Музей без стін - Майже там\n«Місце» — розділ виставки, який, серед іншого, присвячено природі. Представлені тут твори відсилають до первісних пейзажів та присутності у них людини, а також відбивають відчуття приналежності до певного місця. Цей розділ розглядає ідею місця як дослідження історичних коренів, довкілля, політики, ідентичності й традиційної оповіді. Ці роботи дозволяють нам замислитися над власним вибором та нашим тілом по відношенню до місця. У цих творах підважується питання стабільності і нестабільності кордонів — як фізичних, так і психологічних — на тлі мінливих політичних ландшафтів.\nРічард Лонг (1945)\nЧорно-біла фотографія. 83,8 см x 114,3 см. ©Річард Лонг. Всі права захищені, DACS 2020. З колекції Британської Ради.\nЧорно-біла фотографія Річарда Лонга під назвою «Англія» (1968) продовжує його дослідження довкілля, що є головним предметом його роботи впродовж років.\nПерестановка природних елементів на певному місці як спосіб маркування його присутності є відмінною рисою його мистецької практики. «Англія» виходить із фізичного включення художника в простір Бристольських низин в Ештон-парку. «X», побачений у перспективі, стає видимим у полі маргариток, де художник позривав квіти, щоб створити форму, яку ми бачимо на землі.\nУ контексті розділу виставки «Місце» «X» стає метафорою вибору та протоптаної стежки. Йдеться про спробу однієї людини позначити своє власне місце, взаємодіючи з пейзажем. Назва «Англія», «здається, стверджує ідентичність Лонга як англійського митця» , також піднімаючи питання про почуття приналежності в кочовому світі.\nТекст базується на таких матеріалах:\nЧорно-біла фотографія ландшафтного формату, на білому кріпленні з глибокою облямівкою, в дерев'яній рамі. Все зображення - трав’яниста земля, густо вкрита маленькими білими квітками, крім двох довгих смужок трави без жодних квітів. Дві смужки перехрещуються одна над одною, утворюючи витягнуту літеру X, перетин якої не в центрі, а у верхній третині зображення.\nБернард Коен (1933)\nБез назви (Чорний), 1973\nПапір, гуаш. 57 см x 76 см. ©Бернард Коен, галерея Flowers Gallery, London. З колекції Британської Ради.\n«Без назви (Чорний)» Бернарда Коена продовжує розмову про тіло й простір, середовище й існування, що відчутно у «Кругу знаків» Валерія Ламаха. «Без назви (Чорний)» відкриває розділ виставки «Місце» й визначає його головну проблематику, яка полягає у знаходженні місця та тіла по відношенню до нього.\nНа чорному тлі зображено білу геометричну фігуру з чорними слідами людських слідів над нею. Ці позначки можуть нагадувати пізні палеолітичні сліди пальців. Посилаючись на споконвічну практику та багатотисячний мистецький досвід, Коен нагадує нам про одвічне бажання людей зафіксувати свої сліди. Як зауважує художник, питання ідентичності є ключовою темою його творчості. Це видно в його техніці застосування гуаші: чорні плями сприймаються як несвідомі й інтуїтивні дотики, які говорять про вічну присутність.\nЦе чорно-біле зображення на білому папері, в альбомному форматі. Зображення знаходиться в чорній рамі з білою облямівкою. Всередині – білий аркуш паперу. В центрі білого паперу - чорний прямокутник, всередині чорного прямокутника - біла геометрична форма, а в білій формі – десять відбитків пальців, залишених двома руками. Відбитки пальців починаються у верхній частині білої геометричної форми і тягнуться до низу, залишаючи довгі чорні сліди, що блідшають донизу. Біла геометрична форма, яка містить зображення відбитків пальців, кутаста й щільно обрізана, так що вона торкається країв відбитків пальців, а також місцями країв чорного прямокутника.\nДмитро Старусєв (1984)\nТри сестри, 1934\nФотопапір, паперові негативи з хімічним проявленням, тонування сполуками заліза й селену. 200 х 300 см. Надано художником.\nЦя робота належить до серії «Три сестри». Її ідея виникла, коли художник стояв на кордоні трьох держав: України, Росії й Білорусі. Для Старусєва важливо в його абстрактних фотографіях передавати емоційну складову реальності. Твір поєднує образи жахливого досвіду — бачених понівечених тіл й порваних нутрощів — з релігійним побоюванням і почуттям благоговіння, що навіює відчуття подиву й страху перед чимось за межами словесного.\nРобота складається з двох частин через технічні обмеження у створенні великоформатної фотографії, що, у свою чергу, стає метафорою кордонів і спірних територій. У контексті розділу виставки «Місце» робота ілюструє травматичний досвід самовизначення, коли пошук власного місця натикається на невидимі шрами історії й територій.\nЦе картина на полотні альбомного формату. Кольори – це гармонійна і приглушена палітра червоного, коричневого, жовтого, зеленого, синього та білого. Зображення є абстрактною композицією, в центрі кадру - велика визначена форма, кутаста й органічна. Фарба наносилася досить сухою, що надає формі шорстку текстуру. Форма затінена, з вигнутими краями, чітка й гладка. Це сильно контрастує з навколишньою ділянкою. Зони навколо головної центральної форми містять деякі впізнавані елементи. Угорі зображення, ліворуч від основної форми, знаходиться невелика хмара. Угорі зображення зліва – невелика темна кам’яниста форма, оточена овальною формою, заповненою жовтим кольором. Є концентричні кільця червоного кольору, які виходять з невеликого кам’янистого предмета. Угорі зображення праворуч – дуже схожий невеликий кам’янистий предмет, оточений круглою жовтою формою, всередині жовтої форми – кілька вигнутих ліній, пофарбованих червоним кольором. Усі ці форми й предмети займають майже весь простір полотна.\nПол Неш (1889-1946)\nПолотно, олія. 49,5 см x 73,2 см. З колекції Британської Ради.\n«Пейзаж мегалітів» (1934) Пола Неша натхненний візитом 1933 року до кам’яних кіл Ейвбері — найбільшого доісторичного ритуального місця свого роду в Європі.\nЗображуючи погляд зверху, Неш створює на площині полотна враження споконвічних каменів під різними кутами, намальованих із пам’яті. В Англії Неш був призначений офіційним воєнним художником під час Першої світової війни, а потім знову, коли почалася Друга світова.\nЦя картина була створена між війнами, коли Європа вкотре опинилася під тиском тоталітарних режимів. «Пейзаж мегалітів» — це бачення чужості англійських полів; це бачення, відфільтроване через вітровий екран археолога, чи через бінокль нової породи англійського туриста, який виїжджає в сільську місцевість, озброєний путівниками від «Shell» чи «Ordnance Survey» . Політично та історично навантажена, ця картина в контексті виставки ставить під сумнів межі й національності, культи й ритуали сучасності.\nПодвійна тінь XXIV, 2015\nКолаж, 53 см x 41.5 см, ©Художник і The Approach, Лондон. З колекції Британської Ради.\n«Подвійна тінь XXIV» характеризує мистецьку практику Джона Стезакера, в якій художник часто використовує знайдені й оброблені зображення. Сам Стезакер казав: «Більшість моїх процесів, коли справа доходить до колажів, — це виймання, прибирання речей, приховування їх для включення образів у своєрідну медитативну взаємодію». \n«Подвійна тінь XXIV» у контексті розділу виставки «Місце» розглядає приховану присутність, пам'ять і свідомість людини. Два силуети, чоловіка й жінки, вирізані зі знайдених зображень, виглядають немов привиди в пейзажі, певним чином демонструючи бій або боротьбу. Валіза в правій частині зображення натякає на можливу подорож чи втечу.\nЧорно-біла фотографія на білому тлі. Чорно-біле зображення являє собою колаж із двох різних фотографій, накладених одна на іншу. Верхнє фото – зображення кількох валіз, вони закриті та складені одна на одну. Це старомодні жорсткі валізи з металевими фіксаторами та кріпленням на кутах і по краях. На одній з валіз – наклейка з написом "Готель Париж Прага". У правому нижньому куті фотографії розміщений логотип із написом " WIVE films". Значна частина середини цієї фотографії вирізана. Вирізка – це чоловік і жінка. Чоловік в окулярах, а жінка в капелюсі. Пара дуже близько одне до одного, їхні голови повернені одна до одної. Вирізана форма під першим фото відкриває ще одну фотографію під нею. Ця фотографія перевернута. На ній зображена кімната з важкими шторами, картиною на одній стіні та освітлена великою настільною лампою. Перед лампою стоять двоє чоловіків, один із розпростертими руками та збудженим виразом обличчя. Він штовхнув іншого чоловіка, який зображений у процесі падіння, з витягнутою позаду рукою.\nЖінка з мавпою, 1985\nПолотно, олія. 176 см х 118 см. ©Ансель Крут. Всі права захищені, DACS 2020. З колекції Британської Ради.\n«Жінка з мавпою» Анселя Крута зображує оголену зігнуту жінку. Її фігура вигнута, як міст, поверх якого сидить мавпа. Мавпа копіює позу жінки, але їхні обличчя спрямовані в протилежні напрямки. Тіло жінки блідого кольору на тлі безплідного пейзажу. Картина виконана в замулених кольорах , які підсилюють почуття відчаю.\nВ європейській традиції живопису мавпа сприймається як зло, символ безсоромності, лицемірства й хитрості. Сидіння на жінці робить її позицію сильною, тоді як жінка є покірною і вразливою. Створена в 1985 році, лише за кілька років до падіння Залізної завіси, в контексті розділу «Місце» ця картина втілює заплутаність людського досвіду в світі теперішньої мінливої реальності.\nКартина у портретному форматі. В центрі рамки і внизу оголена жіноча фігура зігнута на четвереньках, обидві її руки торкаються підлоги. Вона спрямована обличчям праворуч. Її очі закриті, а рот видимий як тонка лінія. Її ноги занурені у воду, яка майже підходить до колін. Її шкіра бліда і крапчаста з синім і сірим кольорами. На її спині, поверненій у зворотному напрямку, знаходиться маленька мавпа. На ній одягнена червона феска і зелений пояс, обв'язаний навколо тіла. Мавпа також зігнута в тому самому положенні, як і жінка, за винятком того, що в мавпи піднята одна рука. Пейзаж навколо фігур безплідний та скелястий. Земля темного кольору, а небо хмарне й холодного кольору. Стиль картини м'який і розмитий, витонченими мазками деталізує риси обличчя й рук жінки та фігуру мавпи.\nСукі Данда (1969)\nЦифровий друк на алюмінії. 125 см x 125 см. ©Художниця. З колекції Британської Ради.\nСукі Данда створює портрети людей у їхніх середовищах, називаючи ключовими темами своєї творчості емоції, реалізм та ідентичність.\nСерія, до якої належить цей твір, включає низку соціальних документальних фоторепортажів, які вивчають проблеми ґендерної ідентичності та культури в азійських громадах, які проживають у Британії та США\nНа цій фотографії відчувається сонливість світла пізнього полудня. Ми бачимо жінку, яка визирає з вікна. Вона закрутила навколо голови мереживну віконну завісу, наче вуаль. Вона виглядає через вікно, залишаючись у затишку будинку; йдеться про сильне відчуття приналежності до певного місця.\nЦе квадратна кольорова фотографія в чорній рамі. В центрі фотографії молода жінка з темним волоссям дивиться у вікно, повернена ліворуч. Над її головою віконна тюлева фіранка. Крізь текстуру фіранки її обличчя освітлюється теплим світлом. Вираз її обличчя нейтральний, з розкритими губами, вона дивиться назовні. Її руки опираються на підвіконня, яке знаходиться на висоті грудей. Світло з вікна з великою чіткістю показує деталі тюлі, її обличчя освітлене, як і частина одягу, він червоний із ґудзиками. Решта кімнати знаходиться в глибокій тіні.\nБавовна й абака. 101 см х 151,5 см. Надано художницею.\n«Проекція» — проектована карта, позбавлена кольору. Вона дуже відмінна від звичних для нас розкреслених карт із національними прапорами й визначеними кордонами. Робота передбачає нейтральну спільну основу з земною масою без географічних бар'єрів.\nЗображення з м'якою бавовняною текстурою та водяними знаками й приглушеним кольором говорить про екологічні проблеми. Як аудиторія, ми виходимо за межі геополітичних суперечок, конфліктів, кордонів і контролю, переходячи до занепокоєння з приводу підвищення рівня моря, глобального потепління й танення льодовиків.\nХатум перемальовує весь світ, змінюючи пропорції територій та континентів, перекомпоновуючи земельні масиви й ландшафти рельєфу, щоб представити ширшу картину. Її художня гра на тему змінних просторів та ілюзій фізично вшита в художній твір.\nШматок тканини, альбомного формату. Зображення на тканині - це проекція карти світу. Землі напівпрозорі, видима біла стіна позаду. Області води непрозорі, складені зі щільно сплетеної тканини бежевого кольору.