Сергій Жадан: Медіа не цікавить література як така | Сергій Жадан\n– Сергію, письменник повинен бути публічним?\n– Я би сказав, що письменник може бути публічним. А може й не бути. В будь-якому разі він нікому нічого не повинен, і в будь-якому разі публічність навряд чи впливає на якість написаного письменником.\nПросто в українських умовах саме поняття публічності є доволі умовним та розмитим, і щонайменшим чином пов’язано саме з професійною діяльністю літератора. У нас письменників якщо й запрошують, скажімо, на телебачення, то хіба щоби поговорити про політику.\n– Тоді навіщо письменнику публічність / слава? Які її переваги? Які її недоліки?\n– Слава, мабуть, шкодить, навряд чи вона має якісь переваги. А що стосується публічності – іноді вона полегшує комунікування, позбавляючи тебе необхідності доводити своє право висловлюватись.\n– Що краще для письменника: працювати в одній сфері чи в багатьох? Чому?\n– Не знаю, мені особисто завжди цікаво було пробувати щось нове, суміщаючи різні сфери й види занять. У такому випадку з’являється значно більше можливостей проговорити й реалізувати щось важливе.\nХоча, гадаю, комусь достатньо просто писати ліричні вірші, аби повністю висловити своє ставлення до цього світу. Навряд чи тут можуть бути якісь універсальні моделі.\n– Мене цікавить, як це відбулося? Як від писання віршів ти прийшов до музики, театру…\n– Просто мені завжди йшлося не лише про писання якихось своїх речей, але й про створення певного контексту, певного середовища. Можливо, це була така форма виживання – у Харкові на початку 90-х ми з друзями-поетами просто не мали публіки.\nБути поетом без читача – не надто комфортно. Тому ми завжди намагалися заповнювати певні комунікативні пустоти, намагалися поєднати все, до чого мали доступ, залучаючи до процесу знайомих художників, музикантів, акторів, фотографів і так далі. Іноді (доволі часто) це переростало в окремі проекти.\nНу, ось так триває й дотепер. До деякої міри це від ландшафтної незаповненості, звичайно. Хоча не лише від неї.\n– Сучасна українська література популярна? Чому?\n– Ну, в певних колах, поза сумнівом, популярна. Просто кола ці достатньо вузькі, щоби говорити про повноцінну популярність у суспільстві. Але так чи інакше – частиною суспільства література затребувана, і кожен читач намагається віднайти необхідні йому тексти.\n– Література взагалі повинна бути популярною? Чому?\n– Краще, звісно, щоби література була справді популярною. Це би позитивно характеризувало суспільство. Все-таки краще, коли люди читають книги, аніж дивляться телебачення, так мені здається.\n– Тому що читання в більшості випадків передбачає свободу вибору, збереження дистанції та внутрішній опір матеріалу. Тоді як телебачення, зазвичай, обмежується простим під’єднанням до сумнівних інформаційних каналів.\nІнакше кажучи, читання – процес, розрахований на активізацію твоєї індивідуальності, а телебачення спрямоване на позбавлення тебе цієї самої індивідуальності. Звісно, все це трішки наївно звучить, але я саме так це все розумію.\n– Чи достатньо сучасну українську літературу представлено в медіа?\n– В медіа її, наскільки я можу судити, дуже мало. Якщо вона там і з’являється, то хіба що в розділах новин, коли йдеться про якісь презентації, виступи, видання, чи в якості чергових політичних заяв українських письменників. Натомість тих-таки рецензій на нові видання з’являється надзвичайно мало.\nСебто, література як така медіа не цікавить. Чому? Очевидно, це не узгоджується з редакційною політикою більшості засобів масової інформації.\n– Чому досі немає якісного часопису про культуру? З іншого боку, можливо, такий часопис не потрібен?\n– Потрібен, і то не один. Брак подібних видань дуже відчутний, оскільки наш літературний процес повноцінно не відслідковується, на жаль. У нас навіть інтернет-ресурсів, присвячених літературі чи культурі, загалом не так багато. Хоча це, здавалося б, не така затратна річ.\nМабуть, не вистачає людей, готових займатися цим у вітчизняних умовах. З іншого боку, літературні дискусії так чи інакше віртуалізуються, переходячи в мережу. А в мережі не так важливо – офіційний це часопис, чи приватний блог.\n– Здається, літературний дискурс взагалі переходить у мережу. Чому, по-твоєму?\n– По-перше, мережа позбавлена (більшою чи меншою мірою) цензури, для будь-якої дискусії це важливо. Хоча відразу ж виникає проблема неадекватності деяких учасників дискусії та потреби модераторства.\nПо-друге, мережа більш оперативна й позбавлена редакційної інерції. По-третє, виявилося, що вона значно доступніша за паперові носії. В цьому є як свої плюси, так і свої мінуси.\nСкажімо, мені здається, саме мережа вбила українську літературну критику, але з іншого боку – лише мережа може відродити її в новій якості.\n– Тоді інше запитання: що є джерелом інформації про актуальну українську літературу?\n– Для мене особисто – інтернет. І сайти, і якісь приватні дописи, і новини, які надсилаються. Друковані видання сьогодні занадто громіздкі й неоперативні. Це, на жаль, не світова преса, яка вже у вечірніх випусках описує події минулого дня.\n– Хто є головним споживачем (якщо це слово тут доцільно вжити) сучасного українського культурного продукту?\n– Мені здається, доцільно, чому ні – цілком нормальне й коректне означення. Споживачі різні.\nСпочатку хотів відповісти, що це здебільшого ті ж таки інтернет-користувачі, потім зрозумів, що це не зовсім точно – існує багато «споживачів» старшого віку, котрі споживають цей самий культурний продукт у доволі перевірений спосіб – через передплати нечисленних часописів та газет, через відвідування бібліотек тощо.\n– Як на мене, є стереотип, що сучасна українська література – це всуціль щось погане / неякісне / непристойне / матюкливе / незрозуміле широкому загалу. Звідки цей стереотип узявся?\n– Всі стереотипи походять від браку інформації та неперевіреності інформаційних джерел. Як будь-яка інша література, сучасна українська література не є явищем однорідним та однорівневим. У більшості випадків критики не надто обізнані з предметом своєї критики.\n– Як сьогодні виглядає імідж, публічний образ сучасної української літератури?\n– Ну, ось так, як ти змалювала це в попередньому питанні.\n– Якби треба було створити імідж, публічний образ сучасної української літератури – яким би він був? Чому?\n– Я би створював імідж молодої, надзвичайно перспективної й потенційної літератури, яка вдало користується досвідом своїх попередників для створення чогось нового, реформуючи мову й підіймаючи серйозні проблеми.\nХоча не певен, що в мене це вийшло б достатньо переконливо.\n– Що варто змінити у ставленні широкого загалу до сучасної української літератури? Тут взагалі доцільно говорити про широкий загал?\n– Та можна говорити, чому ні. Хоча так чи інакше – широкий загал книжок не читає, і не лише в Україні. Але відмовлятися від спроб зацікавити його – теж не потрібно.\nВ будь-якому разі примусово я би нічого не змінював, ясна річ. Просто якби в мене була можливість, я би спробував створити максимально сприятливі умови для того, щоби в «широкого загалу» виникла спокуса щось почитати. Через відкриття бібліотек та книгарень, через видавництва, книги поштою, рекламу в медіа й так далі.\nЗвісно, я кажу про пропагування не лише української літератури, я кажу про пропагування читання взагалі.\n– Як просувати сучукрліт в Україні? За кордоном? Є якісь «фірмові рецепти» створення поля зацікавленості навколо певного культурного / літературного продукту?\n– Відбувається це в найрізноманітніші способи – через приватні зв’язки (коли, наприклад, видавці просять порадити кого-небудь із українських авторів), через запрошення до участі в спільних проектах, через написання рекомендацій, через запрошення в Україну певних зацікавлених осіб.\nЯкихось фірмових рецептів немає, просто якщо ти можеш запропонувати щось цікаве – завжди знайдуться ті, хто цим зацікавиться.\nThis entry was posted in інтерв'ю and tagged інтерв'ю on Лютий 13, 2011 by admin.\n← Сергій Жадан: У “східняків” і “западенців” спільні проблеми Сергій Жадан: Рекомендувати до прочитання книжки – справа невдячна →


В аеропорту Одеси прикордонники затримали злочинницю з Ірану\nВ аеропорту Одеси прикордонники затримали злочинницю з Ірану\nГоловнаНовиниВ аеропорту Одеси прикордонники затримали злочинницю з Ірану\n03/09/18 - 09:10\nУчора в аеропорту Одеси під час заходів прикордонного контролю стосовно однієї із пасажирок, які прибули зі Стамбула, спрацювала база даних Інтерполу.\nСпівробітники прикордонного відомства затримали особу, яка перебувала в міжнародному розшуку.\nУчора в аеропорту Одеси під час заходів прикордонного контролю стосовно однієї із пасажирок, які прибули зі Стамбула, спрацювала база даних Інтерполу. 32-річну громадянку Ірану було виведено з загального потоку та затримано встановленим порядком. Як з’ясувалось, жінку розшукували правоохоронні ограни Ірану за злочин, пов'язаний із організацією торгівлі людьми.\nПро виявлену злочинницю поінформовано Укрбюро Інтерполу в м. Києві, особу передано співробітникам Нацполіції.


Традиції і рівність\nРоздуми про сучасне фарисейство\nПетиція щодо заборони Маршу Рівності на сайті Київської Міської Ради набрала 12577 голосів.\nНа думку автора петиції Галушко Наталії Сергіївни, «Гей-паради та будь-які інші масові заходи ЛГБТ-активістів мають бути забороненими. В країні йде війна, чимало бійців повернулись з передової з психологічними проблемами. Влада, замість того, аби надавати належну підтримку нашим захисникам захищає всілякі "паради", які на даний час взагалі є недоречними. Замість віддати дяку тим, хто за нас вмирав, ЛГБТ-активісти, серед яких наврядчи знайдуться воїни з передової, підривають й так нестабільну ситуацію в країні».\nШановна Наталіє Сергієвно! Хочу вас розчарувати: серед тих, хто холодними лютневими днями стояв на Майдані 2014 року, були присутні і люди, які, з вашої точки зору, «підривають нестабільну ситуацію в країні».\nВони підносили бруківку, готували коктейлі Молотова та вибороли для вас право жити в нормальній європейській країні. Ба, більше того, після початку російської агресії вони, не хвилину не вагаючись, стали до лав бійців-добровольців, що захищали, та продовжують захищати Україну від російської агресії.\nБагато з них вже ніколи не повернуться до своїх домівок після обстрілів з російських «Градів», Ілловайського та Дебальцівського котлів, куль снайперів чи жорстоких катувань у полоні, що вони зазнали від терористів – прихильників традиційних цінностей.\nКоли у 1933 році Гітлер прийшов до влади, то першими жертвами режиму стали не євреї, а геї та лезбійки.\nЦе був тест нації на готовність вбивати людей, інакших від них.\nЗвичайно, такі ритуальні вбивства прикривались саме захистом традиційних цінностей, сім’ї та зростаючого покоління.\nСьогодні 12577 моїх співвітчизників продовжують пестувати в собі «маленького фюрера». Вони готові пошматувати людей лише за право користуватися конституційними свободами.\nВони розглядають людей не через призму їх вчинків або професійних якостей, а через призму їх сексуальної орієнтації. Вони готові заборонити іншим мати спільне майно, законно проживати у одній квартирі, користуватися правом спадщини. Що це, як не дискримінація?\nУявіть собі, що 30-річний чоловік вирішив залучити до своїх прихильників представників вийнятково чоловічої статі. Він проводить весь час з молодими чоловіками, їсть, п’є та спить з ними в одному помешканні. Можна тільки здогадуватись, якими епітетами нагородила б Наталія Сергіївна таку громаду.\nАле впродовж двох тисячоліть весь християнський світ оцінює їх діяльність не з точки зору того, як Вчитель та його учні співіснували з тодішнім суспільством, а що заповідали у 10 заповідях та що своєю діяльністю залишили у спадок.\nМене часто турбує питання: а підтримав би сам Христос Марш Рівності? Адже Він сам був геть інакшим від фарисеїв, що забороняли лікувати в суботу, бо це порушувало традиційні цінності, та готові були до смерті побити камінням жінку.\nВін всіх людей зробив рівними перед Собою. Не засуджуючи жодну людину, Він жорстко засудив фарисейство, бо це не що інше, як спроба під прикриттям захисту традиції панувати над людьми та судити їх за те, що вони є інакшими від тебе.\nЯ хочу слухати музику Чайковського, бо вона чарівна, пісні Елтона Джона оцінювати з точки зору музичних вподобань, захоплюватись гарними сукнями від відомих кутюр’є, і мене не повинно турбувати особисте життя людини, бо це є насильницьким вторгненням до її інтимного світу.\nЯ проти агресивного нав’язування будь-якої ідеології. Мені однаково огидно бачити як розфарбованих чоловіків та жінок, неначе з Окружної дороги м.Києва, так і богоборців з перекошеними обличчями, що іконами здатні проломити голову.\nАле сьогодні людина, що йде у хусточці з церкви, не ризикує своїм життям за прихильність традиціям.\nЧи може Марш Рівності спровокувати пропаганду насильства та педофілії?\nАдже сумна статистика свідчить, що переважна більшість злочинів, пов’язаних з сексуальним насильством, коїться саме представниками традиційної орієнтації. Піп з хрестом на шиї, що закликає бити дружину для виховання, аргументуючи жорстокість з позиції християнства, є набагато небезпечнішим, ніж гей-подружжя. Але невже з цього випливає, що традиційні цінності треба заборонити?\nМарш Рівності – це про право бути людиною. І до Содому і Гоморри він не має жодного відношення. Це право ходити вільно по вулиці, знаючи, що за твої вподобання тебе не підстереже фанатик з хрестом на шиї та з традиційними цінностями в голові.\nСтрельба на концерте в Австрии: трое погибших\nПочти сорок человек отравились во Львовской области\nВ здании полиции Киева случился пожар


