Стельмаство \nСтельмаство — деревообробний промисел, пов'язаний з виготовленням транспортних засобів — возів і саней, а також коліс, полоззя, дуг тощо. Крім традиційного столярного інструмента, стельмахи широко користувалися вже згаданою коловороткою (звичайно при виготовленні округлих ступиць). Специфіка стельмаства полягала й у тому, що матеріал для гнуття ободів, дуг, полоззя заздалегідь розпарювали у спеціальному приміщенні — парні. Воно являло собою невелику зрубну землянку з подвійними засипаними піском стінами, піччю, над якою встановлювався чан з водою, димарем, а також отвором для виходу пари. Відомий був і давніший різновид парні: так звана суха парня — неглибока яма з вогнищем, що курилося, покрита дерном, зверху якого клали підібраний для гнуття матеріал.\nВиди і структура транспортних засобів залежали від географічних та історичних умов, виробничо-господарської діяльності населення, вироблених протягом століть народних традицій. Їх стан відображав загальний рівень розвитку продуктивних сил відповідного часу.\nТрадиційний транспорт залежно від способу пересування поділяється на дві великі групи: водний і сухопутний.\nВигідне географічне розміщення України на історично сформованих шляхах між Північчю і Півднем, Сходом і Заходом, густа гідромережа визначили важливе значення місцевих водних шляхів сполучення. У період Київської Русі був широко відомий шлях «із варяг у греки», який проходив Дніпром через Київ і з’єднував Балтійське море з Константинополем. Тоді ж, за свідченнями давньоруських писемних джерел, по Дністру транспортували сіль із Прикарпаття.\nУ XIV—XVII ст., у зв’язку з розвитком внутрішньої і зовнішньої торгівлі роль водних артерій у шляховому сполученні ще більше зросла. Наприкінці XVIII — у XIX ст. у басейнах рік Дніпра і Прип’яті споруджуються штучні водні траси — канали Дніпровсько-Бузький, Огінський, Березінський. Вони сприяли розширенню торговельно-економічних зв’язків населення Середнього Подніпров’я та Українського Полісся з білорусами і народами Прибалтики. Цими каналами і місцевими ріками активно перевозили продукти лісу, будівельні матеріали, хліб, промислові і домашні вироби тощо. Широко використовувалися для транспортування різноманітних товарів також Сіверський Донець, Інгулець, Південний Буг, Західний Буг, Тиса, Прут, Дністер. Останнім, наприклад, доставлялись до чорноморських портів будівельний ліс, пиломатеріали, дерев’яні вироби і залізо з Карпат, сіль із Прикарпаття, хліб, тканини і фосфорити з Поділля.\nУкраїнцям здавна були відомі різноманітні засоби пересування по воді. Найбільш архаїчним є пліт, який формували з кількох колод, з’єднуючи їх канатами, гужвою (запареними в гарячій воді молодими стовбурцями дерева), мотузками з лика або поперечними брусками-планками. Розміри такого плоту залежали від призначення. Для індивідуального перевезення його зв’язували з п’яти-шести невеликих кругляків, для транспортування вантажів — з більшої кількості масивніших і довших колод.\nПліт як засіб транспорту був практичним насамперед на неповноводних артеріях.\nЛюдей, підводи і різні вантажі через широкі ріки перевозили паромами. Основу його становили дватри плоскодонні човни (басейни Дніпра, Десни, Прип’яті) або вже згаданий пліт (басейн Дністра), на які ставили балки і робили поміст із дощок. Останній обносився з двох сторін перилами. Паром рухався за допомогою блоків по натягнутому між берегами ріки канату, а управлявся довгою жердиною. На великих ріках (Дністрі, Десні, Дніпрі та ін.) застосовувалися також весла.\nВ Україні побутувало багато видів човнів. Залежно від основних способів виготовлення їх можна поділити на два типи: човни довбані із суцільних колод і човни з дощок.\nДовбаний човен відомий з найдавніших часів. У більшості регіонів був поширений ще в XIX ст. Мав різні народні назви: «дуб», «душогубка», «довбанка», «кодлуб». Робили такий човен з липи, сосни, осики, верби, дуба та інших порід дерева. Стінки його розвертали над вогнем у спеціальній ямі або ж у видовбану колоду наливали воду і кидали гаряче каміння.\nПерехідною моделлю від довбаного до дощаного човна була поліська «шугалія» — довбаний човен із сосновою обшивкою бортів у верхній частині. Ним можна перевозити близько 300 пудів вантажу.\nЧовни з дощок набули поширення у другій половині XIX — на початку XX ст. і суттєвими локальними чи регіональними відмінностями не відзначалися. Локальні особливості найчастіше проявлялися у зовнішньому вигляді їх носової частини і корми. Так, подільські човни мали гостру, піднесену вгору носову частину і прямовисну корму. На Поділлі здебільшого побутували човни із загостреними або заокругленими носовою частиною і кормою, рідше зустрічалися із загостреним носом і прямовисною кормою. Їх виготовляли з соснових і ялинових дощок, які з’єднувалися металевими скобами, цвяхами, заклепками, стягувалися кокорами з дерева твердої породи. Щілини між дошками затикались мохом. Зверху човен смолили. Управлявся такий човен переважно одним-двома веслами довжиною близько 2,5 м.\nУ XIX ст. у Подніпров’ї і на території Українського Полісся важливу роль у торговельно-економічних зв’язках відігравали різноманітні типи мало- і великогабаритних суден: «берлини», «байдаки», «барки», «баркаси» тощо. Вони відрізнялися між собою лише розмірами, тоннажністю, зовнішніми формами та деяким оснащенням. Зокрема, «берлина» мала заокруглений ніс і прямовисну корму, «байдак» — загострені носову частину і корму, трохи розширені борти, «барка» — заокруглені ніс і корму і дещо нахилені борти.\nХарактер русла Дністра, наявність порогів, його неповноводність у літній сезон вплинули на місцеві судна. Тут найбільшими за розмірами і тоннажністю були «галери», які будували з кругляків і обшивали дошками. Дністровська галера мала форму прямокутника, високі борти, прямовисну корму і зрізану під кутом носову частину. Нею перевозили усі види вантажів, що транспортувалися на далеку відстань, у тому числі аж до Чорного моря. Після доставки товару в пункт призначення галеру розбирали, а дерево продавали для опалення. В середині XIX ст. розміри цього судна становили в середньому 15 м у довжину, 5,5′—6 м у ширину, вантажопідйомність сягала 10—12,5 тонн.\nКарпатськими і поліськими ріками сплавлялася велика кількість лісу. Побутували два способи сплаву — мольовий, тобто окремими колодами, і в плотах. Мольовий практикувався переважно на мілководних ріках, потоках та у верхів’ї карпатських водних артерій. Основна маса лісоматеріалів сплавлялась у плотах.\nПліт мав вигляд правильної трапеції з шести — двадцяти і більше з’єднаних між собою колод довжиною від чотирьох до двадцяти п’яти і більше метрів, вершини яких спрямовувалися за течією ріки, його формували на маловодді або на низькій ділянці берега ріки, щоб при підвищеному рівні води під час сходу снігового покрову, опадів чи випуску води із спеціальних водозбірників — «гатей», «клявз» (Українські Карпати) — він міг плисти. Способи кріплення колод у плоті залежали від характеру русла водної артерії, практичного досвіду і традиційних народних прийомів. Так, у басейні Тиси передні кінці кругляків з’єднувалися за допомогою трьох-чотирьох поперечних брусів («попруг»). Для цього в «попругах» просвердлювали навпроти колод, а потім відповідно і в кожній із них вертикальні отвори діаметром 5—6 см. В останні забивали кілки завдовжки 40—70 см із твердих порід дерева — дуба, бука та ін. Додатково поперечні бруси з колодами перев’язували гужвою. Задня частина такого плоту кріпилася тільки за допомогою гужви.\nВеличина і розміри плотів і сформованих із них «сплавів» залежали, з одного боку, від повноводності ріки, з другого — від досвіду кожного керманича-плотогона. Зокрема, у верхів’ї карпатських водних артерій «сплави» складалися переважно з однієї-двох плотоодиниць, на Дністрі — з п’яти—семи і більше. Під час сплаву вони управлялися веслами, які кріпилися на спеціальному пристрої — «стільці». На коротких і легких плотах монтували одне-два весла спереду, на довгих і масивних — два-три спереду і одне — ззаду.\nНайбільших масштабів сплав лісу на ріках України досяг у другій половині XIX — на початку XX ст., що зумовлювалося розвитком капіталістичної деревообробної промисловості і великим попитом на деревину на внутрішньому і зовнішньому ринках. Із будівництвом залізниць і сухопутних доріг лісосплав почав занепадати і в 20—30-ті роки XX ст. на більшості рік припинився. Найдовше він затримався на гірському Черемоші — до кінця 70-х років XX ст. Тепер про цей важливий у минулому вид водного транспорту і традиційне заняття українців свідчить єдиний у країні Музей лісу і сплаву на Чорній Річці в Міжгірському районі на Закарпатті.\nЗ господарсько-виробничою діяльністю населення і природними умовами органічно пов’язані сухопутні шляхи сполучення і засоби пересування. Вигідне географічне розміщення України сприяло тому, що на її території вже у давньоруський період проходили важливі транзитні торговельні тракти. Серед них найвідомішим був Соляний шлях, яким возили сіль у Київ та інші міста Київської Русі з кримського узбережжя Чорного моря. Він мав розгалуження: одна з віток починалася від Переяслава, друга — від Ромен. Поблизу гирла Ворскли Соляний шлях повертав на Перекоп.\nКаравани галицьких і волинських купців проходили до ринків Сходу і Півдня Татарським шляхом. Останній вів зі Львова до головного торгового міста Поділля — Кам’янця, а далі степами Північного Причорномор’я у Крим, до генуезької колонії Кафи. Пізніше, в XVI — першій половині XVIII ст., ним користувалися кримські і ногайські татари для численних набігів на західноукраїнські землі.\nУ цей час Україну перетинали інші важливі шляхи, якими войовничий південний сусід — Кримське ханство — здійснював напади на її територію. Зокрема, по Лівобережній та Слобідській Україні проходив Муравський шлях. Він починався від Перекопу і йшов на Північ між верхів’ями річок Молочні і Кінські Води, далі поблизу міста Охтирки, між верхів’ями Сіверського Дінця, Осколу, Ворскли і Псла в напрямі аж до Тули. Крім того, цей шлях мав ще два великі розгалуження: Ізюмську і Кальміутську сакми.\nНа Правобережній Україні в басейні Дніпра пролягав Чорний шлях. Одна з його віток проходила на Захід — через Житомир, Костянтинів, Збараж, Кременець і Сокаль — до Львова. Між ріками Дністром і Прутом ішов Молдавський, або так званий Золотий, шлях. Остання назва виникла внаслідок того, що цією дорогою татари переганяли найбільшу кількість захоплених на українських землях бранців.\nЗ середини XVIII ст. всі названі шляхи перетворилися на важливі торговельні тракти.\nРозвиток капіталістичних відносин потребував поліпшення сухопутного зв’язку. Основна частина доріг почала впорядковуватися на території України наприкінці XVIII — в XIX ст. Залежно від інтенсивності руху, благоустрою і функціонального призначення вони поділялися на три категорії: поштові, торговельні і місцеві. В прикордонних районах прокладаються так звані військові, які теж відігравали позитивну роль у виробничо-господарській діяльності місцевого населення. На західноукраїнських землях у другій половині XIX ст. дороги диференціювалися ще на державні, крайові, повітові і гмінні (громадські).\nПоштові тракти мали регулярне пасажирське сполучення і спеціальну поштову службу, поштові станції, комплекси господарських і промислових будівель. Сільськогосподарські товари, будівельні матеріали, вироби ремісників і промисловості перевозились торговельними дорогами: одними з них на місцеві ярмарки і торги, іншими — аж за кордон. Основна частина цих шляхів сполучення сходилася у найбільших торговельних центрах, наприклад, на Поділлі — в містах Вінниці, Могильові-Подільському, Барі, Кам’янці-Подільському, Проскурові (тепер — м. Хмельницький), Тернополі, Заліщиках, Волочиську та ін.\nДо XX ст. всі дороги були ґрунтовими. Будівництво і догляд за ними здійснювали селяни, які щороку (як правило, після весняно-польових робіт) виконували спеціальну дорожну повинність — «шарварок»: вирівнювали полотно, засипали ями, впорядковували броди, споруджували кладки і мости тощо.\nРівень конструктивної досконалості засобів сухопутного транспорту, їх різноманітність відповідали техніко-інженерним можливостям часу і відображали насамперед транспортно-виробничі потреби народу.\nДрібні речі, їжу, ягоди, фрукти, городину жителі України часто переносили вручну. Для цього, наприклад, поліщуки використовували глиняний («глечики», «гладишки», «баньки») і дерев’яний («коновки», «близнята») посуд, різні корзини («верейки», «сапети»), луб’яні кошики («кузеньки»), шкіряні і полотняні торби («тайстри», шабети»), з домотканого полотна обруси і міхи та ін. Снопи, сіно, солому транспортували на двох жердинах (3—4 м), у плахтах, а також у спеціальних «опалках», що складалися з двох напівовальних рухомих облуків, між якими натягувалася сітка із шнурків. Воду переносили за допомогою коромисла, гній і будівельні матеріали — носилками та іншими типами примітивних за конструкцією засобів.