\nІраклі Буґіані (1980)\nБез назви (Sovieticum), 2013\nПолотно, олія. 110 см х 180 см. Надано художником.\nКартина Іраклі Буґіані «Без назви» належить до серії Sovieticum, створеної впродовж 2013–2014 років, задовго після краху Радянського Союзу. Цей твір, зображаючи поодинокі радянські будівлі в ізольованих міських пейзажах, викликає складні почуття ностальгії й архітектурної брутальності.\nАрхітектурні площини спрощені й абстраговані, перефарбовані грубими відбитками та слідами. Приглушена палітра кольорів і геометричний конструктивізм контрастують зі сягнистими, яскравими мазками.\nОповідь Буґіані перетворює образний архівний погляд на минуле; тут художник стикається з усталеною політичною ідеологією та ставить під сумнів утопічний міський простір. Буґіані намагається знайти місце, де особистості вписуються в масштабні історичні політичні зміни, і розкрити, як ми взаємодіємо з цими питаннями в нашій особистій та політичній пам’яті.\nЦе картина на полотні, в альбомному форматі. Картина зображує ізольовану чотириповерхову прямокутну споруду. Будівля темно-сіро-зелена, а вікна зображені чорним кольором. Вона стоїть всередині рамки, у верхній третині зображення. Небо біле й непримітне, а середній і передній плани зображення складаються зі зелених трав’янистих ділянок, розділених мережею білих стежин і доріг. Посередині є три сірі жердини, а на передньому плані – ставок чи озеро, написані як чорний контур із хвилястими краями. Живописний стиль легкий і не має будь-яких деталей. Фарба наносилася досить тонко і не ретельно, тож на зображенні добре видно сліди пензля.\nНатела Ґриґалашвілі (1965)\nЗемля Духоборців 2015\nФотографія. 40 см x 60 см. Надано художницею\nФотосерія Натели Ґриґалашвілі «Земля Духоборців» показує повсякденне життя етнічної та релігійної меншини Духоборів, або Духоборців. З 1840 року цар Александр І засилав спільноту з Росії до Грузії. Духоборці заснували вісім сіл у районі Джавахеті, найбільшим із яких було Ґорєловка, яке вони вважали святою землею. Їхній духовний підхід полягає в тому, що Бог є всередині всіх і всюди.\nОстанні двадцять років були важкими для Духоборців, і вони поволі розійшлися з Ґорєловки. Через фотографії Ґриґалашвілі намагається зафіксувати й архівувати етнографічну розповідь із ритуалами, одягом і традиційним житлом.\nЇї роботи не лише зображають життя громади, але й стають частиною тривалого мистецького проекту, в якому Ґриґалашвілі активно інтегрується в цю громаду, щоб розповісти їхню історію. Вся серія досліджує теми культурної взаємодії, міграції, ізоляції й асиміляції, зі збереженням традицій, ритуалів і коріння в стані еміграції.\nЦе кольорова фотографія в альбомному форматі. Група з семи жінок та однієї маленької дівчинки зібралися на вершині пагорба. Всі вони в довгих спідницях, сорочках із довгими рукавами, жилетках яскравого кольору та хустках. Жилети дуже разючі, фіолетові з яскраво-рожевою тасьмою і прикрашені квітами. Літня пора, і зелена трава схилу пагорба покрита квітками білого, жовтого та фіолетового кольорів. Позаду групи ми бачимо панорамний вид на пагорби. Небо похмуре з ясними плямами блакитного кольору, а сонячне світло мережить пагорби там, де пробивається крізь хмари. На передньому плані та зліва від зображення сірі скелі. Чотири жінки стоять у лівій частині зображення на передньому плані, прямо за ними стоїть одна жінка та маленька дівчинка, які тримаються за руки. Група з чотирьох жінок стискає руки перед собою, вони стоять на краю скелі з похиленими головами. Їх обличчя урочисті. Дві інші жінки відходять від решти, у зворотному напрямку, праворуч. Їх голови також схилені, а обличчя урочисті.\nЦя частина виставки виступає як місток між «місцем» і «переміщенням» — двома іншими розділами цього цифрового досвіду. Мистецькі твори тут і з'єднують, і роз’єднують, демонструючи трансформації всередині нас самих і нашого оточення. Зміна ландшафтів і щоденних ритуалів та взаємини між часом і простором досліджуються в духовному та фізичному вимірах. Людське тіло використовується як матеріал у перформативних діях, які втілюють нелінійні наративи, запропоновані виставкою.\nВалерій Ламах (1925-1978)\nКруг знаків, 1969–1970\nПапір, срібна, чорна й біла гуаш. Діаметр 16 см. Надано родиною художника.\n«Круг знаків» радянського українського художника Валерія Ламаха — ключова робота розділу виставки «Посередині». Вона втілює центральну думку однієї із п’яти книг поетичних і філософських есе під назвою «Книги схем», які Ламах створив упродовж 30 років.\nХудожник писав: «Круг знаків призводить все до єдності, і він же ж породжує всі відмінності. Круг — це те, що тримає світ відмінностей як ціле».\nВиставка втілює роздуми Ламаха, які співвідносні із запитами сучасного світу, сповненого соціальних обмежень, видимих і невидимих кордонів. Ламах пропонує прийняти світ у всіх його відмінностях, та водночас визнавати й розуміти його неподільність. Художник розробив схему знаків, що передає наше ставлення до світу й оточення. Його знаки існують між духовним і матеріальним світами; чорне являє собою суб'єктивне, внутрішнє, а біле означає матеріальне, зовнішнє. «Круг знаків» демонструє перехід внутрішнього до зовнішнього, невидимого у видиме — і навпаки.\nЖивучи в неоднозначній ситуації радянської реальності за «залізною завісою», у «знаках» Ламах проголошує свої філософські роздуми про Всесвіт. Він вважає, що «Круг знаків руйнує звичне уявлення про "я", тісно пов'язане з певним місцем, тілом, часом і готує до думки "я — це ти"».\nЦе картина портретного формату. На світлому кремовому тлі в центрі зображення – композиція, що складається з кіл і символів. Основна форма – срібна кругла смуга, яка займає більшість зображення. Всередині срібної смуги, через рівні проміжки розташовано вісім невеликих кіл, окреслених золотом. Ці маленькі кола містять чорно-білі абстрактні символи, в основі яких форми ромбів, пелюсток, кіл і хрестиків. Всередині сріблястої смуги - велике облямоване золотим кольором коло, що містить ще один чорно-білий символ чотирьох пересічних вигнутих хвиль. У його центрі – суцільне срібне коло з золотим обідком. Фарба нанесена дуже рівномірно, а ефект - плаский, чіткий, нагадує графічний дизайн.\nЛуна Ече Бал (1992)\nЗвідки я родом, 2017\nМорська сіль, дзеркала, троянда, свічки, змішана техніка, різні розміри. Надано художницею.\nВ інсталяціях Бал виставковий простір стає метафорою тіла — як фізичного, так і магнітного. Художниця викликає переживання, що затримуються у свідомості та спогадах, які не зовсім належать до реальності.\n«Звідки я родом» прославляє сучасну феміністичну переоцінку практики чаклунства, перебуваючи в просторі, просякнутому сакральною енергією. Сама церква зберігає історію різних режимів і тіл, які перейшли в потойбіччя. Створюючи коло солі в центральному церковному просторі, Бал творить внутрішню святиню, яка радо приймає її духовне, мистецьке й відьомське «я». Ці різні компоненти проливають світло на екзистенціалістські дилеми, з якими стикаються люди в суспільстві.\nЯрослав Футимський (1987)\nХто всі ці люди, що бачили той самий пейзаж?, 2018\nПерформанс, зациклена на 360º відеодокументація, звук. Надано художником.\nПерформанс Ярослава Футимського «Хто всі ці люди, що бачили той самий пейзаж?» був спеціально задуманий для експериментального віртуального середовища Shukhliada (https://shukhliada.com/#/menu). Кураторкою проекту була Ксенія Малих, а оператором і звукорежисером — Іван Світличний.\nПерформанс відбувся в околицях Понінки, рідного міста художника. Футимський стоїть на камені над річкою, його піднята ліва рука, загорнута у вогнетривкий матеріал, який покрито запальною сумішшю, горить. У цій роботі художник відсилає до робітничого руху та боротьби за права людини, ставлячи під сумнів історичні й політичні виміри, які формують наші пейзажі. Футимський здійснив перформанс у місці, де працівники паперового комбінату страйкували в 1905 році — тоді акцію негайно придушила влада.\nУ самому творі Футимський ставить питання: «Де серед цього горизонту, каміння й ріки зачіпки, що розповідатимуть про нереалізовану класову боротьбу, зниклий або ж удаваний профспілковий досвід? Як ці хвилювання нівелюються з часом і заносяться річковим мулом, промовчуються у пам'яті? Коли загорілося і як згасло тут це полум'я? Хто всі ці люди, що бачили той самий пейзаж?»\nУ контексті виставки, зокрема в розділі «Посередині», ця робота додає ще один змістовий рівень через використання людського тіла як матеріалу для дослідження невидимого й постійно мінливого політичного ландшафту.\n00:03 Чоловік, одягнений у чорне, стоїть на камені в річці. Він тримає одну руку над головою, а в руці – предмет, що палає. Камера дуже ширококутна, показує сільський пейзаж навколо з деревами, очеретом і камінням на березі річки.\nКазка про дитинство з темряви, 2019\nФотодокументація відеоперформансу в співпраці з Беріван Ішик. Фото Хамді Атая. Надано художниками.\nДля цієї роботи митці співпрацювали з курдською тату-художницею Беріван Ішик. Дариджиоглу попросила вибрати речення курдською, яке Ішик могла пам'ятати з народних казок чи переказів, або з дитячих снів, щоб витатуювати на її тілі. Під час виступу Дариджиоглу не втручалися ні у вибір речення, ні на розміщення татуювання.\nЧерпаючи натхнення з іранського міфу про коваля Каве, що переміг нещадного короля Заххака, Ішик вибрала таке речення: ‘Bi mirine ye qrale zordar bihar cardin hat!’ Це означає: «Весна настала лише тоді, коли король-тиран помер!». З цим твором Дариджиоглу перетворили своє тіло на «простір» свободи вираження й «полотно» для тих, кого тримали в темряві.\nПРИМІТКА. Як небінарна людина, митець вважає за краще називатися ґендерно-нейтральним займенником, а не «вона». Тож, коли це можливо, митця слід називати вони/їх/їм, щоб зберегти ґендерно нейтральну форму в описах біографії та робіт.\nЦе кольорова фотографія в портретному форматі людини, яка розміщена спиною до глядача. Вона оголена вище від талії, обидві руки підняті вгору і складені. У цієї людини коротке стрижене волосся, на спині й на руках – кілька татуювань. На руці – голова лисиці з ореолом і вінком. На одному плечі дві дівчини стоять, тримаючись за руки. На другому плечі – контури двох квіток. Посередині спини – голова оленя. Ліворуч на спині – нове татуювання, шкіра навколо нього червона й набрякла. Татуювання – це речення, написане турецькою мовою, в якому сказано: "Bi mirine ye qrale zordar bihar cardin hat!". Це означає "весна настала лише тоді, коли король-тиран помер!".\nТрейсі Емін (1963)\nЗа межами себе (Долина пам'ятників), 1994\nКольорова фотографія, 65 см x 81 см. ©Трейсі Емін. Всі права захищені, DACS 2020. З колекції Британської Ради.\nПрактика Трейсі Емін представляє глибокий зв’язок із її власним життям, часто з дуже особистими елементами, що зосереджуються на тілі, автобіографії та сповіді мисткині. Вона заявляє: «Мене цікавить життя; мистецтво для мене має бути досвідом». Тому цей пронизливий образ Емін, яка читає білу книгу на стільці перед Долиною пам'ятників із його ефектними скельними утвореннями на задньому плані, зображує вагому для мисткині особисту подорож.\nУ цій серії вона сидить на кріслі своєї бабусі зі словами «Дякую, мамо», написаними навколо сидіння, й читає з власної книги ручної роботи про перші тринадцять років свого життя, позуючи в різних місцях Америки. Певним чином жінка «відсторонена» від домашнього затишку, але все ж згадує свої дитячі враження. Це зображує символічну подорож як рефлексій, так і відчуження від власного дитинства.\nЦе кольорова фотографія в ландшафтному форматі. Місце – пустеля з червоним піском і невеликими кущами. Вдалині червоні скелясті гори та блакитне небо з легкими білими хмарами. На передньому плані в правій частині зображення жінка сидить на низькому кріслі, читаючи книгу. На ній сині та білі парусинові туфлі без шкарпеток, сині джинси та синьо-біла смугаста сорочка. У неї коротке каштанове волосся, завушні сережки та срібні перстні на пальцях. Книга, яку вона тримає, має назву "Дослідження людської душі". Крісло, в якому вона сидить, оббите зеленою тканиною. Воно має кругле сидіння і вигнуту спинку. Фіолетові букви на білих плямах пришиті до сидіння, щоб прописати слова. Слова частково приховані її ногами, і видно літери "ДЯ..УЮ… .МО".