Заміна сайлентблоков передніх важелів ВАЗ 2110 • LOC.COM.UA\nHome » Заміна сайлентблоков передніх важелів ВАЗ 2110\nДля чого служать?\nЗаміна сайлентблоков передніх важелів на ВАЗ 2110-ВАЗ 2112\nЯк замінити сайлентблоки передніх важелів на ВАЗ 2110-ВАЗ 2112?\nКоли міняти передні сайлентблоки?\nІнструкція по заміні сайлентблоков передніх важелів на ВАЗ 2110\nОсобливості заміни сайлентблоков передніх важелів\nполная замена саленблоков на ваз 2110\nБільш-менш досвідченому водієві не важко буде зрозуміти, що сайлентблоки вийшли з ладу, і вони потребують заміни. Перш за все, ви відчуєте певний дискомфорт під час керування автомобілем, будете чути удари заліза в підвісці. Але і це не все.\nВизначити потребу в заміні сайлентблоков не складно, якщо звернути увагу на характерні ознаки їх зносу:\nПід час руху спостерігаються сильні або незначні скрипи гуми. Все залежить від ступеня зносу. Сильний шум. дуже поганий знак;\nВ районі коліс чути шум, схожий на стукіт. Це говорить про те, що сайлентблоки погано зафіксовані, і вони поступово руйнуються;\nНа поверхні елементів утворюються тріщини, після чого починається процес розпаду сайлентблока. За такої ситуації не почути стукіт буде неможливо.\nДеякі автовласники побоюються самостійно виконувати заміну сайлентблоков передньої балки на ВАЗ 2110. А даремно. Звернення на станцію технічного обслуговування тягне за собою серйозні фінансові витрати. Плюс далеко не факт, що на СТО вам роботу виконають краще, ніж ви б зробили самі.\nЄдине, вам може знадобитися допомога знайомого з автосервісу. Всі станції техобслуговування мають в арсеналі інструментів спеціальний знімач. Купувати його не має сенсу, оскільки він дорогий і потрібно вкрай рідко автовласникові. Деякі умільці навіть самостійно виготовляють знімач кустарним способом. Є безліч креслень і схем, за якими він робиться. Так що можете спробувати, якщо є вільний час.\nУ передній балці є два сайлентблока. в передньому верхньому і передньому нижньому важелі. Процедура їх заміни дещо відрізняється один від одного, тому розглянемо процеси окремо.\nСайлентблоки автомобіля вимагають контролю і своєчасної заміни. Термін служби сайлентблока становить до 100 000 км пробігу, але російські умови диктують свої правила, заміну сайлентблоков доводиться робити кожні 50 000 км.\nПро розбитих сайлентблоках важелів передньої підвіски на автомобілях ВАЗ-2110 свідчить характерний стукіт або скрегіт, який чути під час руху машини. Машина починає не тільки торохтіти, а й втрачає стійкість на дорозі, нею ставати важче управляти. Буває, що при «розвал-сходження» авто виявляється, саме несправність сайлентблоков.\nПоміняти сайлентблоки ВАЗ 2110 своїми руками цілком можливо. Звичайно ж, вам доведеться забруднитися і витратити кілька годин свого часу для ремонту автомобіля. Ця ж процедура по заміні комплекту сайлентблоков на СТО буде коштувати 1100-1400р. Прийняти рішення, братися за роботу самому або довірити її іншим, ви зможете після перегляду цього фото звіту.\nВарто відзначити, що ФОТОінструкція заснована на досвіді автолюбителів і містить поради для водіїв з мінімальним набором необхідного інструменту. У інструкція по ремонту ви можете знайти інший варіант вирішення даної проблеми.\nЗазвичай про те, що сайлентблок вийшов з ладу, шофер напевно здогадається. Якщо потрібна заміна, про це скаже дискомфорт при їзді. Заміна сайлентблоков ВАЗ. luxvaz. Відчуваються виразні «залізні» удари, шуми конкретно в підвісці. Але це далеко не все.\nЯкщо терміново не вжити заходів, то у ВАЗ 2110 будуть розбиватися кріплення і з’єднання, з’явиться вільний хід. Рульова рейка ВАЗ 2110. відео та фото. Постраждають також кути розстановки коліс, що очевидно до добра не приведе.\nОтже, заганяємо машину на оглядову яму. Далі беремо балонний ключ і зриваємо гайки кріплення колеса (з того боку, на якій буде проводиться на автомобілі ВАЗ-2110 заміна сайлентблоков). Якщо це передні ущільнювачі, потрібно витягти металевий захист картера двигуна. Часто болти кріплення даного елемента «прикипають» під впливом вологи і перепадів температур. Щоб полегшити роботу, рекомендується заздалегідь «замочити» гайки засобом «Маннол» або «ВД-40». Далі викручуємо елементи кріплення важелів підвіски (або балки, якщо це заміна задніх сайлентблоков ВАЗ-2110). Далі звільняємо важіль назовні. У випадку з балкою процедуру ремонту доведеться провести на місці.\nСпершу зазначимо, що за функцію виконують дані складові підвіски. Сайленблоки. це резинометалличні вироби, які забезпечують м’яке з’єднання між деталями. В результаті автомобіль їде плавно і м’яко. Частина коливань і ударів поглинають саме ці резинометаллические вироби. Заміна сайлентблоков важелів ВАЗ-2110 проводиться нечасто. Це не витратний матеріал. Але існують певні ознаки, за якими можна виявити знос. Про них ми поговоримо нижче.\nПристрій автомобіля включає в себе безліч вузлів. Важливою складовою будь-якої машини є підвіска. Саме вона відповідає за комфорт і безпеку руху автомобіля. Але якщо ви думаєте, що на м’якість підвіски впливають тільки колеса, амортизатори або пружини, ви глибоко помиляєтеся. Не варто забувати про таку складову, як сайлентблоки. Такими оснащується будь-який автомобіль, в тому числі і ВАЗ-2110. Заміна сайлентблоков. непростий процес. Однак його можна виконати своїми руками. Що ж, давайте розглянемо, як проводиться заміна сайлентблоков балки ВАЗ-2110 і що для цього потрібно.\nЛаскаво просимо! Сайлентблоки передніх важелів. завдяки ним при їзді підвіска у автомобіля як би грає, вити вони потрібні лише тільки для того щоб коливання у автомобіля пом’якшити і зробити їх менш вираженими, дані сайлентблоки в передній підвіски з’єднують між собою металеві важелі і якщо сайлентблоки прибрати, то можна вважати що підвіска почне сильно скрипіти від тертя скріплених між собою важелів і рухливості у елементів підвіски вже не буде, тим самим велике навантаження на неї при їзді буде припадати і їзда стане дуже некомфортною.\nПримітка! Щоб зробити заміну даних агрегатів, досить мати в своєму арсеналі: Набір всіляких ключів, в які будуть обов’язково гайкові ключі входити і різного роду накидні головки з воротком до них, крім цього молоток придатися, зубило та по можливості чашковим універсальним знімачі запасіться (Можна і без нього, але все ж рекомендуємо вам їм скористатися) і ще по можливості лещатами або замість них пресом яким не будь, так як роботу ви без них вже ні як не виконаєте!\nДе знаходяться сайлентблоки передніх важелів? Перш ніж їх шукати самі важелі в нижній частині автомобіля розшукайте, для наочності на фото трохи нижче дані важелі передньої підвіски автомобіля вказані червоними стрілками, як ви бачите крім червоних стрілок на фото нижче присутній ще і в добавок стрілки синього кольору, вони ж позначають ті місця в яких знаходяться самі сайлентблоки, на жаль на фото їх не видно (сайлентблоки маємо на увазі) так як вони запресовані (засунути можна сказати) у внутрішню частину важелів і тому щоб зняти з, вам обидва важеля підвіски теж зняти з автомобіля при цьому доведеться, про тому як це зробити ми вам ще пояснимо в міру прочитання цієї статті по заміні.\nКоли потрібно міняти сайлентблоки передніх важелів? Ви вже зрозуміли де вони розташовуються, тому перше, що ви зробите так це подлезьте під днище автомобіля і розшукайте дані сайлентблоки, вони складаються з гуми (Можуть і з поліуретану, але це не важливо, до речі поліуретанові сайлентблоки набагато краще гумових але і коштують теж вони досить добре ) і тому зверніть свою увагу на цю гумову частину (Або поліуретанову), на ній ні в якому разі не повинно бути тріщин, розривів і іншого роду деформацій, якщо у вас поки все нормально то можете їздити далі і робити цю перевірку час від часу, але це все візуальний огляд а й симптоми того як автомобіль буде себе вести при деформації сайлентблоков теж потрібно враховувати, по-перше гума у колеса почне нерівномірно зношуватися (тобто з одного краю гуми вже пішов корт, а інший край ще нормальний наприклад), по-друге різного роду стуки при їзді у вас з’являться в районё підвіски і в трётьіх, правда це вже не ставитися до симптомів а швидше за все до перевірки це віднесемо, в общём коли залізете під днище автомобіля і почнете огляд сайлентблоков, по хиткому їх ракой, похитайте самі важелі і зверніть при цьому своєму увагу на самі сайлентблоки, люфту у них категорично бути не повинно, вони повинні чітко сидіти на своєму місці і не ворушитися.\nПримітка! Приклад заміни сайлентблоков будемо показувати тільки на одному важелі, на іншому другому важелі сайлентблоки замінюються точно так же, тому сенсу писати як замінити сайлентблоки і на тому і на тому важелі просто немає, так що приклад буде показаний тільки на одному важелі!\nЗняття: 1) Перед початком операції самі важелі зніміть з автомобіля і встановите їх після чого в лещата, для того щоб виробляти з ними всі операції, більш детально про те як зняти обидва важеля з автомобіля, читайте в статті: «Заміна передніх важелів на автомобілі ».\n2) Далі беріть тонке зубило і при цьому встановіть важіль в лещата, тому що так працювати буде набагато зручніше, після установки зубилом і молотком з будь-якого боку (Без різниці) відігніть краю зовнішнього кільця сайлентблока (Всього кільця два, на вибір відгинайте той який більше сподобатися вам) і після чого взявши зубило по більше, вставте його в те місце від куди ви відігнули кільце і випрессуйте (Якщо вам це слово не зрозуміло, то просто його як зняття прийміть) тим самим одну з двох частин сайлентблока і точно таким же чином і другу частину сайлентблока вийміть, скориставшись при цьому маленьким зубилом і великим.\nУ разі якщо ж сайлентблок у вас зовсім вже застарів і деформувався весь, то навіть і купувати знімачів ніяких не треба, просто візьміть відповідного діаметру металеву трубу (Вказана червоною стрілкою) і прикладіть її до сайлентблоки (Вказано синьою стрілкою), після чого б’ючи по трубі молотком або ж кувалдою (Тільки сам важіль в цьому випадку не зашкодить) добийтеся того щоб сайлентблок випрессованного (Він так само може просто вилетіти) з важеля передньої підвіски!\n3) Після того як обидва сайлентблока з важеля вийняті, все місця в яких вони перебували зачистите за допомогою металевої щітки або ж що щось на зразок неї, від іржі та іншого роду бруду, а інакше установка сайлентблоков назад ускладниться, для наочності як потрібно зачищати їх окружне місце де вони встановлені, дивіться на фото нижче:\nУстановка: 1. На початку встановіть перший сайлентблок який розділений на частини (Якщо ви йшли по інструкції, тоді ви його перший і знімали з важеля), для цього лещата знадобляться (Тут вже ні як без них не обійтися, хіба тільки якщо у вас замість них прес який не будь буде) і щось на зразок металевої пластини, як ви бачите на фото під цифрою 1 за допомогою тих самих лещат і металевої пластини (Вказана стрілкою) відбувається запрессовиваніє (Це означає засування, якщо на більш легке слово його перевести) однієї частини сайлентблока на своє місце, точно так само і друга частина запресовується, а після завершення запрессовки, через оправлення відповідного для цього діаметра остаточно осадіть частини сайлентблока щоб вони увійшли до упору (див. фото 2), йдемо далі і переходимо до установки іншого, більш складного сайлентблока, для його установки одягніть спершу сам сайлентблок на той самий болт який йде в комплекті при покупці чашкового універсального знімача (Можливо так само замість нього болт кріплення головки блоку підійде), після чого змастити новий сайлентблок милом щоб він легше встановився (див. фото 3) і загортати після цього гайку почніть яка на іншому кінці болта у вас розташовується (див. фото 4), під час загортання до всього цього викруткою заправте край сайлентблока в отвір у важелі (див. фото 5) і таким чином продовжуйте гайку загортати. поки сайлентблок повністю не увійде в своє отвір в якому він в важелі і перебувати, крім цього якщо він буде погано входити, то хорошим стяжним хомутом його гумову втулку по сильніше стисніть (див. фото 6, хомут вказано стрілкою) і так само продовжуйте загортати гайку до того, поки сайлентблок не увійде повністю в отвір в передньому важелі.