого не зможу виконати»? Може, Сергій нічого конкретного зараз і не обіцяє, бо зробити для народу нічого не може? А сказати: «Буду робити все, що скаже брат-міністр» якось напевне негарно виглядає на білборді.\nТому вся справа в принципах, а не в конкретних людях. Немає абсолютно поганих чи абсолютно добрих людей.\n— Ігоре, Ви зараз балотуєтеся в парламент від «Республіканської партії» Лук’яненка, а в 2010 році Ви йшли до Калуської міськради від «Фронту змін». Що змінилося з того часу?\n— Так, дійсно, в 2010 році я як позапартійний був у списках «фронтовиків» до міської ради. Думаю, що мені, як і багатьом симпатикам цієї партії, були близькі ті чотири цілі, які тоді були проголошені: пріоритет освіти й охорони здоров’я, нова індустріалізація країни, боєздатна армія та відновлення села через крупнотоварне виробництво. Для жителів нашого краю ці чотири цілі досі актуальні. Ми би мали вже іншу країну, якби ще в 2010 році розпочали роботу в цих трьох напрямах.\nАле в 2012 році «ФЗ» влився в одну партію з «Батьківщиною», хоч багато хто був проти цього. Більшість бід в економіці – це «заслуга» Юлії Тимошенко як прем’єра. Ми пам’ятаємо, як вона хіхікала з Путіним, коли був напад на Грузію. Ми пам’ятаємо її інвалідний візок на Майдані. Хто така Юля, ми знаємо. На жаль чи на щастя, але ми знаємо, хто така й Ольга Сікора – кнопкодав в парламенті і недалекий, з дозволу сказати, політик.\nПісля тих виборів 2012 року я не мав справи з пізніше відновленим й оновленим «Народним фронтом», який так і не став втілювати ті чотири цілі.\nВ «Республіканську партію» я вступив в 2016 році навесні. До того партійним не був і своїх поглядів з 2002 року не змінив – для добра України необхідно започаткувати процес побудови справжніх політичних партій, цей етап неможливо пропустити чи оминути. В наш час майже не залишилось політиків, яким можна вірити, тому спілкування з Левком Лук’яненком і його соратниками наштовхнуло на думку, що після довгих років блукань нам треба продовжити з тієї точки, з якої все починалося. А це – викорінення залишків УРСР з політичної системи України і впровадження реальної незалежності держави, як це було проголошено в Акті проголошення незалежності України. У зв’язку з цим, ідеї республіканізму мені близькі. В мене є однодумці, які колись також пробували втілити своє бачення розвитку держави і через «Фронт змін», і через «Удар», через інші партії. Але відсутність твердої ідеологічної підвалини приводить такі спроби до невдач.\nГолова «Республіканської партії» Ігор Паризький зараз, фактично, продовжує правозахисні традиції Лук’яненка і це надихає на роботу. Думаю, що справжніх республіканців ставатиме все більше, і їхню роботу буде видно. Навіть зважаючи на те, що назву «республіканська» експлуатує багато негідників, які створили багато різних «республіканських» партій, щоб заплутати виборця та спаплюжити основоположні засади республіканізму. Знаю, наприклад, що в Калуші на цих виборах опоненти поширюють чутки що я нібито йду від Бойка чи Матвієнка. Виборець має самостійно розібратися і все розставити на свої місця. Незабаром планую провести велику зустріч з виборцями, де можна буде поспілкуватися і взнати більше.\n— Хто твої опоненти на виборах і як ти збираєшся перемагати? Сил і грошей вистачить?\n— Сил вистачить, щоб боротися гідно, йти до людей, пропонувати спілкування, але не лізти в душу. Поки ми живі, мусимо робити те, що мусимо. А з приводу грошей, то вони, звичайно, на виборах грають не останню роль. Бо треба заплатити виборчу заставу, а це майже 15 тисяч гривень, треба заплатити за агітаційну продукцію, листівки, виступи на телебаченні, публікації і таке інше – все це немалі гроші для мене і для партії. Я проти того, щоб грошима підкуповували людей, коли платять за голоси, роздають гречку, наливають сто грам, влаштовують «свято прохолоди», відпочинок на курорті чи ще якусь принизливу безкоштовщину. Гроші – не гарантія, і в цьому приклад Януковича і його банди ще свіжий.