\nВіддзеркалення в річці Літл-Піджен, Ґрейт-Смоукі-Маунтинз, Теннесі, 1970\nФотографія з текстом, 129,4 см x 87,7 см ©Річард Лонг. Всі права захищені. DACS 2020. З колекції Британської Ради\n«Віддзеркалення в річці Літл-Піджен...» перегукується з роботою Лонга «Англія», представленою в розділі «Місце». В обох творах предметом, а також засобом мистецької практики Лонга, стає природа. Цей твір демонструє той самий мотив «X» — хреста, цього разу зробленого з пласких підводних річкових каменів у мілководній бухті, який втілює ідею переправи. На цій фотографії поверхня річки відбиває небо й дерева, показуючи природу в мінливому стані. Лонг також включає в свій витвір текст авторства Джонні Кеша:\n«Я уважно прислухаюся до свого серця,\nМої очі завжди відкриті,\nЯ ціную те, що є між нами,\nЯ не здаюся, тому що ти моя».\nЦитата з пісні «I Walk the Line» натякає на першу пішохідну роботу Лонга — «Лінія, зроблена ходьбою» (1967). Аналізуючи зв'язок між часом і місцем, присутністю й рухом людини, ця робота в контексті розділу «Посередині» представляє постійну зміну речей, що нагадує фразу, котру приписують Геракліту: «Не можна двічі ввійти в одну і ту саму річку»\nЦе кольорова фотографія ландшафтного формату. На фотографії – неглибока річка, майже нерухома, вода дуже прозора. Поверхня води добре віддзеркалює. Вода займає три чверті зображення. Верхня чверть зображення – далекий берег річки, густо вкритий деревами. Під водою кам'янисте річкове русло. Митець виклав дві довгі лінії великих, круглих, пласких каменів. Лінії перетинаються посередині своєї довжини, утворюючи літеру "X". У верхній частині зображення заголовком написано великими літерами " Віддзеркалення в річці Літл-Піджен, Ґрейт-Смоукі-Маунтинз, Теннесі, 1970". У правому нижньому куті зображення є кілька рядків тексту англійською, які перекладаються: Я уважно прислухаюся до свого серця, Мої очі завжди відкриті, Я ціную те, що є між нами, Я не здаюся, тому що ти моя Джоні Кеш\nАнна Звягінцева (1986)\nПапір, чорнило; відео (10 '41'', зациклене). 49 рисунків, розмір кожного рисунка 14,5 х 20,5 см, загальний розмір 110 х 160 см. Надано художницею. Фотограф — Максим Білоусов.\nУ своєму творі «Стежки» Анна Звягінцева розглядає можливості пошуків власного шляху у житті. Робота складається із двох елементів — рисунків і відео. У відео людина пересувається неусвідомленою, але звичною доріжкою, керуючись, як здається, слідами, залишеними іншою людиною. Глядач слідує стежкою крізь різні пори року, що ілюструє перебіг часу. У своїх рисунках Звягінцева витягує фрагменти шляху, які символічно закарбували сліди інших людей на своїх стежках, включаючи їхні випробування й помилки. Складені разом, анімовані рисунки пропонують як множинність вибору власного шляху, так і можливість безвиході та глухого кута. У контексті виставки, особливо її розділу «Посередині», робота «Стежки» передає стійкість сумнівів у всіх нас щодо прийняття рішень, перебування у стані невизначеності й відповідальності за зроблений вибір.\nТеррі Аткінсон (1939)\nДревній гельський привид після завершення службового обходу з полохання на кордоні, проходячи через знезаражувальний душ, перш ніж здати пост. Зауважте великодній кактус (ліворуч) і як яскраво продовжує горіти свіча , 1985\n©Художник. З колекції Британської Ради. Чорний папір, пастель. 120 см х 107,5 см\nАткінсон написав про свою роботу: «Цей малюнок — номер 11 у серії з 28 малюнків під назвою “Бункер Арма”. Тож він близький до середини серії. Навіть у цей момент серія починала проявляти окремі тенденції, коли виникала неминуча логіка щодо власного завершення. Це була тенденція рухатися до абсолютно порожньої поверхні без жодної позначки. Навіть на цьому етапі (малюнок № 11) здавалося, що некомфортно виникала спрощена логіка, що недоторкану чорну поверхню належно порівняти з непроглядністю “чорної діри” стосовно англійсько-ірландської історії».\nАткінсон врешті закінчив серію, коли завершив малюнок № 28. Як зазначає вище митець, у роботі виникає напруженість між образними історичними відсиланнями до англійсько-ірландської історії і схильністю митця до модерністських образів. Цей малюнок у грайливий спосіб показує незручне відчуття неприналежності до будь-якого руху.\nЦе малюнок кольоровою крейдою на чорному папері, у портретному форматі. Зображення людської фігури, у темній кімнаті з вузьким горизонтальним вікном на задній стінці. Фігура знаходиться в центрі зображення. На голові капюшон, руки й тіло прикриті довгим одягом. Руки фігури забарвлені в зелений колір і підняті над головою. З голови фігури виступають дві свічки, одна спереду і одна ззаду. Безпосередньо над свічками зі стелі звисає душова головка. Вода біжить над запаленими свічками та фігурою. Ліворуч від цього – рослина з червоними квітами в жовтому горщику. Праворуч синя ваза з білими квітами.\nМарк Каміль Хаймович (1947)\nІнтервал №2, 1979\nФотографії, глянцева фарба та скло (диптих). 32 см x 64 см. ©Художник. З колекції Британської Ради.\nУ цьому творі Хаймович звертається до образів із власного інтимного світу, який проглядається, але ніколи не видимий увесь. Його використання камери є особистим і специфічним. Ретельно побудовані, культивовані, синтетичні образи надають змісту мінливому й несуттєвому. Митець, автор і тема твору завжди приховано присутні.\nВ «Інтервалі № 2» зображення, що представляють внутрішній світ художника, протиставлені відсиланням до предметів і місць: під напливом кольорів, затиснуті під скляними панелями, вони виглядають як загадкові фрагменти, котрі очікують доповнення. Послідовність фотографій означає особисту культурну подорож із ностальгічними елементами. Це викликає почуття приналежності, як і неприналежності й ламкості, настільки крихких, як саме віконне скло, але також сентиментальних, як фотографії, тоновані сепією, що є частиною цієї роботи.\nЛистя диких вод, 2015\nТри відбитки з серії аналогових фотографій, різні розміри. Надано художницею\nФотографії Джерен Санер є переважно автобіографічними. Вона фіксує те, що бачить у своєму об’єктиві, часто відображаючи в обраних темах власні емоційні переживання. Для мисткині твір пов'язує побачене і те, що відчувається. Її образи посилаються на сонливий стан чи ідеалізовану людину в межах параметрів фізичного виміру. В серії «Листя диких вод» Санер згадує молодість і метафоричну подорож по часто розмитих переходах кольору за допомогою аналогової камери. Зображення показують проблиски пристрасної подорожі, яку ми, можливо, сподіваємося пережити хоча б один раз за життя. Образи передбачають відчуття належності, але водночас і юнацьку жагу залишати, завойовувати, тужити й шукати більше досвіду, а можливо, плавати, як листя в диких водах.\nЦе горизонтальне розташування трьох кольорових фотографій альбомного формату. Зображення характеризуються розмитістю, теплими кольорами та подвійною експозицією. Зображення ліворуч – це м'яка композиція золотисто-помаранчевого кольору, в нижній правій частині зображення – жінка, її голова та руки – за межами кадру, видно лише її оголений тулуб. На центральному зображенні – тулуб жінки, показаний зі спини, вона тримає відкриту завісу і стоїть у відчиненому вікні. Світло з вікна кидає тіні на стіну ліворуч від жінки. В неї темне хвилясте волосся. Вона оголена вище талії. Третє зображення, праворуч – з подвійною експозицією. Видно кінець котушки плівки, а зображена жінка, яка лежить на спині на камінні. Видно лише її голі ноги. На нього накладене м'яке розмите зображення жовтого та золотого.\nАлі Емір Тапан (1983)\nМайже квітка, 2016\nКольорове відео, звук, зациклене, 3'20''. Надано художником.\nУ цій роботі Тапан досліджує самообманні утопії; машини та системи для життя, що саморуйнуються, і міські явища як вираження тотемності. Тапан вивчає протиставлення між приватним, громадським і духовним просторами через інсталяцїі та практику мистецтва наживо. Постійно мінливі форми кольору й світла співвідносні із темою розділу виставки «Посередині». Відео з його образними й цифровими артефактами натякає на історію про квітку, яка розкривається чи ще не розкрилася, що говорить про наші почуття, коли ми рухаємося по цій виставці, спостерігаючи за собою й нашими сучасними умовами.\nЛейла Гедіc (1974) та Інджі Фурні (1976)\nВідео, 8'50''. Надано художницями.\n«Самопоміч» — перша спільна робота Інджі Фурні та Лейли Гедіс. Дві мисткині вирушили в тривалу поїздку потягом зі станції Гайдарпаша, яка сьогодні вже не функціонує. Використовуючи сині кулькові ручки й не вдаючись до слів, вони створюють дев’ятихвилинний діалог, на який часом впливають їхні неспокійні й тривожні настрої, і який ілюструє їхню тісну жіночу дружбу.\nСтамбульський і анатолійський ландшафти, як і сцени урбаністичних змін, що пропливають за вікном потяга, натякають на двоїстості, такі як відносини виробництва й споживання, мегаполісу й сільської місцевості, природи й бетону, швидкого й повільного руху. Цей документальний фільм розгортається на тлі мінливої панорами країни й дозволяє нам спостерігати або слухати внутрішній голос двох мисткинь, які стають і перетворюються одна на одну з плином часу.\nАвторки встигають займатися власною творчістю, супроводжуючи одна одну під час цієї подорожі. Займаючись практиками одна іншої, в певному сенсі, вони стають ідеальною аудиторією одна для одної. «Самопоміч» всередині колективної структури представляє особисті твори двох мисткинь, які прагнуть продовжувати свою творчість усупереч тиску етичних, політичних і соціальних труднощів території, на якій ми живемо, і об'єднує їх у простір, який сам по собі нагадує вагони потяга.\nОлег Голосій (1965-1993)\nПолотно, олія. 198 х 298 см. З колекції PinchukArtCentre (Київ, Україна). Фотограф: Максим Білоусов\nУкраїнський живописець Олег Голосій створив картину «Міст» 1992 року, невдовзі після розпаду Радянського Союзу. Художник зображує меланхолійний пейзаж із мостом. Написана в мохово-зелених кольорах, картина передає атмосферу замисленості та тривоги.\nМіст тут стає метафорою переходу між життям і смертю, чимось, що одночасно з’єднує і роз’єднує. Очевидним є історичний збіг зображення фігури, що падає, із передчасною смертю художника у віці 27 років, усього лише через рік після написання полотна.\nУ контексті виставки ця робота втілює постійні сумніви людини щодо прийняття рішень і сподівання на краще майбутнє.\nЦе пейзажна картина, що зображує міст через річку. Міст має одну арку, вода повністю нерухома й віддзеркалює арку на поверхні. Фігура висить у повітрі, в падінні з мосту. Крізь арку вдалині видніються будівлі та інші споруди. По обидва боки мосту – два дерева. Живописний стиль дуже м'який та розмитий. Фарба наносилася тонко, а текстура пласка й рівномірна. Міст і дерева мають темні силуети, написані коричневими й чорними фарбами. Небо на фоні світле і ясне, з помаранчевими краями.\nЛенгландс і Белл (1955, 1959)\nГравійоване лазером кришталеве скло. 10 см х 10 см х 10 см. © Б. Ленгландс, Н. Белл. З колекції Британської Ради.\nУ цій роботі Бен Ленгландс і Ніккі Белл досліджують складну мережу стосунків, що пов'язують людей і архітектуру та запрограмовані системи обігу й обміну в нашому оточенні. Використовуючи лазерну технологію, художники створюють неземні твори з картографуванням авіалінійних маршрутів світу, вигравійовані в кришталеві блоки. Ця робота була виготовлена в Росії за допомогою унікального процесу, вперше розробленого під час холодної війни в рамках космічної програми. Заголовок посилається на інтернет-культуру й те, як ми сьогодні визначаємо себе в межах параметрів онлайн-ресурсів. Звідси зв'язок із глядачем, який переживає цю роботу в цифровому форматі нашої виставки. Лазерно-гравійовані лінії, що кружляють усередині кристала, можуть бути метафорою сучасного буття, «вільного» переміщення від місця до місця, зате часто застрягати в обмеженнях кордонів. Ми можемо бачити крізь скло, і світ знаходиться в межах нашої досяжності, але ми обмежені правилами, які вигравійовані всередині.\nМаленький скляний куб із гравіюванням всередині. Гравіювання утворюється зі сотень ліній, які виходять із декількох точок. Гравійовані лінії перетинаються й перехрещуються одна з одною, утворюючи сферичну форму всередині скляного куба.\nУ цьому розділі виставки зібрано твори, які містять у собі імпульс до втечі. Тут представлено роботи художників, які працюють із темами обмежень і кордонів, чітких або ж розмитих. Твори підкреслюють поняття розділення, переміщення, внутрішнього й зовнішнього простору, а також знайомих і переосмислених ландшафтів. Представлені історії переплітаються, відображаючи шляхи наших фізичних і духовних переживань. Запропонована тут подорож відкриває можливості до її безкінечного продовження.