\nДодатковий відео-ролик: Більш докладно про те як зняти передній важіль з автомобіля, про те як його розібрати і випрессовать все сайлентблоки і при цьому замінити їх на нові, дану інформацію дивіться в цікавому і повчальному ролику нижче, на прикладі автомобіля ВАЗ 2109, так до слова, підвіска у всіх передньо приводних автомобілів дуже схожа між собою і передні важелі автомобіля ВАЗ 2109 від автомобіля ВАЗ 2110 відрізнятися один від одного не чим не будуть.\nПримітка! А найбільш короткий спосіб заміни сайлентблоков в передньому важелі ви можете побачити в другому ролику нижче, але тільки там немає докладних пояснень, але якщо ви розумієте автомобіль як свої п’ять пальців то переглянувши ролик ви відразу ж все зрозумієте як дані сайлентблоки замінюються на ньому, ще кой що, в цьому ролику показані занадто жорсткі методи установки нових сайлентблоков на наш погляд, але все ж ремонтуєте свій автомобіль ви самі і тому приймати рішення тільки вам!\nПоява сильних стукотів або скрипів в області передньої підвіски, зниження стійкості машини, зайве «торохтіння» може свідчити про вихід вузла з ладу.\nREAD Які лампочки стоять в Ford Mondeo 3\nКрім цього, несправність можна виявити і візуальним оглядом. Для цього переконайтеся, що на гумці немає явних дефектів. розривів або тріщин.\nПри наявності однієї з перерахованих вище проблем заміна передніх сайлентблоков ВАЗ-2110 обов’язкове. Не варто чекати, поки назовні «вилізуть» всі симптоми відразу. Так само не забудьте прочитати статтю заміна сайлентблоков задньої балки.\nЦе може привести до зниження керованості автомобіля, швидкого зносу протекторів передніх коліс, і зменшенню комфортності їзди.\nКрім цього, подальше ігнорування проблеми. це шлях до виходу з ладу інших елементів ходової системи. А там «малою кров’ю» вже не обійтися.\nДана деталь являє собою дві невеликі втулки, виконані з надійного металу.\nМіж цими втулками встановлена спеціальна гумова вставка, на яку якраз і припадає максимальне навантаження в процесі експлуатації.\nПризначення сайлентблоков-усунення зайвого шуму, гасіння зайвої вібрації і ударів, тобто забезпечення максимально комфорту під час руху.\nВітаю вас друзі на сайті ремонт авто своїми руками. У вітчизняних автомобілях вузли ходової системи є найбільш слабкою ланкою. Причини тут дві. погані дороги і далеко не кращу якість самих комплектуючих.\nПри цьому найчастіше страждають сайлентблоки-спеціальні резинометаллические шарніри.\nОтже, ви визначилися, що заміна сайлентблоков передніх важелів неминуча. Не варто відразу ж бігти на СТО.\nПри належній підготовці та наявності необхідного інструменту ви відмінно впораєтеся з роботою самостійно. Головне. дійте в наступній послідовності:\nНабір торцевих і накидних ключів,\nлещата і зубило.\nКупуйте необхідні запчастини під заміну. Тут можна вибрати два варіанти сайлентблоки «Балаково» або «СЕВІ».\nЦі вироби вважаються найбільш оптимальними за ціною і якістю. При цьому віддати перевагу якомусь одному з них. вельми складно (вони обидва гарні).\nВстановлюйте машину на оглядовій ямі або естакаді. Якщо на вашому авто коштує захист картера. демонтуйте її.\nВикручуйте гайки, які фіксують передні важелі. Далі за допомогою ключа на «17» скручуйте гайку з болта, який зміцнює стабілізатор до важеля.\nТепер залишається дістати сам болт. Зробити це вручну навряд чи вийде, тому можна постукувати по ньому молотком.\nПідірвіть болти на передньому колесі, піднімайте потрібну сторону домкратом і прибирайте колесо в сторону.\nПереходьте до наступної задачі. викручування гайок розтяжок. Дане завдання є однією з найбільш складних.\nТут вам не обійтися без ключа з хорошим плечем. Крім цього, перед початком викручування не зайвим буде обробити гайку WD-40 (це істотно спростить завдання).\nПісля зняття гайки тягніть за кульову опору і відсуває її від поворотного кулачка. Там є ще пара болтів. викручуйте їх і демонтуйте важіль.\nУвага! Пункт 8 відноситься до ВАЗ 2109 і йому подібних, на ВАЗ 2110 крабів немає, розтяжка кріпиться до поперечної балки в ній теж варто сайлентблок, як на картинці, якщо він розбитий його теж потрібно змінити.\nЯкщо гайку розтяжки викрутити так і не вдалося, то демонтуйте важіль в комплексі з «крабом» і розтяжкою. так буде набагато швидше і простіше (досить лише злегка відкрутити гайку біля «краба» і скрутити три болта, які кріплять «краб» до кузова машини ).\nПісля цього можна продовжити «боротьбу» з гайкою розтяжки, але вже в більш зручній позиції.\nДемонтувати сайлентблоки розтяжки за допомогою звичайного зубила і гарненько вичищати вушка від бруду.\nУпресовують нові сайлентблоки за допомогою лещат і молотка. Як правило, достатньо кількох влучних ударів, щоб вузол сіл на місце.\nМожна «посадити» сайлентлок на місце і без лещат, але в цьому випадку може знадобитися кувалда. Але пам’ятайте, що в цьому випадку є небезпека пошкодити сам вузол. Так що, краще вже використовувати лещата для вірності.\nМіняйте сайлентблок на передньому важелі. Кращий варіант, якщо старий вузол вже розбитий. В цьому випадку його витяг не складає труднощів.\nВсе, що необхідно-дістати металеву втулку і за допомогою викрутки прибрати зайву гумку. Якщо ж так не виходить, то Випрессовиваемие вузол.\nНовий сайлентблок гарненько змастіть мильним розчином (можна використовувати засіб для миття посуду) і ставте його на місце.\nВ процесі впрессовкі постійно стежте за краями сайлентблока. Якщо вони починають підвертається, то обережно поправляйте їх викруткою.\nЗавжди повертайте все на місце у зворотному порядку.\nОт і все. Заміна сайлентблоков на автомобілі ВАЗ 2110. це та робота, з якою ви цілком можете впоратися самостійно.\nЄдина проблема-підбір спеціального інструменту для випрессовкі сайлентблоков.\nАле якщо поставити собі за мету і вірити в успіх, то у вас все вийде. Удачі на дорогах і звичайно ж без поломок.\nTags: 2110, важелів, передніх, сайлентблоков\n« Установка кнопок на кермо Kia Sportage 3\tLADA Granta заміна масла в коробці »


Змій можна зустріти на 5 континентах. Немає їх тільки в Антарктиді. Абсолютна більшість з них не становлять загрози для людини. І тільки 10% (близько 350 видів) несуть небезпеку для життя і здоров’я людей. Пропонуємо вам ближче познайомитися зі зміїним царством і дізнатися, яких його представників можна утримувати в домашніх умовах.\nУ природі відомо про існування 3631 видів змій. Всі вони хижаки. Однак не всі загрожують життю і здоров’ю людей. У матеріалі ми розглянемо деякі види отруйних, неотруйних і морських змій.\nНайнебезпечніших і отруйних\nОтруйні змії відносяться до 3-м родин:\nГадюковие водяться в Євразії, Африці, Північній і Південній Америці. У представників цього сімейства округло-трикутна голова і тупий носової кінець. Ікла, з яких виділяється отрута, розміщені за верхньою щелепою.\nПри укусі ці плазуни відкривають рот на 180 градусів і виставляють ікла, а потім завдають сильного удару щелепами. Забарвлення гадюкових змінюється в залежності від умов проживання.\nНайбільш відомими і небезпечними з цього сімейства є гремучник, звичайна гадюка, ефа, гюрза.\nЧи знаєте ви? Згідно зі статистичними даними, на планеті щороку змії наносять смертельні укуси 30-40 тисячам осіб. Найбільше з цієї причини вмирають люди в Бірмі і Бразилії. В Америці фіксується близько 8 тисяч смертельних випадків в рік, в Європі від зміїного укусу помирає 1 людина в 3-5 років.\nСеред ужеообразних людині слід побоюватися лише 2 видів – бумсланг і винну змію (сіру деревну). Ці рептилії живуть в Африці. Бумсланг має струнке тіло довжиною 2 м і коротку голову. Забарвлення у нього зелена. У винній змії тонкий і подовжений профіль, довгий хвіст, вузька голова. Колір луски – сірий з коричневим.\nУ сімейство аспидових входить 2 підродини: кобри і морські змії, 61 рід і 347 видів. За зовнішнім виглядом вони нагадують вужів – мають струнку статуру, гладку луску, щитки на голові. Довжина тіла варіюється від 0,4 до 5,5 м. Забарвлення тіла у них може бути різною.\nДля великих деревних і наземних особин найчастіше характерні сіра, пісочна, бура, зелена. Для дрібних – контрастне поєднання строкатих кольорів: червоного, чорного, оранжевого, жовтого.\nЖивуть аспіди в Австралії та Африці. Найнебезпечнішими з них вважаються королівська кобра, чорна мамба, сітчаста коричнева змія, стрічковий крайт, філіппінська кобра, тигрова змія, пустельний тайпан, індійський крайт.\nЧи знаєте ви? Найнебезпечнішою змією на планеті вважається тайпан Маккоя, який належить до сімейства аспидових. Його можна зустріти на території Австралії. При одному укусі він здатний виділити 44 мг отрути. Ця доза може привести до смерті 100 людей.\nБезпечних для людини\nНешкідливих для людей змій набагато більше, ніж небезпечних. Найвідоміші з них вужі – рептилії з довжиною тіла до метра сірого з оливковою або бурого з чорним кольору. Спина у нього поцяткована темними плямами, на шиї присутні світлі плями.\nЦі плазуни живуть по всій Європі, на заході Африки і Азії. Зазвичай вони селяться ближче до водойм. Можуть траплятися в гірських місцевостях.\nЩе один нешкідливий гад – це полоз. З ним можна зустрітися в степах, напівпустелях, лісах, на берегах річок в Середньої Азії, на Кавказі, Далекому Сході, в Північній Америці. Він досягає довжини 2 м. Виділяють 30 його видів.\nВін може проявляти агресію по відношенню до людини, кусати його (деякі види навіть без причини), однак отрути у нього немає.\nНезважаючи на свій страхітливий вигляд, нешкідлива для людей звичайна мідянка. Вона виростає в довжину до 70 см. У неї потужне тіло, сплюснута голова і гладка луска. Верх тіла коричневий з сірим або сірий з червонуватим. На ньому розташовані поздовжні темні плями.\nДосить часто мідянку приймають за гадюку. Ареал проживання цієї змії – Європа, Казахстан, Мала Азія, Кавказ, Північний Іран, Україна.\nНе варто побоюватися людині і при зіткненні з веретениц ламкою. Вона населяє європейські країни, Алжир, Малу Азію, Північний Іран, Кавказ. Це маленька змійка з тілом довжиною до півметра коричневого або сірого кольорів з бронзовим.\nМорські змії виділені в підродина зміїна. На планеті їх налічується 56 видів. Вони мають тіла довжиною 1,2-1,4 м, масу – 0,9-1,3 кілограма. Зовнішній вигляд у них може бути різним, залежно від умов проживання.\nТак, є особини з маленькими тонкими головами, які їм необхідні для пошуку їжі в вузьких щілинах. Однак будова всіх морських змій відрізняється від наземних.\nДізнайтеся, які морські змії самі отруйні.\nУ них сплющений з боків хвіст, менша кількість черевних лусочок, великий розмір правої легені, особливим чином влаштована слизова рота, яка дозволяє рептилії споживати кисень, розчинений у воді. Забарвлення у морських плазунів зазвичай яскрава з малюнком у вигляді кілець.\nМорські змії харчуються рибою, яку вбивають високотоксичним отрутою. Для людини ці рептилії рідко становлять небезпеку. У воді вони не нападають. Від їх зубів можуть страждати рибалки, які витягують їх з заплуталися мереж. Але такі випадки поодинокі.\nАреал проживання морських гадів – Індійський і Тихий океани, Червоне море. В основному вони населяють берега, можуть йти на 50-60 км від води.\nНайбільш небезпечні для людини змії Дюбуа, Белчера, Енгідріна, морський крайт жовтогубий.\nПерша допомога при укусі отруйних змій\nГерпетологи в один голос стверджують, що змії ніколи не атакують першими. При зустрічі з людьми вони намагаються втекти. Кусати рептилія може тоді, коли буде відчувати себе незахищеною, якщо її потурбують, спровокують, вона не може ретируватися або вчасно сховатися. За допомогою укусу змія захищає себе.\nДізнайтеся, що робити при укусі змії.\nЯкщо плазун все ж завдало укус, то своєчасно надана перша медична допомога, а також швидко проведені медичні маніпуляції підвищують шанси людини вижити, швидко відновитися і згодом не боротися з негативними наслідками від дії отрути.\nУ разі потрапляння отрути в кров людини необхідно:\nАкуратно зняти змію від шкіри людини і вжити заходів безпеки, щоб вона не вкусила ще кого-небудь.\nОбережно покласти потерпілого на землю або килимок. Пояснити йому, що потрібно поменше рухатися.\nЗдійснити виклик швидкої допомоги.