20 листопада з ініціативи ООН відзначається Всесвітній день дитини. Саме 20 листопада 1959 року було ухвалено «Декларацію прав дитини», а через 30 років у 1989 «Конвенцію прав дитини». Ці міжнародні документи закріплюють права дитини на охорону здоров'я, на освіту, на захист від рабської праці та участі у військових конфліктах. «Декларація прав дитини» та «Конвенція прав дитини» ратифіковані практично всіма країнами - членами Організації Об'єднаних Націй.\nТОВ «Комплекс Агромарс» теж не залишилось осторонь від Всесвітнього дня дитини. 20 листопада головний лікар ветеринарної служби Микола Ковальов відвідав гаврилівський дитячий садок «Веселка», якому «Комплекс Агромарс» постійно надає спонсорську допомогу. На честь свята до дитячого садка були передані набори розвиваючих конструкторів, а адміністрації закладу подарували новий принтер-МФУ.\nЗавідуюча дитячим садком Наталія Розмаїта поділилася спогадами: «Свого часу наш дитячий садок виник саме на базі держплемптахозаводу «Поліський», а зараз, більше ніж через тридцять років, його наступник «Комплекс Агромарс» продовжує допомагати єдиному дошкільному закладу в селі Гаврилівка. Завдяки «Агромарсу» триста п'ятдесят дітей безкоштовно харчуються якісним м'ясом, а тепер керівництво підприємства допомогло нам із придбанням такої необхідної офісної техніки».\nГоловний ветлікар ТОВ «Комплекс Агромарс» Микола Ковальов, вітаючи вихованців «Веселки», зазначив, що вдячний за можливість дарувати радість дітям і їх наставникам. «Світ так влаштований: на початку життєвого шляху про нас дбають, нас виховують і навчають, а через деякий час вже ми вчимо і виховуємо наступних дітей. Немає нічого важливішого і дорожчого ніж майбутнє, яке поки риється в пісочницях і будує зоопарки з конструктора. А завтра саме ці люди будуть зводити тут нові агрохолдинги та запускати ракети до Марсу».


Працюємо разом: коворкінг як альтернатива офісу | Kyivstar Business HUB\nПрацюємо разом: коворкінг як альтернатива офісу\nKyivstar Business Hub Знання Працюємо разом: коворкінг як альтернатива офісу\nЗа даними компанії Office Time, 42% «домашніх» співробітників у країнах Євросоюзу дивляться телевізор у робочий час. Тому час витрачається неефективно, губляться контакти і замовлення.\nУтім, вдома працювати зручно – не треба витрачати час на поїздки в офіс. Але багато чого відволікає, та й клієнта додому не покличеш. Варто все-таки розділяти місця відпочинку і роботи. Є кілька альтернатив: працювати у кафе або орендувати традиційний офіс. Але у кафе галасливо і потрібно щось постійно замовляти. Свій офіс – солідно, проте дорого і потребує ресурсів.\nТому дедалі більше підприємців обирають коворкінги – великі колективні офіси для людей, які не зв’язані місцем роботи. Там є стіл і стілець, базова офісна техніка, переговорні, а також чай-кава, кухня або вже готова їжа. І коштує все це копійки.\nКоворкінги з’явилися нещодавно – 2005 року в США. Спочатку вони були розраховані на програмістів і IT-підприємців, які працюють віддалено, але періодично їм потрібен офіс. Тепер їх уподобали різні фахівці по всьому світу. Потрапити у коворкінг дуже просто: забронювати місце можна телефоном або електронною поштою.\nКоворкінг має бути корисним, зручним і добре обладнаним для роботи. Естетична складова важлива, але другорядна. Якщо немає принтера, сканера або низька швидкість інтернет-з’єднання, буде незручно.\nРобочим місцем послуги коворкінгів не обмежуються. Зазвичай як бонус пропонують креативний простір із зоною для ігор і відпочинку. Серед додаткових опцій найчастіше зустрічаються: оренда залів і обладнання для конференцій, проведення тренінгів, лекцій, зустрічей або концертів, кінопоказів та виставок. Подекуди є навіть душові.\nЧимало великих коворкінгів допомагають клієнтам експертизою. У низці київських центрів можна отримати консультацію фінансового фахівця і юриста, скористатися послугами кур’єра або сейфами для зберігання речей.\nВартість оренди місця у коворкінговому центрі залежить від проведеного там часу: що менше – то дорожче. Деякі пропонують безкоштовний ознайомчий день. Найпопулярніший формат – погодинна оплата. У мережі коворкінгів «Циферблат» щохвилинна тарифікація.\nНа ціни впливають місце розташування і необхідна техніка, а також ізоляція. Найдешевшими є динамічні простори, де клієнт обирає будь-який вільний стіл. Дорожчими будуть окремі кабінети. За таким принципом «Платформа» пропонує місячні абонементи за ціною від 1000 грн до 4200 грн.\nА середній ціновий діапазон для київських коворкінгів становить 1500-3000 грн на місяць за постійну оренду місця. Під час оплати тривалого періоду – півроку або рік – усі запропонують чималу знижку. Крім того, є «спільноти за інтересами»: київський #mediahub орієнтований на журналістів, а в школі-студії «Шити легко» є коворкінг на швацьких машинках; Sчасt’е HUB позиціонує себе як бізнес-інкубатор, а BIBLIOTECH – як сучасна бібліотека.\nВибрати відповідний неважко – у мережі з’явилося кілька проектів-каталогів, які охоплюють усі міста України. Приміром, на coworking.com.ua можна знайти короткий опис кожного коворкінгу і подивитися фото, а також порівняти розташування і вартість. Каталог регулярно поповнюється новими центрами.\nОсобливості та етикет\nГоловний плюс коворкінгу – атмосфера. Тут працюють різні фахівці: люди творчих професій, студенти, науковці, стартапери, програмісти. Взаємодія з ними надихає. Часто саме різнобічного спілкування багатьом не вистачає під час роботи у закритому офісі або вдома.\nКрім того, бути в екотренді тут дуже просто. Сонячні панелі як джерело електроенергії, економія води та переробка паперу – реалії сучасного коворкінгу.\nКожен офіс має свої правила, існують вони і в коворкінгах. Принципи універсальні: бути ввічливим і акуратним. У деяких є «зона тиші» (наприклад, у київському «На Лук’янівці») – говорити по телефону і спілкуватися можна тільки за її межами.\nЧого чекають від відвідувачів? Усмішок, доброзичливості і ненав’язливості. Хорошим тоном вважається уміння навіть за щільного графіка випити чай з іншими відвідувачами. Звісно, іноді хтось може ігнорувати правила, але рідко. Люди, які вибирають коворкінг, не цураються спілкування. Та набридати там ніхто не буде.\nХай яким інтровертом не була б людина, навколо неї є багато цікавих і розумних людей, тож однаково контактуватиме з ними. Так часто виникає кооперація різних проектів або створюються цілі компанії. Жак-Ів Юар, засновник консалтингової компанії Global Enterprise, розповідає, що трьох своїх компаньйонів-бізнесменів він зустрів саме у коворкінговому центрі.


як нанести макіяж згідно із затвердженою процедурою\nПочніть з свіжих промитих обличчя (і руки, теж). Отримати особи, або зробити його самостійно. Ви хочете, щоб ваше обличчя, щоб бути чітке і гладке полотно для вас, “художник”, щоб зробити ваше мистецтво. Використовуйте хороший глибокого чищення маски. Не відшаровуються якщо у вас жирна або чутлива шкіра. Він розповсюджуватиметься бактерії навколо особи від вже існуючих плям. Використовуйте антибактеріальне мило, якщо у вас є прищі. Також переконайтеся, що ви заміните ви використовуєте рушник, щоб висушити Ваші обличчя щотижня. Нарешті застосовується тонер, приймаючи ватним тампоном, змоченим у теплій воді і змести його на обличчя. Тонер відновить рівень рН шкіри і підібрати залишилася бруд.\nЯкщо фундамент зазвичай робить вашу шкіру відчувати себе товстою і жирної, то ви не використовуєте правильний вигляд (більш міцного фонди важче, оскільки є основою, які перетворюються в порошках тому уникайте цих). У самому справі, ви можете в значній мірі уникнути майже всі фонди і дотримуватися крем приховування та корекції палички для роздратування шкіри і темні кола. Застосувати ці і змішайте їх, масажуючи їх в шкіру.\nВикористовуйте щітку, щоб застосувати консилер під кожним оком, і втирати його в с пальцем. Він повинен зрушуватися з шкірою, як фундамент. Якщо консилер йде Cakey, формула ви використовуєте дуже сухе. Нанесіть навколо носа і губ, щоб зафіксувати колір губ і зробити губи повніше з’являються. Коректор повинен доповнювати і дзеркало тіні вашого фонду. Якщо ваш праймер, основа і консилер все на основі кремнію, вони будуть набагато довше.\nПросто нанесіть помаду одного кольору. Виберіть будь-який з потрібний колір помади (колір, який підходить для вашого тону шкіри) і нанесіть на губи. Додайте трохи бальзаму для губ, якщо ваша помада мають дуже невелику кількість зволожуючого агента.\nПросто нанесіть тонкою лінією підводки для очей на зовнішньому кінчику нижню повіку ока. Чи не намалювати повну лінію від нижньої внутрішньої кришки очі на нижній зовнішній частині повіки, вона буде виглядати дуже неприродно. Нанесіть помаду за вашим вибором і додати бальзам для губ, якщо це необхідно.\nЗавжди зволожуйте шкіру перед нанесенням основи, навіть якщо ваша шкіра жирна. Першим кроком при нанесенні макіяжу є застосування відповідних Зволожувач у відповідності з вашим типом шкіри. Це поліпшить якість вашої шкіри і діяти в якості захисного шару, яка утримує вологу в шкірі і зупинити його від випаровування. Нанесіть зволожуючий крем і дайте йому вбратися протягом 3 хвилин перед нанесенням основи. Зволожуючі захистити шкіру від сонця, вітру, холоду, від забруднювачів навколишнього середовища і живлять шкіру.\nЯкщо ви використовуєте занадто багато бронзатор і ваша шкіра виглядає помаранчевим, то ви можете стерти деякі з макіяж з чистою губкою макіяж, поки не отримаєте бажаний вид.\nНайкраще грати з різними кольорами, поки не отримаєте той, який добре поєднується на губі. Це дуже важко сказати, які кольори краще всього хоча ваш візажист, ймовірно, радив вам на який колір вибрати.\nНанесіть тіні для повік, щоб нижні вії. Використання тіней для повік кисті нанесіть глибокого відтінку тіней для повік по дну вій, зовні всередину Якщо у вас немає широко розставленими очима, не шикуються в лінію всю нижню кришку. Замість цього, зупинитися на півдорозі. Для більш природний вигляд, що не занурити кисть в тіні знову ж, замість цього, використовувати надлишок, що до цих пір на кисті для нижніх вій.\nPrevious Previous post: краще шкіра виглядає більш ефективні анти-старіння лікування\nNext Next post: Чоловіча вмивання – чувак, припиніть використання продукту жінці, необхідно чоловіків по догляду за шкірою