\nПерше зображення: Рука художника, 2011, Друге зображення: Гітара «Акула» № 3, 2015\nПерше зображення: 35 х 35 см. Безкислотний папір, чорнило. Друге зображення: 120 см х 35 см х 5 см. Гітара, розроблена й виготовлена Джемом Кексалом, корпус із липи, твердий кленовий гриф, пофарбована архівними чорнилами Айчею Телгерен.\n2015 року Телгерен уперше співпрацювала з Джемом Кексалом, музикантом і віртуозом електрогітари. Кексал випустив третю версію своєї гітари унікального дизайну Shark спеціально для виставки, а Телгерен власноруч розписала інструмент.\nДля цієї роботи вона переосмислила власний рисунок 2011 року. Телгерен залишила порожньою лише ту частину, де рука Кексала торкнулася гітари, тож обоє митців метафорично розділяють цей мистецький простір. Вони спільно займають зовнішній простір і використовують духовні переживання для трансформації подорожі, як запропоновано в цьому розділі виставки.\nДві роботи висять поруч на стіні. Ліворуч - квадратний рисунок на папері в білій рамі. Це чорно-біле зображення людської руки. Рука знаходиться в центрі зображення, намальована чорним чорнилом дуже деталізовано. Вражаюча річ полягає в тому, що вона складається з облич, кінцівок, ніг та інших частин тіла. Ці елементи обмотуються і скручуються одне навколо одного – і приймають загальну форму руки. Обличчя здивовані, з широко розплющеними очима й відкритими ротами. Поруч із малюнком – біла електрогітара, художниця розписала поверхню гітари в тому ж стилі, чорним чорнилом. Малюнок містить більше граней та інших органічних фігур, що утворюють полотна та мережі ліній і текстури по всьому корпусу гітари. Частина малюнка залишається порожньою – цей негативний простір точно такої самої форми, як і рука в попередній роботі\nОйкю Арас (1992)\nДуховне дослідження, 2019\nВідеодокументація перформансу. 2’ 40’’. Монтаж із тригодинного перформансу, який тривав протягом трьох днів. Надано художницею\nОйкю Арас використовує різні засоби у своїй роботі, щоб зобразити власну подорож, пропонуючи екзистенційний дискурс. Концептуальна основа, яку вона створює, дозволяє їй зобразити духовну самоподорож через різні посилання й символи. Вона використовує ці об'єкти й голоси під час своїх інсталяцій та виступів. Для твору «Духовне дослідження» художниця провела три перформанси тривалістю в годину кожен у рамках курованої групової виставки «Між пілігримом», де досліджувалася ідея сучасних істот, які шукають вищого сенсу.\nУ цьому перформансі Арас використовує вироби, виготовлені та встановлені вручну, зі скла й кераміки, як декор, що постійно змінюється. Упродовж виступу вона видавала звуки та рухи предметами так, ніби вони є продовженням її тіла. В інтерактивному виконанні Арас проводила з аудиторією ритуалістичний колективний досвід, дозволяючи їм взаємодіяти з нею, а також брати участь у цьому дійстві.\nРічард Гамільтон (1922-2011)\nПортрет художника авторства Френсіса Бекона, 1970/71\nТрафаретний друк на колотипі, 82 см X 69 см. ©Р. Гамільтон. Всі права захищені, DACS 2020. З колекції Британської Ради\nТвір «Портрет художника авторства Френсіса Бекона» був започаткований, коли Річард Гамільтон та Френсіс Бекон обідали в лондонському ресторані, й Гамільтон попросив Бекона сфотографувати його біля штор у їдальні. Те, як Бекон поводився з полароїдом, зробило кадри розмитими й розфокусованими, їх Гамільтон і взяв за основу в цій роботі.\nГамільтон створив серію з семи колотипних відбитків, перефарбованих олією, і дозволив Бейкону обрати свій улюблений – сьомий, з його яскравим фіолетовим фоном та сильно зманіпульованим зображенням митця. Натякаючи на марення й дрімотну фантазію, портрет утілює момент перетворення у фізичному й духовному сенсах.\nЦе кольорове зображення вертикального формату, встановлене на кремовому тлі в межах чорної рамки. Це зображення чоловічої голови та плечей на фіолетовому тлі. Чоловік знаходиться в центрі зображення, дивлячись із зображення прямо на глядача, але його обличчя дуже розмите, а два інші обличчя на нього накладені, що створює враження руху. Світло йде зверху, воно вловлює його гладенький лоб, ніс і щоки. У нього хвилясте світле волосся, яке майже торкається його плечей. Він одягнений у темну сорочку, розстібнуту біля коміра, і темну куртку. Його голова нахилена назад, а рот закритий і нейтральний.\nҐарет МакКоннел (1972)\nМедитації № 5, 2005\nЦифрова фотографія. Надано художником. З колекції Британської Ради\nСерія «Медитації № 5» Ґарета МакКоннела часто описується як «вправа з піднесення в домашніх умовах». У цьому інтимному зображенні порожніх ліжок і скуйовджених простирадел, складених як скульптурні об’єкти, художник посилює меланхолію, натякаючи на відчуття споглядання в композиції.\nСвоєю синьою тональністю й зображенням ліжок як тіла, ця робота говорить про хворобу й одужання, відпочинок і запал, народження й смерть. У таких випадках мінімалістичне зображення порожнього ліжка є символом відчаю, снів і відсутності.\nВідображаючи життя, ця повсякденна інтимність також апелює до безмежності навколишнього простору поза кадром.\nЦе кольорова фотографія в альбомному форматі. Рама майже заповнена зображенням незастеленого ліжка, з перевернутим покривалом. У нижній третині зображення розкривається біле простирадло, що покриває матрац. Приблизно в середній третині фотографії - пом'яте біле простирадло. У верхній частині фотографії видно стіну, яка є темно-синьою. Біла постіль має синюватий відтінок, а зображення характеризується високим контрастом і глибокими виділеннями й тінями, які окреслюють зім’яті простирадла й покривало.\nРіта Хачатуряні (1982)\nАрія за стінами, 2015\nПолотно, олія, 70 см x 120 см. Надано художницею\nКартина Ріти Хачатуряні «Арія за стінами» (2015) — із серії, де художниця зображує несвідомі психологічні стани.\nПортрети розмиті, з зображеннями тіл, розмазаних одне на іншому, які виступають візуальним відображенням досвіду людського існування. Монохромна палітра, яку використовує художниця, додає відчуття порожнечі й смутку, натякаючи як на фізичне, так і на духовне становлення. Тут часові рамки важко зрозуміти; минуле, теперішнє й майбутнє взаємозамінюються зонально, ведуть до невідомого.\nНашарування олійної фарби для створення текстури відображає традиційне ставлення Хачатуряні до техніки живопису. Назва картини говорить про наше бажання втекти і сховатися, або, можливо, бути присутнім через близнюка, двійника чи альтер его.\nЦе картина в альбомному форматі. Картина складається з двох фігур, розміщених поруч, зображених вище плечей. Вони займають більшість картини. Вони написані білим кольором на чорному тлі. Фарба нанесена досить густо шарами, тож картина дуже текстурна, і кольори змішуються. Навколо їх голів і плечей є відтінки блідо-жовтого кольору. Обидві фігури знаходяться в одному положенні, кожна з піднятою рукою, яка тримається нижче підборіддя і близько до їхніх тіл, пальці рук трохи зімкнуті. На обличчях дуже мало деталей, і на обох є шорсткі чорні лінії, намальовані над їх маленькими чорними очима. Біла фарба їх облич була розмазана разом із широкими мазками пензля, так що вона з'єднує дві фігури. Стиль малювання нещільний і грубий.\nТамар Ґіорґадзе (1983)\nПринесіть мені горизонт, 2018\nПолотно, акрил, 100 см х 120 см. Надано художницею.\n«Принесіть мені горизонт» - типовий приклад живопису Тамар Ґіорґадзе з його звичними темами сучасного пейзажу. Геометрична абстракція горизонтів пов'язана з політичними проблемами на окупованих територіях її батьківщини.\nНова практика Ґіорґадзе перетворює цифрову естетику в написані вручну картини, з використанням звичних засобів.\nМежі та дротяні огорожі розмивають фон образотворчої композиції, в той час як візуально фрагментовані горизонтальні лінії та пастельні кольори пом’якшують агресивну й травматичну тематику картини.\nНа полотні розділені простори визначають конкретні географічні місця, моделюють численні точки зору та розкривають цифрові глюки й артефакти. Ці пласкі декоративні картини з мінімалізмом деталей чи фігур є меланхолійними з поетичними натяками на ширші актуальні культурні й суспільно-політичні проблеми.\nЦе картина в альбомному форматі. Полотно - це поле, на якому перетинаються горизонтальні прямокутники й пофарбовані сегменти. Кольори здебільшого приглушені, темнозелені й сірі, блідо-жовті та сині. Є кілька невеликих ділянок яскраво-червоного та рожевого кольорів. У верхньому правому куті зображений повторюваний мотив дерев`яних або рослинних фігур у ряд, а під ними петляста лінія, гребінчаста поздовжньо. Ці елементи намальовані таким чином, щоб фонові прямокутні форми залишалися видимими.\nІнструменти опору, 2013-2014\nЦифровий друк, розміри різні. Надано художником.\nСерію «Інструменти опору» Саша Курмаз створив під час революційних подій Євромайдану в Києві у 2013–2014 роках, які увійшли в історію як «Революція гідності». Протест відзначився насильством, поліцейським свавіллям і стріляниною з боку невідомих у центрі української столиці.\nКурмаз зобразив саморобні предмети, які протестувальники використовували під час сутичок із правоохоронцями. Художник вилучив предмети зі свого звичного оточення, нейтралізуючи тло, ніби їх фотографували для «антропологічного» дослідження.\nВийняті з контексту, вони документують повсякденну реальність життя, позначену насильством, агресією та витісненням, а також втратою надії. Деякі предмети немовби набувають сакральних форм, які нагадують символи влади чи релігійні муки. У контексті виставки, особливо її розділу «Переміщення», ця серія натякає на агресію держави, що призводить до фізичного й духовного опору.\nВиставлені три предмети. Перший предмет – це шматок колючого дроту з двома петлями. Він розміщений на краю. Дріт сріблястий. Другий - п’ять каменів. Три з них складені один на одного, утворюючи невелику вежу. Інші два – поруч. Камінці багатогранні, з вираженими гострими краями. Шматки каменю виглядають як фрагменти, а зламані краї шорсткі та зернисті. Деякі грані каменю гладкі. Колір строкатий і коливається від сірого до синього, з червоно-охровими ділянками. Третій предмет - металевий у формі зірки. Він виготовлений з трьох стержнів із іржавого металу. Стержні прогнуті по довжині й заточені до гостроти на кінцях. Прути приварені між собою посередині, утворюючи форму зірки.\nДжиммі Дарем (1940)\nНаш дім, 2007\nГравірування сухою голкою по міді. 29,7 см X 42 см. Надано художником. З колекції Британської Ради.\nВідтиск Джиммі Дарема «Наш дім» — це гравюра на мідному листі умовних будинків у житловому районі, розділених на зони «сусіди», «високий паркан» і «наш будинок».\nВідчуття приналежності в цій простій геометричній конструкції зображено майже дитячими штрихами, на противагу хаотичному рисунку в частині «сусіди», відокремленій горизонтальною лінією. Це натякає на почуття приналежності й на права людини від імені автора, оскільки він є і активістом за права корінних американців, і поетом.\nЦя провокативна гра із серйозними соціально-політичними питаннями, відображена майже імпульсивними графічними формами, показує рух і почуття напруги, натякаючи на соціальні обмеження, замкнутість, дискримінацію й усамітнення в міському середовищі.\nЗображення - це чорно-білий малюнок на папері, в альбомному форматі. Стиль малюнка дуже спрощений. Ліворуч - багато ліній, близько розташованих та інтенсивно промальованих, що зображують групи будівель. Під ними художник написав "Сусіди". Безпосередньо праворуч від цієї групи є одна вертикальна лінія, над якою написано "високий паркан". Праворуч від паркана – спрощений малюнок одного будинку, з загостреним дахом. Під ним художник написав "наш дім". Малюнок створений невеликою кількістю ліній, і єдиними деталями в будинку є два маленькі квадратні вікна.\nМайя Наверіані (1966)\nЗайчики та чоловік, 2008\nПапір, кольорові олівці, змішана техніка, 180 см x 149 см. Надано художницею\n«Зайчики та чоловік» Майї Наверіані – одна з її робіт на папері. Використовуючи кольорові олівці, художниця розмиває межі між живописом і рисунком, образним і абстрактним, реальністю та фантазією. З гумором вона досліджує роль прихованих мовних засобів і символів, що стосуються феміністичних і концептуальних питань.