\nПриступити до відсмоктуванню отрути. При наявності отсосом або грушею. Якщо таких пристосувань немає, відсмоктують ротом. Руками потрібно зробити складку в районі укусу і розкрити рани. Зубами схопити укушенное місце і відсмоктувати отруту, періодично його спльовуючи.\nЗнерухомити укушенную кінцівку. Якщо є, зняти з неї прикраси. Зафіксувати шиною або бинтом, прикріпивши її до тіла або здоровій кінцівці.\nПродезінфікувати рани. Можна застосовувати перекис водню, розчин перманганату калію, хлоргексидин, зеленку. Після дезінфекції прикрити рани стерильною пов’язкою.\nОбв’язати тугу пов’язку вище укушеного місця.\nДокласти до зони укусу лід, холод.\nВвести потерпілому засіб з антигістамінну дію. Підійде Супрастин, Димедрол, Пипольфен, Лоратадин, Левоцетиризин, Преднізол, Дексаметазон.\nПоки їде швидка допомога укушенного поїти теплою рідиною.\nУ разі втрати свідомості, зупинки дихання здійснити непрямий масаж серця і штучне дихання.\nЯкщо під рукою є протизміїної сироватка, її потрібно вколоти, як тільки укушений виявиться в положенні лежачи. Якщо змія належить до сімейства гадюкових, то внутрішньом’язово вколюють сироватку антигюрза (500 МО, 1500-3000 МО залежно від ступеня отруєння). Введення препарату проводять в 3 етапи, спостерігаючи за реакцією організму потерпілого. Якщо вкусила рептилія з сімейства аспидових, вводять препарат Антикобра.\nЯкі види підходять для утримання в домашніх умовах\nОтже, ми розглянули, які види змій бувають і які з них становлять небезпеку для людини. У цьому розділі ми наведемо перелік тих рептилій, яких можна утримувати в якості домашнього вихованця.\nЛюбителі екзотики в будинку найчастіше містять:\nМаїсового полоза. Це невелика змія з красивою яскравим забарвленням тіла. Її переваги в тому, що вона неагресивна. Дозволяє брати себе на руки і ладнає з господарем.\nКоролівського пітона. Для цього вихованця потрібно великих габаритів тераріум. Ці пітони повільні. За ними цікаво спостерігати.\nРайдужного удава. Ця рептилія досягає максимальної довжини в 2 м. Тіло її пофарбовано в яскраві тони, а луска красиво переливається на сонці. Характер у цих плазунів зазвичай складний.\nІмператорського удава. Цей гад досягає максимальної довжини в 2 м. Він гарний з вигляду. До людини неагресивний.\nмолочну змію – невелику за розмірами і моторну, з строкатою забарвленням тіла.\nВсі вищеописані види не є небезпечними для людини, оскільки не мають отруйних залоз. Однак любителі полоскотати нерви примудряються заводити в будинку і небезпечних змій.\nВажливо! Якщо ви плануєте придбати в якості домашнього вихованця змію, особливо отруйну, то повинні розуміти, що це накладає величезну відповідальність.\nСеред них найбільш популярні:\nСітчастий пітон. Масивна рептилія з довжиною тіла до 9 м. Він не отруйний, але здатний задушити людину своїм тілом.\nГремучник ромбічний. Може мати довжину до 2 м. Яд його призводить до смерті людей.\nКоролівська кобра – одна з найнебезпечніших змій на Землі. Може мати тіло до 5 м в довжину. Її отрута містить нейротоксини.\nЗвичайна жерарка. Невелика змія з довжиною тіла до 1 м. При агресії здатна випускати отруту, який при ненаданні швидкої допомоги призводить до смерті людини.\nБлакитний дубарус. Дуже гарний з вигляду гад. Його отрута дуже токсичний, при попаданні в організм людини діє вбивчо.\nЧорна мамба. Ще одна представниця зміїного царства, яку зараховують до найбільш небезпечним рептиліям на планеті. Відмінною її особливістю є чорна паща, яку вона демонструє для залякування. Укус її хворобливий і смертельний.\nУ цьому розділі ми підібрали для вас назви і коротку інформацію про змій, які водяться на території пострадянських країн.\nУ різних куточках України можна зустрітися з водяним і звичайним вужем, звичайної мідянкою, желтобрюхие полозом. Про ці представниках ми вже писали в підрозділі «Безпечні змії».\nРідкісні і дуже гарні краєвиди – леопардовий, Палласом і четирёхполосий лазающий полози. Вони не отруйні. А ось небезпеку для людини представляють гадюки звичайна, степова і кавказька, гюрза, щитомордники звичайний, кам’яний, уссурійський.\nВелика частина змій, що мешкають на території України, безпечні. Це желтопузик, веретеница східна, полози каспійський, леопардовий, ескулапів, Палласа, вужі звичайний і водяний.\nПри перебуванні на території України людям слід побоюватися отруйних укусів степової та звичайної гадюк, гадюки Нікольського. Останню легко впізнати серед її родичів, оскільки її тіло повністю забарвлене в чорний колір, що надає їй особливо страхітливий вигляд.\nА ось білорусам пощастило. В околицях їх країни водиться всього 3 види змій: вуж звичайний, мідянка звичайна і гадюка звичайна. Як ви вже знаєте, загрожує людині лише останній вид. Мідянка зустрічається досить рідко і навіть занесена в місцеву Червону книгу.\nУ Казахстані більш прийнятний жаркий клімат для рептилій. Тому і видів тут набагато більше. Це 2 види удавів, 10 видів полозів, 2 види вужів, мідянка і стріла-змія. Остання названа так через свого зовнішнього вигляду – її тіло дуже тонке, загострене, з високою швидкістю пересування.\nНезважаючи на те, що у неї все-таки присутні отруйні залози, прийнято вважати, що вона безпечна через мирного характеру і відсутності агресії по відношенню до людей.\nЗагрозу для здоров’я і життя людини представляють 4 види: степова і звичайна гадюки, щитомордник Палласа і гюрза.\nТаким чином, по всьому світу зустрічається велика різноманітність змій. Абсолютна більшість з них не є небезпечними для людей. Однак зустрічаються і такі, чий укус може бути смертельним. При відвідуванні місцевостей, де мешкають ці рептилії, слід дотримуватися заходів безпеки.\nЯкщо змія нанесла укус, потерпілому необхідно надати першу медичну допомогу і як можна швидше доставити в медпункт.\nВиди павуків: опис підрядів, зовнішній вигляд і поведінку\nХтось в якості домашнього улюбленця бачить тільки величезного пса або ласкаву ...\nCO2 для акваріума своїми руками з лимонної кислоти і соди. Установка устаткування в системі подачі вуглекислого газу від генератора: інструкція\nДосвідчені акваріумісти знають, наскільки важливо підтримувати в акваріумі ...\nАмпулярии (акваріумні равлики): розмноження в домашніх умовах, догляд за яйцями\nРодина ампулярій - Амазонка. Цим акваріумних мешканцям за смаком умови ...\nВнутрішній фільтр для акваріума: для чого потрібен, який вибрати, як встановити та чистити\nПеред початківцями аквариумистами іноді постає питання: для чого потрібен ...\nЕпілепсія у кішок: причини, симптоми, перша допомога, лікування, наслідки\nСпостерігаючи за вихованцями, багато хто дивується - до чого ж у них все схоже ...\nРибка телескоп: зміст, годування і сумісність рибки в акваріумі\nрибка телескоп по праву може вважатися одним з найбільш поширених, яскравих і ...


Ні (режисер Пабло Ларрейн, Чилі, 2012) - Простір кіно\nOn 7 лютого In есеї Like\nНі (режисер Пабло Ларрейн, Чилі, 2012)\nНазва цього неординарного фільму – одна з відповідей на запитання “Чи повинен Піночет залишитись при владі?”, яке диктатор виніс на референдум, будучи впевненим у своїй перемозі.\nПереконаний, що якби наш виніс таке ж запитання, то він би отримав аналогічну відповідь.\nЧилійський режисер Паоло Ларрейн тонко досліджує особливості політичної ситуації кінця восьмидесятих років у Чилі та з документальною точністю показує нам кухню політичних кампаній. Причому як з боку опозиції, так і з боку влади. Усвідомлюючи неможливість всеохопно відобразити всі цеглинки перемоги, режисер концентрується на естетичному крахові режиму.\nТе що будь-яка влада, базована на насиллі, рано чи пізно впаде, неодноразово історично доведений факт. Для творців фільму цікавим стало не стільки ця банальна закономірність, скільки механізм та логіка перемоги над авторитарним режимом. Де і як шукати витоки майбутніх революцій? Скільки зусиль та часу потрібно щоб перемогти?\nСлід визнати, що з цим завданням вони успішно справились. Тонка операторська робота з особливою передачею атмосфери того періоду (аж до використання специфічного формату кадру, який був тоді прийнятий та цілих фрагментів, знятих на VHS відеокамеру), переконлива гра Гаеля Гарсії Берналя – провідного латиноамериканського актора сучасності, вивірене чергування хронікальних кадрів допомогли фільму передати відчуття справжності і водночас зберегти “живу”, глибоку і психологічну кінематографічну природу. Набрати вагу універсальної кінопритчі і стати значно більше, ніж просто історичним фільмом про політичну кампанію у далекій і маленькій країні. Вміння виходити за межі свого культурно-політичного простору – найкоротший шлях до серця та розуму глядача будь-якої країни.\nТому цілком заслужено фільм отримав майже одностайне схвалення як у критиків, так і у широкої публіки у цілому світі і став достойним претендентом на Оскара як кращий іноземний фільм.\nЗайвим буде підкреслювати наскільки потрібний такий фільм українцям. Тому дивімося цей достойний фільм уважно…\n« Previous Story Кон-Тікі (режисери Хоакім Роннінг, Еспен Сандберг, Норвегія-Швеція-Данія, 2012)\nNext Story » Майдан (режисер Джехен Нужейм, Єгипет-США, 2013)


Економічна політика (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nЕкономічна політика (реферат)\tadmin\nПолітологія, політика, реферат, курсова\tРеферат на тему: Економічна політика\nСпіввідношення економіки і політики є ключовим у розумінні характеру\nсуспільного ладу, визначальним щодо наслідків економічної та політичної\nдіяльності . Від правильного і збалансованого їхнього взаємозв’язку\nзалежить економічний потенціал суспільства, добробут населення, рівень\nрозвитку демократичних процесів, а в цілому — життєздатність\nсуспільно-політичної та економічної системи.\nНеправильне розуміння співвідношення економіки і політики є однією з\nпричин хибної економічної політики і, як наслідок цього, — економічної\nкризи, зниження життєвого рівня населення, хронічного дефіциту товарів\nнародного споживання, інфляції. Усе це відбувається, по-перше, у\nрезультаті того, що однобічна орієнтація на економічні фактори,\nнедооцінка, приниження ролі політичної дії призводить до пасивності\nвлади, до посилення некерованих, стихійних процесів у суспільному\nорганізмі. По-друге, зневажливе ставлення до вимог економіки, віра у\nвсесилля політичних рішень і гасел позбавляють політичне керівництво\nнеобхідної об’єктивної основи і, таким чином, перетворюють його в\nцарство суб’єктивізму і свавілля. Якщо в першому випадку політика нібито\nрозчиняється в економіці, то в другому — вона відривається від економіки\nі протиставляється їй.\nНалежне співвідношення економіки і політики наука визначає через поняття\n«економічна політика» . Економічна політика — це свідома,\nцілеспрямована діяльність державних органів, політичних партій та\nсуспільних організацій в економічній сфері, що здійснюється в інтересах\nздійснювати регулювання економіки в інтересах соціальних груп, які мають\nпов’язувати, зрівноважувати економічні інтереси як тих соціальних груп,\nякі мають політичну владу, так і тих, котрі не мають її;\nзабезпечувати функціонування всієї соціально-економічної системи в\nцілому (грошовий обіг, енергетика, будівництво, екологічні проблеми,\nустановлювати й розвивати взаємовигідні економічні зв’язки з іншими\nкраїнами, захищаючи економічні інтереси власної країни.\nВідповідно до її впливу на економіку економічна політика буває трьох\nвидів. По-перше, вона може відповідати об’єктивному процесу\nфункціонування та розвитку економіки, а тому стимулювати її. Наприклад,\nскасування кріпосного права в Росії відкрило простір для розвитку\nкапіталізму, уведення непу в СРСР сприяло відбудові розореної держави і\nшвидкому економічному розвитку, економічна політика Ф. Рузвельта\nврятувала США від соціально-економічного краху.\nПо-друге, економічна політика може діяти всупереч об’єктивним процесам\nфункціонування та розвитку економіки, перешкоджати, гальмувати і навіть\nстворювати кризову ситуацію. Наприклад, економічна політика\nкапіталістичних держав у 20-ті роки призвела до доти небаченої за\nрозмахом економічної кризи, яка охопила всю систему світового\nкапіталістичного господарства; адміністративно-командна економічна\nполітика в СРСР і країнах Східної Європи створила кризову ситуацію і в\nекономіці, і в політиці, яка призвела до розпаду СРСР і так званого\nсоціалістичного табору. Зараз ця криза ще більше посилилась в Україні та\nінших країнах СНД .