Пентагону дозволили завдавати авіаудари по позиціях ІД в Афганістані — 5 канал\nПентагону дозволили завдавати авіаудари по позиціях ІД в Афганістані\nПентагону дозволили завдавати авіаудари по позиціях угруповання "Ісламська держава" в Афганістані.\nПро це пише The Washington Post із посиланням на урядові джерела. Атакуватимуть бази бойовиків, пов'язаних із "Ісламською державою".\nРаніше американські війська мали право на авіаудари лише у трьох випадках: щоб захистити іноземні сили на території країни, допомогти афганським військам відбити ворожу атаку чи завдати удару по позиціях бойовиків із угруповання "Аль-Каїда".\nПентагон визнав, що й раніше атакував бойовиків у Афганістані, але тільки якщо ті мали ворожі наміри. Тепер має право бомбити всіх, хто має зв'язки з терористами з ІД.\nНову стратегію США ухвалили на тлі погіршення ситуації в Афганістані. Там різко активізувався рух "Талібан". Зараз він б'ється з "Ісламською державою" за панування над територіями на кордоні з Пакистаном.\nНагадаємо, напередодні міжнародна коаліція обговорила військову кампанію проти "Ісламської держави".\nСША Афганістан "Ісламська держава" авіаудари\nСексизм від нардепа в Умані: чиновниці просять Раду втрутитися\nГончаренко пояснив, чому для України важливо бути в Давосі


На Тернопільщині офіційно зареєстровано 120 громад УПЦ МП | Телеканал ІНТБ\nВи знаходитесь: Головна / Новини / На Тернопільщині офіційно зареєстровано 120 громад УПЦ МП\nАвтор: Ірина Худобá-Луциків Опубліковано: 06.09.2018 o 18:46 категорія: Новини, суспільство Прокоментуй!\nНезадовго до візиту Московського патріарха Кіріла до Стамбула, від Кам’янця-Подільського до Почаївської лаври пройшла хода вірян Української православної церкви Московського патріархату. Втім, сколихнула Україну не вона, а футболки, в які були одягнені частина її учасників. Тернопільські активісти та священнослужителі переконані – це провокація, яка мала на меті завадити Українській православній церкві отримати Томос.\nавтокефалія Московський Патріархат Томос Українська православна церква футболки хода\nтеги: автокефалія Московський Патріархат Томос Українська православна церква футболки хода\nПопередня: «Слава Україні!». Депутати проголосували за нове стройове вітання\nНаступна: Випуск за 6 вересня 2018 року


"Випала з автобуса і загинула на місці": Подробиці резонансної аварії. Хто відповість за смерть дитини? | ШОКУЮЧІ ФАКТИ\n“Випала з автобуса і загинула на місці”: Подробиці резонансної аварії. Хто відповість за смерть дитини?\n27.01.2020 Події, Трагедії, Україна


Як молитися за померлу людину в перші дні після смерті? (продовження) » Православний молодіжний веб-портал hram.lviv.ua\nУ тому випадку, якщо людину хоронили без панахиди (напр.: за часів тоталітарного режиму, воєнних дій чи ін.), то на могилі, або в церкві звершується заочний похорон. Після чину похорону священик запечатує гріб померлого, або землю, принесену до храму на благословення, хрестоподібно висипають на гріб померлого.\nЄ прадавній звичай у пам'ять померлого робити трапези для бідних, роздавати одяг та робити інші вияви милосердя. Сьогодні стало традицією робити поминальні обіди у день похорону, річниці та інші пам'ятні дні. Про такий звичай говорить пророк Єремія: "щоб потішити їх над померлим... будуть ламати їм хліба у жалобі" (Єр. 16;7). Словами "будуть ламати їм хліба" пророк свідчить, що поминання померлих споживанням хліба з молитвою, приносить користь для померлого. Але ж як саме за обідом поминають померлих? Православні християни за поминальною трапезою читають молитву, а потім з молитовним настроєм споживають подану у пам'ять померлого їжу.\nВ цьому розділі ми намагатимемося, прислухаючись до думок різних людей, що живуть православним життям, систематизувати різні поради і побажання. Це не є ні правилом, ні уставом, а узагальненим правилом поминання померлих.\n1.Якщо поминки (3,9,40 дні, роковини) випадають на час Великого Посту, то в перший, четвертий і сьомий тиждень посту рідні і близькі померлого на поминки нікого не запрошують, - ці тижні особливо строгі. Якщо поминальні дні припадають на будні дні інших тижнів Великого Посту, то вони переносяться на найближчі (попереду) суботу, чи неділю. Це називається зустрічним поминанням. Робиться це тому, що тільки у святкові дні Великого Посту - суботу і неділю, звершується Божественна Літургія св. Іоана Золотоустого (в суботу) і св. Василія Великого (у неділю). Ліпше перекласти поминальні обіди на час до або після Великого посту. В давні часи на поминальну трапезу запрошували бідних, калік, сиріт. Хто не дотримується давнього звичаю нехай запрошує лише найближчу родину: матір, батька, чоловіка, жінку, дітей, внуків.\n2. Якщо поминки припадають на Світлу седмицю (Перший тиждень після Великодня), то в ці перші вісім днів після Великодня нечитаються молитви за покійних і не звершується за ними панахида. Замість звичайної панахиди в Православній Церкві служиться пасхальна панахида (пасхальний похорон). Православна Церква померлих починає поминати з вівторка Фоминого тижня (другий тиждень після Пасхи), з цього дня у церкві за померлого можна замовити заупокійні богослужіння (Літургію, панахиду).\n3. Не слід поминати померлого за столом горілкою та іншими алкогольними напоями (навіть якщо померлий любив випити). Поминки - це дні скорботи, дні молитви за померлого, який може знаходитися у важких муках. Тож невже душі буде легше на тому світі, якщо ми тут насолоджуватимемося вином?\n4. За столом краще читати чи співати ті молитви, які знають більшість присутніх, а не обговорювати політичні новини і побутові проблеми.\n5. Поминальний обід, який готують рідні і близькі померлого, - це свого роду милостиня для всіх, хто на ньому присутній. Звідси і пішло бажання господарів пригощати всіх якомога смачніше і ситніше. Але потрібно дотримуватися постових днів, встановлених Святою Православною Церквою. Померлих поминають тією їжею, яка передбачена на день поминок: в середу, п'ятницю і в дні постів - пісною, у всі інші - можна скоромною.\n6. Перед поминальною трапезою читають сімнадцяту кафізму Псалтиря, молитви читають перед святими іконами, запаливши свічки. В цей час особливо треба молитися за прощення гріхів покійного. Безпосередньо перед їжею читають молитву "Отче наш".\n7. Першою стравою, яку споживають, є кутя. Це відварені зерна пшениці, змішані з медом. Зерна є символом воскресіння, а мед або родзинки - насолодою, яку мають праведники у Царстві Небесному. Кутя освячується у храмі під час панахиди. Кутю коштують усі присутні, починаючи з рідних. Після обіду читають подячну молитву: "Дякуємо Тобі, Христе Боже наш, що Ти наситив нас земними Твоїми дарами, не позбав нас і небесного Твого Царства, але як прийшов Ти, Спасе, поміж учнів Твоїх і мир їм дав, прийди до нас і спаси нас. Амінь." В кінці обіду попросіть у Бога за всіх померлих: "Подай, Господи, відпущення гріхів усім раніше спочилим у вірі й надії на воскресіння отцям, братам і сестрам нашим і сотвори їм вічну пам'ять: "Вічна пам'ять" (тричі).\n8. Але найголовніше - молитися за упокій і помилування душі померлої людини. Може так статися, що в домі нічого не залишиться, крім води і сухарів, і не буде навіть куті. Що ж, поминання буде гірше? Якщо не знайдеться в домі навіть молитовника, то будемо читати ті молитви, які знаємо напам'ять, звернемося до Бога своїми словами, тільки щоб зітхання наше за душі померлих ішло від серця. Якщо ж є молитовник, то краще молитися по ньому, як було сказано раніше.\nМолитися (брати участь у читанні і співі молитов) необхідно всім, хто прийшов на поминальний обід, "Бо де двоє, чи троє в Ім'я Моє зібрані, там Я серед них" (Мт. 18;20).\nПам'ятаймо, що Серцевідець Бог судить не лише діла, а й наміри. Якщо ми готові потрудитися (а молитва е труд) заради упокою душ померлих, якщо ми віримо, що за нашими молитовними трудами, через нашу віру і милостиню прийде полегшення тим, за кого ми молимося, то Бог почує нас, бо сказано Самим Спасителем: "Все, чого попросите у молитві з вірою, - одержите" (Мт.21:22).\nЗа матеріалами книги ієрея Василія Клим'юка «У Бога всі живі»\nПравославний молодіжний веб-портал hram.lviv.ua[/url]\nРадониця – радість воскресіння померлих. Тиждень 2-й після Пасхи. У вівторок другої седмиці після Пасхи, через день після Фоминої неділі (Антипасхи), Православна Церква встановила …\nСмерть захоплює багатьох людей тоді, коли вони тільки що увірували, почали усвідомлювати свої гріхи і не встигли розкаятись у своїх вчинках. Однак Господь не залишає людей без наді…\nУ другу неділю Великого посту звершується пам'ять св. Григорія Палами, який жив у ХІV ст. Згідно з православною вірою він навчав, що за подвиг посту і молитви Господь осяває віруюч…\nМолитва після прийняття їжі\nДякуємо Тобі, Христе Боже наш, що Ти наситив нас земними Твоїми благами (їжею); не позбав нас і Небесного Твого Царства. Але як Ти прийшов, Спасе, серед учеників Твоїх і мир дав їм…\nВ суботу, 18 червня 2016 року Божого, у переддень свята П’ятдесятниці, Свята Православна Церква звершує вселенське згадування всіх у вірі спочилих православних християн, що померли…\nВеликий піст в 2020 році розпочався 2 березня і триватиме шість тижнів. Це особливий період, який готує нас до зустрічі головної події - свята Пасхи Христової. Щоб краще зрозуміти…\nОдного разу святий Макарій Єгипетський, проходячи пустелею, побачив людський череп і спитав його про загробний стан померлих. Преподобний звичайно часто молився про померлих і тому…