\nУ цьому творі на передньому плані Наверіані зображує розташування на карті, поєднане з геометричним простором на задньому плані. Вона розміщує у просторі фігури, такі як Зайчик Плейбой та чоловічий портрет, що нагадує манекен.\nЯк пояснює сама Наверіані: «Саме ця повна інтуїтивна довіра й ірраціональний підхід до мови рисунка переносять мене в інший, кінцевий, але поки невідомий простір без минулого чи майбутнього, просто з нематеріальним зараз і незліченними можливостями досліджувати й розмірковувати».\nЦе кольорове зображення у вертикальному форматі, в якому використані кольорові олівці, фарба і фотоколаж на папері. Це сюрреалістичне зображення з кількома різними елементами. Ілюзія простору визначається за допомогою перспективи для створення підлоги, яка простягається на пів зображення. Простір має стіни праворуч, ліворуч і ззаду простору. Стіни визначені як жовті вертикальні лінії. Внизу нижнього краю зображення стоять у ряд п'ять жіночих силуетів, на них кролячі вуха, вони несуть кокоси з червоними квітами. З лівого краю одна жінка, не в силуеті. В неї коротке волосся, вона стоїть, з однією рукою на стегні, в чорному пальто з рожевим коміром і поясом. За рядом жінок розташована карта, яка знаходиться у формі «v» і видається підвішеною в просторі. На карті зображені землі зеленого кольору та прилеглі райони моря синім кольором. На карті є червоні кутові відрізки та багато вигнутих пунктирних червоних ліній, які перетинають карту й переходять на інші частини зображення. Позаду, на задній стінці простору є голова ляльки-чоловіка. Голова дивиться вгору з нейтральним виразом обличчя й обрамлена овальною синьою формою. В межах синьої форми є випуклі ділянки помаранчевого та фіолетового, синій овал обрамлений рожевим хвилястим краєм. Вгорі ліворуч і вгорі праворуч на зображенні є два чорних окреслених квадрати з жовтими фонами. У цих квадратах знаходяться дуже грубі ескізи олівцем, які виглядають як жіночі голови, обличчя - непримітні заштриховані ділянки.\nКорнелія Паркер (1956)\nМетеорит приземляється в Букінгемському палаці, 1998\nКленова коробчаста рама, карта Лондона з обгорілостями від метеорита в різних місцях. 54 см X 69 см. Надано художницею і Галереєю Frith Street, Лондон. З колекції Британської Ради\n«Метеорит приземляється в Букінгемському палаці» Корнелії Паркер — це серія художніх творів, що зображають апокаліптичну версію падіння метеорита у важливих місцях Лондона. Паркер змінює твір мистецтва через фізичне втілення парадоксальної ідеї, буквально нагріваючи справжнє залізо Гібеонського метеорита, який колись упав у Намібії й був відкритий 1836 року, і переносячи на карту його обпалений слід, залишений «чужим» об'єктом, видряпуючи сліди космічних і водночас географічних траєкторій.\nГумор у творі – «відправити метеорит туди, куди він прийшов» – має як концептуальні, так й історичні посилання. За словами художниці, «чужорідний предмет з космосу – метеорит – утілює страх перед невідомим і страх перед майбутнім. У цьому сенсі це апокаліптична робота кінця тисячоліття».\nМетафоричне зміщення Метеорита створює концептуальні рамки художнього твору шляхом зміщення символічних предметів і силових структур.\nПеред нами карта вулиць Лондона, встановлена в рамі. На карті показана синя крива річки Темзи, що прогинається вгору по зображенню від середини внизу вгору праворуч. Більші дороги рожеві, зелені та жовті, а менші вулиці – білі. Карта вкрита назвами вулиць, парків, будівель і вокзалів. Ліворуч на карті, приблизно посередині, в районі, де повинен знаходитися Букінгемський палац, є темне випалене місце.\nЮлі Голуб (1990)\nБабуся у космосі, 2017\nВідео HD 1920:1080, кольорова 3D-анімація, стереозвук. 23 '47''. Надано художницею.\nВідео Юлі Голуб «Бабуся у космосі» втілює ідею розділу «Переміщення».\nУ цій роботі художниця посилається на відомий твір Іллі Кабакова «Людина, яка полетіла у космос зі своєї квартири» (1985). У Кабакова людина летить у невідомий фантасмагоричний простір у пошуках нової надії. Відео Голуб, навпаки, запрошує нас у подорож, сповнену іронії, скорботи й тонких провокацій, змушуючи замислитися над самотністю, пошуками втечі й досвідом переміщення.\nУ своїй оповіді Голуб спирається на тексти мислителів, натхненних космосом. Серед них — Микола Федоров, Костянтин Ціолковський і Олександр Богданов, а також Борис Гройс і Арсеній Жиляєв. Обговорення цих філософських ідей разом з 83-річною бабусею художниці Надією взято за основу для наративу відео, в якому Надія розповідає про своє життя на космічній станції, його обмеження та сподівання і розмірковує про майбутнє людства.\nУ творі розкривається конфлікт між реальністю та її сприйняттям і нашими очікуваннями від неї. Космічна станція, де «оселяється» Надія, стає метафорою оболонки самотності, в якій люди з інвалідністю або переміщені особи намагаються вийти за межі своїх наявних реалій.\nПрокрутіть для навігації\nЛейла Гедіс та Інджі Фурні\nЛенгландс і Белл\nАлі Емір Тапан


Визначення та класифікація: АГ, за визначенням Комітету експертів ВООЗ - це постійно підвищений - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\nАГ, за визначенням Комітету експертів ВООЗ - це постійно підвищений САТ і / або ДАТ.\nЕсенціальна гіпертензія (первинна гіпертензія, АГ) - це підвищений АТ при відсутності очевидної причини його підвищення.\nТермін «есенціальна гіпертензія» вперше використав E. Frank в 1911 р. для позначення підвищення АТ, не обумовленого захворюванням нирок (Брайтовой хворобою) або іншою патологією, що викликає підвищення артеріального тиску. Цей термін не цілком вдалий, так як англійське слово «essential» позначає «істотний, необхідний», у зв'язку з чим поняття «есенціальна гіпертензія» може бути витлумачено як підвищення артеріального тиску, необхідне для забезпечення кровопостачання тканин організму. Тому деякі зарубіжні автори воліють термін «первинна гіпертензія». Еквівалентом цих назв є термін «гіпертонічна хвороба» (ГБ), введений Г.Ф. Лангом в 1922 р. і застосовується в даний час в країнах СНД, зокрема в Росії та Україні. Він більш вдалий, ніж термін «есенціальна гіпертензія», так як відображає сутність підвищення артеріального тиску як хворобливого стану, а не компенсаторного процесу.\nГБ відзначають у 95% осіб з підвищеним АТ. У решти 5% АТ підвищений внаслідок різних захворювань - ураження паренхіми нирок, пухлин надниркових залоз, захворювань аорти (коарктація, аортоартериит), ниркових артерій і багатьох інших.\nКласифікація. Відповідно до рекомендацій ВООЗ, Європейського товариства гіпертензії та Європейського товариства кардіологів (2007), виділяють декілька рівнів АТ (табл. 1.1)\nКласифікація АД залежно від його рівня\nВідповідно до цієї класифікації, АГ - підвищення САТ до 140мм рт. ст. і вище або ДАТ до 90мм рт. ст. і вище, якщо таке підвищення стабільно, тобто підтверджується при повторних вимірах АТ (не менше ніж 2-3 рази в різні дні протягом декількох тижнів).\nПоділ рівнів АТ на нормальний і високий умовно, так як розмежувальна риса між ними відсутній. Однак відомо, що рівень АТ і смертність внаслідок серцево-судинних захворювань знаходяться в прямому взаємозв'язку: чим вище АТ, тим вище смертність. Навіть АТ 120/80 мм рт. ст. пов'язане з більш істотним ризиком розвитку серцево-судинних захворювань, ніж, наприклад, АТ 110/75 мм рт. ст. Ризик прогресивно підвищується, коли АТ досягає 140/90 мм рт. ст. і вище.\nДля встановлення стадії АГ використовується класифікація залежно від ураження органів-мішеней (табл. 1.2), рекомендована Українською асоціацією кардіологів (1999; 2004).\nКласифікація АГ залежно від ураження органів-мішеней\nСтадія I. Об'єктивні ознаки ураження органів-мішеней відсутні.\nСтадія II. Є об'єктивні ознаки ураження органів-мішеней при відсутності симптомів з їх боку чи порушення функції:\nI. ГЛШ (поданням ЕКГ. Відлуння К Р, рентгенографії);\n2. генераліеоваіное або фокальное звуження артерій сітківки;\n3. мікроальбумінурія або незначне підвищення концентрації креатиніну н плазмі крові (115-133 мкмоль / л у чоловіків. 107-124 мкмоль / л у жінок).\nСтадія III. Є об'єктивні ознаки ушкодження органів-мішеней при наявності симптомів з їх сюрони і порушенні функції:\n1. серця - ІМ.СН IIА-IIIБстадіі\n2. мозку - мозковий інсульт, транзиторна ішемічна атака: гостра гіпертензивна енцефалопатія. судинна деменція;\n3. очного дна - крововилив і ексудати в сітківці з набряком диска зорового нерва або без нього (ці ознаки патогномонічні для злоякісної фази АГ);\n4. нирок - протеїнурії та / або концентрація креатиніну в плазмі крові> 133 мкмол' / л у чоловіків. > 124 мкмоль / л у жінок;\n5. судин - аневризма аорти\n'Крігер ГЛШ: за даними ЕКГ: індекс Соколова - Лайона> 38 мм.\nКорнельський критерій> 2440 мм / мс; за даними ехокардіографії: індекс маси міокарда ЛШ> 125 г / мг у чоловіків,> 110 т / м * у жінок.\nГМікроальбумінуріі: екскреціїальбуміну ЗО-ЗОО мг / суг. Протеїнурія: екскреція альбуміну> 300 мг / суг.\nВона прсдставляет собою незначно модифіковану класифікацію ВООЗ (1996) і відрізняється від останньої тим, що в неї не включені: ультразвукові прояви атеросклерозу судин як критерій II стадії: стенокардія та оклюзивні захворювання артерій як критерій IIIстадіі. Наявність атеросклерозу судин в значно більшому ступені характеризує вираженість атсросклсротічсского процесу, ніж АГ. Використання, наприклад, стенокардії чи переміжної кульгавості як критерій III стадії ГБ може призводити до невиправданого завищення стадії захворювання.\nЦю класифікацію слід використовувати для встановлення стадії як ГБ (ессснціалиюй гіпертензії). так і вторинної АГ.\nДіагноз формулюють із зазначенням стадії забагеванія, його ступеня, характеру пошкодженні органів-мішеней, а також ризику ускладненні.\nЯкщо ставиться діагноз ГБ II стадії, необхідно конкретно вказати, на підставі чого встановлюється ця стадія: наявність ГЛШ або гипертензивной нефропатії, звуження артерій сітківки. Діагноз ГХ III стадії також необхідно обгрунтувати (наявністю СН, перенесеного мозкового інсульту і т.д).\nВідповідно до рекомендацій Української асоціації кардіологів, діагноз ГХ III стадії за наявності ІМ, мозкового інсульту або інших ознак цієї стадії слід встановлювати тільки в тих випадках, коли ці ускладнення з боку серцево-судинної системи розвинулися на тлі довгостроково протікає ГБ, що підтверджується наявними об'єктивними ознаками гіпертензивного пошкодження органів-мішеней (ГЛШ, генерализованное звуження артерій сітківки тощо). За відсутності подібних змін слід індивідуально підходити до вирішення питання про наявність ГБ і її стадії. Підвищення АТ на тлі мозкового інсульту або больового синдрому у хворого з ІМ може бути реактивним, минущим. Крім того, ГБ (як і вторинна гіпертензія) може бути у таких хворих супутнім захворюванням в початковій стадії розвитку. У цих випадках встановлюють діагноз ГБ I стадії, незважаючи на гострий або перенесений раніше мозковий інсульт, ІМ або інші захворювання, характерні для III стадії ГБ.\nОцінка ризику. Підвищення АТ - фактор ризику розвитку захворювань серцево-судинної системи. Чим вище АТ, тим вище ризик розвитку інсульту, ІХС та передчасної смерті. Тривалий перебіг гіпертензії призводить до ураження органів-мішеней - серця, головного мозку і нирок. Навіть незначне підвищення АТ являє істотну небезпеку для здоров'я. Так, 60% ускладнень з боку серцево-судинної системи відзначають у хворих з помірним підвищенням ДАТ (не вище 95 мм рт. Ст.). Нижче наведені дані про вплив АТ на тривалість життя 35-річного чоловіка, розраховані асоціацією страхових компаній США (1979):\nСпостерігається позитивна кореляція між рівнем АТ і загальною смертністю: чим нижче САД або ДАТ (у будь-якому віці), тим нижча смертність, і навпаки. З підвищенням АТ на кожні 10 мм рт. ст. ризик розвитку захворювань серцево-судинної системи підвищується на 10%.\nМаксимально корисною для хворого визнана стратегія лікування, що базується на визначенні загального ризику. Під останнім розуміють той ризик ускладнень, який є у даного хворого внаслідок підвищення артеріального тиску, ураження органів-мішеней, наявності супутніх серцево-судинних захворювань і основних факторів ризику (табл. 1.3).\nМожна виділити кілька груп ризику (табл. 1.4).\nДо групи звичайного ризику відносять осіб з АТ нижче 140/90 мм рт. ст. без додаткових факторів ризику. Група людей, що мають додатковий (до звичайного) ризик ускладнень, але він порівняно невисокий, виділена як група помірного ризику.