\nПо-третє, економічна політика, визначаючи основні напрямки, шляхи та\nметоди розвитку економіки, може стимулювати одні методи розвитку\nекономіки й обмежувати, блокувати інші. Така політика є найбільш\nгнучкою. Вона дає змогу залежно від конкретної ситуації змінювати\nпріоритетність напрямків розвитку економіки, від чого залежить, чи буде\nекономічна політика сприяти об’єктивному процесу економічного розвитку,\nчи, навпаки, протидіяти йому. Цей вид політики є найбільш поширеним у\nрозвинутих країнах Заходу.\nОсобливості історичного розвитку в СРСР призвели до створення командної\nекономіки або, як заведено говорити, командно-адміністративної системи\nуправління. Ця система, що проіснувала протягом десятиліть, стала\nголовною причиною застою, а потім і кризи, в яку потрапила радянська\nекономіка у 80-ті роки.\nАльтернативою командно-адміністративної системи управління, котра себе\nповністю дискредитувала, є ринкова економіка. Життєздатність та\nрезультативність ринкової економіки доведено світовим досвідом .\nУзагальнення цього досвіду уможливлює висновок, що ринкова система — це\nмогутній засіб підвищення ефективності виробництва. Товарно-грошові\nвідносини — провідний регулятор економічного життя за умов будь-якого\nрозвинутого виробництва. Перехід до ринкової економіки в Україні є в інтересах кожної людини.\nТака економіка нарешті забезпечить умови для заохочення працелюбства,\nтворчості, ініціативи, а також економічні стимули для високопродуктивної\nпраці. Перехід до ринку зорієнтує виробництво на потреби людей, створить\nефективний механізм взаємовигідних відносин виробника та споживача.\nПопит людей, а не монополія виробника будуть визначати, що, в якій\nкількості і якої якості має бути запропоноване на продаж. Ринкова\nекономіка покладе край хронічному дефіциту, підірве базу для спекуляції\nПроте перехід до ринку породжує в багатьох людей сумніви: а чи не\nпринесе ринок анархію та стихійність, про які чимало раніше говорили й\nписали? Річ у тім, що сучасне світове ринкове господарство багато в чому\nподолало притаманну колишній добі стихійність. За сучасних умов на\nчільне місце вийшло виробництво на замовлення, наукове прогнозування\nпотреб, формування попиту, розробка великих науково-технічних програм.\nСучасний ринок — це вже не колишня стихія і хаос. У всьому світі він є\nрегульованим. Переважний варіант організації економічного життя — не\nкомандна система і не вільний ринок, а змішана економіка. Держава\nвпливає на ринок через бюджет, податкову систему, через грошову й\nкредитну політику, валютне й митне законодавство, створюючи необхідні\nумови для конкуренції, розвитку підприємництва і т. п. .\nНа жаль, процес переходу до ринку пов’язано також і з негативними\nнаслідками. Головні з них — зростання цін і безробіття. А тому серед\nзапланованих економічних перетворень на шляху до ринку мають бути\nпередбачені й заходи для часткової компенсації населенню втрат,\nпов’язаних з підвищенням роздрібних цін на товари і послуги,\nзапровадження системи індексації фіксованих грошових доходів населення\n(заробітної плати, пенсій, стипендій) залежно від зростання споживчих\nцін, а також підвищення мінімальної заробітної плати.\nПерехід до ринку потребує також створення механізму підтримання\nзайнятості: ті, кому доведеться поміняти робоче місце, мають отримати\nдопомогу в працевлаштуванні, перекваліфікації\nОтже, планомірний державний вплив на ринок із використанням економічних\nважелів, створенням системи соціального захисту, яка б у певній мірі\nнейтралізувала негативні наслідки ринкових відносин, є абсолютно\nнеобхідним. Але все ж таки не держава, а сам ринок має стати головним\nрегулятором економічного життя.\nЯкі ж зміни необхідно здійснити в економіці, щоб забезпечити перехід до\nринку? Це насамперед створення змішаної економіки, запровадження різних\nі рівноправних форм власності, а для цього — підтримка підприємництва,\nроздержавлення, приватизація та розвиток конкуренції. Ефективне\nфункціонування ринку можливе лише за умови, коли переважна частина\nтоваровиробників (підприємств, організацій) має свободу господарської\nдіяльності та підприємництва. Вони повинні не з наказу, а самостійно\nвизначати, як використовувати те, що їм належить, самостійно вирішувати,\nщо і як виробляти. Вони самі вибирають постачальників сировини,\nобладнання, напівфабрикатів, зв’язуються зі споживачами, домовляються\nпро ціни. товаровиробники вільно розпоряджаються прибутком, що\nзалишається після сплати податків .\nЗ метою забезпечення економічної свободи в Україні ухвалено Закон «Про\nвласність». Громадяни нашої держави можуть мати в приватній власності\nземельні ділянки, житлові будинки, цінні папери, підприємства у сфері\nвиробництва, побутового обслуговування, громадського харчування\n(магазини, їдальні тощо), в інших галузях господарської діяльності.\nСеляни — мати власне селянське господарство з господарськими будівлями,\nнасадженнями на земельній ділянці, продуктивною та робочою худобою,\nдомашньою птицею, сільськогосподарською технікою, транспортними\nзасобами. У тих секторах економіки, де дрібне й середнє виробництво є\nнайефективнішим (наприклад, у сфері послуг), приватна власність може\nвідіграти позитивну роль у розвитку економіки. Згідно з цим законом,\nгрупами громадян можуть бути створені кооперативи, а також господарські\nтовариства та об’єднання.\nПоряд зі створенням нових підприємств повинно відбуватися роздержавлення\nіснуючих. Це не обов’язково перехід до індивідуальної власності: можлива\nпередача або продаж державної власності трудовим колективам,\nкооперативам, акціонерам. у результаті створюється власність\nколективного підприємства, товариства, кооперативу, акціонерного\nтовариства. Колективи можуть не тільки купувати, а й орендувати державні\nпідприємства та майно. Оренда полягає в передаванні орендодавцем\nорендарю права користуватися й розпоряджатися його власністю на певний\nтермін і за відповідну оплату.\nМожуть також створюватися підприємства, що є власністю громадських та\nрелігійних організацій, іноземних громадян та фірм, а також змішані\nпідприємства. Водночас у державній власності залишаються підприємства,\nякі мають особливо важливе значення для життєзабезпечення населення\nкраїни або окремих регіонів.\nПеретворення державної власності в колективну, яка б управлялася самими\nколективами, виникнення акціонерних, кооперативних, спільних і приватних\nпідприємств створює різноманітні й рівноправні форми власності.\nУсім товаровиробникам, незалежно від форм власності підприємств, має\nбути гарантована повна самостійність, свобода підприємництва,\nневтручання органів державного управління в їхню роботу. Важливо також\nзаохочувати конкуренцію поміж ними, розробити ефективні антимонопольні\nзаходи, підтримувати мережу малих та середніх підприємств. Основою\nекономічних відносин мають стати взаємозв’язки самостійних підприємств —\nголовних суб’єктів ринкових відносин.\nОдин з найважливіших етапів на шляху до ринку — земельна реформа. Вона\nспрямована на те, щоб зробити селянина справжнім господарем на землі,\nвласником результатів своєї праці. Цьому сприятиме розвиток\nрізноманітних форм власності, створення рівних умов для розвитку як\nколективного, так і індивідуального, сімейного, орендного та приватного\nгосподарств. Адміністративні органи державного управління\nсільськогосподарським виробництвом треба ліквідувати, що виключить\nдиктат та адміністрування, дасть селянину можливість вільно вибирати\nСуттєві зміни на шляху до ринку відбуваються в ціноутворенні.\nНевід’ємним елементом ринкової економіки є вільні ринкові ціни, які\nвизначаються попитом та пропонуванням. А щоб перехід до таких цін був\nнайменш болісним, необхідно на цей час зберегти фіксовані ціни на кілька\nвидів життєво необхідної продукції.\nСкладовою частиною переходу до ринку є також реформа банківської\nсистеми, спрямована на створення самостійних комерційних банків, а також\nна встановлення в країні економіки відкритого типу, що функціонує у\nвзаємозв’язку і в змаганні з економікою інших країн.\nРинкові відносини уможливлюють поєднання ефективної системи економічного\nпримусу до раціонального господарювання та випуску продукції вищої\nякості з максимальною свободою учасників у виборі форм та методів\nекономічної діяльності. Ніхто не стане вирішувати за товаровиробника, що\nі як виробляти, ніхто не стане нав’язувати йому способи дій. Людині й\nколективу їх власна вигода видніша, а помилки призведуть до втрат\nвласного капіталу. Це привчатиме до ощадливості та економічної\nУ декого уявлення про ринкові відносини сформувалося, на жаль, на\nпідставі власних вражень про «чорний ринок», де кожний торгує чим тільки\nможе, і хапає, скільки може. Але все це — «антиринок», який нічого\nспільного не має з цивілізованими ринковими відносинами. Єдиний спосіб\nподолання таких негативних явищ — перехід до нормального ринку, котрий\nсприятиме виникненню здорової конкуренції, наповненню прилавків,\nприскоренню технічного прогресу, появі нових високоякісних товарів.\nНинішня кризова ситуація в Україні потребує проведення невідкладних\nзаходів для стабілізації економіки. Які це заходи? У найбільш\nконцентрованому вигляді їх було викладено в Посланні Президента України\nдо Верховної Ради України «Україна: поступ у ХХІ століття. Стратегія\nекономічної та соціальної політики на 2000—2004 рр.». Стратегічними\nпріоритетами на 2000—2004 рр. в посланні Л. Д. Кучми визначено такі:\nПо-перше. Утвердження механізмів, які мають забезпечити надійні гарантії\nне лише остаточної стабілізації економіки, а й необхідних передумов її\nприскореного зростання. Після майже десятирічної економічної кризи,\nпротягом якої втрачено більшу частину економічного потенціалу, а рівень\nжиття людей знизився більше ніж у 2 рази, безальтернативним, по суті,\nпріоритетом економічної політики наступного періоду, її засадним\nпринципом має стати досягнення щорічних темпів зростання ВВН на рівні\n6—7%. Лише такі темпи будуть достатніми для реалізації невідкладних\nзавдань соціальної сфери, досягнення відчутних зрушень у піднесенні\nжиттєвого рівня населення і передовсім малозабезпечених громадян.\nПо-друге. Розвиток цивілізації у ХХ ст., її постіндустріальний вектор\nпереконливо підтвердили, що головними чинниками стійкого економічного\nрозвитку будь-якої країни можуть бути лише зростання інтелектуального\nпотенціалу нації та науково-технологічні інновації, застосування яких\nсуттєво змінює обсяги і якість виробництва та споживання.\nЗа рівнем підготовки науково-технічних кадрів та фахівців вищої\nкваліфікації Україна належить до провідних держав світу. Незважаючи на\nвеликі втрати, ми спромоглися не лише зберегти, а в деяких галузях і\nсуттєво зміцнити науково-технічний та технологічний потенціал.\nПо-третє. Не менш значущим стратегічним пріоритетом є здійснення\nактивної аграрної політики, утвердження в перспективі України як держави\nз високоефективним експортоспроможним сільським господарством. За умов\nзагострення світової продовольчої проблеми успішне розв’язання завдань\nефективного розвитку аграрного сектору економіки України, зростання його\nконкурентоспроможності набуває не лише суто національної, а й\nПо-четверте. Вихід української економіки з кризи цілком природно\nпідносить до рангу стратегічного завдання питання глибокої перебудови\nсоціальної сфери. У цьому контексті особливо важливим пріоритетом на\nнаступні п’ять років є подолання існуючого нині штучного заниження\nТака політика має тісно пов’язуватися з опрацюванням та запровадженням\nмеханізмів, спрямованих на підвищення продуктивності праці. Відтак\nтраєкторія входження України в наступне століття значною мірою\nвизначатиметься тим, як саме буде розв’язано цю ключову проблему\nРозглядаючи сьогоднішній скрутний стан економічного розвитку України,\nтреба нагадати, що свого часу наша держава була однією з найбільш\nіндустріально і науково розвинутих республік колишнього СРСР. Її\nпромисловий, аграрний і науково-технічний потенціал був найпотужнішим у\nсфері добувної промисловості та металургії, в агропромисловому та\nвійськово-промисловому комплексах. Випуск в УРСР основної промислової та\nсільськогосподарської продукції, а також продовольства сягав однієї\nп’ятої частини загальносоюзного виробництва, а за видобутком залізної та\nмарганцевої руд, виплавкою металу, виробництвом різноманітних\nметаловиробів, олії та цукру, створенням окремих видів машин та\nустаткування вона займала одне з провідних місць у загальносоюзному\nмасштабі. Проте добробут українського народу ледве утримувався на\nсередньосоюзному рівні, а іноді був значно нижчий від нього, що,\nприродно, породжувало незадоволення, підривало мотивації до більш\nпродуктивної праці та ефективного господарювання .