\nТотожними або подібними пристосуваннями широко користувалися жителі інших етнографічних регіонів України. В українців Карпат, особливо в гуцулів, був поширений в’ючний транспорт. Нав’юченими тваринами (кіньми) перевозилися молочні продукти з високогірних полонин, товари на ярмарки, одяг тощо. Основним спорядженням гірського вершника було дерев’яне сідло — «тарниця» (Гуцульщина).\nГужовий сухопутний транспорт українців поділяється на дві основні групи: полозний і колісний.\nДавнішим за походженням є полозний транспорт. На думку відомого знавця слов’янської старовини Л. Нідерле, в давнину слов’яни користувалися лише саньми. Ще у середньовіччі почеснішою вважалась їзда на санях, ніж на колісних засобах пересування. Свідченням того є українські народні прислів’я і приказки: «Не в свої сани не сідай», «Які самі, такі і сани», «Санна їзда — ангельська їзда, але дідьчин виворіт».\nВажливу роль відігравали сани у весільному та похоронному обрядах. Ще в 30-х роках XX ст. в країнських Карпатах побутував звичай, за яким покійника відвозили на кладовище на санях незалежно від пори року, навіть улітку.\nПрототипом саней були волокуші, які відзначалися примітивністю конструкції і вузьким функціональним призначенням. Ними найчастіше переправляли з важкодоступних місць сіно, каміння, дрова, доставляли в поле знаряддя обробітку землі: плуги, сохи, борони. Найпоширенішим типом в Україні була волокуша Л-подібної форми («підволоки», «волочня», «волоцюга»), що складалася з двох з’єднаних під кутом рухомих палок. Нею перевозили плуг. З’єднання волокуші накладали на гряділь плуга зверху, а орне знаряддя примощували на палицях у боковому положенні.\nТранспортування малогабаритних вантажів на близьку відстань здійснювалося невеликими за розмірами і примітивними за будовою волокушами-саньми різних моделей. Полозами їм переважно служили два бруски з низькими головками, які з’єднувалися між собою за допомогою поперечних та діагональних планок.\nСанний транспорт українців за функціональним призначенням поділявся на господарські робочі сани, вантажні (для перевезення лісу) і виїзні. Найбільш поширеним і, можна сказати, універсальним типом зимового транспорту були робочі сани, які мав практично кожний господар. Ними перевозили сіно, снопи, гній, дрова та інші види вантажів. Бідніші селяни часто використовували їх як виїзні.\nЗа походженням санний транспорт населення України кінця XIX — початку XX ст. належав до двох типів: східноєвропейського (більша частина території республіки) і західноєвропейського (західні райони). Особливо чітко простежується ця диференціація в господарських робочих санях. Для першого типу зимового транспорту були характерні два гнутих полози, чотири (рідше три — п’ять і більше) пари вертикальних стояків («копилів»), в’язова система з’єднання полозів, паралельні полозам поздовжні грядки («наморожні»), вилкоподібний дишель («віє», «оглоблі») або голоблі, які кріпились до передніх копилів. Хід господарських саней західноєвропейського типу скла, дався з двох натуральних полозів, двох пар «копилів» («страмів») і двох дерев’яних брусків («насадів», «оплінів»), які набивали на стояки зверху. На таких санях іншим способом кріпився вилкоподібний дишель.\nФорми кузова господарського зимового транспорту залежали, з одного боку, від будови ходу і місцевих традицій, а з другого — від виду транспортованого вантажу. Так, на санях східноєвропейського типу для перевезення сіна і споріднених вантажів використовувалась тільки платформа («підплетини»), яку виготовляли з жердин і палиць. На Поліссі широко вживали виплетені з лози, верби, берези тощо «коші» і «полукішки», що накладалися безпосередньо на ходову частину саней. На території східної частини Полісся і Слобідської України були поширені ще так звані розвальні — сани з боковими жердинами («білами»), які збільшували розміри їх платформи.\nКузовом господарських саней західноєвропейського типу служили «драбина» або дошки. Їх невід’ємним елементом були вертикальні стояки («ручиці», «рожні»), що вставлялись у продовбані отвори брусків, які з’єднували полози.\nВантажні сани найчастіше використовувало населення Українських Карпат, Полісся, частково Поділля і центральних районів України. Полози («копаниці») вантажних саней традиційної будови завжди були натуральними і мали в середньому 1—1,2 м. Вони з’єднувалися між собою за допомогою двох пар копилів і двох масивних поперечних брусків. На початку XX ст. набула поширення нова модель лісовозів — з трьома парами «копилів», трьома поперечними брусками («оплінами») і рухомою подушкою. Оскільки за розмірами вантажні сани становили приблизно половину довжини господарських (відповідно й кількість основних елементів була вдвоє меншою), це знайшло відображення в народному визначенні їх — «полусанки» (Бойківщина, Лемківщина), «повсанки», «пулсанки» (Українське Полісся). Гуцули називали такі сани «корчугами».\nВиїзні сани — «козирки» (східна частина Полісся), «криластії сани» (Волинь), «глабці» (центральні райони України) — побутували серед багатшої частини населення. Їх полози були вузькими і часто підковувались металевими шинами, а крім того, мали високі, півкругом загнуті назад головки. Кузов даного засобу пересування виготовляли з липових або вербових дощок і драниць, спинку і борти розмальовували рослинними фарбами, декорували дерев’яною аплікацією. В давнину його обшивали лубом, що знайшло відображення в народному визначенні цих саней: «залубиці», «залубні», «лубечки». На святкових санях Слобідської України і східної частини Полісся часто прикрашались також дуги.\nСеред літніх засобів пересування основне місце займав чотириколісний двоосьовий віз. Типовий український віз був поширений на території більшості етнографічних регіонів України ще наприкінці XIX — на початку XX ст. Його дві дерев’яні осі перпендикулярно з’єднувалися між собою за допомогою так званої підтоки — натуральної або штучної трійні довжиною 2—2,5 м із розвилкою на задньому кінці. На кожну вісь накладали дерев’яний брус («оплін»). Крім того, на передку встановлювали ще рухому дерев’яну «подушку». В задку воза «оплін» і задні кінці «підтоки» кріпились нерухомо. Передній кінець поздовжньої з’єднуючої «лисиці» закладали в широкий отвір між віссю і «опліною» і закріплювали вертикальним дерев’яним або металевим стержнем («шворенем»). Для захисту останнього від перевантажень під час їзди монтувався спеціальний пристрій — «підгейстер».\nКолеса традиційного воза складалися з окремих частин: головки, шпиць і дерев’яного обода. В XIX ст. українські селяни віддавали перевагу колесу з суцільним гнутим ободом, яке було відоме й іншим східним слов’янам — росіянам і білорусам. Наприкінці XIX — на початку XX ст. під впливом розвитку кустарного колодійного ремесла, а також етнокультурних контактів українців з сусідніми народами поширення набуло колесо, обід якого виготовлявся з окремих дугоподібних секцій. Тягловим засобом його служило «віє» — дишель у формі трійні. Задні кінці «вія» закладали через просвердлені отвори на кінці передньої осі, а на передку продовбували отвори для конусоподібного бруска («притики»), за допомогою якого кріпилось ярмо.\nДо середини XIX ст. спорадично, а наприкінці XIX — на початку XX ст. повсюдно в Українських Карпатах, на Покутті, Поліссі, в західній і центральній частинах Полісся та в інших регіонах України розповсюдився віз із ходовою частиною центральноєвропейського типу. Зумовили це заміна волів як тяглової сили кіньми, будівництво доріг, використання селянами металу і виробів з нього тощо. Значний вплив на цей процес мали прямі етнокультурні контакти українців із сусідніми народами й іноетнічними групами (німецькими колоністами), що з розвитком капіталізму значно посилилися.\nВідмінність ходу воза нового типу полягала насамперед в іншій будові поздовжньої з’єднуючої «лисиці» і тяглового засобу. Зокрема, перша складалася з окремої вилки, що кріпилась нерухомо в задку, і прямої жердини («розвори»). Це давало змогу залежно від потреби міняти довжину воза.\nУ східній частині Полісся і на Слобожанщині був поширений віз російського походження. Тут тягловим засобом служили голоблі з дугою.\nЗа функціональним призначенням двоосьові чотириколісні транспортні пристосування українців можна диференціювати на три групи: а) для перевезення снопів, сіна, соломи; б) для транспортування лісоматеріалів; в) для перевезення зерна та інших подібних вантажів. До третьої групи належав також чумацький віз («мажа»), який порівняно з господарським мав значно більші розміри та масивніший хід.\nДля транспортування збіжжя, соломи, сіна використовувалися різноманітної форми і розмірів дві бокові «драбини». Вони з’єднувалися спереду і ззаду поперечними брусками («крижівницями») або «в’язками», утворюючи разом пристрій, так звані штандари.\nДля перевезення дрібних і сипучих вантажів замість «драбин» клали виплетений з лози «кіш» («кошіль») або «короб» з дощок. Часто драбини обшивали лубом, що повністю заміняло обидва попередніх типи кузова. Віз із плетеним «кошем» чи «полукішком» був поширений найбільше в районах Українського Полісся і на Слобожанщині.\nКузовом чумацької «мажі» служив ящик, основу якого становив драбинний каркас. Останній завжди старанно обшивався з чотирьох сторін лубом. Крім того, поздовжні борти кузова обносились лубом або драницями ще зверху, внаслідок чого вони були високими, а віз містким. Вантаж на «мажі» накривали просмоленою воловою шкірою.\nТрадиційною тягловою силою в господарстві українців були воли. Їх пристосовували як для обробітку землі, так і для запрягу в транспортні засоби. Упряжжю волів служило шийне парне ярмо. Поліщуки практикували також запряг одного вола — так званого бовкуна в шийне одинарне ярмо, яке кріпилося до голоблів.\nДля пасажирських поїздок, а з другої половини XIX ст. і для перевезення вантажів використовувалися коні. На сході Українського Полісся практикувався переважно запряг у голоблі. Тут кінна упряж складалася з вузди, хомута, черезсідельника, гужів і дуги. На іншій території України незалежно від виду запрягу — парного чи однокінного — застосовувався інший тип упряжі. В комплект місцевої кінської збруї входили: шлея (рідше хомут), вузда, нашийник, віжки, посторонки і важок («орчик»). Транспортні засоби перетягалися кіньми за допомогою посторонків і важків, а дишель виконував тільки гальмову і направляючу функції.\nНаприкінці XIX — на початку XX ст. гужовий і водний транспорт поступово витісняється залізничним. Формування основної залізничної мережі відноситься до 60—90-х років XIX ст., коли Україну пересікли Київсько-Одеська, Курсько-Київська, Київсько-Брестська, Курсько-Харківсько-Азовська, Харківсько-Миколаївська, Донецька, Катерининська, Фастівська та інші залізниці, а також лінії місцевого значення. З розвитком залізничного транспорту остаточно занепав чумацький промисел, змінилися маршрути основних торговельних шляхів.\nДокорінних змін транспорт і шляхове сполучення зазнали у XX ст. Продовжувалося прокладання залізниць. У 1987 р. експлуатаційна довжина залізничних ліній республіки становила 22,7 тис. км, що дозволило перевезти 687 млн. пасажирів і 1030 млн. тон вантажів.\nРозвиток автомобільної промисловості в Україні створив передумови для становлення і зростання ролі в народному господарстві автомобільного транспорту. У 1985 р. автотранспортом загального користування було перевезено понад 8 млрд. чоловік і 4,7 млрд. тон вантажів.\nУ післявоєнні роки набув розвитку повітряний флот. Усі обласні центри мають сучасні аеропорти, постійний зв’язок між собою та з багатьма містами інших країн. Постійно розширюється мережа повітряних ліній місцевого значення, зростає частка авіації спеціального призначення: медико-санітарної, лісової тощо.\nДокорінно змінився річковий транспорт. Замість традиційних плотів, паромів, човнів повсюдно з’являються сучасні потужні і комфортабельні судна різної тоннажності.


Суд підтвердив позицію прокуратури про незаконне використання 37 га землі сільськогосподарського призначення\nПонеділок, 21 червня, 16:04:46\n10.10.2016 11:42 —\nУстановлено, що поширений характер мають випадки, коли земельні ділянки у 2010-2012 роках за розпорядженням місцевих адміністрацій надавалися в оренду суб’єктам господарювання без проведення нормативної грошової оцінки, а відтак і без належного розрахунку розмірів орендної плати.\nТак, одне з комунальних підприємств Бахмацького району без проведення нормативно-грошової оцінки використовувало земельну ділянку площею понад 20 га зі сплатою орендних платежів 3 тис грн на рік. В той же час вказану землю за договором суборенди на тих самих умовах та в обхід конкурсних процедур набуття прав на землю, передбачених ст. 134 Земельного кодексу України, використовувало інше фермерське господарство.\nЗа позовом прокуратури області 06.10.2016 рішенням господарського суду вказані договори оренди та суборенди земельної ділянки визнано недійсними.\nЗ аналогічних підстав рішенням цього ж суду 05.10.2016 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки сільгосппризначення площею 17 га, яка використовувалася підприємством в Бахмацькому районі зі сплатою коштів за оренду 1,8 тис грн на рік.\nОрієнтовна ринкова вартість вказаних ділянок складає понад 1 млн грн.