Інше. Дописи в блозі, що не підходять до інших категорій\nМісто Харків та іспанський стид\nВсі знають, що місто Харків – студентське та інтернаціональне. Я мешкаю у вельми мультикультурному районі, котрий існує як доказ першого речення. Але в цьому дописі я хочу поділитися тим, що мене вразило з неприємного боку, за що мені було соромно і я постійно фейспалмила, адже інших емоцій не було. Нещодавно ми спробували скористатис...\nЯк ми спробували каучсерфінг\nКаучсерфінг – це чудова нагода: потренувати свою розмовну англійську, або іншу мову; отримати нові цікаві знайомства; подивитися на своє місто з іншого боку. Наразі це все, що я винесла з цього досвіду. І про нього я хочу розповісти у цьому дописі. Що таке каучсерфінг і як це працює Інфи про це в інеті чимало, але і я напишу. Це се...\nБагатотарифний лічильник гарячої води: досвід за 2.5 роки користування\n2.5 роки як нам встановили багатотарифний лічильник гарячої води. Так як у нас бували проблеми з недогрівом, то вибір саме такого лічильника був принциповим. І, повірте, недогрів не тільки у нас, він є всюди, просто ви цього не знаєте і сплачуєте як за повноцінну гарячу воду. Так як ХТМ доволі хитросрака контора, то колись вони навіть по...\nПісляопераційні набряки – це нормальна реакція нашого тіла на втручання. Але набряки часто супроводжуються болем, дискомфортом і елементарною неможливістю робити звичні справи. Вже минуло більше року після корекції hallux valgus та плоскостопості, тож вирішила окремо написати як зняти набряк після операції на стопах, з власного досвіду. ...\nКісточки на ногах або шишки – як не назви, все це вальгусна деформація першого пальця стопи, або hallux valgus. В когось деформація розвивається через генетику, в когось – через любов до підборів, в когось через надмірну вагу, плоскостопість. В мене кісточки на ногах з дитинства, такі саме в матері, такі були в діда, шишки є й в бабусі, ...\nЛют 11, 2017\nБальзам для губ - ну що в ньому може бути небезпечного? Але в якийсь момент я усвідомила, що бальзами у мене є всюди: на тумбочці біля ліжка, на робочому столі, на кухні, в машині, у двох наплічниках по одному, й звісно у сумках (щоб не перекладати постійно).. Не забагато? Спробувала згадати, коли я ними почала користуватися, коли почала ...\nХоча MiBand та Misfit Shine 2 відносяться до різних цінових категорій, та вирішила я їх порівняти, чому ні? MiBand мене давно розчарував, особливо після того як рукосракі розробники зґвалтували застосунок. Мені не подобається в ньому нічого. А скасування фішки "rest day" стало останнім цвяхом у кришку домовини бренду. Це була крута м...\nПро електронні книжки, kindle та зручність\nБідні бо дурні - це про наших книговидавців. Адже багато видавництв  (не кажу, що всі) застрягли у минулому та пручаються сьогоденню з останніх сил, втрачаючи чималу частку грошей. Чому? Тому що не продають в електронномому форматі копії друкованих книжок. Мабуть, так зручніше волати про занепад читання в Україні. А могли би зароблят...\nПляшки для води я вважаю першочерговим мастхевом, адже воду люблю та не можу без неї довго. Коли постало питання яку саме обрати пляшку для води, пішла я до пошуковика. Ну тут все не зовсім добре, адже у видачі присутні сайти перекупників зі звичайного аліекспресу, що торгують попсовими май ботлами. Таку пляшку я собі не хотіла з декілько...\nІнше? Ну так, а як ще назвати розділ в блозі, куди потрапляють дописи, що не підходять до жодної з категорій? Здебільшого я пишу про стрічки які подивилася, раджу що почитати, мандрую зрідка і тут пишу про подорожі (іноді ну дуже детально). А в інше в решті потрапляють не менш цікаві дописи, просто нема куди більше їх запостити. Наразі тут пости про мій власний досвід, знаю, що багато людей знаходить мій лонгрід про операцію з корекції hallux valgus, такі от досвіди. Ще пишу про різні корисні або цікаві штучки, що я знайшла для себе, деякі побутові дрібнички. Тож приємного читання та знайомства з блогом.


Яструб - Яструб - Птахи - Каталог статей - Тваринний і рослинний символізм в світовій міфології\nГоловна » Статті » Птахи » Яструб\nВ грецькій міфології яструб разом з іншими тваринами вважався провідником сонця.\nВ образі яструба в єгипетських міфах постає богиня Ісіда. Вона обернулася на цього птаха і зачала дитину, пролітаючи над трупом свого чоловіка. Від цього народився Гор-Молодший.\nВ легендах східних слов`ян на яструба після одного року життя перетворювалася кожна зозуля.\nУ українських селян яструба сприймали перш за все як шкідника, який може напасти на домашню птицю. Проти нього існувало багато магічних формул. Зокрема, коли він з`являвся в небі то існував звичай відганяти його криками : "Гай, гай, не до нас, до людей, де багато курей!”, "Гай, гай, на чужий край, там по четверо хватай, а у мене не займай!”, "Шуги, на попові кури, а на наші не лети, тобі очі засліпи!”\nЗгідно з міфологічними уявленнями скандинавських народів про світове дерево Іггдрасіль на його вершині сидів мудрий орел, а між його очей – яструб Ведрфьольнір (його ім`я означає "Полинялий від негоди”).\nШумеро-аккадський бог підземного царства Нергал мав слуг-демонів, які нагадували своїм зовнішнім виглядом яструбів.\nЯструб вважався предком азербайджанського роду япарів.\n"Кігті, як у яструба” згідно з описом Лі Ши-чженя в трактаті "Беньцао ган му” ("Основні відомості з фармакології”, ХVI ст.) мав відомий китайський міфічний дракон Лун.\nІм’я однієї з доньок голови злих духів верхнього світу в якутській міфології Улу тойона Маган кирдай означає "Біла ястубиця”.\nЗгідно з міфами готтентотів дурний норов яструбів пояснюється тим, що їх предок та культурний герой-трікстер Хейтсі-Ейбіб прокляв цього птаха.\nВ міфології ряду індіанських народів в образі яструба виступає культурний герой Каранчо. Він веде боротьбу з різними чудовиськами (зокрема, знищує птаха-людожера) та добуває вогонь. В багатьох міфах його партнером є лис-трікстер.\nМіфологія народів Океанії.\nВ ролі деміурга у ряду народів Океанії виступає яструб на ім’я Тагаро.\nКатегорія: Яструб | Додав: terworld (06.08.2009)\nПереглядів: 1138 | Рейтинг: 5.0/4 | - Оцінити -ВідмінноДобреНепоганоПоганоЖахливо


Перикороніт (перикоронарит) — запальний процес в м’яких тканинах ясен, що виникає внаслідок тривалого і скрутного прорізування зуба, частіше за все третього нижнього моляра, званого також «зуб мудрості». Виявляється він у вигляді наростання ясенний тканини на поверхню коронки, утворюючи своєрідний «капюшон» і сприяючи скупченню і розмноженню патогенних мікроорганізмів.\n2. Види перікороніта\n3. Симптоми і діагностика\n4. З чим можна сплутати перикоронарит?\n5.1. Висічення ясен\n5.2. Видалення зуба мудрості\n5.3. Лазерна операція\n6. Чи можливо лікування в домашніх умовах?\n7. Ускладнення перікороніта\nВідзначають кілька провідних причин при гострому перікоронаріте:\nтривалий і скрутне прорізування зуба мудрості.\nнеправильне розміщення зубного ряду.\nвластиве стирання емалі і зменшення ширини зубної дуги.\nБувають випадки, коли фізіологічно закладена дуже щільна десневая тканину або з роками вона ущільнюється, і процес прорізування стає більш складним і тривалим. Внаслідок цього відбувається наростання слизової оболонки ясен на поверхню коронки зуба, куди регулярно потрапляють частинки їжі, будучи сприятливим середовищем для розвитку патогенних мікроорганізмів (стафілококи, стрептококи, анаеробні бактерії) (рекомендуємо прочитати: що робити, якщо зуб під коронкою захворів?). Щодня цей наріст піддається травмуванню під час жування та чищення зубів, що також призводить до запалення.\nЧИТАЕМ ТАКОЖ: наріст на яснах при прорізуванні зубів у дитини: фото і способи лікування\nПерикороніт зуба мудрості можна розділити на два види:\nКатаральний проявляється формуванням ясенного капюшона і запальним процесом.\nгнійний перикоронарит відрізняється виділенням з вогнища запалення навколо зуба ексудату, що носить гнійний характер.\nТакож розрізняють дві стадії перебігу:\nГострий перикоронарит виступає початковою стадією хвороби, проявляється запаленням і відповідною симптоматикою.\nХронічний розвивається в результаті неправильного або неповного лікування початкової стадії, що призводить до тимчасовому поліпшенню клінічної картини.\nсимптом оми і діагностика\nПерикороніт характеризується гострим початком. Першими симптомами є хворобливі відчуття в місці прорізати зуба при жуванні і відкриванні рота. Далі може спостерігатися субфебрильна температура і загальне нездужання, біль при ковтанні, іррадіює в вухо, і неприємний запах з рота. Дані ознаки є приводом для звернення до лікаря-стоматолога з підозрою на перикоронарит.\nЧИТАЕМ ТАКОЖ: чи може хворіти вухо від зуба мудрості і як це усунути?\nПри огляді спостерігається гіперемія і набряклість слизових оболонок навколо прорізаються зуба мудрості, при натисканні на них можливе виділення гнійної рідини, контрактура (скутість) жувальних м’язів, при пальпації подніжнечелюстние лімфатичні вузли запалені і болючі відповідно стороні поразки. В загальному аналізі крові можна побачити підвищений рівень лейкоцитів і збільшення ШОЕ.\nКрім зовнішнього огляду для діагностики перікороніта проводиться рентгенологічне дослідження ураженої ділянки. На знімку дивляться область поразки, розташування кореня пошкодженого зуба і напрямок його зростання, наявність ексудату в області періодонта.\nЗ чим можна сплутати перикоронарит?\nДуже важливо при перікоронаріте зуба мудрості і виборі лікування провести диференціальну діагностику з подібними захворюваннями. Часто симптоми перікороніта можна сплутати з зовнішніми проявами пульпіту або періодонтиту.\nЧИТАЕМ ТАКОЖ: лікують зуби мудрості від карієсу або пульпіту?\nВідмінністю перікороніта від пульпіту є наявність набряклості і гіперемії ясенний тканини, утруднене відкривання рота. Ще можливе виділення серозного або гнійного вмісту з капюшона над зубом.\nВідрізнити гострий перикороніт від періодонтиту набагато складніше. Для їх відмінності необхідно врахувати причину розвитку захворювання, так при періодонтит запалення розвивається при вже прорізався зубі. Щоб упевнитися в правильності постановки того чи іншого діагнозу, необхідно провести рентгенологічне дослідження ураженої ділянки.\nНа сьогоднішній день в практиці стоматології існує три методи лікування цієї недуги. Первісне захід на догоспітальному етапі є полоскання антисептичними розчинами і прийом анальгетиків, які можуть купірувати запальний процес. Подальше лікування перикоронарита проводиться в клініці хірургом-стоматологом.\nТерапія даного захворювання не представляє собою великих складнощів. Необхідно вчасно звернутися до лікаря-стоматолога і дотримуватися всі його рекомендації. При виборі способу лікування перікороніта враховується стан зуба і його розміщення по відношенню до прилеглих тканин.\nПоказанням до цього методу виступає повністю прорізався зуб, який не повинен упиратися в передній край гілки щелепи.\nЛікування полягає в хірургічному висіченні скальпелем або спеціальними ножицями нависає над поверхнею зуба ділянки запаленої ясна з подальшим збереженням моляра.\nПроводиться операція під місцевою анестезією. Після завершення поверхню рани обробляють антисептиком і кровоспинну засобом, припікають тампоном, змоченим йодоформом.\nВ разі рецидиву перикоронарита показана екстракція зуба.\nДля вибору даного методу може служити ряд причин:\nзміщення зубного ряду і недостатнє місце для зростаючого зуба мудрості.\nйого неправильний ріст і пошкодження навколишніх ділянок або сусідніх молярів.\nускладнення у вигляді околочелюстной флегмони або остеомієліту нижньої щелепи.\nВидалення проводиться після купірування гострих симптомів перікороніта. Коли екстракція завершена, альвеолярну лунку чистять, промивають антисептичними засобами і накладають шви (перев’язка не робиться).\nНайбільш безпечним і зручним методом лікування можна назвати лазерне видалення десневого капюшона. Його переваги: \nвисока точність проведеної операції .\nшвидке загоєння з мінімальними ускладненнями або рецидивами.\nзбереження зуба мудрості.\nОперація проводиться в амбулаторії і не вимагає попередньої підготовки. Виконується під місцевою анестезією, попередньо сануючих ротова порожнина, після чого за допомогою лазера видаляється запалилися ясенний капюшон.\nКатегорично заборонено займатися самолікуванням в домашніх умовах. Можливо лише зняття симптомів на початковій стадії розвитку хвороби за допомогою полоскання антисептичними засобами, а також прийому антибактеріальних і знеболюючих препаратів. Рекомендується при перших проявах перікороніта звернутися до фахівця.\nВідсутність своєчасного лікування гострого перикоронарита може привести до хронічного перебігу хвороби і до серйозних ускладнень:\nабсцес м’яких тканин ясен (рекомендуємо прочитати: як виглядає абсцес ясен і його фото).\nостеомієліт нижньої щелепи.\nгнійний лімфаденіт поднижнечелюстной області .\nоколочелюстной флегмона (докладніше в статті: флегмона нижньої щелепи: причини і симптоми з фото).\nВІДЕО. 40 000 000 переглядів: сміливий підліток запросив на танець дорослу дівчину...\n15 речей, які точно не побачиш щодня (15 фото)