\nЇї складають особи з тиском 140-179/90-109 мм рт. ст., які мають не більше 1-2 факторів ризику атеросклерозу, без ураження органів-мішеней, цукрового діабету або інших показників, перерахованих в табл. 1.3. Іншими словами, це хворі з ГХ I стадії, 1-2-го ступеня, які мають не більше 2 факторів ризику. Підвищення АТ до 180/110 мм рт. ст. і вище підвищує ймовірність ускладнень і такі хворі вже складають групу високого ризику. До групи високого ризику належать також хворі з ГХ II стадії. Пацієнти з ГХ III стадії складають групу дуже високого ризику.\nВідповідно до Фремінгемського критеріями, терміни «низький», «помірний», «високий» і «дуже високий» ризик означають 10-річну вірогідність серцево-судинних ускладнень (фатальних і нефатальньх) <15% , 15-20%, 20-30% і> 30% відповідно. З 2003 р. в практику європейської кардіології вводиться ще одна модель оцінки ризику - шкала SCORE, яка дозволяє передбачити ймовірність фатальних серцево-судинних подій протягом 10 років. Шкала SCORE відповідає такої ймовірності фатальних серцево-судинних ускладнень: <4% - низький, 4-5% - помірний, 5-8% - високий і> 8% - дуже високий ризик.\nПоказники, що використовуються для оцінки сумарного ризику ускладнень (рекомендації Європейського товариства гіпертензії та Європейського товариства кардіологів, 2007)\n- Вік (у чоловіків> 55 років, у жінок> 65 років)\n- Висока пульсовий тиск (у літніх)\n- Дисліпідемія (загальний ХС> 5,0 ммоль / л або ХС ЛПНЩ> 3,0 ммоль / л) або ХС ЛПВЩ <1,0 ммоль / л у чоловіків і < 1,2 ммоль / л у жінок, або ТГ> 1,7 ммоль / л\n- Глюкоза плазми натще 5,6-6,9 ммоль / л\n- Серцево-судинні захворювання в сімейному анамнезі ( до 55 років у чоловіків, до 65 років у жінок) Ураження органів-мішеней\nЕКГ-критерії: Соколова - Лайона> 38 мм, Корнельський> 2440 мм / мс ЕхоКГ-критерії: індекс маси міокарда ЛШ для чоловіків> 125 г/м2, для жінок> 110 г/м2\n- Ультразвукові ознаки потовщення стінок судин (товщина інтими-медії сонної артерії> 0,9 мм) або наявність атеросклеротичної бляшки\n- Швидкість пульсової хвилі> 12 м / с\n- Індекс АД гомілку / плечова артерія <0,9\n- Невелике підвищення концентрації креатиніну (у чоловіків 115-133 мкмоль / л, у жінок 107-124 мкмоль / л)\n- Зниження розрахункового показника швидкості клубочкової фільтраціі1 (<60 мл / хв / 1,73 м2) або розрахункового кліренсу креатініна2 (<60 мл / хв)\n- Мікроальбумінурія (30-300 мг / добу) Супутні захворювання\nГлюкоза плазми крові натще> 7,0 ммоль / л\nГлюкоза плазми крові через 2 години після навантаження> 11,0 ммоль / л\n- Цереброваскулярні хвороби (ішемічний інсульт, крововилив у мозок, транзиторна ішемічна атака)\n- Хвороби серця (ІМ, стенокардія, перенесена операція реваскуляризації, СН)\n- Хвороби нирок: діабетична нефропатія; ниркова недостатність (креатинін сироватки крові у чоловіків> 133 мкмоль / л, у жінок> 124 мкмоль / л); протеїнурія> 300 мг / добу\n- Поразка периферичних артерій\n- Важка ретинопатія (геморагії, ексудати, набряк диска зорового нерва)\n1По формулою MDRD; 2по формулою Кокрофта - Гаулт.\n'Метаболічний синдром - це поєднання 3 з наступних 5 факторів (див. с. 228):\n- абдомінальне ожиріння;\n- підвищення рівня глюкози натще;\n- АТ> 130/85 мм рт . ст.;\n- зниження ХС ЛПВЩ;\n- підвищення рівня ТГ.\nІнформація, релевантна " Визначення та класифікація "\nДля оцінки функціонального стану нирок використовується декілька різних класифікацій. На нашу думку, найбільш простий і раціональний слід визнати класифікацію АНФН, яка виділяє 5 стадій ураження нирок (табл. 2.2). Показник СКФ прийнятий як найкращий індекс для оцінки загальної функції нирок як у здорових, так і у пацієнтів з патологією. Як вже зазначалося, в нормі показник СКФ


У системі психіатрії США - криза\nТрагедія в Ньютаунській школі, внаслідок якої загинуло 20 дітей та шестеро дорослих, викликало в Сполучених Штатах занепокоєння відносно стану психіатричної опіки в країні та, зокрема, ранньої діагностики і доступу хворих до лікування. Зокрема, стало очевидним, наскільки важко виявити навіть найсерйознішу хворобу, не говорячи вже про більш м’які відхилення. Медики кажуть, що головне для батьків – це не закривати очі на дивацтва власної дитини, але водночас і не панікувати. Звертайтесь до фахівців, радять вони, адже краще попередити трагедію, ніж потім переживати її наслідки.\nОсь історія про одну таку родину, яка вже кілька років веде боротьбу з психічним захворюванням.\nЕрік Паркс страждає на біполярний афективний розлад. Перший психотичний напад стався у нього в 19 років. Ерік Паркс говорить:\n«Я не так багато з того пам’ятаю. Поганюча ситуація. Я не добре почувався, це напевно».\nМати Еріка Джинджер Сміт додає:\n«Це був початок важкого періоду для Еріка і нелегких часів для родини».\nПсихічні захворювання не дають хворим можливості думати раціонально. Без професійної допомоги, люди з важкими психічними розладами не можуть ефективно функціонувати. Часом проблема полягає у тому, що вони перестають приймати ліки, які покращують їх самопочуття.\nМати Еріка намагалася кілька разів покласти сина у лікарню, але безуспішно. Більшість лікарень у США не лікують психічно хворих. А ті заклади, які приймають пацієнтів, виписують їх після короткої госпіталізації. У США не відпрацьована система, яка надає таким людям психологічну підтримку після перебування в лікарні. Також чимало з них не мають грошей на ліки чи на візит до спеціаліста.\nЕрік згадує про те, як був бездомним, голодував, не приймав ліків.\n«Я не хотів лікуватися. Тоді я ще не був готовий визнати, що в мене психічна хвороба і що мені треба приймати медикаменти чи щось подібне».\nРеформувати систему психіатричної допомоги вкрай необхідно, – говорить Вейн Ліндстром, голова Інституту психічного здоров’я Америки:\n«У нас є система охорони психічного здоров’я, у нас також є система охорони фізичного здоров’я. Але вони не інтегровані. А це треба робити негайно, тому що багато проблем, від яких страждають діти і дорослі, не є розділені».\nСьогодні Ерік живе у приватному закладі, де кваліфікований персонал стежить за його вчасним прийомом ліків і графіком дня. Але такий догляд є дуже коштовний і не фінансується з приватних чи державних програм. Для родин хворих це важкий фінансовий тягар. Мати Еріка була вимушена продати будинок, щоб оплатити перебування сина у цьому закладі. Між тим Ерік каже, що тепер почувається значно краще і навіть почав шукати роботу:\n«Я би хотів знову зажити самостійним життям, можливо, знайти помешкання і жити окремо».\nГоворить мати Еріка Джинджер Сміт:\n«Якщо ми зможемо краще зрозуміти та приділити більшу увагу та ресурси психічному здоров’ю, то це стане значною допомогою величезній кількості родин».\nНа превеликий жаль, останніми роками чимало програм на підтримку психологічної допомоги в Америці зазнали значних скорочень.\nУ США стурбовані наслідками старіння населення


Instagram дозволить публікувати дописи з комп'ютера та писати їх у співавторстві: як це працюватиме\nТакож у додатку випробовують новий формат збору коштів для некомерційних організацій.\nРозробники Instagram анонсували нововведення у застосунку. Зокрема користувачі зможуть стати співавторами дописів, а також публікувати фото та відео з комп’ютера. Про це повідомляє TechCrunch.\nЗапуск нових функцій відбудеться впродовж цього тижня — як у додатку, так і на конкурентній платформі до TikTok Reels.\nЗастосунки дозволять користувачам співпрацювати одне з одним, збирати кошти та краще використовувати музику на Reels. Крім цього, Instagram розробить свій вебсайт для ПК. Користувачі зможуть розміщувати фотографії та відео тривалістю менше однієї хвилини за допомогою комп’ютера. Остання функція стане доступною для глобальної авдиторії з 21 жовтня.\nА також завдяки новій функції Collabs люди зможуть стати співавторами дописів у стрічці. Для цього користувачеві треба запросити інший обліковий запис бути співавтором на екрані тегів. У таких дописах будуть спільні перегляди, коментарі та вподобання.\nКрім цього, в додатку випробовують новий формат збору коштів для некомерційних організацій, запровадивши функцію, яка дозволяє починати збір безпосередньо з кнопки створення (кнопка “+” плюс у верхньому правому куті екрана).\nРаніше ми писали про те, що Instagram пропонуватиме підліткам відпочити від застосунку і відмежовуватиме дітей від «шкідливого контенту».\nCollabs Instagram Reels оновлення


ІІ. Інтерференція світла у техніці\nЯвище інтерференції світла знаходить різноманітне практичне застосування у техніці:\n- просвітлення оптики;\n- точне визначення довжини світлових хвиль;\n- здійснення точного вимірювання лінійних розмірів;\n- контроль якості шліфування і полірування поверхонь тощо.\nПросвітлення оптики.Інтерференція світла у разі відбивання від тонких плівок лежить в основі просвітлення оптики, відкритого українським фізиком О. Смакулою. Проходження світла крізь кожну заломлюючу поверхню лінзи супроводжується відбиванням приблизно 4 % падаючого світла. В складних об'єктивах кількість лінз може перевищувати десять і сумарна втрата світлового потоку внаслідок відбивань може досягти помітної величини. Крім того, відбивання від поверхонь лінз веде до виникнення полисків.\nДля усунення відбивання світла на кожну вільну поверхню лінзи наноситься тонка плівка речовини (Рис.6.2) з показником заломлення іншим, ніж у лінзи. У разі проходження світла крізь лінзу відбуватиметься його відбивання як від поверхні лінзи, так і від поверхні плівки. Відбиті хвилі інтерферують. Товщина плівки підбирається так, щоб відбиті від обох поверхонь плівки хвилі гасили одна одну. Гасіння відбитого світла веде до збільшення частки енергії світла, яке проходить крізь лінзу (в цьому і полягає зміст терміну «просвітлення оптики»). Звичайно намагаються погасити відбивання зеленого світла, до якого найбільш чутливі фотоматеріали. В цьому випадку поверхня об'єктива здаватиметься\nфіолетово-синьою (тому часто таку оптику називають голубою).\nНині усі фотоапарати випускаються з просвітленою оптикою.\nКонтроль якості поверхонь. Залежність форми інтерференційних смуг від товщини тонких прозорих плівок використовується для контролю якості шліфування і полірування поверхонь. Якщо на поверхню досліджуваного виробу В накласти добре відполіровану скляну пластинку-шаблон А (Рис. 6.3), то між цією поверхнею і нижньою поверхнею шаблона утворюється тонка повітряна плівка, в якій можна спостерігати інтерференційну картину. Інтерференційні смуги утворюються у разі відбивання світла від верхніх поверхонь виробу і шаблона. Ці смуги спостерігаються через лінзу чи в мікроскоп.\nІнтерферометри. Інтерференційна картина дуже чутлива до різниці ходу інтерферуючих хвиль: мізерно мала зміна різниці ходу порядку частки довжини світлової хвилі викликає істотне зміщення інтерференційних смуг. На цьому ґрунтується дія інтерферометрів -\nприладів для точного вимірювання довжини і кутів хвиль, а також для визначення показника заломлення прозорих середовищ.\nЦентральним елементом інтер- ферометра Майкельсона є напі- впрозора пластинка, призначе- на для того, щоб розділити сві-\nРис. 6.4 тловий промінь на два когерен-тні промені, а потім знову об'єднати їх, забезпечуючи інтерференцію. Світловий промінь від джерела світла падає на пластинку під кутом 45o. Світло частково відбивається від пластинки, а частково проходить її. На певній відстані від пластинки під прямим кутом до променів встановлені дзеркала. Відбившись від дзеркал, промені знову повертаються до пластинки, частково відбиваючись, а частково проходячи її. Екран, на якому формується інтерференційна картина, або детектор оптичного випромінювання встановлений навпроти одного із дзеркал так, що джерело світла, два дзеркала і детектор утворюють хрест.\nСвітловий промінь розділяється на два. Один із променів відбивається від напівпрозорої пластинки і проходить до дзеркала (Рис.6.4). Відбившись від дзеркала, промінь повертається і проходить через напівпрозору пластинку до детектора. Інший промінь проходить через напівпрозору пластинку до іншого дзеркала, відбивається від нього, повертається до пластинки і відбивається у напрямку детектора. Інтерференційна картина залежить від різниці оптичного шляху двох променів.\nУ промисловості інтерферометри широко використовуються для контролю якості (гладкості, рівності) шліфованих виробів.