\nЯсне діло, що в мене немає стільки грошей, як в Насаликів, колишнього прокурора чи олігархів з «Буковелю». Але й навіть якби й було стільки – то в країні є на що тратити гроші. Я буду старатися тратити мінімум грошей, але так, щоб вони мали максимальний результат, щоб якомога більше людей дізналося, що вибір цього разу в Калуському виборчому окрузі є.\nОсновними конкурентами вважаю Сергія Насалика і Миколу Гошовського, бо вони обидвоє сильні, забезпечені грошима, обоє — з «регіоналівської» команди, з тією лише різницею, що ниточки від прокурора Миколи ведуть до силовиків часів Януковича, а ниточки від мера Сергія ведуть до братового сусіда – Льовочкіна. До таких можна зарахувати й Віктора Шевченка – там необмежений грошовий ресурс, але я думаю що його справжня мета – будувати партію, мати причину для торгів з міністром палива, при потребі шкодити Сергієві Насаликові, а ставати депутатом – то, мабуть, не основне питання. Думаю, що це, скоріше, помста за вибори міського голови Івано-Франківська в 2015 році, де його брат Олександр Шевченко навіть не вийшов в другий тур виборів. Ольга Сікора буде намагатися повторити свій результат 2012 року, але, думаю, що це їй не вдасться, бо вона себе проявила в парламенті сповна, та й Надія Савченко з її дивними заявами про необхідність переговорів з терористами тільки нашкодить «Батьківщині». Олега Савку також можна зарахувати до моїх конкурентів. Він — молодий, розумний і перспективний хлопець, хоч і здивував мене підозріло великою кількістю грошей і реклами на цих виборах. З цим варіантом треба бути обережним.\nТа й взагалі я хочу, щоб виборці запитали себе самі, як так сталося і чому, що лише четверо людей поставили свої білборди. Справжній бюлетень на цих виборах мав би виглядати так: Гошовський, Кавінський, Насалик, Савка, Сікора, Ткач, Шевченко – всі решта, на мою скромну думку, або пробують свої сили (є кілька порядних людей, яких я знаю особисто), або «торгують фейсом», або є технічними кандидатами для грошових мішків, щоб взяти контроль над виборчими комісіями і в умовах низької явки «малювати» результати виборів. І навіть в цьому короткому бюлетені Гошовський, Кавінський, Насалик, Савка стоять в одній групі, Шевченко окремо, Сікора окремо, Ткач окремо. От і вибирайте, думайте. З цього списку категорично не можна обирати Гошовського як вже люстрованого прокурора Львівщини часів Януковича, не можна вибирати представників олігархату Насалика та Шевченка, не можна голосувати за кнопкодава Сікору, не можна голосувати за прихованих кандидатів від «блоку панамських патріотів» Кавінського та Савку, якого «рухівці» використовують «натемно».\nЯ би казав голосувати за Ігоря Ткача, хоч то і виглядає не дуже скромно. Досить голосувати за партію влади. Нам потрібно думати, чим ту зграю зрівноважити.\n— Думаєш, вдасться перемогти на цих виборах поборовши гроші й впливи?\n— Гроші й впливи – важливі речі, але не визначальні для перемоги. Які шанси були в Давида, коли він виступив проти Голіафа? Шанси були невеликі, але вони були – і з Божою допомогою велетень був переможений. Які шанси на незалежну державу Україна були в сорокових роках? Але від того, що тоді наші діди не здалися і робили те, що мусіли робити, то наші нинішні шанси від того тільки збільшилися. У наших дітей буде ще більше шансів, якщо ми перестанемо торгувати своїм виборчим правом, долями своїх дітей.\nПросто подумайте: для чого збирати допомогу солдатам на фронт і в той самий час продавати свій голос на виборах? Яка логіка в тому, щоб не приходити на вибори і потім дивуватися, як погано жити.