Засмічені стоки | The Fruit and Flower Basket\nВідтік засмітився? Викликати волосся?\nБуває, що волосся іноді випадає, або два. Переважно при їх пранні. Тепер волосся не робить запорів. Але зачекайте ... Коли настає час - або з обережності - ось невеличка порада: Купіть спицю при...\nЗасмічення стікає фріспіндельн\nВода швидко стікає, а потім раптом дуже повільно? Це тому, що десь на лінії зливу є вузол. В основному викликається волоссям або сміттям. Як ви можете забрати екологічно чисті? Моя рекомендація...\nПравильне поводження з Pümpels\nЯкщо ви не знаєте, що таке басейн, ви можете подивитися тут: Що таке Pümpel / Pömpel ?. Однак, там належним чином не пояснено, як поводитися з річчю. Ось чому ця стаття тут: Pümpel ідеально підходить...\nОчистіть засмічений злив лише миючим засобом та водою\nУ вас тонкий звивистий і засмічений стік (наприклад, під душем), в якому вода проходить через кулю волосся лише мінімально? Рішення: Додайте у стік дві-три краплі мильного посуду. Потім принесіть в...\nНакрийте заблокований стік Mentos і Cola\nЯкщо вам не вдалося з варіантом розпушувача, ви можете спробувати наступне. Просто відкрутіть сифон, покладіть 3-4 Mentos в злив перед засміченим місцем і знову прикрутіть до сифона. Потім ущільнюйте...\nПозбавтеся від нерозумних волосся в стоку\nПісля численних спроб за допомогою пінцета, вилки та велосипеда заговорили, ми, на жаль, не змогли звільнити засмічені дуже довгим спуском волосся. Порада: Спочатку висушіть зливний фільтр (фен)....\nВидаліть волосся в злив або в круглу щітку\nДратівливе розпущене волосся з дуже маленької круглої кисті було майже хірургічною процедурою: O) Найпростіший спосіб - протерти кисть шматочком крему або піни для депіляції, почекати приблизно 10...\nТуалет засмічений і немає присоски / Pümpel під рукою?\nУ кожного, у кого є туалет в туалеті і під рукою немає присоски, є серйозна проблема. Ми повинні просто зняти закупорку, щоб ви знову могли користуватися туалетом? Потрібно знайти інструмент, щоб...\nВажкодоступний злив - очищувач труб - засмічений - без зливу\nЯ просто спробував це, і це спрацювало. Злив недоступний для спіралей, не затягуючи, тому що недоступний рівний. вимоги: Перешкода зливу - це не умовні тампони, тому що ми можемо забути те саме....\nТак злив взагалі не засмічується\nВи завжди читаєте поради, як знову забити засмічений стік. На жаль, є мало або взагалі немає підказок, наприклад, стік зовсім не повільний або повільніше, засмічений. Найкраще нічого не заливати і не...


09.09.2020 502 0 0\nпро основні правила надання матеріальної допомоги фізичним особам;\nпро порядок оподаткування матеріальної допомоги залежно від її виду.\nкадри готівковий розрахунок бухоблік допомога разова грошова допомога оподаткування приклад бухгалтерські проведення матеріальна допомога зразок\nМатеріальна допомога – справа добровільна?\nМатдопомога – це зарплата?\nПДФО, військовий збір (далі – ВЗ) та ЄСВ\nСередній заробіток для лікарняних і відпусткових\nНесистематична (разова) матдопомога\nЯкі документи є підтвердними?\nСередній заробіток і разова матдопомога\nМатеріальна допомога і готівкові розрахунки


Батат – що це таке, користь, шкоду і смачні рецепти приготування | iskysstvoetiketa\nHome Батат – що це таке, користь, шкоду і смачні рецепти приготування\n1 Батат – що це за овоч?\n1.1 Батат – користь і шкода\n1.2 Як готувати батат?\n1.3 Пюре з батату\n1.4 Гратен з батату\n1.5 Батат фрі – рецепт\n1.6 Оладки з батату – рецепт\n1.7 Батат, смажена на сковороді\n1.8 Пиріг з бататом\n1.9 Чіпси з батату в духовці\n1.10 Суп-пюре з батату\n1.11 Батат в мультиварці – рецепт\n1.12 Як приготувати батат в мікрохвильовці?\n1.13 Як готувати батат на грилі?\nПро батат – що це таке, знає далеко не кожен обиватель, що абсолютно неприпустимо і вимагає негайного ознайомлення з продуктом. Щоб не зіпсувати перше враження від дегустації, овоч слід правильно приготувати.\nДізнатися про батат – що це таке – буде цікаво кожному, хто раніше не стикався з цим дивовижним рослиною родом з Америки. Вразять не лише характеристики продукту, але і страви, приготовані з його участю шляхом виконання елементарних кулінарних технологій.\nБатат – коренеплідна рослина, візуально схоже з картоплею, але має більш подовжену форму і солодкуватий пікантний смак. Ідеальними природними умовами для вирощування овочів є вологі тропіки або помірний переважно жаркий клімат з регулярним поливом.\nІснує величезна кількість сортів батату, що відрізняються формою бульб їх кольором на зрізі, щільністю м’якоті і смаковими властивостями, які у кожному випадку по-своєму гарні.\nНайчастіше батат використовують для приготування страв за допомогою термічної обробки, але разом з тим успішно застосовується і в сироїдінні, додається в салати або овочеві пюре.\nСолодкувата м’якоть бульб сприяє очищенню від холестерину, зміцненню судин, поліпшенню кровообігу і нормалізації тиску. Згодом при регулярному вживанні овоча поліпшується стан серцево-судинної системи, стабілізується порушений ритм.\nБатат сприятливий для травлення, не призводить до відчуття тяжкості в шлунку, а навпаки сприяє усуненню багатьох нездужань, пов’язаних із захворюваннями ШЛУНКОВО-кишкового тракту, прискорює процеси перетравлення їжі.\nВживання коренеплодів батату попереджає розвиток артриту, емфіземи легенів, інших захворювань у вигляді активного протизапальної дії в поєднанні з наявністю незамінних цінних елементів.\nБатат корисний при боротьбі із зайвою вагою, при діабеті, депресивних станах, усуває шкідливу дію вільних радикалів, токсинів, очищає організм і поліпшує загальне самопочуття.\nСтрави з батату вражають різноманіттям і універсальністю і можуть без проблем забезпечити ситний і живильний раціон для подання на перше, друге або десерт.\nСолодкі сорти батату застосовують для створення десертів, варіння варення, приготування напоїв.\nРозібравшись, батат – що це таке, саме час приступити до практики і випробувати кілька перевірених рецептів.\nБатат, рецепти приготування якого мало чим відрізняються від звичної кулінарії можна просто відварити як звичайну картоплю і зробити з нього пюре. Приправити страву можна традиційно вершковим маслом або піти більш оригінальним шляхом і для вишуканості смаку присмачити овочеву масу моцарелою.\nДодають моцарелу, розминають скибочки товкачем або пюрируют блендером, додавши за потреби відвар до бажаної густоти.\nЗавжди смачним виходить запечений батат в духовці з сиром, який повинен бути натуральним і якісним. Приготування страви у вигляді гратена з вершками і маслом зробить смак овочевий нарізки максимально делікатним і лагідним, а перець у складі додасть легку гостроту і ледь вловиму пікантність.\nсіль – 1 ч. ложка або за смаком.\nВершки змішують з сіллю, двома видами перцю, заливають сумішшю овоч з сиром.\nБатат фрі на відміну від традиційної картоплі, яка смажиться у фритюрі, готується в духовці на деку, що у сто разів підвищує його цінність. Як приправочной суміші можна взяти будь-асорті з пряностей і приправ на свій смак, замінити в запропонованому міксі цибулю сушеним часником або додати улюблені трави.\nсушену цибулю і перець – по 1,5 ч. ложки;\nБатат обчищають, нарізують довгастими невеликими брусочками, приправляють маслом.\nЗапікають картопля батат фрі при 200 градусах 15 хвилин.\nНезвичайними за смаком, але смачними і корисними оладки виходять з батату. При подачі виробів їх можна доповнити медом або варенням, сметаною або конфітюром, згущеним молоком або просто цукровою пудрою. При замісі тесту, можливо, буде потрібно трохи більше або менше борошна залежно від сорту і соковитості перетертих коренеплодів.\nСуміш розмішують до розчинення грудочок.\nНакладають порціями за допомогою ложки тісто на прогріту промаслений сковороду і підрум’янюють її з двох сторін.\nБатат, смажена на сковороді\nПочувши про батат, і дізнавшись, що це таке, випробувати його на смак, можна пожарив нарізані бульби на сковороді. Підрум’янені скибочки можна просто посолити за смаком або приправити за бажанням сушеним часником, цибулею, ароматними сухими травами на вибір: прованським або італійським міксом, просто базиліком або орегано.\nсушену цибулю або часник – за смаком;\nВикладають овочеву нарізку у розігріте на сковороді олію і смажать з двох боків до рум’янцю.\nЯкщо запечений батат з сиром в духовці подається в якості другого закусочного несолодкого страви, то пиріг з коренеплодів вживається на десерт і має характерний солодкий смак на радість ласунам. М’якоть відварюється попередньо, перетворюється в пюре і застосовується для створення надзвичайно смачної начинки.\nмелена кориця і перець запашний – по ½ ч. ложки;\nПотроху підливають крижану воду, збирають тісто в кулю, що розподіляють у формі з бортами.\nВипікають основу 10 хвилин при 180 градусах, притиснувши вантажем з гороху, іншої крупи, виклавши її на аркуш пергаменту.\nЗмішують пюре батату з яйцями, вершками, цукром, соком апельсина і прянощами, виливають у форму на тісто.\nВідправляють виріб ще на 25 хвилин у духовку.\nсіль, перець, кориця – за смаком.\nЗмішують оливкове масло з сіллю, перцем і корицею, додають до овочевої нарізці, акуратно перемішують.\nРозкладають скибочки на деку, застеленому пергаментом, одним шаром.\nВідправляють лист в прогріту до 200 градусів духовку і запікають чіпси з батату по 15-20 хвилин з кожного боку.\nПро користь і необхідність присутності в раціоні гарячих перших страв всі давно знають, а застосування для приготування супу батату зроблять трапезу максимально цінним для організму. Наявність блендера значно спростить процес створення гарячого. Якщо подібного гаджета немає, відварені овочі необхідно буде перетерти через сито.\nБатат, картоплю і моркву обчищають, нарізають рівними скибочками.\nБатат в мультиварці можна посмажити, запекти або приготувати з бульб дуже смачне поживне рагу, доповнивши овоч м’ясом. Ідеально підійде для створення страви яловичина, але допускається використовувати курятину, інше м’ясо. Бульйон при необхідності замінюють просто водою і використовують спеції на свій смак.\nстебла селери і помідори – 3 шт.;\nДодають кубики батату, моркви, цибулі та селери, нарізані помідори без шкірки, часник.\nШвидко, просто, без надлишків жиру готується батат в мікрохвильовці. По готовності овочеву нарізку можна подати з салатним міксом, доповнивши улюбленої заправкою або використовувати в якості корисного гарнір до м’яса, рибі. птиці. Для реалізації ідеї знадобиться спеціальна термостійка посудина для готування в СВЧ печі з кришкою.\nШинкують часточками томати і середнього розміру брусками попередньо очищений батат.\nНа дно ємності укладають нарізані помідори, а зверху брусочки батату.\nОсобливо смачним виходить приготований батат на грилі. Овочеві скибочки підрум’янюються і просочуються ароматом димку, що робить їх ще більш апетитними. Окремо до рум’яним запашним овочів можна подати улюблений соус або розтоплене і змішаний з подрібненим часником і зеленню вершкове масло.\nОчищені бульби батату нарізають скибочками не товщі 5 мм.\nЗмащують овочеву нарізку рослинним маслом, викладають на решітку гриля, підрум’янюють її з двох сторін.\nСоус ткемалі в домашніх умовах - рецепти смачної приправи з різних інгредієнтівВарення з груш за оригінальними рецептами на будь-який смак!


В Оратівському районі помер ветеран АТО/ООС | iVin новини\nВоював як мобілізований і за контрактом.\nУ с.Кожанці Оратівського району Вінниччини 10 травня помер 53-річний ветеран АТО/ООС Сергій Миколайчук. Про це повідомляє місцева райдержадміністрація.\n«10 травня, після тривалої хвороби перестало битись серце нашого земляка, учасника російсько-української війни Миколайчука Сергія Олексійовича. Сергій Миколайчук, житель с.Кожанка, 1967 р.н., був мобілізований до Збройних Сил України із лютого 2015 по квітень 2016 року. Із липня 2017 по лютий 2018 року проходив контрактну службу в 59 окремій мотопіхотній бригаді ОКА «Південь». Брав участь у проведені антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Нагороджений нагрудним знаком «Учасник АТО»», - йдеться в офіційному повідомленні.\nГромада району висловлює щирі співчуття родині та розділяють їхній біль важкої втрати.\n«Світлий спомин про мужнього захисника України назавжди залишиться в наших серцях. Вічна пам’ять тим, хто ціною власного життя та здоров’я захищають нашу державу від російського окупанта. Герої не вмирають…», - йдеться у повідомленні.\nНагадаємо, у березні в зоні ООС загинув молодший сержант Володимир Мовчанюк з Вінниччини.