\nЗараз економіка України перебуває в стані дуже глибокої, затяжної кризи.\nУсю сукупність причин нинішнього соціально-економічного становища в\nУкраїні можна поділити на три основні групи. До першої з них належать\nті, що були успадковані нашою державою від колишнього СРСР, до другої —\nті, що були зроблені так званими реформаторами з часу проголошення\nнезалежності України 24 серпня 1991 року, до третьої — проблеми,\nзумовлені необхідністю трансформації неефективної економічної системи,\nяка існувала в нашій державі. перехідний період для такої трансформації,\nяк показує досвід інших країн, не може не відбуватися інакше, ніж через\nкризи і потрясіння .\nНайбільш згубною помилкою було ігнорування специфічності умов ринкової\nтрансформації економіки України не тільки порівняно з країнами\nЦентральної та Східної Європи, а й навіть з Росією. Своєрідність цих\nумов визначалася насамперед браком на час здобуття незалежності цілісної\nсистеми державних інституцій, необхідних для здійснення широкого\nкомплексу заходів ринкової трансформації економіки.\nНе були враховані й особливості функціональної структури економіки\nУкраїни — висока концентрація базових галузей виробництва та галузей\nВПК, що протягом тривалого часу були зорієнтовані на обслуговування\nпотреб не лише загальносоюзної економіки, а й економіки країн колишної\nРЕВ і за своєю природою виключали можливість швидкого входження в режим\nЦі та інші обставини зумовлювали необхідність використання на\nпочатковому етапі суто еволюційного шляху ринкової трансформації за\nодночасного здійснення широкого комплексу організаційних заходів, які б\nзабезпечили утвердження сильної виконавчої влади та ефективних важелів\nдержавного регулювання економічних процесів. Насправді сталося\nпротилежне. Політичним керівництвом країни було взято абсолютно\nпомилковий курс на самоусунення держави від регулювання процесів\nЗазначимо, що без дійової державної політики, спрямованої на розвиток\nцивілізованих ринкових відносин, які б сприяли зростанню ефективності\nпідприємництва та підвищенню продуктивності праці, активізації\nінвестиційної та інноваційної діяльності, подолати затяжну й гостру\nкризу в Україні неможливо. Необхідно якомога скоріше позбутися ілюзорних\nта поверхових уявлень про глибинну сутність сучасної ринкової економіки.\nЦе не є, як дехто вважає, «саморегулююча» система «вільного» ринку, що\nуявляється нам у знайомому вигляді стихійної «товкучки». такою вона,\nможе, і була колись — понад дві сотні років тому. Зараз ситуація у\nсвітовій економіці зовсім інша. Сучасні ринкові моделі економічно\nрозвинутих країн (таких, наприклад, як країни «великої сімки»)\nхарактеризуються іншими за своєю складністю та ступенем розвитку\nструктурами, принципово іншими методами та способами економічного\nуправління і регулювання. Ці моделі ефективно функціонують не завдяки\nвільній ринковій кон’юнктурі, а завдяки існуванню науково обґрунтованої\nсистеми раціонального управління, відповідного регулювання складних та\nсуперечливих процесів, які відбуваються в економіці на макро- та\nмікрорівнях. З цією метою держава створює, з одного боку, вільне\nконкурентне середовище, відповідні правові умови і правила конкурентної\nгри для великого, середнього та малого бізнесу, а з іншого — спрямовує\nпідприємницьку діяльність на структурні зміни, покликані до життя\nновітніми науковими відкриттями і технологічними досягненнями. З цією\nметою на державному рівні розробляються і реалізуються відповідні\nнаціональні, а на регіональному — регіональні програми з наданням для\nцього необхідних фінансових, матеріальних та природних ресурсів .\nРозвиток ринкових відносин у розвинутих країнах супроводжується жорстким\nрегулюванням та надійним контролем процесів грошового обігу. Для цього\nдержава за допомогою законів та відповідних органів ретельно контролює\nбанківсько-кредитну, фінансову та податкову системи, доходи й видатки\nфедерального бюджету, а також зміни платіжного балансу. Отже, ринкового\nхаосу в цивілізованих державах немає, а тому і нашим політикам треба\nостаточно відмовитися від ілюзій щодо можливості успішного\n«саморегулювання» стихійних ринкових процесів.\n??Т? державного управління та економічного регулювання у\nвисокорозвинутих західних країнах є обов’язковою передумовою успішного\nздійснення ринкових реформ в Україні .\nОдним із найважливіших напрямків економічної політики в Україні є процес\nактивного роздержавлення та приватизації. Для цього необхідне\nутвердження ринкової багатоукладної (змішаної) економіки, що\nбазуватиметься на принципах демократизації власності, створення\nрівноправних умов для всіх її форм — державної, приватної, колективної.\nЗ цією метою потрібне швидке здійснення керованої державою\nширокомасштабної корпоратизації та приватизації державних підприємств.\nЦе не лише основа роздержавлення та ринкової трансформації\nадміністративної економіки, а й визначальний засіб для забезпечення\nрадикальних перетворень у соціальній структурі суспільства — формування\nякнайбільшого прошарку реальних акціонерів — власників функціонуючого\nкапіталу, зокрема, працюючих власників, а також середнього класу —\nоснови реального поглиблення економічних реформ. Здійснювана в попередні\nроки політика повзучого роздержавлення та корпоратизації себе повністю\nскомпрометувала. У ній заінтересований лише тіньовий капітал. Така\nполітика є деструктивною і тому не відповідає інтересам національної\nПрактика останнього періоду переконливо засвідчила, що необхідна\nкорекція процесу реформування відносин власності. Не варто було\nмеханічно повторювати помилковий російський досвід приватизації\nдержавного майна, суть якого звелася до простого скуповування ваучерів\nза безцінь меншістю населення, тобто дальшого пограбування знедоленої\nбільшості громадян держави. Необхідно мати на увазі, що приватизація —\nце дуже складний і водночас суперечливий процес трансформації всієї\nсистеми соціально-економічних відносин. Оскільки цей процес зачіпає\nінтереси всіх соціальних верств населення, то до нього треба ставитися з\nнадзвичайною обережністю. Суспільний досвід показує, що приватизацію необхідно завжди проводити\nпоступово, формуючи і підтримуючи нові, справді високоефективні та\nконкурентоспроможні господарські системи, засновані на приватній і\nколективній формах власності. Ринкова конкуренція з часом засвідчить,\nякі системи і форми господарювання життєздатні, а які — банкрути. Слід\nособливо наголосити, що процес приватизації має бути не тільки\nекономічно, соціально і політично обґрунтованим, а й простим і\nзрозумілим для кожного трудівника. В Україні, де вже втрачено понад 60% промислового виробництва, не може\nдалі безконтрольно відбуватись розбазарювання й вибуття промислового\nпотенціалу з виробничого обороту. Акціонування та аукціонну торгівлю\nпромисловими підприємствами необхідно здійснювати за їхньою справжньою\nбалансовою вартістю, проводячи її індексування за весь період інфляції\nза мінусом амортизації. Такий підхід дасть змогу встановити гарантовану\nціну об’єкта, який продається на аукціоні, з дальшим її підвищенням\nвідповідно до ринкової кон’юнктури. Слід зазначити, що великої шкоди процесу приватизації завдають нечувані\nраніше хабарництво й порушення чинного законодавства, що дискредитує\nринкові реформи. Будь-який аукціонний продаж і оренду державних\nпідприємств треба дуже ретельно готувати. Для суспільства і держави\nтакож дуже важливо, щоб виробничі об’єкти потрапляли не до рук злодіїв\nта шахраїв, які нажили капітал кримінальним шляхом, а до надійних\nгосподарів і фахівців, які вміють управляти сучасним виробництвом та\nуспішно займатися виробничим та торговельним бізнесом на законних\nпідставах. Необхідно звернути увагу ще на одну помилку щодо відносин власності, а\nсаме — на бажання перетворити все і вся тільки у приватну власність,\nчого вперто вимагають прихильники «дикого» капіталізму минулого\nстоліття. певні політичні сили хочуть бачити в україні лише приватні\nформи власності та господарювання і продовжують наполягати на\nнеобхідності розподілу державної власності, включаючи землю та надра,\nпорівну на кожну душу населення. Здійснення таких непродуманих проектів\nостаточно підірве економіку держави і призведе до утворення маси дрібних\nпідприємств з примітивною технологічною базою, які не зможуть\nконкурувати з високорозвинутими зарубіжними фірмами. А щоб\nдрібновласницькі структури еволюційним шляхом переросли в інтегровані на\nновітніх технологіях господарські системи, знадобиться кілька десятиріч\nі величезні інвестиції. Ось чому в нашій державі необхідно створювати\nсприятливі економічні й правові умови для швидкого розвитку малого та\nсереднього бізнесу, але не за рахунок штучного подрібнення великих\nпромислових і аграрних підприємств. Якщо цього не зробити, країна на\nтривалу перспективу втратить можливості розвитку великого бізнесу і\nприскорення науково-технічного прогресу. Саме держава має законодавчо\nрегулювати, а ринок — стимулювати і «підштовхувати» реформування\nвідносин власності через оптимальні співвідношення різних її форм. Одним із провідних напрямків економічної політики в Україні є активна\nбанківсько-фінансова, цінова, податкова політика та подолання інфляції.\nРеформою фінансової системи має бути передбачений реальний поділ\nфінансової та кредитної систем країни, реальне розмежування фінансів\nдержпідприємств та держбюджету, розробка зведеного балансу фінансових\nресурсів держави, децентралізація державних фінансів, здійснення заходів\nдля перебудови системи оподаткування в напрямку її дальшої лібералізації\nі децентралізації і створення на цій основі механізмів стимулювання\nвиробництва, здійснення ефективних заходів для налагодження системи\nвірогідного фінансового обліку, державної звітності та своєчасної сплати\nподатків. Як свідчить увесь наш попередній економічний розвиток, економіка України\nне зможе ефективно розвиватися, якщо не стабілізувати валютно-фінансове\nі кредитне становище, не припинити інфляційні процеси. Світова практика\nдоводить, що за допомогою грошово-кредитної і фінансової політики\n(включаючи цінову, податкову і процентну) можна створити умови як для\nбурхливого економічного розвитку, так і для паралічу власного\nтоваровиробництва і всієї економіки. На превеликий жаль, наша молода\nдержава, потрапивши в кризову ситуацію, не знайшла попервах ліпшого\nвиходу, як відкрити шлях до товарної експансії з боку іноземних\nконкурентів. За цих умов внутрішній ринок значною мірою опинився під\nїхнім контролем. Нечуваних масштабів набула в суспільстві «доларизація»,\nяка призвела до абсолютного знецінення карбованця. національні гроші\nУкраїни з їх мізерною купівельною спроможністю значною мірою втратили\nвластиві справжнім грошам функції, до них не було належної довіри як до\nзначущої цінності — засобу нагромадження і зберігання. Вони не відбивали\nреального вартісного змісту й загального еквіваленту товарообміну. Ефективна ринкова економіка може бути створена в Україні тільки на\nпідставі стабільно функціонуючої національної грошової системи з чітко\nдіючим механізмом регулювання банківських і фінансових структур. Ось\nчому надзвичайно важливим заходом стало здійснення восени 1996 р. так\nдовго очікуваної грошової реформи із запровадженням стабільної грошової\nодиниці — гривні. Проте щоб ефективно виконувати свою роль, грошова\nодиниця має базуватися на міцному валютному резерві і наявних товарних\nресурсах, конкурентоспроможних на внутрішньому і зовнішньому ринках.