\nПовторю: на цих виборах є вибір, меню справжнє. Я усвідомлений того, що перемога на цих проміжних виборах – надскладне завдання і я до цього випробування готовий. Справа в тому, що того мало, аби люди прийшли на вибори й за мене проголосували, а треба докласти всіх зусиль, щоб ці голоси були правдиво пораховані й записані в протоколи, щоб не було фальсифікацій результатів виборів. Бо це і є головне в демократичних країнах. Роблю все можливе, щоб донести до виборців свою позицію і сподіваюся на те, що мене почують.\nНарод мусить навести лад в себе вдома, рано чи пізно треба буде європейський цивілізаційний вибір робити – але краще рано, аніж пізно. Нема чого оті радянські соплі і ці бандитські стрілки розсосолювати на два-три покоління, треба будувати українську державу вже. Ще вчора було пізно, а післязавтра – тим більше запізнимося. Тепер ми дивуємося, чому поляки нас перегнали? Коли довго не замітати в хаті, то потім і до віника страшно братися. Але якщо не змінювати ситуацію, то й віник може пилюкою так припасти, що і його важко буде знайти.\nПеред молодими людьми України зараз стоїть вибір – або виїхати з країни, або залишитися жити тут. Перед старшими ще важчий вибір – і їхати за кордон вже нема на коли, і життя тане як сніг, треба терміново міняти країну, аби хоч трохи пожити, як люди. Я хочу жити тут, тут поховані мої предки, тут мають жити мої діти. І перед тими, хто не виїхав і залишився в Україні, є другий вибір – або животіти тут рабами, або стати вільними людьми й збудувати свою державу. Той, хто бореться, – той вже вільний у своїй голові. Калушан, рогатинців і галичан було багато на Майдані, тут багато вільних людей. Тому мої шанси не такі уже й малі. Поборемо і гроші, і впливи. Складність в другому – перетворення держави – це як ремонт автомобіля на повнім ходу. А тут ще – то водій не вміє їхати, то дехто із пасажирів пальне краде і запчастини розпродує наліво. Одним жарко, другим дує, одні кричать – вліво, інші – вправо, мало хто питає «куди взагалі їдемо?»… Але цей ремонт на ходу мусимо робити — інакше втратимо державу.


Анджей СТАСЮК. ПОМИНАЛЬНІ ДНІ. Газета «Форум націй» № 04/119 – Квітень 2012\nПодорож Польщею в поминальний час нагадує казку або сон. У темряві горять вогні. На пагорбах, поза межами міст, на чорних пустищах, вони висять у нічній безодні, мов мерехтливі летючі килими, наче вогненні фата-морґани, мандрівні примари, зіткані із золотих, червоних і зелених пломінчиків, оживляючи кладовища. Над найбільшими з них здіймаються заграви й хмари чорного парафінового диму. Міста сповнює запах запалених лампад. Це дивне, анахронічне свято. Воно зовсім не пасує до наших часів. Відвертає увагу від прагматичного повсякдення. Гаємо час, пересуваючись тисячами, десятками й сотнями тисяч, бо ж країна широка й довга, щоб відвідати закопані в землі останки, рештки тих, хто колись був із нами. Це племінне й дике свято. Мало нам пам’яті. Мусимо фізично відчувати своїх померлих, мусимо знати, що вони спочивають півтора метра під нашими ногами й поволі обертаються в землю, розкладаються на елементи й піддаються мінералізації. І все відбувається поміж вечорових вогнів, серед стовпів чорного диму.\nПоганський, дохристиянський культ предків зберігся. Цілком імовірно, що це третє найважливіше свято в нашому календарі – після Великодня та Різдва. До того ж це єдине з трьох свят, що не піддалося комерціалізації, не піддалося освоєнню і здеґрадуванню до порожнього обряду, до родинної церемонії за накритим столом. Померлі дають нам можливість віднайти частку втраченої людяності. Раз на рік ми стаємо релігійні в найпростіший, архаїчний спосіб і повертаємося до часів, коли ми починали усвідомлювати власну людяність. У тиші й самоті йдемо туди, де лежать тіла наших рідних, тіла, з яких ми самі походимо. Відвідуємо власне минуле, закопане на півтора метра в землю. Можна сказати, що це пригадування релігійності з часів, коли Бог іще не прийшов. Ми складали шану чомусь, що було більше від нас, – власній історії, оселеній у тілах предків.