Можливості використання стовбурових клітин у сучасній медицині – DEVA CRYOBANK\nМожливості використання стовбурових клітин у сучасній медицині\nСім’ї вирішують зберегти пуповинну кров по ряду причин, як особистих, так і медичних. Але є деякі ключові переваги банківської пуповинної крові, які поділяють всі сім’ї.\nЯк сьогодні можна використовувати стовбурові клітини пуповинної крові?\nКлітини пуповинної крові можуть бути застосовані при лікуванні понад 100 різних захворювань людини і використані в будь-якій клініці світу і в Україні.\nПерша вдала трансплантація з використанням стовбурових клітин пуповинної крові відбулася в 1988 р. Реципієнтом був 5-річний хлопчик з анемією Фальконі – рідкісне і дуже серйозне захворювання крові. З тих пір проведено безліч досліджень і стовбурові клітини пуповини застосовують для лікування найрізноманітніших захворювань, які можуть загрожувати життю пацієнта. Це можуть бути такі захворювання як: лейкемія дитячого віку, серповидно-клітинна анемія, спадкова імунна недостатність і багато іншого. Вчені роблять все нові і нові відкриття про можливості застосування стовбурових клітин для лікування захворювань, а цінність стовбурових клітин вашої дитини зростає з кожним днем.\nУ кількох країнах проводяться клінічні дослідження по лікуванню захворювань за допомогою стовбурових клітин ряду неврологічних порушень, під загальною назвою – аутизм.\nЗахворювання проявляється у вигляді різного ступеня труднощів в комунікації і змінами в поведінкових реакціях людини. Статистика говорить, що в наш час – це захворювання з’являється приблизно у 1-го з 68-ми дітей.\nВчені надали дані про те, що саме введення стовбурових клітин пуповинної крові, дітям у віці 2-7 років хворих на аутизм, призвело до поліпшення здібностей в комунікації і також відзначили зменшення ступеня запалень, пов’язаних з цим захворюванням.\nТак само проходять дослідження про застосування власних і донорських стовбурових клітин пуповинної крові для лікування дитячого церебрального паралічу. При введенні правильної кількості стовбурових клітин спостерігається значне поліпшення моторних функцій у дітей.\nВ даний час трансплантація пуповинної крові або кісткового мозку є стандартною терапією для лікування до 80 захворювань. Деякі з цих захворювань, такі як лейкемія, добре відомі, а інші є рідкісними станами, для яких існують обмежені варіанти лікування.\nСпадкові порушення імунної системи\nСпадкові метаболічні захворювання\nІнші захворювання крові\nПо мірі того, як вчені вивчають нові види використання пуповинної крові, число хвороб, які можуть бути вилікувані стовбуровими клітинами в майбутньому, ймовірно, збільшиться в рази.


Опубліковано: Середа, 18 березня 2015, 10:01\nУ Росії багато красивих мальовничих міст, і одним з найбільших, улюблених і відвідуваних є Сочі, який розташувався на мальовничому березі Чорного моря.\nЩорічно сюди з'їжджається багато бажаючих насолодитися сонячними пляжами, а пізнати все цікаве в Сочі допомагають екскурсії по місту і його околицях. Саме місто ще називають Великий Сочі, так як він розтягнувся на 105 км і продовжує зростати уздовж берегової лінії. Оскільки гори не дають збільшуватися йому в ширину, на сьогоднішній день він складається з чотирьох основних районів: Центрального - сам Сочі, Хостінскій, Лазаревський і Адлерский.\nЦентральний район - це історична частина міста, найменша, але досить густонаселена. До того ж вона дуже багата архітектурними пам'ятками: Зимовий театр, будівля Морпорту, місця для розваг, знаменитий Дендрарій. Тут знаходяться найвідоміші, красиві і дорогі готелі.\nА якщо ви хочете купити квартиру в Сочі, щоб повною мірою відчути всю його красу, то на сайті snimu-v-sochi.ru можна підібрати підходящий і недорогий варіант. Адже Сочі - це не тільки тепле море, ніжні пляжі, бази для відпочинку і красива архітектура. Це ще й приголомшлива місцевість, де серед гір розкинулися не зворушені людиною заповідні колхидские ліси, зачаровують підземні печери і дивовижні скелі, де, проходячи по звивистих стежках під час екскурсії, можна почути багато захоплюючих розповідей і легенд.\nІ одним з найбільш цікавих і популярних маршрутів вважається екскурсія «33 водоспаду» або «Долина легенд і водоспадів», оскільки практично у кожного місця тут є своя захоплююча історія. І починається екскурсія з дивного тюльпанового дерева, дуже старого, йому більше 700 років, що пережив каліцтва та пожежі, але від цього воно не менш чудово, особливо коли цвіте. Подейкують, що про нього писав А. С. Пушкін у своїх віршах. А біля дерева є дивовижні бджоли, які ніколи не кусаються і дають дуже смачний мед.\nДалі шлях лежить через русло річки Шаху (у літній час вона практично пересихає) до її долині, де знаходиться приголомшливий каскад водоспадів, що утворюється при впадінні струмка Джегош довжиною 500 метрів в саму Шаху. Оскільки він бере початок високо в горах, то, стікаючи по скелях, плитам і безлічі порогів, утворює приголомшливий потік, блискучий і переливається на сонці. Цей водний потік складається 33 водоспадів, а тому так і називається.\nЇх висота іноді досягає 10 метрів, а неподалік знаходиться двір корінних жителів цієї місцевості, дуже гостинних, які зустрічають своїх відвідувачів різною смакотою, вином, показують цікаві вистави, обряди і співають національні пісні. Їх називають адигами. Серед усіх легенд Сочі саму захоплюючу зможуть вам розповісти старожили цих місць, розповівши про гаю, що знаходиться трохи вище самих водоспадів. Роща, іменована Ахиновой, на честь божества-покровителя домашніх і лісових тварин, яке з легкістю могло перестрибнути річки і гори. Місцеві жителі дуже шанують це божество.\nСказання говорить про те, що колись на жителів цієї гаї напали вороги і розбійники, вони багатьох убили, а дівчат, жінок забрали в полон і з настанням вечора, радіючи і радіючи видобутку, примушували їх співати і танцювати, але одна, будучи вагітною, просила не чіпати її. Звичайно, прохання ніхто не хотів слухати, і тоді вона почала благати божеству Ахину, кажучи: «Мимоволі танцюю» - тут земля розверзлася і практично всі вороги провалилися. Але останній з них попросив залишити його в живих, за що кожні три роки він буде приносити в жертву білу корову. Ахин помилував чоловіка, і той виконав свою обіцянку. Коли наставав час свята, корова ревом давала зрозуміти, що повинна бути принесена в жертву, і сама йшла до місця в гаю, а під час її шляху від кожного сімейства приєднувався людина з тхіем і чорної козою, що було досить-таки цікавим видовищем.\nЗвичайно, є й інші, не менш захоплюючі легенди Сочі. Щоб їх дізнатися, приїжджайте в ці краї. Цікаве в Сочі настільки багатогранне, що вам буде, чим поповнити свій багаж знань і вражень.\nЩо подивитися туристу в Санкт-Петербурзі


Акценти: Земельний кодекс для аграріїв • Акценти\nАкценти 13 червня 2017, 11:08\nАкценти: Земельний кодекс для аграріїв\nДнями представники Асоціації фермерів та землевласників України пікетували Верховну Раду. Аграрії вимагають ухвалити Земельний кодекс та впорядкувати законодавство, яке регулює проведення земельної реформи. Учасники акції - близько 300 фермерів. Серед них і керівники низки господарств з Полтавщини. Чи почують господарників парламентарі? У суспільно-політичному ток-шоу «Акценти» власним баченням земельної реформи поділяться фермери Кобеляцького та Семенівського районів.\nАкценти: доля українських земель 12 червня 2017\nВолодимир Куцовол: "Перш ніж продавати землю необхідно ліквідувати прогалини в державному кадастрі" 12 червня 2017\nАкценти: Машинобудування 9 червня 2017


Ранкова ДТП в Франківську: "Мерседес" та "Ланос" не поділили перехрестя (ФОТО) — Голос-Інфо\nРанкова ДТП в Франківську: "Мерседес" та "Ланос" не поділили перехрестя (ФОТО)\nЧетвер, 12 липня 2018, 09:32\nУ ранковий час 12 липня в Івано-Франківську трапилася дорожньо-транспортна пригода, повідомляє WestNews.\nАварія сталася близько 7:45 на перехресті вулиць Івасюка – Івана Павла ІІ.\n«Водій буса «Мерседес» здійснив зникнення з легковим автомобілем «Ланос», який рухався на зелене світло. «Мерседес» – їхав на червоне. Обійшлося без потерпілих. Водії розходяться по європротоколу», – повідомив в коментарі WN речник Патрульної поліції Івано-Франківської області Микола Гурак.\nОстаннє редагування Четвер, 12 липня 2018 09:34\nДетальніше в цій категорії: « Нічна ДТП на Прикарпатті: є потерпілі Уряд затвердив порядок видачі посвідчень чорнобильцям »


У Черкасах відзначатимуть ювілейний рік заснування міста :: Нова Доба Черкаси - новини, події, інформація Черкас та області\nУ Черкасах відзначатимуть ювілейний рік заснування міста\nУ Черкасах на День міста, яке цього року відзначатимуть у вересні, заплановано чимало цікавих і пізнавальних заходів, які розроблено спільно з громадськими організаціями та активними черкасцями. Про це сьогодні на засіданні виконкому розповіла директор департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Лілія Маліщук. «Нова Доба» про це дізналася в Черкаській міській раді.\nЛілія Маліщук зазначає, що такі культурно-просвітницькі фільми-етюди у форматі DISCOVERY history розкривають малодосліджені сторінки історії краю, що роками були оповиті таємницею:\n– У суспільстві нині є потреба в інтелектуальному та культурному розвитку. Зокрема, щодо вивчення невідомих історичних фактів про свій край. З огляду на це, заплановано також до Дня міста провести наукову конференцію із залученням провідних істориків і фахівців цієї галузі, яка буде присвячена ранній історії Черкас, де також планується представити раритетні карти тогочасного міста.\n– Тож закохані пари, які в цей день стануть на весільний рушник у міському РАЦСі, отримають свідоцтва про одруження та подарунки особисто з рук міського голови Анатолія Бондаренка, – повідомила Лілія Миколаївна.\nВодночас додала, що детальний перелік програми заходів з нагоди 730-річчя заснування Черкас вже найближчим часом буде оприлюднено на сайті Черкаської міської ради та у місцевих засобах масової інформації.\nчеркаси, черкаська область, День міста, відзначення, Черкаси, святкування, заходи\nУ суботу в Черкасах стартував міський чемпіонат з міні-футболу\nЧеркащани святкуватимуть День міста по-спортивному\n19-20 вересня черкащани святкуватимуть День міста


Заглина - Проща до Заглини 12-13.05.2012 р.Б.\nА Ісус Своїх учнів покликав і сказав: Жаль Мені цих людей, що вже три дні зо Мною знаходяться, але їсти не мають чого; відпустити їх без їжі не хочу, щоб вони не ослабли в дорозі. А учні Йому відказали: Де нам узяти стільки хліба в пустині, щоб нагодувати стільки народу? А Ісус запитав їх: Скільки маєте хліба? Вони ж відказали: Семеро, та трохи рибок. І Він ізвелів на землі посідати народові. І, взявши сім хлібів і риби, віддавши Богу подяку, поламав і дав учням Своїм, а учні народові. І всі їли й наситилися, а з позосталих кусків назбирали сім кошиків повних… Їдців же було чотири тисячі мужа, окрім жінок та дітей. І, відпустивши народ, усів Він до човна, і прибув до землі Магдалинської. (від Матвія 15:1-32-39) І підійшли фарисеї та саддукеї, і, випробовуючи, просили Його показати ознаку їм із неба. А Він відповів і промовив до них: Ви звечора кажете: Буде погода, червоніє бо небо. А ранком: Сьогодні негода, червоніє бо небо похмуре. Розпізнати небесне обличчя ви вмієте, ознак часу ж не можете! Рід лукавий і перелюбний шукає ознаки, та ознаки йому не дадуть, окрім ознаки пророка Йони. І, їх полишивши, Він відійшов. (від Матвія 16:1-1-4) А учні Його, перейшовши на той бік, забули взяти хліба. Ісус же промовив до них: Стережіться уважливо фарисейської та саддукейської розчини! Вони ж міркували собі й говорили: Ми ж хлібів не взяли. А Ісус, знавши те, запитав: Чого між собою міркуєте ви, маловірні, що хлібів не взяли? Чи ж ви ще не розумієте й не пам'ятаєте про п'ять хлібів на п'ять тисяч, і скільки кошів ви зібрали? Ані про сім хлібів на чотири тисячі, і скільки кошиків ви назбирали? Як ви не розумієте, що Я не про хліб вам сказав? Стережіться но розчини фарисейської та саддукейської! Тоді зрозуміли вони, що Він не казав стерегтися їм розчини хлібної, але фарисейської та саддукейської науки. (від Матвія 16:1-5-12) Прийшовши ж Ісус до землі