▪ Єлизавета Гончарова 17 серпня, 2019\n«Я можу нескінченно дивитися на живе, рухливе море ковили, пофарбоване золотистими променями сонця. Таке ніжне та невагоме, що хочеться зачерпнути його повні долоні», — Дмитро Балховітін зізнається, що любить гори та море. Але по-справжньому почувається щасливим тільки в степу. Бо безкінечний простір, який неможливо осягнути навіть поглядом, робить із тебе мрійника або дослідника, котрий день за днем намагається побачити щось нове там, за горизонтом. «Це я, — зізнається Дмитро, коментуючи один зі своїх пейзажів, що став «Фото місяця» на конкурсі провідних виробників фототехніки. — Світлину я зробив на прогулянці соняшниковим полем. Раптово побачив на межі з пшеничним полем цього одинака: чи то втікача, чи то дослідника. Одразу відчув, що вийде цікавий кадр, адже той соняшник надав багато смислів сюжету світлини». І справді, майже для кожного глядача цієї фотографії той символ став уособленням своєї історії: особистої, суспільної, щирої, вистражданої.\nА хтось побачив у ньому навіть самотність українських патріотів серед населення Донбасу, інші, навпаки, дивне прагнення до відокремлення регіону від єдиної України. А сам Дмитро, так вийшло, встиг приміряти на себе роль і дослідника, і втікача. У 2014-му родині довелося виїхати з Макіївки, де почали встановлювати свою «владу» озброєні люди і над будинками літати снаряди «братньої країни». Але потім вони повернулися назад — «зламали» поневіряння по орендованих квартирах, різні негаразди, що спіткають тих, хто змушений не зі своєї волі тікати з рідного дому. Дмитро згадує, як намагався жити у внутрішній еміграції, фотографував краєвиди навколо, часто виїжджаючи на вільні території ковтнути повітря свободи та до батьків, яким пощастило, бо їхнє місто залишилося поза окупацією.\n«Ви не уявляєте, що таке був бульвар Пушкіна в Донецьку у вихідний день! Там завжди збиралися творчі люди звідусіль, відбувалися виставки, вирувало життя, бігали діти. А тепер по-рожньо... А ще комендантські години, за порушення яких покарання, різні «патріотичні» заходи в школі, де навчалася донька. Вона та ще кілька дітей у класі опиралися: не ходили на акції, не малювали подарунків «захисникам». Але це так травмувало її душу, так мучило... Ми продовжували шукати вихід, розглядали різні варіанти й нарешті у 2017 році зупинилися на Краматорську, де змогли купити невеличкий будиночок. Це, звісно, змінило моє життя. Але зрозумів дуже важливе: я впораюся з будь-яким випробуванням, яке стосується виходу із зони комфорту».\n«Вітер вільно гуляє степом і жене по небу хмаринки. Сонце торкнулося небокраю і загасило яскравий ковиловий колір степового килима. І ніщо не може змінити безмежний, як степ, спокій усередині мене» — це коментар Дмитра до іншої його світлини з улюбленим степом... Усвідомлення випробувань як своєрідного виклику притаманне багатьом із тих, кого нині в Україні називають переселенцями. Вони часто стають помітно активнішими та свідомими, ніж місцеві. І ніж вони самі, коли ще не було війни. З багатьма своїми «колегами по нещастю», які вирішили бути не тільки втікачами, а й дослідниками, Дмитро підтримує зв’язки: донецька фотографічна спільнота працює зараз у різноманітних куточках не тільки України, а й світу. А сам він робить те, що вважає дуже важливим: показує красу свого рідного краю, про який, на жаль, існує багато стереотипів. «Що? Донбас? Так там лише шахти й заводи, що там побачиш красивого?» — ось найпопулярніший відгук, який можна почути від різних людей.\nА фотографії Дмитра, які є переможцями різноманітних конкурсів, говорять геть протилежне: краса цієї земля неймовірна! Ще у 2010 році він отримав золоту медаль на 7-й бієнале художньої фотографії в Одесі. Знімок «У ритмі дощу» зроблений на березі Азовського моря. У 2014-му фото «Вид на Карпатський національний природний парк із Говерли» перемогла в міжнародному фотоконкурсі «Вікі любить Землю», який щороку проводить Вікіпедія. Того самого року Дмитро переміг у конкурсі «Вікі любить пам’ятки. Україна» — сфотографував на світанку Миколаївську церкву та Андріївську дзвіницю Святогірської лаври. Він устиг побувати в журі цього міжнародного конкурсу, а через чотири роки там ще раз переміг його пейзаж — Білокузьминівські скелі, що в Костянтинівському районі. Щоб зробити його, їздив туди понад 10 разів, знімав навіть під час місячного затемнення, що було найдовшим у цьому сторіччі. Ще одне фото рідної Донеччини отримало золоту медаль 8-го кубка Рівного з фотомистецтва. А в травні цього року до Дмитра звернулися представники Укрпошти з проханням надати пейзажі Донеччини для створення поштових марок із серії «Краса і велич України». Започаткували її у 2013 році марками із зображенням Криму. З усіх, що запропонував Дмитро, обрали пейзаж із незвичного ракурсу Свято-Успенської Святогірської лаври, фото із заповідника «Кам’яні могили» біля села Назарівка Нікольського району та соняшники на тлі териконів біля Курахівки. А окрема марка — зображення макіївських териконів, які Дмитро знімав ще 10 років тому. І це ще один зі способів подолати обмежене сприйняття регіону виключно як промислового та урбаністичного.\n«Я часто повертаюся в ті самі місця й фотографую знову те, що не раз бачив... Навіщо? Можливо, щоб згадати те, про що думав і відчував, але раптово забув. І побачити знайоме місце таким, яким його ще не бачив!» Такому філософському ставленню до фіксування миттєвостей життя за допомогою фотоапарата привчає Дмитро й своїх учнів. Щоліта кілька років поспіль він викладає мистецтво фотографування в дитячому таборі «ЕкстреМал» у Житомирській області, а нині планує відкрити дитячу фотомайстерню й у Краматорську. «Навчити якихось технічних премудростей — справа нехитра. Головне — показати, як у звичайному, тому, що поруч, бачити справжню красу. І в нас, на Донеччині, дуже багато красивих місць, треба просто бажати їх побачити та любити свою країну».


За дев’ять днів – три автоаварії. Є жертва – Наше слово\nв Новини — Автор: Ірина Примак —\t19.06.2017\n«Отакий у нас «парк Березнянського періоду», – скрушно показує помічник чергового відділу поліції Микола Прокопенко ряд потрощеного у селищі автотранспорту.\nЗа останні кілька тижнів Менщина «вибухнула» автотрощами. А ще активізувалися крадії техніки. Про це розповідає начальник слідчого відділення Менського відділу поліції Мирослав Усік.\n– Так і напишіть – просто «поперли» дорожньо-транспортні пригоди, – каже Мирослав Володимирович. – В аваріях потерпають і автомобілісти, й велосипедисти.\nЛише у травні – три серйозні ДТП. В одній із них 12 травня загинула жінка, це сталося на виїзді з Мени у бік Макошине. На жаль, удар автомобіля для менянки, котра їхала велосипедом, став смертельним… А потім кілька ДТП у Березні.\nУже 16 травня «не помирилися» дві автівки – «Нива» і «Мерседес-спринтер». Вони зіткнулися серед білого дня біля автозаправної станції, що за Березною. Слідство встановило, що легковик виїжджав з території заправки, мікроавтобус намагався його обігнати. У результаті сталася аварія, у якій обидва авто отримали пошкодження, постраждали і були доправлені до лікарні водії.\nЧерез п’ять днів у селищі знову ДТП. Цього разу на дорозі у Березні зіткнулися ще два авто – «Таврія» і «Сітроєн», котрий з невідомих причин виїхав на зустрічну смугу. І швидкість була невеликою, враховуючи, що рух відбувався у межах населеного пункту, але у результаті – троє людей на лікарняних ліжках.\nМопеди без документів\nНеабияк активізувалися останнім часом і крадії транспорту. Приміром, 4 травня вночі у Мені з двору багатоповерхівки викрали ВАЗ. Любителів дармових коліс і досі шукають.\nКористуються попитом у злодіїв і мопеди та скутери, за останній час було дві такі крадіжки.\n– Правоохоронцям нерідко додають клопоту самі власники мопедів – половина такого транспорту у Мені їздить незареєстрованою, без документів, – зауважує Мирослав Усік. – А це нереально ускладнює нашу роботу, адже інколи доводиться шукати якийсь, приміром, «дирчик червоного кольору». Без номерного знака, без встановленого номера на двигуні.\nВелосипед за сотню\nА найбільше від крадіїв традиційно у весняно-літній сезон потерпають власники велосипедів. Цей вид транспорту завжди користувався попитом у злодіїв, але, як каже Мирослав Усік, останнім часом якийсь просто «велосипедний бум» у нас відбувається. Лише за 11 днів червня шість таких крадіжок. Цуплять велосипеди з дворів, під’їздів, сараїв, крадуть під магазинами, коло хвірток. Примкнути ланцюжком – хоч якась гарантія, що двоколісного коня не потягнуть. І то не завжди.\n– Є попит – є і пропозиція, – зауважує Мирослав Володимирович. – Ну хто відмовиться купити велосипед за сотню? А саме за стільки злодії їх нерідко і продають.\nСправді, у соцмережах у місцевих групах оголошень про продаж велосипедів не бракує. А поряд розміщені гнівні пости ошуканих колишніх власників двоколісного транспорту…\nМітки: автокатастрофа, Березна, ДТП, Мена, поліція


Лікування: Кесарів розтин у собак і кішок виконують таким чином: тварина - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\nКесарів розтин у собак і кішок виконують таким чином: тварина фіксують в спинному положенні на операційному столі. Знеболювання - інфільтраційне по лінії розрізу 0,5%-м розчином новокаїну. Неспокійним і злісним тваринам можна застосовувати внутрішньом'язово Комбель: собаці - 0,03 ... 0,05 мл / кг, кішці - ОД ... 0,2 мл / кг. Готують операційне поле і обробляють руки акушера так само, як і при кесаревому розтині у інших тварин. Розріз роблять по білої лінії, починаючи безпосередньо позаду пупка, і ведуть каудально на 8 ... 20 см, в залежності від розмірів тварини.\nРозкривши черевну порожнину, витягають ріг матки і роблять поздовжній розріз по великій кривизні. Плоди видаляють разом з плодовими оболонками (рис.2).\nРис. 2. Розріз матки при кесаревому розтині у собаки\nРану матки закривають двоповерховим швом, як і у інших тварин. У черевну порожнину вводять антибіотики в розчині новокаїну. Краї очеревини разом з апоневрозами м'язів з'єднують кушнірські швом, використовуючи у молодих тварин кетгут № 2 ... 4, у старих - вузловим (шовкові нитки № 3 ... 4). На краю шкірної рани накладають вузловий шов (шовкові нитки № 3 ... 5). Шкірний шов закривають ватно-колл-ідійной наклейкою, поверх накладають попону з м'якої тканини.\nГотують операційне поле і покривають його шматком тканини з овальним отвором довжиною 15-20 см. Тварині надають спинне положення. Розріз зручніше робити по білої лінії між двома останніми сосками. Однак цей оперативний доступ викликає більш-менш значну реакцію з боку молочної залози, що негативно впливає на годування приплоду. Парамедіанні розріз неприйнятний, оскільки при його застосуванні неминуче розтинають частина паренхіми часточок молочної залози, що не тільки порушує секрецію молока, а й веде до важких форм маститу.\nЯкщо для оперативного доступу обрана бокова стінка, розріз ведуть зверху вниз і вперед (за напрямком волокон m.\nObliquus abdominis interims) з таким розрахунком, щоб лінія розрізу проходила на 2-3 см попереду колінної складки і була паралельна останньому ребру. Довжина розрізу залежно від величини оперируемой самки варіює від 15 до 25 см. Поперечну черевну м'яз роз'єднують тупим шляхом за напрямком волокон. Однак пошарове роз'єднання тканин, попри значні розміри рани в кожному шарі, дозволяє отримати лише обмеженою величини отвір, що утрудняє витяг матки. Тому іноді розсікають волокна впоперек. Слідом за поперечної м'язом розсікають поперечну фасцію живота і очеревину. Щоб не пошкодити матку або кишечник, перитонеальну оболонку разом з фасцією перед розтином захоплюють двома пінцетами, відтягують догори і розрізають ножицями або скальпелем між пінцетами. Краї очеревини в міру їх розсічення захоплюють пінцетами, операційне поле знову обкладають стерильними серветками і через розріз витягують частина або цілий ріг матки.\nВиведений з черевної порожнини ділянку роги укладають великий кривизною догори. По ній і роблять скальпелем поздовжній розріз завдовжки 10 - 15 см залежно від величини плодів. Для запобігання сильної кровотечі не слід розсікати матку збоку і особливо поблизу малої кривизни. За цих же міркувань уникають розрізів в плацентарної зоні. Останню легко встановлюють по більшому обсягу і товщині стінки. Рана роги повинна розташовуватися біля тіла матки: це дає можливість через один розріз витягти плоди з обох рогів. Щоб передчасно не порушити цілісності плодових оболонок, ріг розсікають після попереднього його розтину між пінцетами так само, як це роблять при розрізі очеревини.\nКраї рани роги захоплюють пінцетами і через розріз витягують плоди. Перший, близько розташований плід виймають з матки пальцями, сусідні зніми плоди з іншого роги А. П Студенцов витягував корнцангом. Черговий плодовий міхур корнцангом підтягують до розрізу, а зовні, через стінку матки, рукою давлять рухами допомагають переміщати плід.\nПереважно діставати плоди разом з оболонками, якщо ж вони розриваються, то одним з найважливіших елементів операції після вилучення плоду є швидке видалення вод марлевими тампонами або відсмоктуванням.\nПлоди в плодових оболонках негайно передають для обробки асистенту. Він швидко розриває плодові оболонки, обтирає лицьову частину голови, рот і звільняє ніс від слизу; ретельно висушують шкіру серветками, перев'язують пуповину; якщо необхідно, застосовують штучне дихання. Особливо благотворно діє на новонароджених тепло: їх поміщають в термостат або, закутаних марлевими серветками і ватою, обкладають грілками.\nПісля звільнення матки від плодів у її порожнину вводять бактеріостатичні і бактерицидні засоби. При кровотечі з слизової оболонки корисно легко здавити матку марлевими компресами.\nКраї рани зшивають пошарово. Перший шов, безперервний, з кетгуту або тонкого шовку, накладають на серозну і м'язову оболонки. Скріплювати слизову оболонку немає потреби, так як вона легко регенерує, а зшивання шовком, як правило, тягне за собою розвиток стійких ендометритів і безпліддя.\nКрім того, як показали спостереження, нитки шва, захоплюючого все оболонки, після інволюції матки послаблюються, у вигляді петель починають виступати в просвіт матки і дратують слизову оболонку. Другим вузлуватим серозно м'язовим швом (шов Ламбера) занурюється перший шов. Шви слід затягувати сильніше звичайного: нетугой шви у міру інволюції матки швидко розслабляються і не створюють гарного контакту країв рани. Рану черевної стінки зашивають звичайним способом і закріплюють колодій пов'язкою. Післяопераційний догляд - звичайний. Кішки легко переносять операцію. За повідомленням Д. Д. Логвинова, одній кішці робили 13 раз кесарів розтин.