\nТільки стабільні гроші можуть надійно стимулювати зростання, структурне\nі якісне оновлення економіки держави. Подолати тяжкий грошовий і фінансовий хаос, кризу неплатежів, зубожіння\nосновної маси населення України держава може тільки за умови жорсткого\nрегулювання та контролювання діяльності всієї валютно-фінансової\nсистеми. Ось як, наприклад, оцінюють роль регулювання і контролю\nамериканські вчені: «Сполучені Штати і дуже багато інших зарубіжних\nкраїн на гіркому досвіді вже переконалися, що децентралізація,\nнерегульована банківська система навряд чи здатні забезпечити пропозицію\nгрошей, що найбільшою мірою сприяє добробуту економіки в цілому» .\nоцінюючи дискусію між прихильниками і супротивниками незалежної\nФедеральної резервної системи США, ці вчені стверджують, що «коли\nвідповідальність за економічний добробут нації в кінцевому підсумку\nлягає на державні органи законодавчої та виконавчої влади, то ці органи\nповинні мати в руках усі політичні інструменти, за допомогою яких можна\nвпливати на економіку» .\n«Центральні банки американської капіталістичної економіки, — свідчать\nавтори, — перебувають у приватній власності, але управляються державою.\nВласники не контролюють ні склад керівництва, ні політику центральних\nОтже, у США держава фактично здійснює потрійний громадський контроль за\nдіяльністю банківської системи. Це пов’язано з тим, що саме тут\nзосереджено ядро економічної міцності і стійкості прогресивного\nрозвитку. А практика показує, що з розвалу валютно-фінансової системи\nздебільшого починається розвал усієї економіки держави. Інший бік цього питання — забезпечення стабільної податкової політики. У\nдержаві мають бути здійснені радикальні заходи щодо подолання\nнайбільшого зла в національній економіці — масової несплати податків. За\nіснуючими оцінками в державну казну нині не надходить понад 40%\nфінансових ресурсів від податків. Для подолання цього явища має бути\nстворена, передовсім, належна правова база.\nВизначальним завданням державної політики є максимальна концентрація\nзусиль усіх гілок влади на комплексному здійсненні радикальних\nекономічних, правових, організаційних та силових заходів для рішучого\nобмеження корупції та тіньової економічної діяльності. За експертними\nоцінками, нині частка тіньової економіки фактично зрівнялася з\nофіційною. Зростають масштаби нелегального експорту капіталу та\nпозабанківського грошового обігу: якщо в 1994 р. частка неконтрольованої\nгрошової маси становила 24,7%, то нині — 44,4%.\nТіньова економіка призводить до значних утрат бюджетних ресурсів,\nглибокого розмежування людей за рівнем доходів, унеможливлює створення\nсприятливого інвестиційного середовища, дестабілізує грошовий обіг,\nкерованість соціально-економічними процесами.\nНайнебезпечнішим є зрощування тіньового капіталу з державним апаратом,\nзростання корумпованості останнього. Посилюється вплив тіньового\nкапіталу на різні сфери політичного життя, зокрема на діяльність партій,\nнародних депутатів, регіональних владних структур та органів місцевого\nсамоврядування, на засоби масової інформації. Усе це підриває авторитет\nсистемних перетворень, міжнародний імідж держави, загрожує національній\nПроблему подолання тінізації економіки та її корумпованості не можна\nрозв’язати разовими, епізодичними заходами. Це має бути цілісна система\nдій, спрямована передусім на викорінення причин та передумов цих явищ та\nпроцесів. Не можна також покладатися виключно на силові методи, які\nдають лише тимчасовий ефект .\nЗа умов надзвичайно глибокої кризи в Україні особливого значення набуває\nтакий напрямок економічної політики, як управління економічними\nреформами. Глибоке реформування структури державного управління, рішуче\nпідвищення рівня керованості всіма ланками економічного процесу — одне з\nнайважливіших завдань органів законодавчої та виконавчої влади. Складні та суперечливі процеси ефективного ринкового реформування можуть\nуспішно здійснюватися тільки під впливом міцної державної влади та чітко\nдіючої системи соціально-економічного управління (сучасного\nменеджменту). Держава ці процеси має ініціювати й підтримувати на\nмакрорівні методами правового регулювання та контролю діяльності\nбанківсько-фінансової системи, грошового й кредитного обігу, з допомогою\nструктурних зрушень у економіці під впливом науково-технічного й\nсуспільного прогресу, розробки та перевірки виконання тих чи інших\nзагальнодержавних програм, формування раціональних управлінських\nструктур тощо. Світовий досвід переконливо свідчить, що вільні ринки,\nринкова кон’юнктура, «шокова» монетарна політика самі по собі, без\nконкретних управлінських рішень і дій, організації відповідного\nінвестиційного процесу «знизу» і «зверху», не здатні забезпечити\nпрогресивних економічних і соціальних перетворень. У кожній господарській системі, незалежно від форм власності та\nгосподарювання, має діяти сучасна система менеджменту, яка визначатиме\nтактику та стратегію процесу наукового управління. Нині потрібно цього\nнавчити професіональних менеджерів та фахівців. Необхідно, щоб на\nзаконодавчих засадах у всіх господарських структурах, незалежно від форм\nвласності, було налагоджено чітку систему обліку та звітності як основу\nприйняття та здійснення правильних управлінських рішень, планування й\nпрогнозування розвитку, повної та своєчасної сплати податків і платежів.\nСьогодні надзвичайно гостро це питання стоїть у сферах господарювання\nприватних та кооперативних фірм, підприємств з обмеженою\nвідповідальністю, де облік здебільшого або штучно заплутується, або\nнавіть зовсім не ведеться, щоб уникнути сплати податків. Працівники\nподаткової сфери ще не навчилися своєчасно виявляти й карати порушників\nподаткового законодавства. Це призводить до того, що державний і місцеві\nбюджети рік у рік не одержують величезних сум грошових надходжень. Щодо\nтак званої тіньової економіки, то вона взагалі не бере участі у\nформуванні доходів бюджету, а це в правовій державі аж ніяк не може\nвважатися нормальним явищем. Треба мати на увазі, що система управління в банківській та фінансовій\nсферах має свою специфіку. Як свідчить досвід цивілізованих країн, там\nвона базується тільки на сучасних засобах швидкодіючих інформаційних\nсистем з точним обліком, необхідним опрацюванням і своєчасною передачею\nпотрібної інформації за призначенням, обслуговуючи клієнтів з\nмаксимальною зручністю та мінімальними витратами часу. Системи\nуправління функціонують за комп’ютерними програмами з високим ступенем\nточності й оперативності. Однак більшість українських банків і\nфінансових структур працювати в такому режимі ще не навчилися та й не\nмають необхідного для цього технічного обладнання. Наслідком цього є\nсьогодні й гостра платіжна криза, і фінансові махінації, і\nнесвоєчасність розрахунків з клієнтами, і навіть штучне створення\nбезвихідних ситуацій, які взагалі гальмують активну економічну\nдіяльність. Ось чому проблему реформування цих систем необхідно\nздійснювати разом з радикальною перебудовою управління й контролю,\nпідготовки та перепідготовки банківських і фінансових фахівців, добору\nїх за критеріями вищих людських якостей.\nОдин з ключових важелів посилення дійовості державного впливу —\nзміцнення владних повноважень органів державного управління, проведення\nу зв’язку з цим адміністративної реформи. Згідно з її Концепцією,\nсхваленою Указом Президента України, перший етап реформи має бути\nреалізованим протягом 2000—2001 рр.\nАдміністративна реформа не може обмежитися лише опрацюванням оптимальної\nструктури органів державного управління, зміною їх субординації та\nскороченням управлінського апарату (хоч і ця проблема є дуже важливою).\nОсновна мета адміністративної реформи полягає у створенні ефективної\nсистеми державного управління, яка відповідала б стандартам\nдемократичної правової держави із соціально орієнтованою ринковою\nекономікою. Ця система має бути прозорою для суспільства, побудованою на\nнаукових засадах і адекватною фінансово-економічному стану держави у\nУ тісному зв’язку з адміністративною реформою перебуває і розв’язання\nпроблем регіональної політики. Така політика передбачає створення\nефективно діючої системи влади й управління в центрі та в регіонах, її\nфінансово-економічне та нормативно-правове забезпечення на засаді\nоптимального поєднання загальнодержавних, регіональних і місцевих\nДержавна регіональна політика спрямовуватиметься на надання істотного\nдинамізму регіональному соціально-економічному розвитку через повніше та\nефективніше залучення в господарський обіг ресурсного потенціалу\nрегіонів, використання переваг територіального поділу й кооперації праці\nна основі розширення повноважень і підвищення відповідальності\nрегіональних і місцевих органів влади та управління за розв’язання\nпоточних і перспективних проблем територій .\nЯк важлива складова економічної політики в Україні розглядаються також\nреформи в аграрній сфері, перетворення АПК у лідируючий,\nекспортоспроможний сектор економіки. Одним з найгостріших питань\nреформування АПК є проблема прискорення земельної реформи. Для цього\nнеобхідно втілити в життя проголошений ще в жовтні 1994 р. основний\nпринцип реформування земельних відносин: земля має належати тим, хто її\nВажливим кроком на цьому шляху став Указ Президента України «Про\nневідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора\nекономіки». Цей політико-правовий документ дає можливість прискорити\nринкові перетворення на селі та завершити реформування громадського\nсектору сільськогосподарського виробництва на засадах приватної\nНаступним напрямком стратегії економічних перетворень є\nзовнішньоекономічна діяльність у всіх її виявах: експортно-імпортних\nопераціях тощо .\nУраховуючи високий рівень інтеграції економіки в колишньому СРСР (якщо в\nЄС міждержавна торгівля становить близько 14% ВНП, то в СРСР напередодні\nкраху — 21%, в Україні — 27%), брак конкурентоспроможної на світових\nринках продукції, значний дефіцит торгового балансу при переході на\nсвітові ціни (26%), першочерговою проблемою України в\nзовнішньоекономічній діяльності є насамперед відновлення економічних\nзв’язків з країнами СНД з поступовою заміною нераціональних на\nекономічно ефективні. Крім того, за рахунок пріоритетного розвитку галузей, які визначають\nсучасний етап науково-технічного прогресу, слід збільшувати обсяг\nвиробництва конкурентоспроможної продукції, здійснювати програму\nдержавного стимулювання експорту за допомогою податкової, кредитної,\nмитної політики тощо.\nЗовнішньоекономічна діяльність України має бути багатовекторною.\nНеобхідно не лише продовжити, а й забезпечити її європейську орієнтацію.\nЦе дуже важливо, ураховуючи завдання інноваційного розвитку. Водночас\nтреба пам’ятати, що якісно нові можливості для України в розвитку\nзовнішньоекономічних відносин відкриваються у зв’язку з підписанням\nДоговору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та\nРосійською Федерацією, прийняттям Програми економічного співробітництва\nна 1998—2007 рр. Поглиблення зовнішньоекономічних зв’язків із Росією\nнеобхідно розглядати як важливу складову стратегії економічного\nУ міру наближення незалежної України до умов процесу суспільного\nвідтворення (продуктивності праці, цін, заробітної плати тощо) в країнах\nЄС треба домагатися поступового входження в це економічне угруповання\nспочатку як асоційованого, а згодом і повноправного члена. Важливою\nланкою зовнішньоекономічної діяльності України має стати створення\nвільних економічних зон (вільні торгові зони, вільні митні зони,\nнауково-технічні зони, або технопарки) за допомогою застосування\nекспортно-імпортних, митних, податкових, кредитних пільг, урядових\nпідтримок, формування відповідної нормативної бази. Проблеми формування,\nфункціонування і розвитку таких зон мають бути передані переважно у\nсферу компетенції обласних і зональних органів управління. Доцільно у\nцьому зв’язку передавати землю в оренду спільним підприємствам на\nтривалий час (від двадцяти п’яти до п’ятдесяти років) зі збереженням\nвласності на землю за державою. Метою створення вільних економічних зон\nє швидкий розвиток економіки, зростання життєвого рівня населення через\nзапровадження у виробництво нової техніки і технологій, досягнень науки,\nширокого залучення іноземного капіталу\nДеятельность банка на примере Акционерного почтово-пенсионного банка ‘Аваль’\nПорівняльна характеристика економічних показників країн України та Туреччини (реферат)\nБіологічно активні речовини: вітаміни, гормони і ферменти (реферат)