Кесарії Пилипової, питав Своїх учнів і казав: За кого народ уважає Мене, Сина Людського? Вони ж відповіли: Одні за Івана Христителя, одні за Іллю, інші ж за Єремію або за одного з пророків. Він каже до них: А ви за кого Мене маєте? А Симон Петро відповів і сказав: Ти Христос, Син Бога Живого! А Ісус відповів і до нього промовив: Блаженний ти, Симоне, сину Йонин, бо не тіло і кров тобі оце виявили, але Мій Небесний Отець. І кажу Я тобі, що ти скеля, і на скелі оцій побудую Я Церкву Свою, і сили адові не переможуть її. І ключі тобі дам від Царства Небесного, і що на землі ти зв'яжеш, те зв'язане буде на небі, а що на землі ти розв'яжеш, те розв'язане буде на небі! Тоді наказав Своїм учням, щоб нікому не казали, що Він Христос. (від Матвія 16:1-13-20) Із того часу Ісус став виказувати Своїм учням, що Він мусить іти до Єрусалиму, і постраждати багато від старших, і первосвящеників, і книжників, і вбитому бути, і воскреснути третього дня. І, набік відвівши Його, Петро став Йому докоряти й казати: Змилуйся, Господи, такого Тобі хай не буде! А Він обернувся й промовив Петрові: Відступися від Мене, сатано, ти спокуса Мені, бо думаєш не про Боже, а про людське! (від Матвія 16:1-21-23) Промовив тоді Ісус учням Своїм: Коли хоче хто йти вслід за Мною, хай зречеться самого себе, і хай візьме свого хреста, та й іде вслід за Мною. Бо хто хоче спасти свою душу, той погубить її, хто ж за Мене свою душу погубить, той знайде її. Яка ж користь людині, що здобуде ввесь світ, але душу свою занапастить? Або що дасть людина взамін за душу свою? (від Матвія 16:1-24-26) Бо прийде Син Людський у славі Свого Отця з Анголами Своїми, і тоді віддасть кожному згідно з ділами його. Поправді кажу вам, що деякі з тут-о приявних не скуштують смерти, аж поки не побачать Сина Людського, що йде в Царстві Своїм. (від Матвія 16:1-27-28) А через шість день забирає Ісус Петра, і Якова, і Івана, брата його, та й веде їх осібно на гору високу. І Він перед ними переобразився: обличчя Його, як те сонце, засяло, а одежа Його стала біла, як світло. І ось з'явились до них Мойсей та Ілля, і розмовляли із Ним. І озвався Петро та й сказав до Ісуса: Господи, добре бути нам тут! Коли хочеш, поставлю отут три шатрі: для Тебе одне, і одне для Мойсея, і одне для Іллі. Як він ще говорив, ось хмара ясна заслонила їх, і ось голос із хмари почувсь, що казав: Це Син Мій Улюблений, що Його Я вподобав. Його слухайтеся! А почувши, попадали учні долілиць, і полякалися сильно… А Ісус підійшов, доторкнувся до них і промовив: Уставайте й не бійтесь! Звівши ж очі свої, нікого вони не побачили, окрім Самого Ісуса. А коли з гори сходили, заповів їм Ісус і сказав: Не кажіть нікому про цеє видіння, аж поки Син Людський із мертвих воскресне. (від Матвія 17:1-1-9) І запитали Його учні, говорячи: Що це книжники кажуть, ніби треба Іллі перш прийти? А Він відповів і сказав: Ілля, правда, прийде, і все приготує. Але кажу вам, що Ілля вже прийшов був, та його не пізнали, але з ним зробили, що тільки хотіли… Так і Син Людський має страждати від них. Учні тоді зрозуміли, що Він їм говорив про Івана Христителя. (від Матвія 17:1-10... І ходив Він по всій Галілеї, по їхніх синагогах навчаючи, та Євангелію Царства проповідуючи, і вздоровлюючи всяку недугу, і всяку неміч між людьми. А чутка про Нього пішла по всій Сирії. І водили до Нього недужих усіх, хто терпів на різні хвороби та муки, і біснуватих, і сновид, і розслаблених, і Він їх уздоровляв. І багато людей ішло за Ним і з Галілеї, і з Десятимістя, і з Єрусалиму, і з Юдеї, і з Зайордання. (від Матвія 4:1-23-25) І, побачивши натовп, Він вийшов на гору. А як сів, підійшли Його учні до Нього. І, відкривши уста Свої, Він навчати їх став, промовляючи: Блаженні вбогі духом, бо їхнєє Царство Небесне. Блаженні засмучені, бо вони будуть утішені. Блаженні лагідні, бо землю вспадкують вони. Блаженні голодні та спрагнені правди, бо вони нагодовані будуть. Блаженні милостиві, бо помилувані вони будуть. Блаженні чисті серцем, бо вони будуть бачити Бога. Блаженні миротворці, бо вони синами Божими стануть. Блаженні вигнані за правду, бо їхнє Царство Небесне. Блаженні ви, як ганьбити та гнати вас будуть, і будуть облудно на вас наговорювати всяке слово лихе ради Мене. Радійте та веселіться, нагорода бо ваша велика на небесах! Бо так гнали й пророків, що були перед вами. (від Матвія 5:1-1-12) Ви сіль землі. Коли сіль ізвітріє, то чим насолити її? Не придасться вона вже нінащо, хіба щоб надвір була висипана та потоптана людьми. Ви світло для світу. Не може сховатися місто, що стоїть на верховині гори. І не запалюють світильника, щоб поставити його під посудину, але на свічник, і світить воно всім у домі. Отак ваше світло нехай світить перед людьми, щоб вони бачили ваші добрі діла, та прославляли Отця вашого, що на небі. (від Матвія 5:1-13-16) Не подумайте, ніби Я руйнувати Закон чи Пророків прийшов, Я не руйнувати прийшов, але виконати. Поправді ж кажу вам: доки небо й земля не минеться, ані йота єдина, ані жаден значок із Закону не минеться, аж поки не збудеться все. Хто ж порушить одну з найменших цих заповідей, та й людей так навчить, той буде найменшим у Царстві Небеснім; а хто виконає та й навчить, той стане великим у Царстві Небеснім. Кажу бо Я вам: коли праведність ваша не буде рясніша, як книжників та фарисеїв, то не ввійдете в Царство Небесне! (від Матвія 5:1-17-20) Ви чули, що було стародавнім наказане: Не вбивай, а хто вб'є, підпадає він судові. А Я вам кажу, що кожен, хто гнівається на брата свого, підпадає вже судові. А хто скаже на брата свого: рака, підпадає верховному судові, а хто скаже дурний, підпадає геєнні огненній. Тому, коли принесеш ти до жертівника свого дара, та тут ізгадаєш, що брат твій щось має на тебе, залиши отут дара свого перед жертівником, і піди, примирись перше з братом своїм, і тоді повертайся, і принось свого дара. Зо своїм супротивником швидко мирися, доки з ним на дорозі ще ти, щоб тебе супротивник судді не віддав, а суддя щоб прислужникові тебе не передав, і щоб тебе до в'язниці не вкинули. Поправді кажу тобі: Не вийдеш ізвідти, поки не віддаси ти й останнього шеляга! (від Матвія 5:1-21-26) Ви чули, що сказано: Не чини перелюбу. А Я вам кажу, що кожен, хто на жінку подивиться із пожадливістю, той уже вчинив із нею перелюб у серці своїм. Коли праве око твоє спокушає тебе, його вибери, і кинь від себе: бо краще тобі, щоб загинув один із твоїх членів, аніж до геєнни все тіло твоє було вкинене. І як правиця твоя спокушає тебе, відітни її й кинь від себе: бо краще тобі, щоб загинув один із твоїх членів, аніж до геєнни все тіло твоє було вкинене. Також сказано: Хто дружину свою відпускає, нехай дасть їй листа розводового. А Я вам кажу, що кожен, хто пускає дружину свою, крім провини розпусти, той доводить її до перелюбу. І хто з відпущеною побереться, той чинить перелюб. (від Матвія 5:1-27-32) Ще ви чули, що було стародавнім наказане: Не клянись неправдиво, але виконуй клятви свої перед Господом. А Я вам кажу не клястися зовсім: ані небом, бо воно престол Божий; ні землею, бо підніжок для ніг Його це; ані Єрусалимом, бо він місто Царя Великого; не клянись головою своєю, бо навіть однієї волосинки ти не можеш учинити білою чи чорною. Ваше ж слово хай буде: так-так, ні-ні. А що більше над це, то те від лукавого. (від Матвія 5:1-33-37) Ви чули, що сказано: Око за око, і зуб за зуба. А Я вам кажу не противитись злому. І коли вдарить тебе хто у праву щоку твою, підстав йому й другу. А хто хоче тебе позивати й забрати сорочку твою, віддай і плаща йому. А хто силувати тебе буде відбути подорожнє на милю одну, іди з ним навіть дві. Хто просить у тебе то дай, а хто хоче позичити в тебе не відвертайсь від нього. (від Матвія 5:1-38-42) Ви чули, що сказано: Люби свого ближнього, і ненавидь свого ворога. А Я вам кажу: Любіть ворогів своїх, благословляйте тих, хто вас проклинає, творіть добро тим, хто ненавидить вас, і моліться за тих, хто вас переслідує, щоб вам бути синами Отця вашого, що на небі, що наказує сходити сонцю Своєму над злими й над добрими, і дощ посилає на праведних і на неправедних. Коли бо ви любите тих, хто вас любить, то яку нагороду ви ма... Царство Небесне подібне ще до захованого в полі скарбу, що людина, знайшовши, ховає його, і з радости з того йде, та й усе, що має, продає та купує те поле. Подібне ще Царство Небесне до того купця, що пошукує перел добрих, а як знайде одну дорогоцінну перлину, то йде, і все продає, що має, і купує її. Подібне ще Царство Небесне до невода, у море закиненого, що зібрав він усячину. Коли він наповниться, тягнуть на берег його, і, сівши, вибирають до посуду добре, непотріб же геть викидають. Так буде й наприкінці віку: Анголи повиходять, і вилучать злих з-поміж праведних, і їх повкидають до печі огненної, буде там плач і скрегіт зубів! Чи ви зрозуміли це все? Так! відказали Йому. І Він їм сказав: Тому кожен книжник, що навчений про Царство Небесне, подібний до того господаря, що з скарбниці своєї виносить нове та старе. (від Матвія 13:1-44-52) І сталось, як скінчив Ісус притчі оці, Він звідти пішов. І прийшов Він до Своєї батьківщини, і навчав їх у їхній синагозі, так що стали вони дивуватися й питати: Звідки в Нього ця мудрість та сили чудодійні? Чи ж Він не син теслі? Чи ж мати Його не Марією зветься, а брати Його Яків, і Йосип, і Симон та Юда? І чи ж сестри Його не всі з нами? Звідки ж Йому все оте? І вони спокушалися Ним. А Ісус їм сказав: Пророка нема без пошани, хіба тільки в вітчизні своїй та в домі своїм! І Він не вчинив тут чуд багатьох через їхню невіру. (від Матвія 13:1-53-58) Того часу прочув Ірод чотиривласник чутки про Ісуса, і сказав своїм слугам: Це Іван Христитель, він із мертвих воскрес, і тому чуда творяться ним… Бо Ірод схопив був Івана, і зв'язав його, і посадив у в'язницю через Іродіяду, дружину брата свого Пилипа. Бо до нього Іван говорив: Не годиться тобі її мати! І хотів Ірод смерть заподіяти йому, та боявся народу, бо того за пророка вважали. А як був день народження Ірода, танцювала посеред гостей дочка Іродіядина, та й Іродові догодила. Тому під присягою він обіцявся їй дати, чого тільки попросить вона. А вона, за намовою матері своєї: Дай мені проказала отут на полумиску голову Івана Христителя!… І цар засмутився, але через клятву та тих, хто сидів при столі з ним, звелів дати. І послав стяти Івана в в'язниці. І принесли на полумискові його голову, та й дали дівчині, а та віднесла її своїй матері… А учні його прибули, взяли тіло, і поховали його, та прийшли й сповістили Ісуса. (від Матвія 14:1-1-12) Як Ісус те почув, Він відплив звідти човном у місце пустинне й самотнє. І, прочувши, народ із міст пішов пішки за Ним. І, як вийшов Ісус, Він побачив багато народу, і змилосердивсь над ними, і їхніх слабих уздоровив. А коли настав вечір, підійшли Його учні до Нього й сказали: Тут місце пустинне, і година вже пізня; відпусти народ, хай по селах розійдуться, і куплять поживи собі. А Ісус їм сказав: Непотрібно відходити їм, нагодуйте їх ви! Вони ж кажуть Йому: Не маємо чим тут, тільки п'ятеро хліба й дві рибі. А Він відказав: Принесіть Мені їх сюди. І, звелівши натовпові посідати на траві, Він узяв п'ятеро хліба й дві рибі, споглянув на небо, поблагословив й поламав ті хліби, і дав учням, а учні народові. І всі їли й наситились, а з кусків позосталих назбирали дванадцятеро повних кошів… Їдців же було мужа тисяч із п'ять, крім жінок і дітей. (від Матвія 14:1-13-21) І зараз звелів Ісус учням до човна сідати, і переплисти на той бік раніше Його, аж поки народ Він відпустить. Відпустивши ж народ, Він на гору пішов помолитися насамоті; і як вечір настав, був там Сам. А човен вже був на середині моря, і кидали хвилі його, бо вітер зірвавсь супротивний. А о четвертій сторожі нічній Ісус підійшов до них, ідучи по морю. Як побачили ж учні, що йде Він по морю, то настрашилися та й казали: Мара! І від страху вони закричали… А Ісус до них зараз озвався й сказав: Заспокойтесь, це Я, не лякайтесь! Петро ж відповів і сказав: Коли, Господи, Ти це, то звели, щоб прийшов я до Тебе по воді. А Він відказав йому: Іди. І, вилізши з човна, Петро став іти по воді, і пішов до Ісуса. Але, бачачи велику бурю, злякався, і зачав потопати, і скричав: Рятуй мене, Господи!