Пробне ЗНО-2021 з усіх предметів відбуватиметься 10 квітня 2021 року. Зареєструватися в ньому можна з 5 по 19 січня 2021 року на сайті УЦОЯО за посиланням. Учасник може обрати лише один предмет. Додатково можна завантажити тестові зошити з інших дисциплін та пройти тестування вдома, після чого внести свої відповіді на спеціальний сервіс визначення результатів, які будуть оприлюднені на інформаційних сторінках учасників 16 квітня 2021 року.\nНатомість сертифікаційна робота з української мови і літератури складатиметься з67 завдань, з яких 24 – з літератури та 39 – з української мови (з вибором відповіді та на встановлення відповідності), 4 – з української мови з наданням письмової відповіді. Тривалість іспиту складає 210 хвилин.\nСертифікаційна робота з біології містить 50 завдань різних форм: 38 – з вибором однієї правильної відповіді, 8 – на встановлення відповідності та 4 – з вибором трьох правильних відповідей із трьох груп запропонованих варіантів відповідей. Тривалість іспиту складає150 хвилин.


Пороми з Тунісу до Сицилії - Забронювати пором з Тунісу до Сицилії\nКарта поромних сполучень Туніс Сицилія\nЯк забронювати паром з Тунісу до Сицилії\nСкористайтеся сайтом directferries.com.ua, щоб знайти і порівняти розклад і ціни на пороми з Тунісу до Сицилії з усіма доступними поромними операторами!\nЩоб подивитися розклад поромів або дізнатися тариф на Ваш пором з Тунісу до Сицилії, оберіть маршрут з пошукової системи вартості (ліворуч), кількість пасажирів, і натисніть на пошук.\nЯкщо Ви хочете дізнатися докладну інформацію щодо кожного порому з Тунісу до Сицилії, то пройдіть по посиланнях внизу. Щоб подивитися пороми до Сицилії з інших країн, будь ласка, відвідайте нашу сторінку Пороми до Сицилії.\nПороми з Туніс до Сицилія\nПороми з Тунісу до Палермо\nТуніс - це країна, розташована на середземноморському узбережжі Північної Африки. Це сама східна і найменша з країн, розташованих уздовж гірської системи Атлас; межує з Алжиром на заході і Лівією на півдні і сході. Сорок відсотків території країни складається з пустелі Сахара, а інша частина складається з особливо родючих грунтів з легко доступним морським узбережжям. Ця арабо-берберська нація є однією з найліберальніших в ісламському світі: алкоголь знаходиться у вільному доступі, а жінкам дано більше прав. Столиця Туніс відображає різноманітність країни. Його французьке колоніальне минуле досі має великий вплив (країна отримала незалежність лише в 1956 р.), що найбільш очевидно в місцевій кухні, яка поєднує витонченість французького стилю з арабськими спеціями.\nЗ моменту здобуття незалежності, Туніс, спочатку під 30-річним правлінням Хабіба Бургиба, а потім під управлінням урядів на чолі з Зін ель-Абідін Бен Алі, який був президентом до революції 2011 року, проводив політику, спрямовану на запобігання ісламського фундаменталізму. Туніс також є однією з найбільш розвинутих арабських країн щодо прав жінок, і на сьогоднішній день є найбільш успішною країною в регіоні з економічної точки зору.\nСицилія - це автономний регіон в Італії і за сумісництвом найбільший острів у Середземному морі. Сицилія була колонізована поселенцями з Карфагена і греками, починаючи з VIII століття до нашої ери. Найбільш значна грецька колонія була заснована в місті Сіракузи близько 735 року до н. е. Іншими важливими грецькими колоніями були Джела, Агрідженто, Селинунте, Гімера і Мессіна. Ці міста-держави були важливою частиною класичної грецької цивілізації, яка включала Сицилію як частина Великої Греції - наприклад, Емпедокл і Архімед походили із Сицилії.\nСицилійська політика була пов'язана з політикою в самій Греції, яка, наприклад, привела Афіни до розгромної сицилійської експедиції під час Пелопоннеської війни.\nРозташований поруч з Катанією вулкан Етна, найвищий вулкан в Європі, досягає 3330 м у висоту. Ліпарські острови на півночі є адміністративною частиною Сицилії, так само, як Егадські острови і острів Пантеллерія на заході, острів Устіка на північному заході, і Пелагські острова на південному заході.


Робоча ситуація дня: Податкові наслідки фінансування спортивних послуг для працівників\n» Робоча ситуація дня: Податкові наслідки фінансування спортивних послуг для працівників\n1 липня 2014 42\nПідприємство вирішило оплатити спортивно-оздоровчі послуги для своїх працівників. Чи є вартість цих послуг додатковим благом для них та чи підлягають такі суми обкладенню ПДФО? Чи можна включити вартість цих послуг до податкових витрат, а суму ПДВ, яка входить до вартості послуг, — до податкового кредиту?\nВартість спортивно-оздоровчих послуг є додатковим благом, наданим працівникам у негрошовій формі (пп. 164.2.17 Податкового кодексу України; ПК). База оподаткування для таких доходів визначається із застосуванням «натурального» коефіцієнта відповідно до пункту 164.5 ПК.\nНадані працівникам додаткові блага не відносяться до складу податкових витрат підприємства як такі, що не пов’язані з господарською діяльністю (пп. 139.1.1 ПК).\nПодаток на додану вартість, сплачений у складі вартості додаткових благ, не включається до податкового кредиту на тій же підставі — відсутність зв’язку з господарською діяльністю підприємства (п. 198.3, 198.5 ПК).


Головний автодорожник Полтавщини готовий до «освоєння» 30 млн євро | Новини Останній Бастіон\nЯкою є ціна співпраці?\nВ Полтавській ОДА розробляють проєкт щодо залучення 30 млн євро на ремонт доріг.\nРозробкою проєкту займається Державне підприємство «Агентство місцевих доріг Полтавської області» за підтримки голови ОДА Олега Синєгубова. Фінансування планується залучити від Європейського банку реконструкції та розвитку.\nЦя новина могла б утішити багатьох мешканців Полтавської області, проте Агентство місцевих доріг продовжує очолювати відомий корупційними скандалами Олексій Басан.\nПопри грудневі обшуки і розкриття масштабних схем із привласнення бюджетних коштів Олег Синєгубов лишив Олексія Басана на його посаді. Ба більше, тема проєкту на 30 млн євро була використання для відбілювання Басана, що може свідчити про те, що новий голова ОДА готовий і надалі співпрацювати зі скандальним чиновником.\nТак, майже одночасно кілька загальноукраїнських ЗМІ розмістили прихильні до Олексія Басана публікації. Ці публікації не промарковані як реклама безпосередньо на сайтах, але про їхній замовний характер свідчить реклама на офіційних сторінках ЗМІ у соцмережах.\nУ згаданих матеріалах про Олексія Басана йдеться як про вмілого господаря. До того ж повідомляється, що при освоєнні коштів від ЄБРР будуть використовуватися новітні технології будівництва автодоріг.\nПрорекламувати свого незмінного директора не полінувалися і безпосередньо в Агентстві місцевих доріг.\nНагадаємо, що проведений ще в березні минулого року аудит виявив у роботі Агентства місцевих доріг ряд порушень. Олексія Басана неодноразово звинувачували у вимаганні від підрядників чималих відкатів.\n18 грудня 2019 року в Агентстві місцевих доріг та Департаменті будівництва Полтавської ОДА пройшли обшуки. Правоохоронці звинувачують посадових осіб Агентства у розкраданні коштів, зокрема через укладення угод із фіктивними підрядниками, а також покривання низької якості ремонтно-будівельних робіт.\nОлексій Басан Олег Синєгубов ОДА Дорога Агентство місцевих доріг Корупція


На Житомирщині ВАЗ з’їхав у кювет: постраждав пасажир, який згодом помер. ФОТО | Архів новин Житомирської області\nНа Житомирщині ВАЗ з’їхав у кювет: постраждав пасажир, який згодом помер. ФОТО\nПро це 11 січня інформує пресслужба ГУНП в Житомирській області.\n“10 січня близько 02:40 годин до поліції надійшло повідомлення від фельдшера про те, що під час надання медичної допомоги помер житель Олевського району. На місце події виїхали працівники слідчо-оперативної групи місцевого відділення поліції. Поліцейські встановили, що чоловік мав тілесні ушкодження, що, ймовірно, і стали причиною смерті. Травми померлий, як з’ясувалось, отримав напередодні увечері у результаті дорожньо-транспортної пригоди”, – йдеться у повідомленні.\nПопередній записМер продовжив контракт з головою “Житомиртеплокомуненерго” до 2024 рокуНаступний записПродовжувати локдаун не планується – Ляшко


Дешеві Авіаквитки з Аеропорту Маунт-Плезант (MPS) | Tickets.ua\nАвіаквитки в Маунт-Плезант (Маунт-Плезант, США)\nАвiаквитки / США / Маунт-Плезант / Аеропорт Маунт-Плезант\nАвіаквитки в Маунт-Плезант\nЗамовляйте дешеві авіаквитки в Маунт-Плезант. За допомогою сервісу пошуку квитків на літак Tickets.ua ви без проблем знайдете кращу пропозицію в Маунт-Плезант. Вам потрібно лише вказати напрямок перельоту, дату, кількість дорослих пасажирів та дітей. Зручна форма результатів пошуку містить розклад літаків з/у аеропорт Маунт-Плезант і всі можливі варіанти перельотів. Залишилося вибрати найбільш підходящий для вас варіант і купити авіаквиток на потрібний рейс.\nІнформація про аеропорт Маунт-Плезант\nКод IATA - MPS. Маунт-Плезант може обслуговувати як внутрішні, так і міжнародні рейси. Кваліфікований персонал допоможе з проходженням пасажирів паспортного та митного контролю, реєстрацією багажу і ручної поклажі. Зали очікування із зручними кріслами, бари, ресторани, магазини Duty-free, безкоштовний Wi-Fi допоможуть комфортно очікувати на свій рейс. У більшості великих аеропортів є бізнес-лаунж, де де можна скористатися телефоном, факсом, провести ділову зустріч. Для пасажирів з дітьми передбачена дитяча кімната.\nДістатися до або із аеропорту Маунт-Плезант, США найзручніше на таксі або скористатися автобусним чи залізничним експресом.\nТабло аеропорту Маунт-Плезант\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2305461246


Скління балкона дозволяє розширити корисну площу квартири. Таке рішення дає можливість облаштувати додаткове невелике приміщення, яке в подальшому можна обладнати кабінет, дитячу або навіть спальню. Виконуватися засклення балконів може різними способами. Найчастіше, звичайно ж, для цієї мети використовують пластикові конструкції. Але іноді власники квартир все ж воліють алюмінієве скління лоджій. Відгуки вироби з такими профілями заслужили непогані.\nЗмонтувати при бажанні на балконі або лоджії можна конструкції різного типу:\nНайбільш популярною різновидом алюмінієвого скління є холодне. Але іноді при використанні конструкцій цього типу балкони можуть і додатково утеплятися.\nБезрамне алюмінієве скління на лоджії дозволяє зробити її внутрішній простір максимально світлим. Зовні ж такі балкони виглядають дуже стильними і сучасними. Профілі в таких конструкціях мають невелику ширину. Тому з боку вулиці вони практично непомітні.\nОднак власники квартир в більшості випадків все ж краще монтувати на лоджіях рамні конструкції. Таке скління також виглядає досить привабливо і при цьому є більш простим у монтажі. Отже, і коштують такі вироби набагато дешевше.\nХолодне скління облаштовують зазвичай тоді, коли хочуть просто захистити внутрішній простір балкона від опадів і вітру. Утеплюють лоджії власники квартир за допомогою алюмінієвих конструкцій в тих випадках, якщо планується обладнання тут жилого приміщення.\nДо безумовних плюсів алюмінієвих конструкцій будь-яких типів відносять в першу чергу можливість збереження на балконі вільного простору по максимуму. Стулки у таких виробів в переважній більшості випадків бувають розсувними.