Українські металурги виступили проти зростання тарифів | ПРАВ?ДА!\nУкраїнські металурги виступили проти зростання тарифів\nФедерація металургів України, Об’єднання підприємств «Укрметалургпром» і Українська асоціація виробників феросплавів наполягають на введенні мораторію на підвищення залізничних тарифів на вантажоперевезення до створення Національної комісії з регулювання тарифів (НКРТ) Про це повідомляє бізнес-портал Uaprom. «Необхідно ввести мораторій на зростання ж / д тарифів до створення...\nФедерація металургів України, Об’єднання підприємств «Укрметалургпром» і Українська асоціація виробників феросплавів наполягають на введенні мораторію на підвищення залізничних тарифів на вантажоперевезення до створення Національної комісії з регулювання тарифів (НКРТ)\nПро це повідомляє бізнес-портал Uaprom.\n«Необхідно ввести мораторій на зростання ж / д тарифів до створення регуляторного органу, Нацкомісії. Нам обіцяють створити такий орган з 2014 року, але його досі немає », — сказав глава Федерації металургів України Сергій Біленький.\nЗа його словами, у вантажовідправників виникає питання, чому «Укрзалізниця» вирішила підвищити ставки саме на 25%.\n«Ні структури тарифу. Зараз рентабельність вантажоперевезень становить 25-50%, за рахунок яких субсидуються пасажироперевезення », — зазначив Біленький.\nЗа його словами, що за рахунок нових тарифів «Укрзалізниця» отримає додатковий дохід в розмірі близько 10,5 млрд грн.\nПрезидент ОП «Укрметалургпром» Олександр Каленков також виступив за мораторій на тарифи.\n«Не можна підвищувати тарифи до створення НКРТ. Як тільки буде створений такий орган, відразу ж піде конфлікт інтересів », — зазначив він.\nЗа його словами, зростання тарифів для всього українського гірничо-металургійного комплексу в додаткові втрати 200 млн.\nВ свою чергу, виконавчий директор Української асоціації виробників феросплавів Сергій Кудрявцев зазначив, що регулятор галузі потрібен, а «Укрзалізниця» не знає, з чого складається тариф.\n«Ми вважаємо, що ця Комісія потрібна. Нехай вона вираховує цей тариф. Насправді, в самій УЗ самі не знають, з чого складається тариф. Вони лише до Збірника тарифів від 1986 року додають якісь коригувальні коефіцієнти », — заявив він.\nЗа словами Кудрявцева, 25% зростання тарифів для ферросплавщиков обійдеться в 200 млн. Грн. додаткових витрат на поточний рік.\nНагадаємо, раніше українські металурги звинуватили «Укрзалізницю» в падінні товарообігу вантажопотоків.\n«Починаючи з серпня, фактично на 10% впав товарообіг вантажопотоків« Укрзалізниці »по товарах гірничо-металургійного комплексу. Що це для економіки країни? Це близько $ 70 млн втрат щомісяця. Тобто 2 млрд грн. Це валютні надходження, це надходження до бюджету », — розповів президент ОП« Укрметалургпром »Олександр Каленков.\nВ свою чергу народний депутат від «Опозиційного блоку» Сергій Вілкул заявив, що з вини «Укрзалізниці» сьогодні до Європейського ринку не доходить продукт Криворізьких гірничо-збагачувальних комбінатів — високоякісний залізорудний концентрат.\n«Криворізькі ГЗК, а це не просто машинні механізми, це десятки тисяч людей, це мільярдні податки в бюджет. Вони виробляють новий товар — високоякісний залізорудний концентрат, який сьогодні не можуть поставити в Європу через залізниці », — заявив депутат.\nЕксперти впевнені, що під ударом опинилася репутація України на міжнародному ринку.\nЦіна нафти злетіла: ОПЕК домовилася скоротити видобуток


Євро-2012: іспанці перемогли, але в італійців з'явилося завзяття - Українська газета в Італії\nІспанці дали волю емоціям після тріумфу їхньої національної збірної з футболу на Євро-2012. “Червона фурія” у фінальному матчі чемпіонату на стадіоні “Олімпійський” в Києві обіграла італійську “Скуадру Адзурру” – 4-0.\nВ ніч з неділі на понеділок море з червоного та жовтого кольорів накрило вулиці Мадрида. Іспанська національна збірна з футболу зберегла титул чемпіона Європи, та є чинним чемпіоном світу. Ба більше, іспанці вже метикують, як перемогти на наступному мундіалі, що відбудеться в Бразилії в 2014 році.\nА от італійські уболівальники можуть радіти лише титулові фіналістів для їхньої національної команди з футболу. На Євро-2012 Італія блискуче перемогла німців у півфінальному матчі, водночас в іспанців було більше часу, аби відновитися після переможної серії пенальті у півфінальній грі з португальцями.\n“Це дуже сумно, вже після другого голу іспанців все закінчилося, але ми на другому місці і це добре”, – підбадьорює італійський уболівальник.\n“Це розчарування, але очікуване. Зрештою іспанці заслужили перемогу, хоч і не з таким рахунком – 4-0. Утім, ми досі вболіваємо за Італію і сподіваємося на наступний мундіаль”, – каже інша уболівальниця.\nКореспондента Євроньюз в Італії розповідає: “Для італійців – це наче напівповна склянка. Друге місце подарувало сплеск завзяття в італійському футболі, після скандалів з договірними матчами та таємними парі”.\nPrevious article Податкові знижки за утримання дітей\nNext article Сурогатна матір — вінничанка не віддає біологічним батькам з Італії хлопчиків-двійнят\nПодаткові знижки за утримання дітей\nСурогатна матір — вінничанка не віддає біологічним батькам з Італії хлопчиків-двійнят


МЕКСИКА. Найпопулярнішими засобами для боротьби із застудою у мексиканців є червоний перець чилі. Тож при перших ознаках захворювання жителі Мексики зазвичай висипають собі на кінчик язика чверть чайної ложки меленого перцю чилі і відразу ж запивають його водою. Така процедура покликана поліпшити кровообіг в дихальних шляхах, розширити бронхи, зменшити утворення слизу і поліпшити його відходження. Перець чилі – прекрасний природний антисептик. Іноді для кращого ефекту перець чилі додають в суміш віскі і лимонного соку (в рівних пропорціях). Напій необхідно випити залпом, а потім добре пропотіти під ковдрою.\nЯПОНІЯ. Щоб побороти перші ознаки захворювання, японці випивають не менше 10 чашок гарячого зеленого чаю на добу. Завдяки вмісту кахетинів цей напій має потужні противірусні властивості.\nВЕЛИКОБРИТАНІЯ. Відчуваючи перші симптоми застуди, англієць додає в свій раціон яблука кислих сортів. Для того, щоб заповнити в ослабленому організмі нестачу вітаміну С, необхідно з’їдати не менше 5 яблук в день, – переконані мешканці Туманного Альбіону.\nКрім того, у англійців в запасі є ще один народний засіб від застуди. Рецепт його приготування досить простий. Для цього в ємності нагрівають 2 пляшки свіжого темного пива, а потім додають в нього 4 ст. ложки цукру, дрібку кориці, трохи лимонної цедри, кілька сухих бутонів гвоздики і три яєчні жовтки. Після цього теплу суміш збивають до появи стійкої піни і продовжують варити до загустіння (не доводячи до кипіння). Такий народний засіб необхідно випивати кілька разів на день невеликими порціями (100-150 мл). Він має сильну потогінну дію і сприяє інтоксикації організму. Англійці кажуть, що застуда відступає вже через пару днів.\nПІВДЕННА КОРЕЯ. Корейці дуже люблять всілякі прянощі і охоче їх використовують у боротьбі з застудою. Найпопулярнішим засобом при перших ознаках захворювання у корейців вважається пряний настій з імбиру, чорного перцю, кардамону, гвоздики і кориці. Всі інгредієнти змішуються в рівних пропорціях. Іноді в такий напій додають мед.


Лікарі - Bioma clinic\nМи впевнені, стоматолог не може бути просто лікарем, він повинен стати вашим другом, адже в іншому випадку ви не зможете йому довіряти. Саме такі фахівці працюють в клініці «Bioma». Їх досвід, рівень знань і компетенції дозволяють точно діагностувати проблему, а також запропонувати варіанти вирішення.\nВідмінні риси «Bioma Clinic»\n- поєднання кращих методів, підбір оптимальних рішень для кожного індивідуального випадку, творча співпраця фахівців різного профілю. Принципи нашої роботи - абсолютна надійність, бездоганна якість, вищий рівень професіоналізму і відповідальності.\nВміє рятувати безнадійні зуби, творить чудеса кожен день. Бере складні клінічні випадки, від яких відмовляються інші лікарі. У Ірини дуже багато пацієнтів, які не тільки лікуються у неї самі, а й довіряють її рукам здоров'я своїх рідних. Прекрасний фахівець і дуже добра, усміхнена жінка, яка дарує свою усмішку і гарний настрій всім оточуючим.\nСпеціалізація: лікування, лікування під мікроскопом, видалення, лікування карієсу, протезування.\nПриродна чарівність і неабияке почуття гумору доктора дозволяють назавжди забути про тривогу, пов'язану з походом до стоматолога. Найчарівніший лікар клініки. Володимир може заспокоїти будь-якого пацієнта. Спеціалізація Володимира Васильовича - хірург-ортопед, якщо потрібна допомога в одному з цих напрямків, то вам обов'язково потрібно познайомитися.\nСпеціалізація: хірургія, загальна стоматологія, професійна гігієна порожнини рота.\nДитячий стоматолог, терапевт\nЦе найніжніша, добра і чудова дитяча лікарка. Красива, яскрава і випромінює добро. Для маленьких пацієнтів Ольга - справжня зубна фея і лікування діток у неї проходить без сліз і страху.\nСпеціалізація: дитяча стоматологія, терапія\nГалантний, скромний і фантастично привабливий, Юрій Олегович знаходить підхід до кожного пацієнта і, будучи професіоналом своєї справи, виконує будь-яку роботу на найвищому рівні.\nСпеціалізація: лікування кореневих каналів\nСумлінне ставлення до виконання своїх обов’язків, високе почуття відповідальності за доручену справу, добросовісність – усе це про нашого лікаря Сергія\nСпеціалізація: загальна стоматологія, професійна гігієна порожнини рота\nУ своїй роботі педантичний, акуратний і точний. Роман володіє об'ємним стоматологічним мисленням, весь свій вільний час присвячує практичній діяльності в стоматології\nСпеціалізація: імплантація, хірургія\nПрофесіоналізм, доброта, точність і впевненість у своїх діях та рішеннях – усе це притаманне Ірині. А ще вона вистроїть в рівний ряд навіть найнечемніші зуби\nСпеціалізація: виправлення прикусу.\nДуже уважний і чуйний фахівець. Ірина встановила понад 1000 брекет-систем, елайнерів і кап. Працює з усіма видами знімної і незнімної ортодонтичної апаратури у всіх вікових групах. Виправити прикус не пізно в будь-якому віці!\nСвоєю самовідданою працею, високою свідомістю і дисципліною вона завоювала пошану й авторитет серед своїх колег та пацієнтів. Усуне будь-яку проблему ясен, навіть у найскладніших випадках\nСпеціалізація: лікування ясен\nЧудовий фахівець. Майстер своєї справи, що відзначають не тільки пацієнти, а й колеги. Нездійсненних завдань для нього просто не існує. Позитив і душа клініки.\nСпеціалізація: виготовлення протезних конструкцій\nабо допомога ?\n068 142 40 40\nЗапишіться на консультацію просто зараз. Заповніть форму і ми перетелефонуємо Вам найближчим часом.\nм.Тернопіль вул.Злуки, 47б\n+38 068 142 40 40\n+38 095 142 40 40


Меган Фокс полетіла у відпустку одна, залишивши трьох дітей на чоловіка\n2018-12-01 13:05 01 Dec 13:05\nАктриса залишила синів на чоловіка, а сама вирішила відпочити.\nНаскільки складно бути гарною матусею – питання спірне, і зірки час від часу підкидають причини подискутувати на цю тему. Наприклад, одна з головних красунь Голлівуду Меган Фокс полетіла у відпустку зовсім одна. І це при тому, що у неї є чоловік і троє синів!\nДивний на перший погляд вчинок Меган дуже легко пояснила тим, що не хоче відривати своїх дітей від навчання і звичної рутини. Так що вони залишилися з батьком, поки красуня відправилася загоряти і купатися в океані.\n«Вони дуже маленькі. Молодшому всього два, і всі, у кого є діти, розуміють, що це зовсім невесело – літати з ними, і я намагаюся уникати таких ситуацій. Старший же вже ходить в школу, і я не можу просто брати і возити його скрізь, куди б я не збиралася».\nА між тим Меган – відмінний приклад працюючої матусі. Папараці то і справа застають на вулицях щасливу багатодітну родину, коли ті гуляють, грають у пісочниці всі разом або гойдаються на гойдалках.