… І зараз Ісус простяг руку й схопив його, і каже до нього: Маловірний, чого усумнився? Як до човна ж вони ввійшли, буря вщухнула. А приявні в човні вклонились Йому та сказали: Ти справді Син Божий! (від Матвія 14:1-22-33) Перепливши ж вони, прибули в землю Генісаретську. А люди тієї місцевости, пізнавши Його, сповістили по всій тій околиці, і до Нього принесли всіх хворих. І благали Його, щоб бодай доторкнутися краю одежі Його. А хто доторкавсь, уздоровлений був. (від Матвія 14:1-34-36) Тоді до Ісуса прийшли фарисеї та книжники з Єрусалиму й сказали: Чого Твої учні ламають передання старших? Бо не миють вони своїх рук, коли хліб споживають. А Він відповів і промовив до них: А чого й ви порушуєте Божу заповідь ради передання вашого? Бо Бог заповів: Шануй батька та матір, та: Хто злорічить на батька чи матір, хай смертю помре. А ви кажете: Коли скаже хто батьку чи матері: Те, чим би ви скористатись від мене хотіли, то дар Богові, то мож... Коли ж ті виходили, то ось привели до Нього чоловіка німого, що був біснуватий. І як демон був вигнаний, німий заговорив. І дивувався народ і казав: Ніколи таке не траплялося серед Ізраїля! Фарисеї ж казали: Виганяє Він демонів силою князя демонів. (від Матвія 9:1-32-34) І обходив Ісус всі міста та оселі, навчаючи в їхніх синагогах, та Євангелію Царства проповідуючи, і вздоровлюючи всяку недугу та неміч усяку. А як бачив людей, змилосерджувався Він над ними, бо були вони змучені та розпорошені, як ті вівці, що не мають пастуха. Тоді Він казав Своїм учням: Жниво справді велике, та робітників мало; тож благайте Господаря жнива, щоб на жниво Своє Він робітників вислав. (від Матвія 9:1-35-38) І закликав Він дванадцятьох Своїх учнів, і владу їм дав над нечистими духами, щоб їх виганяли вони, і щоб уздоровляли всіляку недугу та неміч всіляку. А ймення апостолів дванадцятьох отакі: перший Симон, що Петром прозивається, і Андрій, брат його; Яків, син Зеведеїв, та Іван, брат його; Пилип і Варфоломій, Хома й митник Матвій; Яків, син Алфеїв, і Тадей; Симон Кананіт, та Юда Іскаріотський, що й видав Його. (від Матвія 10:1-1-4) Цих Дванадцятьох Ісус вислав, і їм наказав, промовляючи: На путь до поган не ходіть, і до самарянського міста не входьте, але йдіть радніш до овечок загинулих дому Ізраїлевого. А ходячи, проповідуйте та говоріть, що наблизилось Царство Небесне. Уздоровляйте недужих, воскрешайте померлих, очищайте прокажених, виганяйте демонів. Ви дармо дістали, дармо й давайте. Не беріть ані золота, ані срібла, ані мідяків до своїх поясів, ані торби в дорогу, ані двох одеж, ні сандаль, ані палиці. Бо вартий робітник своєї поживи. А як зайдете в місто якесь чи в село, то розвідайте, хто там достойний, і там перебудьте, аж поки не вийдете. А входячи в дім, вітайте його, промовляючи: Мир дому цьому! І коли буде достойний той дім, нехай зійде на нього ваш мир; а як недостойний він буде, то мир ваш нехай до вас вернеться. А як хто вас не прийме, і ваших слів не послухає, то, виходячи з дому чи з міста того, обтрусіть порох із ніг своїх. Поправді кажу вам: легше буде країні содомській й гоморській дня судного, аніж місту тому! (від Матвія 10:1-5-15) Оце посилаю Я вас, як овець між вовки. Будьте ж мудрі, як змії, і невинні, як голубки. Стережіться ж людей, бо вони на суди видаватимуть вас, та по синагогах своїх бичувати вас будуть. І до правителів та до царів поведуть вас за Мене, на свідчення їм і поганам. А коли видаватимуть вас, не журіться, як або що говорити: тієї години буде вам дане, що маєте ви говорити, бо не ви промовлятимете, але Дух Отця вашого в вас промовлятиме. І видасть на смерть брата брат, а батько дитину. І діти повстануть супроти батьків, і їх повбивають. І за Ім'я Моє будуть усі вас ненавидіти. А хто витерпить аж до кінця, той буде спасений. А коли будуть вас переслідувати в однім місті, утікайте до іншого. Поправді кажу вам, не встигнете ви обійти міст Ізраїлевих, як прийде Син Людський. (від Матвія 10:1-16-23) Учень не більший за вчителя, а раб понад пана свого. Доволі для учня, коли буде він, як учитель його, а раб як господар його. Коли Вельзевулом назвали господаря дому, скільки ж більше назвуть так домашніх його! Але не лякайтеся їх. Немає нічого захованого, що воно не відкриється, ані потаємного, що не виявиться. Що кажу Я вам потемки, говоріть те при світлі, що ж на вухо ви чуєте проповідуйте те на дахах. І не лякайтеся тих, хто тіло вбиває, а душі вбити не може; але бійтеся більше того, хто може й душу, і тіло вам занапастити в геєнні. Чи не два горобці продаються за гріш? А на землю із них ні один не впаде без волі Отця вашого. А вам і волосся все на голові пораховано. Отож, не лякайтесь, бо вартніші ви за багатьох горобців. Отже, кожного, хто Мене визнає перед людьми, того перед Небесним Отцем Моїм визнаю й Я. Хто ж Мене відцурається перед людьми, того й Я відцураюся перед Небесним Отцем Моїм. (від Матвія 10:1-24-33) Не думайте, що Я прийшов, щоб мир на землю принести, Я не мир принести прийшов, а меча. Я ж прийшов порізнити чоловіка з батьком його, дочку з її матір'ю, і невістку з свекрухою її. І: вороги чоловікові домашні його! Хто більш, як Мене, любить батька чи матір, той Мене недостойний. І хто більш, як Мене, любить сина чи дочку, той Мене недостойний. І хто не візьме свого хреста, і не піде за Мною слідом, той Мене недостойний. Хто душу свою зберігає, той погубить її, хто ж за Мене погубить душу свою, той знайде її. Хто вас приймає приймає Мене, хто ж приймає Мене, приймає Того, Хто послав Мене. Хто приймає пророка, як пророка, той дістане нагороду пророчу, хто ж приймає праведника, як праведника, той дістане нагороду праведничу. І хто напоїть, як учня, кого з малих цих бодай кухлем водиці холодної, поправді кажу вам, той не згубить нагороди своєї. (від Матвія 10:1-34-42) І сталось, коли Ісус перестав навчати дванадцятьох Своїх учнів, Він звідти пішов, щоб учити, і по їхніх містах проповідувати. Прочувши ж Іван у в'язниці про дії Христові, послав через у... А як молитеся, то не будьте, як ті лицеміри, що люблять ставати й молитися по синагогах та на перехрестях, щоб їх бачили люди. Поправді кажу вам: вони мають уже нагороду свою! А ти, коли молишся, увійди до своєї комірчини, зачини свої двері, і помолися Отцеві своєму, що в таїні; а Отець твій, що бачить таємне, віддасть тобі явно. А як молитеся, не проказуйте зайвого, як ті погани, бо думають, ніби вони будуть вислухані за своє велемовство. Отож, не вподобляйтеся їм, бо знає Отець ваш, чого потребуєте, ще раніше за ваше прохання! Ви ж моліться отак: Отче наш, що єси на небесах! Нехай святиться Ім'я Твоє, нехай прийде Царство Твоє, нехай буде воля Твоя, як на небі, так і на землі. Хліба нашого насущного дай нам сьогодні. І прости нам довги наші, як і ми прощаємо винуватцям нашим. І не введи нас у випробовування, але визволи нас від лукавого. Бо Твоє є царство, і сила, і слава навіки. Амінь. Бо як людям ви простите прогріхи їхні, то простить і вам ваш Небесний Отець. А коли ви не будете людям прощати, то й Отець ваш не простить вам прогріхів ваших. (від Матвія 6:1-5-14) А як постите, то не будьте сумні, як оті лицеміри: вони бо зміняють обличчя свої, щоб бачили люди, що постять вони. Поправді кажу вам: вони мають уже нагороду свою! А ти, коли постиш, намасти свою голову, і лице своє вмий, щоб ти посту свого не виявив людям, а Отцеві своєму, що в таїні; і Отець твій, що бачить таємне, віддасть тобі явно. Не складайте скарбів собі на землі, де нищить їх міль та іржа, і де злодії підкопуються й викрадають. Складайте ж собі скарби на небі, де ні міль, ні іржа їх не нищить, і де злодії до них не підкопуються та не крадуть. Бо де скарб твій, там буде й серце твоє! Око то світильник для тіла. Тож як око твоє буде здорове, то й усе тіло твоє буде світле. А коли б твоє око лихе було, то й усе тіло твоє буде темне. Отож, коли світло, що в тобі, є темрява, то яка ж то велика та темрява! (від Матвія 6:1-16-23) Ніхто двом панам служити не може, бо або одного зненавидить, а другого буде любити, або буде триматись одного, а другого знехтує. Не можете Богові служити й мамоні. Через те вам кажу: Не журіться про життя своє що будете їсти та що будете пити, ні про тіло своє, у що зодягнетеся. Чи ж не більше від їжі життя, а від одягу тіло? Погляньте на птахів небесних, що не сіють, не жнуть, не збирають у клуні, та проте ваш Небесний Отець їх годує. Чи ж ви не багато вартніші за них? Хто ж із вас, коли журиться, зможе додати до зросту свого бодай ліктя одного? І про одяг чого ви клопочетесь? Погляньте на польові лілеї, як зростають вони, не працюють, ані не прядуть. А Я вам кажу, що й сам Соломон у всій славі своїй не вдягався отак, як одна з них. І коли польову ту траву, що сьогодні ось є, а взавтра до печі вкидається, Бог отак зодягає, скільки ж краще зодягне Він вас, маловірні! Отож, не журіться, кажучи: Що ми будемо їсти, чи: Що будемо пити, або: У що ми зодягнемось? Бож усього того погани шукають; але знає Отець ваш Небесний, що всього того вам потрібно. Шукайте ж найперш Царства Божого й правди Його, а все це вам додасться. Отож, не журіться про завтрашній день, бо завтра за себе само поклопочеться. Кожний день має досить своєї турботи! (від Матвія 6:1-24-34) Не судіть, щоб і вас не судили; бо яким судом судити будете, таким же осудять і вас, і якою мірою будете міряти, такою відміряють вам. І чого в оці брата свого ти заскалку бачиш, колоди ж у власному оці не чуєш? Або як ти скажеш до брата свого: Давай вийму я заскалку з ока твого, коли он колода у власному оці? Лицеміре, вийми перше колоду із власного ока, а потім побачиш, як вийняти заскалку з ока брата твого. Не давайте святого псам, і не розсипайте перел своїх перед свиньми, щоб вони не потоптали їх ногами своїми, і, обернувшись, щоб не розшматували й вас… (від Матвія 7:1-1-6) Просіть і буде вам дано, шукайте і знайдете, стукайте і відчинять вам; бо кожен, хто просить одержує, хто шукає знаходить, а хто стукає відчинять йому. Чи ж то серед вас є людина, що подасть своєму синові каменя, коли хліба проситиме він? Або коли риби проситиме, то подасть йому гадину? Тож як ви, бувши злі, потрапите добрі дари своїм дітям давати, скільки ж більше Отець ваш Небесний подасть добра тим, хто проситиме в Нього! Тож усе, чого тільки бажаєте, щоб чинили вам люди, те саме чиніть їм і ви. Бо в цьому Закон і Пророки. (від Матвія 7:1-7-12) Увіходьте тісними ворітьми, бо просторі ворота й широка дорога, що веде до погибелі, і нею багато-хто ходять. Бо тісні ті ворота, і вузька та дорога, що веде до життя, і мало таких, що знаходять її! (від Матвія 7:1-13-14) Стережіться фальшивих пророків, що приходять до вас ув одежі овечій, а всередині хижі вовки. По їхніх плодах ви пізнаєте їх. Бо хіба ж виноград на тернині збирають, або фіґи із будяків? Так ото родить добрі плоди кожне дерево добре, а дерево зле плоди родить лихі. Не може родить добре дерево плоду лихого, ані дерево зле плодів добрих родити. Усяке ж дерево, що доброго плоду не родить, зрубується та в огонь укидаєт... Бо скорбота велика настане тоді, якої не було з первопочину світу аж досі й не буде. І коли б не вкоротились ті дні, не спаслася б ніяка людина; але через вибраних дні ті вкоротяться. Тоді, як хто скаже до вас: Ото, Христос тут чи Отам, не йміть віри. Бо постануть христи неправдиві, і неправдиві пророки, і будуть чинити великі ознаки та чуда, що звели б, коли б можна, і вибраних. Оце Я наперед вам сказав. А коли скажуть вам: Ось Він у пустині не виходьте, Ось Він у криївках не вірте! Бо як блискавка та вибігає зо сходу, і з'являється аж до заходу, так буде і прихід Сина Людського. Бо де труп, там зберуться орли. (від Матвія 24:1-21-28) І зараз, по скорботі тих днів, сонце затьмиться, і місяць не дасть свого світла, і зорі попадають з неба, і сили небесні порушаться. І того часу на небі з'явиться знак Сина Людського, і тоді заголосять всі земні племена, і побачать вони Сина Людського, що йтиме на хмарах небесних із великою потугою й славою. І пошле Анголів Своїх Він із голосним сурмовим гуком, і зберуть Його вибраних від вітрів чотирьох, від кінців неба аж до кінців його. Від дерева ж фіґового навчіться прикладу: коли віття