\nЩе однією перевагою алюмінієвого скління вважається невелика вага. Встановлювати такі профілі можна навіть на лоджіях досить старих будинків зі слабкими парапетами. Приміром, алюмінієве скління балкона в хрущовці може бути досить-таки довговічним. Звичайно ж, безумовною перевагою таких конструкцій можна вважати і їх невисоку вартість. Ціна на алюмінієві склопакети на ринку нижче, ніж на пластикові і дерев’яні. Також до плюсів таких виробів можна віднести:\nПрослужити алюмінієве скління на лоджії може до 80 років. При цьому виріб такого типу, звичайно ж, не виділяє в повітря абсолютно ніяких шкідливих речовин.\nВиробники постачають на ринок сьогодні склопакети з алюмінієвими профілями самих різних кольорів. Так що споживачі мають можливість придбати конструкцію, повністю гармонує з фасадом і інтер’єром балкона.\nЦікаве: Монтаж деревяного вікна: покрокова інструкція, правила та технологія, поради майстрів\nОсновним мінусом склопакетів можна вважати високу ступінь теплопровідності. В цьому плані алюміній, безумовно, поступається пластику, а тим більше дереву. Також до недоліків такого скління деякі власники квартир відносять певну складність у відході. Особливо це стосується безрамних конструкцій, в яких практично всю площу займає скло.\nСтулки у таких вікон, як вже згадувалося, зазвичай бувають розсувними. Тобто всередину балкона вони не відкриваються. А отже, і доглядати за такими виробами буває дещо складніше, ніж за пластиковими і дерев’яними.\nПлюси і мінуси безрамних конструкцій\nОсновною перевагою цих нестандартних рішень в першу чергу є привабливий зовнішній вигляд балкона. Тим власникам квартир, які хочуть зробити додаткове приміщення незвичайним, варто використовувати саме безрамне алюмінієве скління. Фото лоджій з такими профілями можна бачити нижче. Як можна помітити, виглядають своєрідні конструкції дійсно дуже стильно і сучасно.\nТакож безрамне скління дозволяє зберегти максимум простору всередині лоджії. Відносять до плюсів таких конструкцій і те, що при їх складанні використовується загартований матеріал. Розбити скло випадково практично неможливо. Для цього потрібно бити по ньому чи не молотком.\nІ навіть якщо скло все ж з яких-небудь причин розіб’ється, порізатися про нього буде неможливо. При сильному ударі загартований матеріал просто розсипається на квадратики. Гострих стирчать осколків в отворах не залишається.\nНедоліки безрамне скління має наступні:\nхороша видимість внутрішнього простору балкону з вулиці;\nнеможливість закріплення москітних сіток влітку.\nКрім усього іншого, безрамне скління, на жаль, не забезпечує на балконі повної герметичності. Тобто такі конструкції гірше звичайних затримують шум з вулиці. До того ж і обладнати теплий балкон при використанні скління цього типу не вийде.\nРамний алюмінієве скління лоджій: плюси і мінуси\nСклопакети з такими профілями на балконах, як вже згадувалося, встановлюються найчастіше. До плюсів конструкцій цього типу, крім простоти монтажу, можна віднести:\nможливість утеплення балкона;\nдоступність закріплення москітних сіток.\nУ плані герметичності алюмінієві установки також дещо поступаються пластиковим і дерев’яним. Однак захищають внутрішній простір балкона від шуму і холоду вони все ж краще, ніж безрамні.\nОскільки алюмінієві конструкції коштують на ринку дешевше пластикових і дерев’яних, господарі квартир при їх використанні отримують можливість заощадити на склінні і одночасно зробити балкон гарним та солідним. На такий лоджії можна буде сушити білизну і не боятися того, що вона полетить, буде намочено дощем або ж запилиться. У разі ж необхідності мешканець завжди зможе розкрити легкодоступні для відкривання стулки і насолоджуватися свіжим повітрям і прямим контактом з навколишнім світом.\nОсновним недоліком холодного алюмінієвого скління лоджій є те, що в даному випадку останню не можна буде використовувати взимку. В цей час на балконі можна буде лише зберігати будь-які речі.\nТепле скління: переваги та недоліки\nДля того щоб зробити балкон повністю житловим приміщенням, господарі найчастіше облаштовують все ж пластикові або дерев’яні установки. Проте іноді можуть утеплятися в тому числі і лоджії з алюмінієвими профілями. У цьому випадку, щоб уникнути витоку тепла, зазвичай набувають склопакети особливого різновиду.\nАлюмінієві профілі в таких конструкціях ще не етапі виробництва додатково утеплюються. Складаються такі елементи трьох шарів:\nзовнішнього металевого шару;\nвставки-термостата, який розриває «місток холоду»;\nвнутрішнього металевого шару.\nУтеплятися профілі в заводських умовах можуть армованим скловолокном, поліамідом, спіненими матеріалами. Перевагою алюмінієвого скління для лоджії цього різновиду є в першу чергу низький рівень теплопровідності.\nУ плані ж вартості конструкції цього типу звичайним холодним, звичайно ж, поступаються. Обійдеться тепле алюмінієве скління лоджії її власникам дорожче, ніж стандартна.\nОсновні етапи скління\nВ більшості випадків монтаж придбаних алюмінієвих склопакетів, теплих або холодних, власники квартир доручають фахівцям. Іноді така робота може проводитися і своїми руками. У будь-якому випадку при монтажі таких виробів слід точно дотримуватися всі необхідні технології. Зібране споруда у кінцевому підсумку повинна не тільки ефективно виконувати свої функції щодо захисту внутрішнього простору балкона від несприятливих факторів зовнішнього середовища, але і бути абсолютно безпечним для самих господарів квартири і проходять повз будинки людей. Всі кріплення в таких конструкціях повинні бути максимально надійними.\nМонтаж алюмінієвого скління на лоджії зазвичай проводять за наступною технологією:\nперевіряють на міцність та при необхідності зміцнюють парапет;\nмонтують козирок (на верхніх поверхах).\nНа заключному етапі встановлюють склопакети. Також важливо відрегулювати всю наявну в комплекті фурнітуру і вмонтувати її правильно. Таким чином виробляють холодне алюмінієве скління лоджій.\nУ тому випадку, якщо балкон передбачається ізолювати в тому числі і від холоду, додатково:\nвстановлюють гідроізолятор на парапет і стеля балкону;\nобшивають зовнішнє огородження конструкції пароизолятор;\nмонтують чистову обшивку.\nУтеплення лоджії з алюмінієвим склінням передбачає також і ретельну ізоляцію підлоги — плит підстави.\nОсобливості монтажу алюмінієвих склопакетів\nВерхній торець бетонних парапетів перед монтажем профілів зазвичай вирівнюють з використанням дощок. Кріплять такий матеріал при цьому найчастіше за допомогою довгих саморізів. Правила ж при установці алюмінієвих склопакетів зазвичай дотримуються наступні:\nанкерні пластини, через які профілі будуть з’єднуватися з стелею лоджії, монтують з кроком максимум 40 см;\nперед кріпленням профілів на дошку, вирівнює торець парапету, монтується підвіконня і відлив;\nстики між козирком і рамою, профілем і відливом, після монтажу вікон обов’язково повинні оброблятися герметиком і бути абсолютно непроникними.\nПісля вставки в основу розсувних стулок, майстер обов’язково повинен перевірити, наскільки легко вони відкриваються і закриваються. Зрозуміло, під час монтажу склопакетів на балконі обов’язково повинен використовуватися будівельний рівень. Необхідно, щоб всі елементи конструкції були строго вертикальними і горизонтальними. В іншому випадку незабаром у власників квартири обов’язково виникнуть проблеми, пов’язані з поганою герметизацією балкона, а також відкриванням і закриванням стулок.\nДосить часто власники приміщень доручають установку склопакетів фахівцям. Самостійно таку процедуру правильно зробити насправді досить складно. Але при цьому на наступному етапі господарі нерухомості роблять утеплення лоджії з алюмінієвим склінням своїми руками. Ізоляція парапету, стелі і підлоги балкона — річ відносно нескладна. Занадто багато часу і сил подібні роботи звичайно не займають.\nЗвичайно ж, вікна з алюмінієвими профілями на лоджії надалі доведеться періодично мити. Також дуже важливо вчасно змащувати механізм стулок таких конструкцій, наприклад, машинним маслом. Якщо власники квартири знехтують таким доглядом за роликами, вони дуже швидко заіржавіють і вікна перестануть відкриватися.\nСамі профілі таких конструкцій потрібно час від часу протирати вологою ганчіркою. Протимоскітні сітки рекомендується купувати в комплекті з самими склопакетами.\nКожен господар приміщення зацікавлений у довговічності купується їм вироби. Конструкції з алюмінієвими профілями є такими, вони надійні і оригінальні.


Походження слов'ян. Основні теорії походження слов'ян | Український Історик\nУкраїнський Історик > Історія України > 1. Давня історія України > Походження слов’ян. Основні концепції походження слов’ян\nЕтногенез (походження народів) слов’ян – питання доволі дискусійне. Історична наука накопичила дуже багато концепцій походження слов’ян, які дуже часто протилежні одна одній. Такий стан речей зумовлений браком джерел та значною політизацією питання. Перш ніж зупинитися на основних концепціях походження слов’ян потрібно визначити: хто такі слов’яни та народи, які можна назвати слов’янськими?\nТакож, необхідно визначати етимологію (історія походження слова ) слова слов’яни. Одні історики вважають, що термін слов’яни походить від слів “слово” або “слава”, інші вчені виводять поняття слов’яни від слова раб яке звучить англійською – slave або німецькою – der sklave. Цікавою є гіпотеза рядянського мовознавця М. Марра, який вважав, що слово слов’яни походить від самоназви скіфів – сколоти. І нарешті, видатний чеський мовознавець Л. Нідерле визначив, що взагалі неможливо визначити етимологію слова слов’яни.\nТепер перейдемо до основних концепцій походження слов’ян. Як уже зазначалося, на сьогодні, вчені не можуть дійти до єдиної концепії. Така невизначеність сприяє різним політичним та псевдоісторичним спекуляціям.\nПерший, хто звернув увагу на проблему походження слов’ян, був Нестор Літописец. Який вважав прабатьківщиною слов’ян басейн Дунаю – сучасну Угорщину, звідки потім слов’яни емігрували на землі сучасних південних, східних та західних слов’ян. Не дарма в українському фольклорі роль великої ріки, відіграє не Дніпро, а саме Дунай. Нестора Літописця вважають засновником Дунайської концепції походження слов’ян.\nПольські та чеські славісти запропонували Вісло-одерську концепцію – найдавнішою прабатьківщиною слов’ян було межиріччя Вісли та Одеру.\nРадянські історики (Б. Рибаков) запропонували Вісло-Дніпровську або Дніпровсько-Одерську (розширену) концепцію, в якій слов’яни зародилися в мижіріччі Дніпра та Вісли (Одера), причому центром слов’янської прабатьківщини було Придніпров’я.\nВ часи Середньовіччя популярною була Азійська концепція походження слов’ян, послідовником якої був відомий тюрколог М. Гумільов. Сучасні послідовники цієївважають, що предками слов’ян були або скіфо-сармати або слов’яни прийшли в Європу разом з гуннами.\n← 17 вересня. Цей день в історії 18 вересня. Цей день в історії →\n2 thoughts on “Походження слов’ян. Основні концепції походження слов’ян”\nце не описка 350 тис., можливо мається на увазі 350 млн.?\nтак Ви маєте рацію. Дякуємо за Вашу увагу!


Дитячі гелі для душу за оптовими цінами - Оголошення - UB.UA\nЛьвівська\tДодано: 09 вересня 2014 в 10:44 publishПідняти\nДитячі гелі для душу за оптовими цінами - пропозиція від "ПП Premium Import".\nВас цікавить опт чи роздріб? У будь-якому випадку замовляйте - не прогадаєте. Великий асортимент і доступна вартість - це лише частина переваг співпраці з цим інтернет-магазином. Головне, що вся представлена дитяча продукція - безпечна для здоров'я дитини.\nЗапрошуємо відвідати каталог "ПП Premium Import" для оформлення замовлення на дитячі гелі для душу.