\nНа могилах горять вогні. Зверху, з неба, вони здаються, певно, розкиданими в темряві таборовими стоянками, тимчасовими містами або завмерлими процесіями зі смолоскипами. Раз на рік вогнями позначаємо місця, де ми закопали своїх померлих, щоб вони навіки залишалися, щоби можна було до них прийти, щоб можна було їх відшукати. Ніхто не засвідчить нашого існування краще за них. Ким би людина була без предків? Абсурдне запитання. Тим-то раз на рік світелками позначаємо місця, щоб чорний, порожній, безлюдний і безмежний космос знав, що ми ведемо з ним війну, війну з його небуттям, із його байдужістю. Ось чому запалюють ці вогні. Надвечір усі йдуть геть, сідають в авта, в автобуси й повертаються додому. Залишаються порожні, залиті світлом кладовища. Це одне з найзворушливіших видовищ, яке тільки можна побачити в Польщі. Цей образ говорить про нас більше, ніж ми самі здатні сказати й збагнути.\nТут, де я живу, немає поховань моїх рідних. Але в цій місцевості багато кладовищ. Є лемківські – лише вони залишилися після виселених у сорокових роках сіл. Є військові австро-угорські – пам’ятка з Першої світової війни й однієї з найкривавіших битв того часу, горлицької битви. В найближчій окрузі, не більше ніж сім-вісім кілометрів звідси, маю цих кладовищ, певно, з десяток. Пишу «маю», бо вже багато років намагаюся їх усі в поминальний час відвідати. Деякі з них лежать на пустирищах, у безлюдних долинах, що колись були селами. Тож приїжджаю, запалюю лампадки й читаю імена та прізвища, написані кирилицею. Бо ж тільки в цей спосіб можемо зробити так, щоби хтось не помер назавжди: вимовляти його ім’я, навіть не знаючи його обличчя. Тільки це й можна зробити. Гучно вимовити звуки, назавжди пов’язані з чиїмось життям. Часом де-не-де вже світяться лампадки. Хтось прийшов, хтось відвідав, але зник, мовби й сам був духом.\nНа могилах вояків часто немає табличок із прізвищами. Вони зникли, заіржавіли, вітер і дощ виїли дотла емальовані літери. Але цісарсько-королівська бюрократія та її архів були досконалими стражами пам’яті, й тому знаємо, що на кладовищі в Липній лежить Франц Солівар із 47 Піхотинського Полку, Франц Коцбек із цього ж формування і ще троє їхніх побратимів. А з 14 Стрілецького Полку їх там лежить аж дванадцятеро. Поміж іншими – Йоган Червени, Готліб Одварка й Антон Тркан - нехай спочивають у мирі.\nОтож відвідую мертву армію і приходжу до давніх жителів сіл, яких більше немає. Часом мене застають сутінки, й повертаюся вже затемна. То тут, то там світяться поодинокі вогники. В цілковитій темряві вони здаються мандрівними вогнями, що ведуть подорожніх на манівці й загибель. І в певному сенсі, так і має бути цього Поминального Дня: він мусить вивести нас із рівноваги й позбавити здорового ґлузду, щоб ми могли бодай же на мить повірити в безсмертя тих, над чиїм прахом ступаємо. І при нагоді бодай на крихту у власне.\n«Життя є не тим, що людина пережила, але тим, що вона запам’ятала» (Ґабріель Ґарсіа Маркес). Не знайду кращої відповіді на запитання, чому я є тим, ким я є, і звідки, власне я взявся в цьому місці та в цей час. Південний кордон Польщі, гори, січень, іде сніг і віддаляє мене від решти світу. Завтра зранку буде складно виїхати. Все складається в гармонійну картину. Околиці, зима, пустка спокійного пейзажу, самотність, коли довгими днями бачиш тільки найближчих. Не можу позбутися враження, що все це заплановано дуже й дуже давно, а я переживаю тільки варіації і послідовність