його вже розпукується, і кинеться листя, то ви знаєте, що близько вже літо. Так і ви: коли все це побачите, знайте, що близько, під дверима! Поправді кажу вам: не перейде цей рід, аж усе оце станеться. Небо й земля проминеться, але не минуться слова Мої! (від Матвія 24:1-29-35) А про день той й годину не знає ніхто: ані Анголи небесні, ані Син, лише Сам Отець. Як було за днів Ноєвих, так буде і прихід Сина Людського. Бо так само, як за днів до потопу всі їли й пили, женилися й заміж виходили, аж до дня, коли Ной увійшов до ковчегу, і не знали, аж поки потоп не прийшов та й усіх не забрав, так буде і прихід Сина Людського. Будуть двоє на полі тоді, один візьметься, а другий полишиться. Дві будуть молоти на жорнах, одна візьметься, а друга полишиться. Тож пильнуйте, бо не знаєте, котрого дня прийде Господь ваш. Знайте ж це, що коли б знав господар, о котрій сторожі прийде злодій, то він пильнував би, і підкопати свого дому не дав би. Тому будьте готові й ви, бо прийде Син Людський тієї години, коли ви не думаєте! (від Матвія 24:1-36-44) Хто ж вірний і мудрий раб, якого пан поставив над своїми челядниками давати своєчасно поживу для них? Блаженний той раб, що пан його прийде та знайде, що робить він так! Поправді кажу вам, що над цілим маєтком своїм він поставить його. А як той злий раб скаже у серці своїм: Забариться пан мій прийти, і зачне бити товаришів своїх, а їсти та пити з п'яницями, то пан того раба прийде дня, якого він не сподівається, і о годині, якої не знає. І він пополовині розітне його, і визначить долю йому з лицемірами, буде плач там і скрегіт зубів! (від Матвія 24:1-45-51) Тоді Царство Небесне буде подібне до десяти дів, що побрали каганці свої, та й пішли зустрічати молодого. П'ять же з них нерозумні були, а п'ять мудрі. Нерозумні ж, узявши каганці, не взяли із собою оливи. А мудрі набрали оливи в посудинки разом із своїми каганцями. А коли забаривсь молодий, то всі задрімали й поснули. А опівночі крик залунав: Ось молодий, виходьте назустріч! Схопились тоді всі ті діви, і каганці свої наготували. Нерозумні ж сказали до мудрих: Дайте нам із своєї оливи, бо наші каганці ось гаснуть. Мудрі ж відповіли та сказали: Щоб, бува, нам і вам не забракло, краще вдайтеся до продавців, і купіть собі. І як вони купувати пішли, то прибув молодий; і готові ввійшли на весілля з ним, і замкнені двері були. А потім прийшла й решта дів і казала: Пане, пане, відчини нам! Він же в відповідь їм проказав: Поправді кажу вам, не знаю я вас! Тож пильнуйте, бо не знаєте ні дня, ні години, коли прийде Син Людський! (від Матвія 25:1-1-13) Так само ж один чоловік, як відходив, покликав своїх рабів і передав їм добро своє. І одному він дав п'ять талантів, а другому два, а тому один, кожному за спроможністю його. І відійшов. А той, що взяв п'ять талантів, негайно пішов і орудував ними, і набув він п'ять інших талантів. Так само ж і той, що взяв два і він ще два інших набув. А той, що одного взяв, пішов та й закопав його в землю, і сховав срібло пана свого. По довгому ж часі вернувся пан тих рабів, та й від них зажадав обрахунку. І прийшов той, що взяв п'ять талантів, приніс іще п'ять талантів і сказав: Пане мій, п'ять талантів мені передав ти, ось я здобув інші п'ять талантів. Сказав же йому його пан: Гаразд, рабе добрий і вірний! Ти в малому був вірний, над великим поставлю тебе, увійди до радощів пана свого! Підійшов же й той, що взяв два таланти, і сказав: Два таланти мені передав ти, ось іще два таланти здобув я. Сказав йому пан його: Гаразд, рабе добрий і вірний! Ти в малому був вірний, над великим поставлю тебе, увійди до радощів пана свого! Підійшов же і той, що одного таланта взяв, і сказав: Я знав тебе, пане, що тверда ти людина, ти жнеш, де не сіяв, і збираєш, де не розсипав. І я побоявся, пішов і таланта твого сховав у землю. Ото маєш своє… І в... Тоді один із Дванадцятьох, званий Юдою Іскаріотським, подався до первосвящеників, і сказав: Що хочете дати мені, і я вам Його видам? І вони йому виплатили тридцять срібняків. І він відтоді шукав слушного часу, щоб видати Його. (від Матвія 26:1-14-16) А першого дня Опрісноків учні підійшли до Ісуса й сказали Йому: Де хочеш, щоб ми приготували пасху спожити Тобі? А Він відказав: Ідіть до такого то в місто, і перекажіть йому: каже Вчитель: час Мій близький, справлю Пасху з Своїми учнями в тебе. І учні зробили, як звелів їм Ісус, і зачали пасху готувати. А коли настав вечір, Він із дванадцятьма учнями сів за стіл. І, як вони споживали, Він сказав: Поправді кажу вам, що один із вас видасть Мене… А вони засмутилися тяжко, і кожен із них став питати Його: Чи не я то, о Господи? А Він відповів і промовив: Хто руку свою вмочить у миску зо Мною, той видасть Мене. Людський Син справді йде, як про Нього написано; але горе тому чоловікові, що видасть Людського Сина! Було б краще йому, коли б той чоловік не родився! Юда ж, зрадник Його, відповів і сказав: Чи не я то, Учителю? Відказав Він йому: Ти сказав… Як вони ж споживали, Ісус узяв хліб, і поблагословив, поламав, і давав Своїм учням, і сказав: Прийміть, споживайте, це тіло Моє. А взявши чашу, і подяку вчинивши, Він подав їм і сказав: Пийте з неї всі, бо це кров Моя Нового Заповіту, що за багатьох проливається на відпущення гріхів! Кажу ж вам, що віднині не питиму Я від оцього плоду виноградного аж до дня, коли з вами його новим питиму в Царстві Мого Отця. (від Матвія 26:1-17-29) А коли відспівали вони, то на гору Оливну пішли. Промовляє тоді їм Ісус: Усі ви через Мене спокуситеся ночі цієї. Бо написано: Уражу пастиря, і розпорошаться вівці отари. По воскресенні ж Своїм Я вас випереджу в Галілеї. А Петро відповів і сказав Йому: Якби й усі спокусились про Тебе, я не спокушуся ніколи. Промовив до нього Ісус: Поправді кажу тобі, що ночі цієї, перше ніж заспіває півень, відречешся ти тричі від Мене… Говорить до Нього Петро: Коли б мені навіть умерти з Тобою, я не відречуся від Тебе! Так сказали й усі учні. (від Матвія 26:1-30-35) Тоді з ними приходить Ісус до місцевости, званої Гефсиманія, і промовляє до учнів: Посидьте ви тут, аж поки піду й помолюся отам. І, взявши Петра й двох синів Зеведеєвих, зачав сумувати й тужити. Тоді промовляє до них: Обгорнена сумом смертельним душа Моя! Залишіться тут, і попильнуйте зо Мною… І, трохи далі пройшовши, упав Він долілиць, та молився й благав: Отче Мій, коли можна, нехай обмине ця чаша Мене… Та проте, не як Я хочу, а як Ти… І, вернувшись до учнів, знайшов їх, що спали, і промовив Петрові: Отак, не змогли ви й однієї години попильнувати зо Мною? Пильнуйте й моліться, щоб не впасти на спробу, бадьорий бо дух, але немічне тіло. Відійшовши ще вдруге, Він молився й благав: Отче Мій, як ця чаша не може минути Мене, щоб не пити її, нехай станеться воля Твоя! І, прийшовши, ізнову знайшов їх, що спали, бо зважніли їм очі були. І, залишивши їх, знов пішов, і помолився втретє, те саме слово промовивши. Потому приходить до учнів і їм промовляє: Ви ще далі спите й спочиваєте? Ось година наблизилась, і до рук грішникам виданий буде Син Людський… Уставайте, ходім, ось наблизився Мій зрадник! (від Матвія 26:1-36-46) І коли Він іще говорив, аж ось прийшов Юда, один із Дванадцятьох, а з ним люду багато від первосвящеників і старших народу з мечами та киями. А зрадник Його дав був знака їм, кажучи: Кого поцілую, то Він, беріть Його. І зараз Він підійшов до Ісуса й сказав: Радій, Учителю! І поцілував Його. Ісус же йому відказав: Чого, друже, прийшов ти? Тоді приступили та руки наклали на Ісуса, і схопили Його. А ось один із тих, що з Ісусом були, витягнув руку, і меча свого вихопив та й рубонув раба первосвященика, і відтяв йому вухо. Тоді промовляє до нього Ісус: Сховай свого меча в його місце, бо всі, хто візьме меча, від меча і загинуть. Чи ти думаєш, що не можу тепер упросити Свого Отця, і Він дасть Мені зараз більше дванадцяти леґіонів Анголів? Але як має збутись Писання, що так статися мусить? Тієї години промовив Ісус до народу: Немов на розбійника вийшли з мечами та киями, щоб узяти Мене! Я щоденно у храмі сидів і навчав, і Мене не взяли ви. Це ж сталось усе, щоб збулися писання пророків. Усі учні тоді залишили Його й повтікали… (від Матвія 26:1-47-56) А вони схопили Ісуса, і повели до первосвященика Кайяфи, де зібралися книжники й старші. Петро ж здалека йшов услід за Ним аж до двору первосвященика, і, ввійшовши всередину, сів із службою, щоб бачити кінець. А первосвященики та ввесь синедріон шукали на Ісуса неправдивого свідчення, щоб смерть заподіяти Йому, і не знаходили, хоч кривосвідків багато підходило. Аж ось накінець з'явилися двоє, і сказали: Він говорив: Я можу зруйнувати храм Божий, і за три дні збудувати його. Тоді первосвященик устав і до Нього сказав: Ти нічого не відповідаєш на те, що свідчать супроти Тебе? Ісус же мовчав. І первосвященик сказав Йому: Заприсягаю Тебе Живим Богом, щоб нам Ти сказав, чи Христос Ти,... Ісус тоді став докоряти містам, де відбулося найбільш Його чуд, що вони не покаялись: Горе тобі, Хоразіне, горе тобі, Віфсаїдо! Бо коли б то в Тирі й Сидоні були відбулися ті чуда, що сталися в вас, то давно б вони каялися в волосяниці та в попелі. Але кажу вам: Легше буде дня судного Тиру й Сидону, ніж вам! А ти, Капернауме, що до неба піднісся, аж до аду ти зійдеш. Бо коли б у Содомі були відбулися ті чуда, що в тобі вони стались, то лишився б він був по сьогоднішній день. Але кажу вам, що содомській землі буде легше дня судного, аніж тобі!… (від Матвія 11:1-20-24) Того часу, навчаючи, промовив Ісус: Прославляю Тебе, Отче, Господи неба й землі, що втаїв Ти оце від премудрих і розумних, та його немовлятам відкрив. Так, Отче, бо Тобі так було до вподоби! Передав Мені все Мій Отець. І Сина не знає ніхто, крім Отця, і Отця не знає ніхто, окрім Сина, та кому Син захоче відкрити. Прийдіть до Мене, усі струджені та обтяжені, і Я вас заспокою! Візьміть на себе ярмо Моє, і навчіться від Мене, бо Я тихий і серцем покірливий, і знайдете спокій душам своїм. Бож ярмо Моє любе, а тягар Мій легкий! (від Матвія 11:1-25-30) Того часу Ісус переходив ланами в суботу. А учні Його зголодніли були, і стали зривати колосся та їсти. Побачили ж це фарисеї, та й кажуть Йому: Он учні Твої роблять те, чого не годиться робити в суботу… А Він відповів їм: Чи ж ви не читали, що зробив був Давид, коли сам зголоднів і ті, хто був із ним? Як він увійшов до Божого дому, і спожив хліби показні, яких їсти не можна було ні йому, ані тим, хто був із ним, а тільки самим священикам? Або ви не читали в Законі що в суботу священики порушують суботу у храмі, і невинні вони? А Я вам кажу, що тут Більший, як храм! Коли б знали ви, що то є: Милости хочу, а не жертви, то ви не судили б невинних… Бо Син Людський Господь і суботі! (від Матвія 12:1-1-8) І, вийшовши звідти, прибув Він до їхньої синагоги. І ото, був там чоловік, що мав суху руку. І, щоб обвинити Ісуса, запитали Його: Чи вздоровляти годиться в суботу? А Він їм сказав: Чи знайдеться між вами людина, яка, одну мавши вівцю, не піде по неї, і не врятує її, як вона впаде в яму в суботу? А скільки ж людина вартніша за тую овечку! Тому можна чинити добро й у суботу! І каже тоді чоловікові: Простягни свою руку! Той простяг, і стала здорова вона, як і друга… Фарисеї ж пішли, і зібрали нараду на Нього, як би Його погубити? А Ісус, розізнавши, пішов Собі звідти. (від Матвія 12:1-9-15) І багато пішло вслід за Ним, і Він їх уздоровив усіх. А Він наказав їм суворо Його не виявляти, щоб справдилось те, що сказав був Ісая пророк, промовляючи: Ото Мій Отрок, що Я вибрав Його, Мій Улюблений, що Його полюбила душа Моя! Вкладу Свого Духа в Нього, і Він суд проголосить поганам. Він не буде змагатися, ані кричати, і на вулицях чути не буде ніхто Його голосу. Він очеретини надломленої не доломить, і ґнота догасаючого не погасить, поки не допровадить присуду до перемоги… І погани надіятись будуть на Ймення Його! (від Матвія 12:1-16-21) Тоді привели до Нього німого сліпця, що був біснуватий, і Він уздоровив його, так що німий став говорити та бачити. І дивувались усі люди й казали: Чи ж не Син це Давидів? Фарисеї ж, почувши, сказали: Він демонів не виганяє інакше, тільки як Вельзевулом, князем демонів. А Він знав думки їхні, і промовив