Мерія звинуватила архітекторів у потворному будівництві і хоче позбавити їх ліцензій | Новини Львова\nСьогодні на виконавчому комітеті заслухали інформацію про будівництво на вул. Личаківській, де презентована на виконавчому комітеті візуалізація проекту не відповідала дійсності. Відтак міський голова Львова Андрій Садовий наголосив на важливості покарання архітекторів, які проектують не чесно, та поданні скарги у Міністерство розвитку громад задля позбавлення їх ліцензії.\nНатомість заступник міського голови з містобудування Любомир Зубач доповів, що у мерії вже готують рішення, щоб відстежувати відповідність проектів, які виносяться на розгляд виконавчого комітету, аби забудовники не порушували заданих параметрів.\n«Я хочу зрозуміти, хто винен у такій ситуації. Питання у тому, як ми маємо далі будувати нашу роботу, щоб ці красиві малюнки, які ми розглядаємо на містобудівній раді, на виконавчому комітеті, щоб вони в кінцевому результаті втілювались у життя, а не з’являлись зовсім інші будівлі, зовсім іншої кольористики, поверховості, і люди розводили руками, а жоден архітектор не поніс за це покарання. Архітектор — це як лікар. Я не думаю, що пацієнт, який лежить на операційному столі, чи його родина, керують лікарем та вказують йому, як він має проводити операцію. Так само й архітектор. Це людина, яка має мати твердість, розум і нести відповідальність. Скільки архітекторів за останній час позбавлені ліцензії за такі випадки? — Жодного.\nМи вже говорили про ситуацію із вул. Під Голоском. Там є архітектори, які не мають жодного морального права проектувати. Їм забудівельник говорить, умовно, збільшити забудову на 10 тис. м2, і вони роблять це, входячи у повний дисонанс із людьми, які там будуть жити. Якщо не буде покарання, то не буде того, що ми хочемо”, — зазначив мер.\nТак, за словами заступника міського голови з містобудування Любомира Зубача, місто вже напрацьовує рішення щодо контролю відповідності проектів, які виносяться на розгляд виконавчого комітету, аби забудовники не порушували заданих параметрів.\n«Я абсолютно згоден, що міська рада та виконавчий комітет повинні мати проактивну позицію для того, щоб у підсумку ми не отримували такі будинки, які, м’яко кажучи, не є прикрасою міста Львова. Насправді ми таку роботу ведемо. Якщо говорити про ті містобудівні умови та обмеження, які виносяться на наш розгляд, то ми бачимо лише вершину айсбергу, а насправді я б хотів подякувати головному архітектору, який на підготовчому рівні проводить велику роботу, для того, аби порадити, показати та сформувати кращий варіант того, як має виглядати будівля.\nСтосовно контролю, хотів би сказати також, що є проблема, яка пов’язана з тим, що наше чинне законодавство максимально прописане під забудовників. У містобудівні умови ми можемо вкладати всього кілька критеріїв, а все інше віддається на розсуд архітектора. На жаль, дуже часто ми дійсно бачимо недоброчесну поведінку, як архітекторів, так і власників. Тим не менш, ми зараз готуємо таке рішення для того, щоб відслідковувати відповідність тих проектів, які виносяться на виконавчий комітет, аби потім, на стадії видачі дозвільних робіт, забудовники не відходили від тих параметрів”, — зазначив посадовець.\nТакож міський голова наголосив на важливості подання скарги у Міністерство розвитку громад щодо архітекторів, які недоброчесно ведуть свою діяльність.\n«Я чекаю на подання в Міністерство розвитку громад щодо позбавлення ліцензії на архітектурну діяльність тих архітекторів, які нечесно працюють і будують потвори. Я би дуже хотів, щоб кожні містобудівні умови та обмеження, які ми видаємо, були публічними. Нам потрібно підготувати певний текст, який архітектор, власники, керівники, будуть підписувати тут, на виконавчому комітеті, коли ми це питання розглядатимемо. Там повинна бути візуалізація, паспорт фасаду тощо. Ми — останній бастіон, який тут є, тому що після нас — все. Дозвільні документи, регламенти і все інше забувається. Щоб публічно цей документ, із прізвищами людей, які дбають про свою репутацію, був відомий: виконала людина зобов’язання перед громадою чи обдурила. Тільки так можна вчити людей», — додав мер.\nНаступна публікація Садовий: 12% мешканців Львова вже мають антитіла до COVID-19\nПопередня публікація На площі Ринок у Львові відкривають фермерський ярмарок


Завдяки своїм хорошим експлуатаційними характеристиками, багатофункціональності та тривалого терміну служби бетонні підлоги використовуються не тільки в комерційних будівлях, де на підлогу діють великі навантаження, але і в індивідуальному будівництві. Наприклад, у ванні, санвузлі, кухні бетонну основу просто необхідно. В інших же кімнатах його стали широко застосовувати з появою такого виду опалювальної системи, як «тепла підлога». Тому далі буде розглянута загальна технологія укладання бетонної підлоги.\nБетонні підлоги дуже популярні завдяки своїм високим експлуатаційним якостям.\nТехнологія створення бетонного покриття\nБетонна основа можна монтувати практично на будь-яку поверхню: на старе підстава, плиту перекриття, грунт і дерев’яна підлога. Щоб в кінцевому підсумку підлогу вийшов надійним і довговічним, необхідно дотримуватися деякі технологічні умови його монтажу. Хоча заливка бетону на різні типи підстав і дещо відрізняється, але все ж існують загальні правила, які підходять на всі випадки.\nТехнологія укладання має на увазі:\nПристрій бетонної підлоги в приватному будинку.\nЗаливку чорнового варіанту статі.\nЗаливку стяжки, що вирівнює.\nЗалежно від деяких особливостей будівель, порядок укладання може змінюватися, а також можуть додатково проводитися деякі роботи. Наприклад, при монтуванні бетонної підлоги на грунт потрібно виробляти підсипку.\nЩоб уберегти підставу від розтріскування, в ньому створюються деформаційні шви. Існує 3 типи таких швів:\nБетонна підлога в квартирі можна утеплити за допомогою керамзиту.\nІзоляційні шви нарізаються в місцях стикування бетону з іншими елементами споруди: виступами, стінами, колонами. Такі шви захищають конструкцію від передачі вібрації між окремими елементами. При їх відсутності можливий перекіс підстави або його часткове руйнування.\nУсадкові шви використовуються для зменшення напруги через його нерівномірної усадки.\nКонструкційні шви застосовуються на тих ділянках, де бетон застигає нерівномірно, тобто тоді, коли заливка підлоги здійснюється не за один захід, а з деякими тимчасовими інтервалами.\nЗ огляду на трудомісткість і запиленість робіт зі створення бетонної основи, багато забудовників наймають спеціальні бригади для їх виконання. В цьому випадку вам доведеться переплачувати значну суму грошей на наймання робочої сили. При цьому ціна залежить як від товщини шару, так і від трудомісткості робіт. Найбільш дешевою є цементно-піщана стяжка, а найдорожчою – бетонну основу з посиленим верхнім шаром, який обійдеться на 35-45% дорожче звичайного статі такої ж товщини.\nЯкщо ви трохи розбираєтеся в будівництві, маєте всі необхідні інструменти і матеріали, то, покликавши кількох знайомих, можна легко залити бетонну підлогу своїми руками. В цьому випадку ви зможете заощадити значну суму грошей, так як витратите тільки на видатковий матеріал.\nІнструменти і матеріали для здійснення заливки бетонної основи\nСтаціонарна бетономішалка буде дуже корисна при приготуванні великої кількості бетону для стяжки.\nМатеріали для замісу бетону:\nМатеріали для облаштування підстави:\nтепло-, гідро-, пароізоляційний матеріал;\nІнструменти для заливки бетону:\nДля вирівнювання шару бетону використовується правило на довгій мінімум 1 м.\nлінійка, рівень, правило;\nБетонні підлоги: технологія укладання на грунт\nМонтаж бетону на грунт завжди викликає деякі питання: яким матеріалом робити підсипку, який повинен бути її шар, яким способом проводити гідроізоляцію, на якому етапі утеплювати підлогу та ін?\nЗасипка фундаменту. Пристрій бетонної підлоги по грунту має на увазі попередню підготовку підстави. Спочатку необхідно добре ущільнити землю в місці укладання, що дозволить запобігти розтріскування бетону в разі його осідання. Підлоги по грунту найчастіше використовуються разом з стрічковими фундаментами глибиною близько 1,0-1,5 м з засипаним всередину піском. Варто зазначити, що такий пристрій можна застосовувати на глиняному підставі, тому що глина не пропускає воду, тому якщо всередину фундаменту засипати пісок, то вода так і буде стояти в ньому, підмиваючи фундамент.\nТрамбовка перед заливкою бетону робиться спеціальним інструментом, який можна легко зробити своїми руками з арматури.\nТрамбування засипки здійснюють пошарово по 20-25 см за допомогою спеціального трамбувального пристрою. До даного процесу слід підходити з особливою ретельністю, так як неякісно виконана трамбування призведе до виникнення потенційно небезпечних пустот.\nНа наступному етапі створюється фільтруюча подушка, для чого на утрамбований грунт насипають шар гравію з його подальшим ущільненням. Після цього засипається шар піску, який також слід добре ущільнити. Товщина фільтруючого подушки розраховується виходячи з особливостей грунту на ділянці.\nВизначення рівня чистового статі. Цей рівень повинен збігатися з рівнем дверного отвору, він наноситься уздовж всього периметра приміщення у вигляді суцільної лінії. Від цієї лінії вниз відзначаються всі майбутні шари.\nБетон є гігроскопічним матеріалом, тобто він вбирає вологу. Це може привести до передчасного руйнування армуючої сітки, що знаходиться в ньому. Тому гідроізоляція є найвідповідальнішим моментом при облаштуванні підлоги, тому що від її якості буде залежати термін служби покриття.\nГідроізоляція здійснюється за допомогою поліетиленової мембранної плівки. Вона монтується внахлест, а місця з’єднання проклеюються. Непоганим рішенням при створенні гідроізоляції є застосування рідкої гуми.\nТеплоізоляція здійснюється за допомогою високоміцного матеріалу з низькою теплопровідністю і підвищеної пожежостійкість. Такими характеристиками володіє пінопласт, мінеральна вата і екструдований пінополістирол, тому саме вони використовуються для теплоізоляції бетонної підлоги.\nМембранна плівка використовується для гідроізоляції бетонної підлоги.\nТовщина шару залежить від кліматичних характеристик в регіоні. Наприклад, в разі використання пінопласту теплоізоляційний шар повинен бути не менше 10 см в середній смузі країни і близько 20 см в більш холодних регіонах.\nПоверх теплоізоляції монтують шар поліетиленової плівки, яка вирішує відразу кілька завдань: не дозволяє бетонної суміші затікати в утеплювач і виконує функцію пароізоляції.\nАрмування бетону. Щоб зміцнити підставу, необхідно провести його армування. Армуючим матеріалом може виступати пластикова або металева сітка, а також каркас з арматури. Найчастіше застосовуються зварні сітки з розмірами 5х100х100 мм.\nАрматуру можна укладати безпосередньо на підставу, так як в цьому випадку вона не буде виконувати свої функції. Тому вона піднімається на висоту 1/3 товщини майбутньої заливки. Для цього каркас монтується на підставки висотою 20-30 мм.\nНаступним етапом облаштування бетонної підлоги є укладання суміші. Її вибір багато в чому залежить від способу монтажу і типу конструкції. Зазвичай для формування бетонних підлог використовується бетон М300 і вище. Монтаж і розрівнювання суміші може здійснюватися 2-ма способами: за допомогою віброрейки по маяках або по напрямних.\nПісля того як бетон укладений, необхідно зробити технічну перерву тривалістю близько 4-6 ч., Щоб він ущільнився. Після цього здійснюється груба затирка підстави спеціальною машинкою з затирочним диском. При цьому спочатку обробляється бетон, що примикає до стін, так як в цих місцях він швидше твердне.\nНа останньому етапі проводиться фінішна затирка з застосуванням спеціальних підлогових покриттів, які запобігають розтріскування.\nЗаливка бетонної підлоги по перекриттях\nГоловною особливістю даного процесу є те, що немає необхідності проводити підсипку. На першому етапі перекриття ретельно перевіряється на наявність тріщин і відколів. У разі їх виявлення вони закладаються ремонтним розчином.\nПісля цього перекриття гідроізолюється, для чого монтується поліетиленова плівка щільністю 200-300 мікрон. Потім укладається шар теплоізоляційного матеріалу, в якості якого може виступати пінополістирол, скловата або напилення пінополіуретану.\nНаступний етап передбачає установку маяків і укладку розчину товщиною близько 10 см. Решта операції виконуються за тією ж технологією, що і в разі укладання бетонної підлоги на грунт.\nПорівняно невелика вартість подібних статей в своєму розпорядженні до їх популяризації серед широких мас, а впровадження сучасних технологій дозволяє конструювати такі підлоги своїми руками. При цьому можна отримати високоякісне покриття з економією грошей на найм робочої сили.\nЖорсткий ламбрекен: майстер клас\nУстановка (монтаж) витяжки на кухню своїми руками: як розрахувати відстань від плити до витяжки, фото, відео\nСуміщений санвузол з душовою кабіною: дизайн, ремонт, фото суміщеного санвузла в хрущовці\nПідвісна Гріліато стеля