Як зробити слово з ниток: стрінг арт | Своїми руками\nПриготуйте основу для набивання цвяхів. Це може бути дерев’яна дошка або три-чотири шари пробкових декоративних панелей. В останньому варіанті вся композиція буде легковаговою, та й з цвяхами буде легше працювати. Основу при бажанні можете пофарбувати в білий колір, щоб яскраві літери краще виглядали.\nСлово або фразу ви вже вибрали. Тепер попрацюйте з текстом на комп’ютері: Word, Photoshop або будь-який інший редактор, що дозволяє вибрати шрифт і розмір тексту. З розміром будьте обережні. Букви треба буде роздруковувати, в більшості випадків у вашому розпорядженні буде принтер і листи А4. Відповідно, розмір однієї літери не повинен перевищувати формат А4. Створили напис? Роздруковуйте літери і склеююйте їх скотчем в слово.\nПокладіть шаблон по центру основи.\nПід основу, по периметру, краще щось покласти, щоб підняти її над поверхнею. Тоді ви не приб’єте всю конструкцію до підлоги або столу, коли почнете працювати з цвяхами.\nНевеликі гвоздики, молоточок – і вперед, до наступного етапу. Кожну букву «обведіть» цвяхами. Намагайтеся, щоб цвяхи розташовувалися один від одного на однаковій відстані.\nВидаліть паперовий шаблон.\nНавіть без ниток, на цьому етапі, картина виглядає оригінально! Але найцікавіше – попереду.\nПриготуйте різнокольорові нитки, наприклад, муліне для вишивання.\nПочніть «ткати» з верху першої літери. Чим менше ви будете думати над черговістю ліній, тим краще. Просто дозвольте рукам творити! Починайте і закінчуйте нитку маленьким і акуратним вузликом на цвяху. Хвостик обрізайте «під корінь».\nКоли нитки різних кольорів перекривають одна іншу, це дає змішання квітів і плавний колірний перехід.\nУсе! Вішайте свій стрінг арт на стіну і милуйтеся результатом!\nPrevious Post Вироби з пластикових пляшок\nNext Post Як вибрати і замінити щітки склоочисника


Танки, БТРи та бензовози: РФ продовжує стягувати техніку до кордонів України (відео)\n02 травня 2021 в 18:08\nЗ моменту заяви Шойгу про відвід військ пройшло вже більше тижня, але відео продовжують регулярно з'являтися в прикордонних з нашою країною регіонах.\nЕшелони військової техніки, танків, БТРів та інших засобів Росія продовжує перекидати до кордону з Україною. Про це повідомляє користувач Twitter IgorGirkin, який публікує відео з пересуванням російської армії.\nУ період з 29 по 1 травня в Ростові-на-Дону, Воронежі й в Волгоградської області були зафіксовані ешелони техніки на залізниці та на вулицях міста.\nУ Воронезькій області колони російської техніки були зафіксовані три рази: 30 квітня й 1 травня. Вони рухалися в різних частинах області. На двох відео були ешелони на залізниці, а на одному була зафіксована колона, імовірно, БТР-82А.\nБТР-82А — це глибока модифікація радянського БТР-80. Після модернізації бронетехніка отримала більш потужний двигун і 30-мм гармату 2А72 На озброєнні в армії РФ перебуває близько 1500 БТР-82 різних модифікацій.\nЕшелон танків та іншої техніки\nЗа твердженням авторів відео, колона рухалася в напрямку до українського кордону. Точного місця розташування колони встановити не вдалося. Однак до її складу входять танки, бензовози, і інша техніка.\nЗа посиланням відео перекидання\nНа останньому відео видно колона з вантажівками, які зафіксовані на залізниці в Воронезької області.\nУ Ростові-на-Дону один з користувачів опублікував відео ешелону військової техніки, яка, ймовірно рухалася у напрямку до кордону. Відео датується 1 травня. Напрямок колони — Таганрог.\nВідео містить ненормативну лексику 18+\nКарта, де була зафіксована колона\nДеякі коментатори припускають, що колону техніки можуть перекидати для участі в параді в ОРДЛО.\nУ Волгоградській області також був помічений склад з бронетехнікою. Відео датоване 1 травня.\nНагадаємо, 22 квітня міністр оборони РФ Шойгу заявив про відвід військ від кордонів з Україною. У Криму кораблі почали йти з окупованого півострова. При цьому в Держприкордонслужбі України заявили, що військова техніка під Воронежем залишається на своєму місці.\nПопри заяви Шойгу, в соцмережах продовжують публікувати відео з перекиданням техніки.\nВійськовий аналітик Фокусу написав, чому Україні не варто розслаблятися після заяви Шойгу про відвід військ.\nУ ФСБ заявили про затримання ісламістів, які діяли за вказівкою з України (відео)\n"Кажуть, танки не буксують": у мережі з'явилося відео техніки, яка загрузла в багні, РФ під Ростовом\nСуди над країною з найбільшим ядерним потенціалом — загроза людству, — Медведєв


Силовики затримали мінерів офісу ОПЗЖ в Києві: експравоохоронець і колишній АТОвець | Київ від минулого до майбутнього\n03.09.2020 03.09.2020 kyivpastfuture\t592 Views 0 коментарів\nПравоохоронці затримали осіб, які замінували офісне приміщення у центрі Києва на початку серпня.\nПро це повідомляє Українська правда з посиланням на прокуратуру Києва, речницю відомства Надія Максимець у коментарі УП.\n9 серпня 2020 року до поліції надійшло повідомлення про те, що на паркані біля офісного приміщення на вулиці Великій Васильківській виявлено саморобний вибуховий пристрій.\nВказаний пристрій складався з бурової тротилової шашки, електродетонатора з проводами живлення, під’єднаними до мобільного телефону. Вибухотехніки знешкодили пристрій.\nУ ході досудового розслідування правоохоронці затримали двох чоловіків, 1981 та 1982 р.н. Один з них колишній правоохоронець, інший – проходив службу у зоні АТО.\nУ вівторок, 2 вересня 2020 року, за місцями проживання та реєстрації затриманих провели обшуки, у ході яких вилучено тротилові шашки, електродетонатори, гранати РГД-5 та запали до них, понад 500 набоїв різного калібру та допоміжні засоби для виготовлення вибухівки.\nЗатриманим повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України та вирішується питання щодо обрання їм запобіжних заходів.\nВстановлюється походження вилученого арсеналу та мотиви його зберігання.\nПряма мова Максимець: “З підозрюваними проводяться слідчі дії. Сьогодні до суду буде внесено клопотання про обрання запобіжних заходів. Мотиви встановлюються”.\nЩо передувало: Пресслужба партії “Опозиційна платформа – За життя” повідомляла, що в ніч з 8 на 9 серпня зловмисники заклали вибуховий пристрій на парковці, в декількох метрах від входу до будівлі офісу в Києві.\n← У Києві на Русанівці водій збив трьох дівчат на переході. Відео\nПолякова під Кабміном проводить акцію протесту проти карантину →


В Польщі працює близько 900 тисяч українців | ОГО\nЗа інформацією Нацбанку Польщі, зараз в цій країні працює близько 900 тисяч українців. І за прогнозами Нацбанк до 2020 року число українських працівників в Польщі зросте на чергових 200-300 тисяч осіб.\nНатомість у липні безробіття у Польщі склало 5,9%. Про це повідомляє Головне статистичне управління. Це означає, що показник безробіття утримується на рівні, на якому він був у червні.\nАнкетування показує, що мешканці України, які працюють в Польщі, хочуть туди переселитися. 22% анкетованих працівників з України хоче переїхати до Польщі на постійно, а 26% - жити там впродовж декількох років.\nПро це йдеться у найсвіжішому дослідженні на замовлення польської компанії EWL, яка займається пошуком робочих рук на Сході.\nПідстава для переїзду українців до Польщі незмінна – більша оплата праці, ніж в Україні. Понад 22% українських респондентів можуть емігрувати через поганий розвиток ситуації у своїй країні, а ще 18% - у зв’язку з можливістю професійного розвитку в Польщі, йдеться у дослідженні «Українці на польському ринку праці – досвід, виклики та перспективи».\nАвтор: Олександр ШЕВЧУК Переглядів: 2269\nзаробітки в Польщі, заробітчани, заробітки, робота у Польщі, робота