до них: Кожне царство, поділене супроти себе, запустіє. І кожне місто чи дім, поділені супроти себе, не втримаються. І коли сатана сатану виганяє, то ділиться супроти себе; як же втримається царство його? І коли Вельзевулом виганяю Я демонів, то ким виганяють сини ваші? Тому вони стануть вам суддями. А коли ж Духом Божим вигоню Я демонів, то настало для вас Царство Боже. Або як то хто може вдертися в дім дужого, та пограбувати добро його, якщо перше не зв'яже дужого? І аж тоді він господу його пограбує. (від Матвія 12:1-22-29) Хто не зо Мною, той супроти Мене; і хто не збирає зо Мною, той розкидає. Тому то кажу вам: усякий гріх, навіть богозневага, проститься людям, але богозневага на Духа не проститься! І як скаже хто слово на Людського Сина, то йому проститься те; а коли скаже проти Духа Святого, не проститься того йому ані в цім віці, ані в майбутнім! (від Матвія 12:1-30-32) Або виростіть дерево добре, то й плід його добрий, або виростіть дерево зле, то й плід його злий. Пізнається бо дерево з плоду! Роде зміїний! Як ви можете мовити добре, бувши злі? Бо чим серце наповнене, те говорять уста. Добра людина з доброго скарбу добре виносить, а лукава людина зо скарбу лихого виносить лихе. Кажу ж вам, що за кожне слово пусте, яке скажуть люди, дадуть вони відповідь судного дня! Бо зо слів своїх будеш виправданий, і зо слів своїх будеш засуджений. (від Матвія 12:1-33-37) Тоді дехто із книжників та фарисеїв озвались до Нього й сказали: Учителю, хочемо побачити ознаку від Тебе. А Ісус відповів їм: Рід лукавий і перелюбний шукає ознаки, та ознаки йому не дадуть, окрім ознаки пророка Йони. Як Йона перебув у середині китовій три дні і три ночі, так перебуде три дні... Коли Він іще промовляв до народу, аж ось мати й брати Його осторонь стали, бажаючи з Ним говорити. І сказав хтось Йому: Ото мати Твоя й Твої браття стоять онде осторонь, і говорити з Тобою бажають. А Він відповів тому, хто Йому говорив, і сказав: Хто мати Моя? І хто браття Мої? І, показавши рукою Своєю на учнів Своїх, Він промовив: Ото Моя мати та браття Мої! Бо хто волю Мого Отця, що на небі, чинитиме, той Мені брат, і сестра, і мати! (від Матвія 12:1-46-50) Того ж дня Ісус вийшов із дому, та й сів біля моря. І безліч народу зібралась до Нього, так що Він увійшов був до човна та й сів, а ввесь натовп стояв понад берегом. І багато навчав Він їх притчами, кажучи: Ось вийшов сіяч, щоб посіяти. (від Матвія 13:1-1-3) І як сіяв він зерна, упали одні край дороги, і пташки налетіли, та їх повидзьобували. Другі ж упали на ґрунт кам'янистий, де не мали багато землі, і негайно посходили, бо земля неглибока була; а як сонце зійшло, то зів'яли, і коріння не мавши, посохли. А інші попадали в терен, і вигнався терен, і їх поглушив. Інші ж упали на добрую землю і зродили: одне в сто раз, друге в шістдесят, а те втридцятеро. Хто має вуха, щоб слухати, нехай слухає! (від Матвія 13:1-4-9) І учні Його приступили й сказали до Нього: Чому притчами Ти промовляєш до них? А Він відповів і промовив: Тому, що вам дано пізнати таємниці Царства Небесного, їм же не дано. Бо хто має, то дасться йому та додасться, хто ж не має, забереться від нього й те, що він має. Я тому говорю до них притчами, що вони, дивлячися, не бачать, і слухаючи, не чують, і не розуміють. І над ними збувається пророцтво Ісаї, яке промовляє: Почуєте слухом, і не зрозумієте, дивитися будете оком, і не побачите… Затовстіло бо серце людей цих, тяжко чують вухами вони, і зажмурили очі свої, щоб коли не побачити очима й не почути вухами, і не зрозуміти їм серцем, і не навернутись, щоб Я їх уздоровив! Очі ж ваші блаженні, що бачать, і вуха ваші, що чують. Бо поправді кажу вам, що багато пророків і праведних бажали побачити, що бачите ви, та не бачили, і почути, що чуєте ви, і не чули. (від Матвія 13:1-10-17) Послухайте ж притчу про сіяча. До кожного, хто слухає слово про Царство, але не розуміє, приходить лукавий, і краде посіяне в серці його; це те, що посіяне понад дорогою. А посіяне на кам'янистому ґрунті, це той, хто слухає слово, і з радістю зараз приймає його; але кореня в ньому нема, тому він непостійний; коли ж утиск або переслідування настають за слово, то він зараз спокушується. А між терен посіяне, це той, хто слухає слово, але клопоти віку цього та омана багатства заглушують слово, і воно зостається без плоду. А посіяне в добрій землі, це той, хто слухає слово й його розуміє, і плід він приносить, і дає один у сто раз, другий у шістдесят, а той утридцятеро. (від Матвія 13:1-18-23) Іншу притчу подав Він їм, кажучи: Царство Небесне подібне до чоловіка, що посіяв був добре насіння на полі своїм. А коли люди спали, прийшов ворог його, і куколю між пшеницю насіяв, та й пішов. А як виросло збіжжя та кинуло колос, тоді показався і кукіль. І прийшли господареві раби, та й кажуть йому: Пане, чи ж не добре насіння ти сіяв на полі своїм? Звідки ж узявся кукіль? А він їм відказав: Чоловік супротивник накоїв оце. А раби відказали йому: Отож, чи не хочеш, щоб пішли ми і його повиполювали? Але він відказав: Ні, щоб, виполюючи той кукіль, ви не вирвали разом із ним і пшеницю. Залишіть, хай разом обоє ростуть аж до жнив; а в жнива накажу я женцям: Зберіть перше кукіль і його пов'яжіть у снопки, щоб їх попалити; пшеницю ж спровадьте до клуні моєї. (від Матвія 13:1-24-30) Іншу притчу подав Він їм, кажучи: Царство Небесне подібне до зерна гірчичного, що взяв чоловік і посіяв на полі своїм. Воно найдрібніше з увсього насіння, але, коли виросте, більше воно за зілля, і стає деревом, так що птаство небесне злітається, і кублиться в віттях його. Іншу притчу Він їм розповів: Царство Небесне подібне до розчини, що її бере жінка, і кладе на три мірі муки, аж поки все вкисне. (від Матвія 13:1-31-33) Це все в притчах Ісус говорив до людей, і без притчі нічого Він їм не казав, щоб справдилось те, що сказав був пророк, промовляючи: Відкрию у притчах уста Свої, розповім таємниці від почину світу! (від Матвія 13:1-34-35) Тоді відпустив Він народ і додому прийшов. І підійшли Його учні до Нього й сказали: Поясни нам притчу про кукіль польовий. А Він відповів і промовив до них: Хто добре насіння посіяв був, це Син Людський, а поле це світ, добре ж насіння це сини Царства, а кукіль сини лукавого; а ворог, що всіяв його це диявол, жнива кінець віку, а женці Анголи. (від Матвія 13:1-36-39) І як збирають кукіль, і як палять в огні, так буде й наприкінці віку цього. Пошле Людський Син Своїх Анголів, і вони позбирають із Царства Його всі спокуси, і тих, хто чинить беззаконня, і їх повкидають до печі огненної, буде там плач і скрегіт зубів! Тоді праведники, немов сонце, засяють у Царстві свого Отця. Хто має вуха, нехай слухає! (від Матвія 13:1-40-43) Коли ж фарисеї зібрались, Ісус їх запитав, і сказав: Що ви думаєте про Христа? Чий Він син? Вони Йому кажуть: Давидів. Він до них промовляє: Як же то силою Духа Давид Його Господом зве, коли каже: Промовив Господь Господеві моєму: сядь праворуч Мене, доки не покладу Я Твоїх ворогів підніжком ногам Твоїм. Тож, коли Давид зве Його Господом, як же Він йому син? І ніхто не спромігся відповісти Йому ані слова… І ніхто з того дня не наважувався більш питати Його. (від Матвія 22:1-41-46) Тоді промовив Ісус до народу й до учнів Своїх, і сказав: На сидінні Мойсеєвім усілися книжники та фарисеї. Тож усе, що вони скажуть вам, робіть і виконуйте; та за вчинками їхніми не робіть, бо говорять вони та не роблять того! Вони ж в'яжуть тяжкі тягарі, і кладуть їх на людські рамена, самі ж навіть пальцем своїм не хотять їх порушити… Усі ж учинки свої вони роблять, щоб їх бачили люди, і богомілля свої розширяють, і здовжують китиці. І люблять вони передніші місця на бенкетах, і передніші лавки в синагогах, і привіти на ринках, і щоб звали їх люди: Учителю! (від Матвія 23:1-1-7) А ви вчителями не звіться, бо один вам Учитель, а ви всі брати. І не називайте нікого отцем на землі, бо один вам Отець, що на небі. І не звіться наставниками, бо один вам Наставник, Христос. Хто між вами найбільший, хай слугою вам буде! Хто бо підноситься, буде понижений, хто ж понижується, той піднесеться. (від Матвія 23:1-8-12) Горе ж вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що перед людьми зачиняєте Царство Небесне, бо й самі ви не входите, ані тих, хто хоче ввійти, увійти не пускаєте! Горе ж вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що вдовині хати поїдаєте, і напоказ молитесь довго, через те осуд тяжчий ви приймете! Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що обходите море та землю, щоб придбати нововірця одного; а коли те стається, то робите його сином геєнни, вдвоє гіршим від вас! (від Матвія 23:1-13-15) Горе вам, проводирі ви сліпі, що говорите: Коли хто поклянеться храмом, то нічого; а хто поклянеться золотом храму, то той винуватий. Нерозумні й сліпі, що бо більше: чи золото, чи той храм, що освячує золото? І: Коли хто поклянеться жертівником, то нічого, а хто поклянеться жертвою, що на нім, то він винуватий. Нерозумні й сліпі, що бо більше: чи жертва, чи той жертівник, що освячує жертву? Отож, хто клянеться жертівником, клянеться ним та всім, що на ньому. І хто храмом клянеться, клянеться ним та Тим, Хто живе в нім. І хто небом клянеться, клянеться Божим престолом і Тим, Хто на ньому сидить. (від Матвія 23:1-16-22) Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що даєте десятину із м'яти, і ганусу й кмину, але найважливіше в Законі покинули: суд, милосердя та віру; це треба робити, і того не кидати. Проводирі ви сліпі, що відціджуєте комаря, а верблюда ковтаєте! Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що чистите зовнішність кухля та миски, а всередині повні вони здирства й кривди! Фарисею сліпий, очисти перше середину кухля, щоб чистий він був і назовні! Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що подібні до гробів побілених, які гарними зверху здаються, а всередині повні трупних кісток та всякої нечистости! Так і ви, назовні здаєтеся людям за праведних, а всередині повні лицемірства та беззаконня! (від Матвія 23:1-23-28) Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що пророкам надгробники ставите, і праведникам прикрашаєте пам'ятники, та говорите: Якби ми жили за днів наших батьків, то ми не були б спільниками їхніми в крові пророків. Тим самим на себе свідкуєте, що сини ви убивців пророків. Доповніть і ви міру провини ваших батьків! О змії, о роде гадючий, як ви втечете від засуду до геєнни? І ось тому посилаю до вас Я пророків, і мудрих, і книжників; частину їх ви повбиваєте та розіпнете, а частину їх ви бичуватимете в синагогах своїх, і будете гнати з міста до міста. Щоб спала на вас уся праведна кров, що пролита була на землі, від крови Авеля праведного, аж до крови Захарія, Варахіїного сина, що ви замордували його між храмом і жертівником! Поправді кажу вам: Оце все спаде на рід цей! Єрусалиме, Єрусалиме, що вбиваєш пророків та каменуєш посланих до тебе! Скільки разів Я хотів зібрати діти твої, як та квочка збирає під крила курчаток своїх, та ви не захотіли! Ось ваш дім залишається порожній для вас! Говорю бо Я вам: Відтепер ви Мене не побачите, аж поки не скажете: Благословенний, Хто йде у Господнє Ім'я! (від Матвія 23:1-29-39) І вийшов Ісус і від храму пішов. І підійшли Його учні, щоб Йому показати будинки храмові. Він же промовив у відповідь їм: Чи бачите ви все оце? Поправді кажу вам: Не залишиться тут навіть камінь на камені, який не зруйнується!… (від Матвія 24:1-1-2) Коли ж Він сидів на Оливній горі, підійшли Його учні до Нього самотньо й спитали: Скажи нам, коли станеться це? І яка буде ознака приходу Твого й кінця віку? Ісус же промовив у відповідь їм: Стережіться, щоб вас хто не звів! Бо багато хто прийде в Ім'я Моє, кажучи: Я Христос. І зведуть багатьох. Ви ж про війни почуєте, і про воєнні чутки, глядіть, не лякайтесь, б...\nПроща до Заглини 12-13.05.2012 р.Б.\nз 12.05.2012 р.Б. (18:00год.)\nз 13.05.2012 р.Б. (15:00год.)\nЗаглина - Жовківський район\n12 – 13 травня 2012 р.Б. відбудеться молодіжна проща\nдо святого джерела Діви Марії с. Заглина\n18.00 Акафіст до Заглинської Матері Божої\nЗаглина – Маріїнський духовний центр - zahlyna.org\nСокальсько-Жовківська єпархія - sokaleparchy.org.ua