якихось перших жестів і подій. Цілком можливо, що це різновид фаталізму, хоча я більше вірю в те, що в житті ми в різні способи повторюємо те, що запам’ятали. Я оселений у власній долі, оскільки бачу в ній неперервність. Ані історія, ані географія не здатні забезпечити нам відчуття, що ми звідкись приходимо. Перша занадто вередлива, надто непередбачувана, друга занадто байдужа. А крім того обидві служать владі, яка за їх допомогою намагається змусити нас повірити, що ми їй щось завинили. Пам’ять нікому не підлегла. Нею правлять внутрішні права склерозу або миттєвих осяянь. Хоч скільки ми намагаємося її зрадити, все осоромлюємося як жалюгідні нікчеми, не варті зневаги вискочки. Зректися пам’яті про себе самого – це духовне самогубство. Досить тільки глянути на селюків, які намагаються видавати себе за міщан, досить подивитися на міщан, що вдають із себе аристократів. Усі вони тікають від своєї пам’яті й не знаходять нічого, що могло би її замінити. Амнезія є формою зневаги до самого себе. У світлі, що настає, ми матимемо небагато речей. Більшість із них підпорядковуватиметься законам економіки, себто кожен здобуток міститиме потенційну втрату. Вірогідно, навіть почуття стануть предметом товарообміну. Можна буде купувати любов і продавати ненависть у досі небувалих масштабах. Цілком можливо, що тільки пам’ять, особиста, вередлива й фраґментарна історія, не знайде покупця, бо ж бо для когось іншого вона буде позбавлена будь-якої вартості...\nМайбутнє – це велика порожнеча. В ній нічого немає, і вона може щонайбільше збуджувати любителів наукової фантастики, марксистів, капіталістів або старих дів. Існує тільки те, що минуло, бо ж воно має свою форму, є осяжним, відчутним, і в свій спосіб воно рятує нас від божевілля, від ментальної руйнації…\nЯ пам’ятаю багато місць і подій. Деякі з них залишилися в мене в пам’яті, мов зупинені фігури якоїсь вистави. Досить малого зусилля, щоб вони ожили. Тоді їх освітлює дивне й тепле світло, завдяки якому минуле повертається в безконечно зменшеному вигляді, як у перевернутому біноклі. Плин часу зменшує зображення, але не може їх знищити. Вони стають мініатюрами подій і речей, але зберігають тепло, колір і свій внутрішній лад. Просто мусимо бути більші за своє минуле, щоб його зберегти.


У Латвії фракція Національного об'єднання, яка входить в керівну коаліцію, запропонувала ввести надзвичайний стан в прикордонних з Білоруссю районах.\nТак, у вівторок глава МВС Латвії Марія Голубєва обговорила з депутатами Сейму від Національного об'єднання ситуацію на латвійсько-білоруському кордоні. А саме те, що потрібно робити Латвії, щоб з Білорусі в країну не хлинули нелегальні мігранти так, як це зараз відбувається на кордоні з Литвою.\nЧитайте також: Латвія відмовилася видати Білорусі опозиціонера Цепкала\nЗазначається, що під час зустрічі вдалося досягти домовленості про необхідність запровадити надзвичайний стан в прикордонному регіоні. Також Нацоб'єднання підкреслило, що потрібно якнайшвидше збудувати стіну на кордоні. Реалізація цього проекту запізнювалася, але зараз, на думку політиків, стіна може стати реальною перешкодою для проникнення мігрантів. Щоб прискорити процес будівництва, необхідно зняти нормативні бар'єри. Також на зустрічі йшлося про те, що потрібно внести поправки до Кримінального закону, посиливши покарання для організаторів і учасників контрабанди людей.\nЧитайте також: У Литві в неділю затримали рекордну кількість нелегалів з Білорусі\nГолова парламентської фракції Національного об'єднання Яніс Домбрава зазначив, що під час зустрічі вдалося досягти порозуміння в тому, що мова зараз йде не про класичних біженців, шукачів притулку в Латвії. Те, що відбувається на кордоні з Білоруссю, оцінюється політиками як гібридна загроза.