Колиби для Всіх (НР у горах)\nАвтор Тема: Колиби для Всіх (НР у горах) (Прочитано 10495 разів)\n« : 01.12.2010 14:04:51 »\nУ звязку з наближенням НР вирішив передрукувати цей звіт тут. Розповідає про Хребет Пасічанка, де є багато класних колиб і куди не ходять туристи. Місце показав колись BigDan\nДеколи буває бажання просто піти в гори... Не так шоб ломитися на якусь матьору вершину, не так шоб здолати велику відстань з тяжким рюкзаком, не так шоб побувати де ше ніхто з друзів до того не був. А просто, шоб побути десь в горах з приємною компанією, посидіти біля вогню, поспати на природі, помилуватися чудовими краєвидами. Та й просто шоб приємно і ненапряжно провести вихідні за містом. Далі починаєш перебирати різні варіанти, де це бажання можна здійснити. Якшо літо і гарна погода - пакуємо намет, тикаємся в будь-яку точку карти і вперід. Та не завжди так виходить: часто наявність колиби є обовязковою. Мається на увазі господарські споруди на полонинах, а не туристичні будиночки в долині та за гроші. В ній можна посушити одяг, натопити пічку та зігрітися, перебути непогоду, великій компанії бути всій разом в теплі та затишку.\nКолиб у горах є багато: на Кукулі, Плоскій, під Смотричем, Петросом, Говерлою, Яйком, на Плішці і Плісце. Причому остання - спеціально збудована для туристів і діє цілий рік. Всі решта - зайняті влітку пастухами, які там живуть і ведуть полонинське господарство. Тому відпочивати в них можна з середини осені по середину весни. У місцях масового скупчення колиб - як ото на Кукулі чи Плоскій, навіть влітку є вільні хати, але це переважно найгірші з наявних. Та й хочеться побути самому, а не в колибовому містечку заселеному пастухами.\nНа Новий Рік ситуація вибору колиби для відпочинку усугубляється ще й тим, шо всі менш більш придатні для життя споруди займаються ледве не за тиждень перед самим святом. А ломитися в похід і переживати чи будуть вільні місця чи ні, теж не є дуже добре. Що ж тоді робити? Вертаючись до початку роздумів згадаємо, шо нам не обовязково бути в якійсь туристичній Мецці. Відкривши карту можна знайти багато позначок "сар" на полонинах навколо карпатських сіл. З спортивної точки зору там нема нічого цікавого, всі гори низькі, довгі маршрути не прокладеш. Але з відпочинкової сторони - це якраз то шо треба! Колиби на них місцеві будують добротно, як для себе; знаючи шо ніякі вандали не будуть юрмами перевалюватися через них всю зиму, є можливість повністю відчути дикість гір, адже людей на полонинах нема зовсім. Місцевим літнього сінокосу вистачає шоб не йти туда зимою, а туристам - нема потреби. І саме таке поєднання властивостей дає змогу якраз нормально там відпочивати.\nСаме таким місцем і є полонини гори Пасічанка біля села Зелене, Надвірнянського району - де ми і зустрічали Новий Рік. Причому половина з них вільна цілий рік. Місцеві казали шо багато власників або повмирали, або поїхали на заробітки: живи хоч цілий рік. Зі Львова до Надвірної - 150 км, ше +15 до Зеленої. Можна також добиратися потягом до Франківська, далі на маршрутку до Надвірної. До самого села легко добратися автомобілем чи маршрутками з Надвірної, які ходять щопівгодини. Їхати треба до місця з цікавою назвою "Фентераль". Якшо автомобілем - то проїжджаємо село Пасічна і їдемо ше 1.5 км. Знаку закінчення села нема, зате є знак його початку якшо їхати у зворотньому напрямку. На нього й орієнтуємся. Інший варіант - їхати до повороту наліво на Черник, розвертатися і вертатися назад до автобусної зупинки Фентераль. Тут на подвірї гостинних господарів лишаємо автомобіль, вдіваємо бахіли і неспішачи ломимся вгору наліво від дороги, якшо стояти проти течії річки.\nДорога спочатку йде паралельно трасі, є багато відгалужень. Далі різко починається підйом. Після 2км шляху бачимо полонини. Тут від основної дороги зявляються відгалуження. Переважно кожне з них веде до якоїсь колиби чи на іншу дорогу. Якшо весь час ніде не звертати і йти основною дорогою, потім після переходу струмка (справа по той берег буде копиця) звернути наліво - потрапимо в ту колибу, де ми ночували першу ніч. Вона знаходиться майже на хребті, добротна, з вікнами, пічкою і без шпарин, чоловік десь на 6. Від неї також далі йде дорога яка потім на основних полонинах вливається назад в головну. Йдучи по головній і нікуди не звертаючи за кілометр бачитимемо зліва ше одну колибу, з деревяними ставнями, пічкою. Також чоловік десь на 6.\nПотім дорога виходить на хребет, на початку якого розташовується величезна колиба, правда не дуже підходяща для зими. Бо хоч пічка і є, але шпар там явно забагато. На самій полонині обабіч хребта є ше 2-3 колиби, також цілком придатні до життя. Якшо пройти в кінець полонин до схрещення двох хребтів - то крім вже звичних Сивуль побачимо ще Ведмежик, Довбушанку, Малий Горган і Синяк, а також ше дві колиби Тут наше око вдалині на Південному Сході помічає шось ну дуже вже добротне. Тому з перетину хребтів повертаємо дорогою ліворуч. Через кілометр буде роздоріжжя. Одна з доріг йде вверх, інша вниз. Правильна - та шо вниз. Хоча перший раз ми лоханулися і пішли вверх Там крім сінокосів і дороги на Підсмеречак нічого нема. Хоча, якшо добре пошукати, то, думаю, і там знайдеться пару колиб\nЗблизька на тій полонинці виявилося аж 3 колиби придатні для життя. Можна було сміло вести сюди весь Бескидський "Дом-2", розселяти по хатах за ознаками сумісності і ніхто б ні з ким ні за шо не сварився і нікого не харив. Одна з колиб виявилася особливо охайною з вікнами шо відкриваються, коридором і кімнатою, пічкою само собою, нормальними ліжками, посудом і чистотою в середині. Тут ми заночували в другий день. Ну а тепер все попорядку.\nБуло нас шестеро чоловік: Я, Ксеня, Богдан, Унфоргівен Славік, Єгор і його сестра Христина. Якраз нормальна невелика компанія. Єгор і Христина добиралися аж з Києва, шоб відпочити в горах - за шо їм окремий решпект. До перших хаток ми вийшли десь за три години. Троха довго, як на таку відстань, але ми були завантажені всякими слоїками з вогерками, бляшанками з ананасами, пластиком з пивом, кульками з мясом і всім решта, шо переважно їдять на свята. Богдан, як додаткову обузу, взяв ше з собоу лижі: шоб потім йти за Любком на Сивулю. Може на Сивулю в них і добре йти, але на Пасічанку Богдан їх постійно тягнув ззаду на шнурку. Спитаєте шо тут такого? Весь прикіл в тому, шо сніг був липкий та мокрий. І тягнути їх було дууууже тяжко. Лижі від якоря нічим особливо не відрізнялися. Зрушити їх з місця була ше та робота! Але нічо, зайшли. Богдан як відвязався від лиж, то на радощах побіг ше навколишні гори досліджувати. Кияни, як справжні діггери, по снігу йшли в хімзі А чом би і ні - не промокає, правда троха слизько! Окремий зачот Ксені, шо сама йшла весь час перша і топтала для нас матрасів сніг! І не то шо не нина, навпаки тєгнула нас вперед і казала шо мало походили, треба ше пару кружків зробити\nВ першій колибі був срач навіть більший, ніж під Яйком. Правда ми з Ксенею з ним скоро впоралися. Далі вже звичне святкування, розпивання, тости, анекдоти. Були навіть Бенгальські Вогні (треба перевірити спальник на дзюрки). Потім пянезний Бодя з Христею смажили шашлики чуть не на пластикових бутилках які я здуру закинув в пічку, варили глітвейн. Ранком просипаємся - Єгор спить сам, а збоку метр місця. А ми всі решта чомусь притиснулися один до одного як шпроти в банці. Напевно тому шо він всю ніч храпів і кожен хотів втекти якнайдалі від того звуку\nНа наступний ранок погода була така ж чудова, як і день перед тим. Тільки морозець троха прихопив і сніг перестав танути. Богдан пробує спуститися на лижах - але як ними керувати якшо нема пятки? Розслаблені і виспані ми змогли вибратися з колиби аж по першій. Коли ми вже спакували всі рюкзаки - Славік раптово протягнув всім руку і почав прощатися. Типу вертається назад у Франкіуськ шоб їхати з Тарасом і Васею в гори знову. Він нас тим реально здивував, але ладно, може і справді гори там кращі ніж тут, хто зна. Зато дівчата лишилися з нами і ми пішли далі по дорозі досліджувати колиби. Такі собі Capping Riders.\nВсі колиби я вже поописував, а також розказав і про то, де правильна дорога і як ми зблудили. До наступного місця стоянки дійшли якраз перед сутінками, перелякавши достатньо зайців і накликавши на себе їх хижу лють. Адже зайці - лісові демони, шо все бачать і знають. Вони нікого не пускають і завжди нападають на поодинокі групи туристів, шо не достатньо озброєні. А потім поїдають їх рюкзаки і все шо в них, не лишаючи жодних слідів. Вони то і діло хочуть поцупити в Боді лижі чи, затаївшись у снігу, вкусити когось за ногу. Одним словом зайці то була тема дня Але в один момент ми були реально висадилися, коли побачили як за дверима шось світиться. Перевірили - а то світло нашої свічки відбивалося. Нехай. Але через яку годину знову дивимся на двері - а там замість скла дошки забиті і ніколи того скла й близько там не було. Що ж тоді відбивало світло? І де ділося скло яке ми бачили!\nОкремо слід згадати Єгора. Якшо хтось памятає доктора Лівсі з "Острова Скарбів" - то його стопудово малювали з Єгора. Чувак сміється з усього, завжди і навіть коли нічого не говорить. Причому сміється весь час по різному. Розмова по телефону зі Сторони Єгора виглядала так:\n- Гииииааааа, Здарова, ааааггаааа\n- Тебе також вітаю, бу-ги-ги-ги\nІ то він нічого не курив і не пив! Спостерігати за ним було одне задоволення, аж настрій підоймало Хіт другого дня було запитання Ксені: "А хто з вас старший, ти чи Христина?". Ніби нічого такого не спиталася, але виявилося шо Єгору 23 а Христині лише 17.\nНа наступний ранок позбиралися, позамітали, поприбирали і пішли вниз. По протоптаній стежці це нам зайняло півтора години. Подякували господарям, силою запхали гроші в кишеню і поїхали відвозити Бодю до Максимця. Ідея підкорити Близниці з лижами в якості баласту його не покидала. Ну а чо, Любко вже собі виробив авторитет тягача роверів на плечах, а Бодя якшо хоче бути знаменитим - нехай пхає лижі Бо за всю мандрівку він їх тільки тягнув і ніц не їхав. Дорогу до села прийшлося питати в місцевих - але всі пяні. "Ййййааа ззззараааз вам Дуужжжже Добре поясню, як їхати до Максимця". Попри язик, шо заплітався, він нам пояснив і справді добре, заїхали ми без блуду.\nВ Максимці починається інша цивілізація. Автомоблів нема, зато раз за разом приходиться обганяти коників запряжених у сані. Народ ставиться лояльно, уступає дорогу. Поки можна було - доти їхали, а далі побажали Богдану щасливої дороги і розвернулися назад. Коників, яких ми обганяли з одної сторони, тепер прийшлося обганяти знову. І як народ не схарився! Під час одного з розїздів на вузькій дорозі праве переднє кулко провалилося в канаву, яка була притрушена снігом. Нічо, вуйко спинив сані, вийшов і руками! припідняв передній бік автомобіля та на пару з двигуном посунув нас назад От шо значить Зазік. Ше одна гонська історія була на дорозі до Зеленої. Дивимся - йде група туристів. Спереду дівчина в таких Бахілах як Марта, ззаду високий чувак в Любковій куртці, ше пару людей з ними. Лиж правда нема, але, думаємо, "напевно їх шляк трафив і вони то всьо покидали десь на підйомі на Сивулю". Я щосили їду їм на зустріч, сигналю. Дивлюся - чуваки злякалися, не впізнають мене. Думають шо то якийсь пяний хоче їх подавити. Підїжджаю ближче - а то, курча, не вони Шкода.\nЛишили Киян в Надвірній і поїхали на Закарпаття. В Яремчі купили сувенірів та подарунків, поффтикали на водопад з дивними, майже іграшковими льодяними кругами 10-50 см в діаметрі, шо згрупувалися біля берега. Ото рибаків можна було на них порозсаджувати. Від Яремчі і аж до Буковеля - суцільна пробка. Всі їдуть додому. Добре шо нам в інший Бік На Яблунівському перевалі падає густий лапатий сніг. Їдемо як по зимовій казці. Окреме слово про знаки на Закарпатті. В Рахові і Солотвино вказівник "Мукачево" показує на вуличку, зразу над якою висить цеглина А обїзд йде манівцями які треба випитуватися у місцевих В Квасах підвозили жінку. Каже шо ото "на Менчілі сіно робить, каже за літо так наробиться шо в гори ніц не тєгне. А ви, туристи, сидите в місці то ясно шо вам охота по тихво горбах пхатися. А я скільки тут живу, то ані на Близницях, а ні на Петросі ніколи не була".\nПід вечір Виноградів зустрів мене засніженою Чорню Горою і Теплим винним прийомом у Васі (той шо був на Говерлі). На наступний день було вирішено відвідати замок у Королево, ідею підкинула однойменна пляшка коньяку. Почитавши в Блеки шо і до чого рушили. Заїхати на нього можна з центру, якшо звернути в поворот наліво промаркований знаком "Історичні місця". Таких знаків на Закарпатті багато, майже в кожному місті шо ми проїжджали є. Замок і справді цікавий, впізнаються дві вежі, стіни 2 метрової товщини між ними. Посередині невеличка церковця, навколо як тичок на фасольній грядці в тему і без неї натикано хрестів З замку видно величезні плантації винограду, забудову Корольово і загадкову Чорну Гору ззаду. Шо не кажіть, а таке утворення на рівнинному Закарпатті - явище унікальне, недаремно тут створений національний ландшафтний заказник. Треба буде якось літом сюда ше попасти і все це облазити. Думка про криницю заховану під дверима на схилі спокою не дає. Місцеві туда не ходять, а мені підказує шо шось там має бути цікаве, якісь печери, укріплення.\nЇдемо у Вілок, пропускний пункт до Угорщини чи Мадярів, як тут кажуть. Кордон утворений по річці Тиса. На відміну від Польського - черг нема, все спокійно і тихо. Правда фотографувати сам пункт чомусь не можна, тільки міст і памятник біля нього. По дорозі багато породистих циган, нормально вдітих і з адекватним виразом обличчя. Ще б пак, адже живуть в селах Олежнику (Алєжник) і Дротинцях(місцеві знак переправили на Дрочинці)\nПо дорозі назад у Львів заїжджаємо на Треблянську електростанцію, місце де я давно хотів побувати. Ідею підкинула передача Унікальна Україна. Минулий раз ми були на Треблянському водосховищі, найбільшій гірській водоймі України, правда штучній. Воно розташоване на 260 метрів вище самої електростанції з іншої сторони хребта. В горі викопаний 3.5 км довжини тунель, вода під величезним тиском поступає по трубі вниз, де і крутить три 9 МВт турбіни. Охорона на КПП нічого не вирішує, зате вирішує черговий. Кажу в трубку шо хочемо подивитися і чи не могли б провести екскурсію. Після згадки шо бачив в передачі по телевізору погоджуються і ми щасливі проходимо всередину. Досить цікаво побувати на діючій електростанції, подивитися на турбіни, регулятори, обладнання. Послухати захоплюючу оповідь чергового (дуже інтелігентний дядько). Все чисто та охайно. черговий проводить цікаву екскурсію, все показує і розказує. Щасливі та задоволені вертаємся назад. По трасі Хуст Долина було ше багато чого цікавого, різних обєктів старовини, джерел, гір. Всюди б спинитися, все б обдивитися. Але це лишаємо на наступний раз, а то можна і до різдва у Львів не заїхати. Під Франкіуськом, куда ми підвозили знайомого, нас вразив цементний завод. Всі його башні і корпуси були прикрашені новорічними вогнями, все світилося і переливалося. Якби Олег не підказав - ніколи б і не догадався шо то індастріал обєкт! Вкотре переконуємся, шо наша Україна - Унікальна, головне вміти це в ній побачити.\nФото тут http://picasaweb.google.ru/ryshtun/NewYear2009\nНа Гуглі воно знаходиться тут\nПС: Інформація станом на кінець 2008 року. До кризи. Як там тепер зараз - не знаю. Не виключено шо частина ґосподарів поповерталися із заробітків і взялисі за свої колиби.\npasichanka.jpg (172.28 КБ, 635x745 - переглянуто 4441 раз.)\nRe: Колиби для Всіх (НР у горах)\n« Відповідь #1 : 04.01.2011 11:07:50 »\nСвєткував прихід 2011р на Пасічанці. В порівнянні з минулим разом - людей на хребті було значно більше, приємно Зустрів Ярему (KJAR), він зайняв "нашу" минулорічну колибу. Зате поардив що далі по хребту є незайнята супер-пупер хата. І справді, майже під Підсмеречком на чудовому місці є чудова нова, світла і тепла "хата" з купою дров. Недалеко від хати хрест і вид на Надвірну.\nЙшли цього разу троха іншою дорогою. З Пасічної біля зупинки є міст і велика зелена блєха з назвою лісництва. Тут починасі зелено-біле маркування яке веде аж до Підсмеречка, воно ж і на карті Горган. Не зблудимо. Тракторною дорогою виходимо аж на сам хребет. Було -10 весь день і досить сильний вітер. Але назагал прикольно!\n« Відповідь #2 : 16.01.2011 11:54:20 »\nДуже прикольні фото і опис НР2011 від Sup-har4o тут


Alyona Alyona вперше показала публіці свого бойфренда-блогера - WONA.com.ua\nВідома артистка Alyona Alyona довгий час приховувала свого бойфренда. Вона неохоче ділилась подробицями особистого життя та, навіть, заперечувала, що має кохану людину.\nПроте, останнім часом реперка розповідає про стосунки з обранцем й публікує з ним спільні фото. Нещодавно на її сторінці в Instagram з’явилась нова світлина. Alyona Alyona нарешті показала обличчя свого коханого й розповіла, яким він є насправді.\nПеред камерою реперка постала у спідній білизні чорного кольору. На своє тіло Alyona Alyona накинула стильний халат з леопардовим принтом. Також артистка доповнила образ босоніжками на високих підборах. Зірка позувала на колінах свого бойфренда й мило усміхалась.\nОбранець Alyona Alyona постав перед камерою у літньому костюмі та головному уборі. У дописі зірка українського шоу-бізнесу розсекретила, що їй дуже пощастило з коханою людиною.\nЗа словами реперки, її обранець повна протилежність жінки. Однак, саме різні інтереси та погляди на життя об’єднали пару. Alyona Alyona додала, що протягом десяти місяців її стосунки з обранцем стали лише міцнішими.\nФоловери засипали пару компліментами, побажавши завжди залишатись такими закоханими. А ще не так давно реперка розповіла, як Денис запропонував їй зустрічатись.\nЧитайте також: Григорій Решетнік натякнув, що Злата Огнєвіч побудувала стосунки з іншим фіналістом проєкту “Холостячка”\nЗірка “Кріпосної” Олеся Жураківська розповіла, який гонорар отримала за свою роль


Сервіс написання студентських робіт - Diplom-Magistra\nСервіс написання студентських робіт\nНе важливо який вид академічної роботи необхідно написати - з нами це просто, швидко і безпечно. Замовте роботу у фахівця. Залиште собі більше вільного часу.\nбудь-який, який Вам необхідний\nНаписання студентських (академічних) робіт на замовлення\nКурсова або дипломна робота в наш час забирає досить багато часу, а контрольну роботу і реферат не завжди можна вчасно підготувати. Наш сервіс на високому рівні пропонує виконання потрібних Вам робіт. У нас Ви можете замовити магістерську роботу і реферат. Також ми можемо запропонувати Вам безліч варіантів рішень задач, відповідей на питання контрольних і тематичних завдань, конспектів, доповідей та багато іншого.\nОформіть заявку на написання роботи. Вкажіть терміни і завантажте основні вимоги.\nВ чаті задавайте будь-які питання особистому менеджеру. Повідомте додаткові вимоги.\nВнесіть передоплату. Автор не відкладаючи приступить до виконання Вашої заявки.\nУ зазначені терміни Ваша робота буде готова. В особистому кабінеті завантажте всі необхідні файли.\nМи гарантуємо якість, використання бібліотечного матеріалу, а також враховуємо всі вимоги та побажання наших клієнтів. Всі роботи на замовлення виконують висококваліфіковані автори. Ми займається написанням тільки авторського матеріалу, виконаних за достовірним джерелами, які проходять перевірку на антиплагіат. Ми допоможемо Вам вирішити ваше завдання в термін. Наша команда Diplom-Magistra гарантує індивідуальний підхід до кожного клієнта і кожного завдання.\nВи можете скористатися великою базою робіт по багатьох дисциплінах від менеджменту і книг з фінансів, до рефератів з біології та доповідей на різні теми. За багато років спільної роботи, ми накопичили достатній досвід. За п'ять років спільної роботи, ми накопичили достатній досвід. Ви можете знайти в нашій базі як безкоштовні роботи, які можна просто завантажити, так і список платних робіт, по різних дисциплін, з докладним описом. Готові роботи дешевше ніж на замовлення. Для того щоб купити готову курсову, дипломну роботу, реферат, або контрольну роботу, яка максимально підходить Вам, необхідно зв'язатися з Diplom-Magistra\nВиконаємо для Вас написання з будь-якого предмету\nПереклади текстів на основні мови\nРинок цінних паперів та інше\nВиконуємо роботи за напрямками\nЩоб замовити потрібну Вам роботу, перейдіть в розділ оформлення замовлення. У нашому колективі працюють кращі автори. При замовленні роботи Ви можете бути впевнені в безкоштовних доопрацюваннях.\nЛабораторна робота (будь-якої складності)\nПрактична робота (звіт по виробничій практиці)\nРеферат на будь-яку тему\nПрезентація до диплому (з докладним описом в інтерактивному варіанті)\nПідготовка до тестових завдань\nПереклад тексту (на більшість мов світу)\nТа інші письмові матеріали\nСтаньте успішним завдяки кращому сервісу написання студентських робіт\nЧи впевнені Ви в своїх силах і знаєте як варто писати роботу? Якщо ні, тоді ми Вам допоможемо.\nЗалишити заявку на курсову або дипломну роботу, реферат Ви можете на сайті через спеціальну форму. Після чого наш менеджер зв'яжеться з Вами, повідомить точну ціну роботи, суму передоплати і терміни її виконання, а також запропонує зручні Вам способи оплати. Передоплата замовлення залежить від складності та терміновості роботи. Передоплата необхідна, щоб ми були впевнені, що Вам дійсно потрібна ця робота, і автор зможе негайно до неї приступити. після внесення передоплати Ваша робота передається автору.\nКожна робота на замовлення проходить всі етапи проектування, написання та тестування на унікальність і відповідність початковим вимогам, після цього вона надходить до Вас. Diplom-Magistra гарантує, що будь-яка робота на замовлення буде повністю відповідати Вашим вимогам. Ми практикуємо тільки доступні ціни. У нашому інформаційному центрі діє гнучка система знижок.\nУ нашому центрі замовляють роботи студенти з усіх міст України, тому якщо ви перебуваєте не в нашому місті, то це не є проблемою. Якість залишиться незмінною, де б ви не знаходилися.


22 Тра 2020 о 15:41\nПоки що тільки для приватного транспорту.\nСьогодні, 22 травня, Чернівецька обласна комісія ТЕБ та НС ухвалила рішення пом’якшити дію особливого режиму в’їзду та виїзду у Чернівецькій області. Про це повідомив на своїй сторінці у Фейсбук Сергій Осачук, голова Чернівецької ОДА.\nПроїзд приватного транспорту та міжобласне сполучення відновлено.\nКПП на кордонах області продовжать роботу до 25.05.2020 з метою моніторингу, контролю за переміщенням та інформування осіб в разі потреби.\nЧитайте ще: Україна поновлює роботу 66 пунктів пропуску на кордонах із чотирма країнами\n"Наголошую, що таке рішення не є підставою для послаблення протиепідемічних заходів в області. Пам’ятайте про засоби індивідуального захисту та бережіть себе!" - наголосив голова ОДА.\n45 22.05.2020 18:34:02\nМинистры уехали, деньги раздер****или, короновирус сразу пошел на спад. Прикольно.\n1 22.05.2020 18:50:37\nЕщё и у Сенечки(кролика)на днюхе погуляли\nВасиль 22.05.2020 18:51:16\nСьогодні 12 ГОДИН\_дня\_ я хотів проїхати на заправку с. Атаки но мені ВІТКАЗАЛИ В ПРОЇЗДІ. Я хочу спитати ВАС \_ ОСАДЧУК \_ хто з ВАС БРЕШЕ.ВИ напевне маете НАС за ідіотів тому що ТАМ \_ КПП \_ працівників ПОЛІЦІЇ Я НЕБАЧИВ. Стояв хлопець в формі \_НЕЗРОЗУМІЛО ХТО \_ Я ДУМАЮ ЗА ГРОШІ ВСІ ЇДУТЬ ви ПРИЇДЬТЕ \_ ПАНЕ ОСАДЧУК \_самі побачите .ОДНИМ СЛОВОМ БАРДАК.Заправити машину замість 2 км \_ Я ПРОЖИВАЮ \_ мені каже ЦЕЙ ХЛОПЧИНА \_їдь НА КАМ ПОДІЛЬСЬКИЙ = МЕНІ ВСЕРІВНО \_= ЇДІОТСТВО ПОВНЕ= ОТ ЯКИЙ ВИ ПАНЕ = ОСАДЧУК= ВИДАЛИ УКАЗ ====\nОстап 22.05.2020 22:26:34\nШановний! Не смітіть капсом в коментарях, це не ввічливо. Це по перше. По друге, рішення з'явилось лише о другій половині дня. Так що відмовити вам мали повне право.