Ремонт. | Художні твори | Гоголівська академія\n© Олександр, 10-04-2008\n(Фрустрація – психічний стан, викликаний об`єктивно непереборними труднощами.)\nДесь далеко за деревами крайнебо починає сіріти. Темні стовбури виокремлюються з темряви і на світлішому тлі стають схожими на довжелезні чорні колони, що тримають собою небо. Вітер, котрий протягом ночі позмітав із дерев увесь сніг, на ранок стихає, проте ліс ще продовжує тремтіти від холоду голими гілочками.\nМорозець потріскує й пробуджує гав, котрі ще звечора розлетілися хто куди й поховались од вітру. Тепер вони сонно обтрушуються й повертаються назад до лісу, розсідаючись на деревах. Їхнє захрипле, схоже на тихе гиркання, перемовляння «Кар!», «Кар!», довгою луною висить у холодному повітрі.\nВізерунки на вікнах поступово прозорішають і стікають сльозами донизу. Із коминів далекого, засипаного снігами, села тонкими, яснопрозорими стовпами здіймаються у передранкове небо дими. Окраєць сонця витинається з-за обрію, немов звертаючись до всього творіння Божого: «Добрий ранок!»\n- Ключ від воріт ,- літній, огрядний чоловік задзвенів невеличкою в’язкою ключів і вибравши найбільшого, показав його своєму молодшому співрозмовникові, перед тим, як одімкнути замок і відхилити стулку воріт.\nОлег Андрійович просив називати його тільки по-батькові, проте Ігор ще не встиг звикнути до того. Та й як же ще він міг називати свого роботодавця, із котрим тільки но зустрітися та познайомитись.\nВузька витоптана у глибокому снігу стежка вела від воріт до старого двоповерхового будинку. Прямували нею один за одним, господар попереду. Лишали за собою довжелезні тіні на снігу, бо ж ранкове сонце, ще не встигло високо піднятися над обрієм. Підійшли до будинку й піднялися кількома сходинками на невисокий поріг.\n- Ключ від будинку ,- господар вибрав з тієї ж в`язочки іншу фігурову залізячку, й відімкнув нею вхідні двері.\n- Заходити не будемо, бо ж дивитися там поки що ні на що ,- Олега Андрійович ледь-ледь прочинив двері, немов щоби показати, що ті таки відчиняються, а потім чомусь знову зачинив їх і замкнув ,- Попередні господарі залишили повністю занедбаний будинок.\nГосподар спустився з порогу і повів Ігоря за собою уздовж стіни. Якщо зсередини будинок виглядав таким, як і ззовні, то це були просто руїни. Ігор зі здивуванням розглядав напівгнилі крокви, потріскані, стіни, розбите скло, з якого цілими лишилися хіба декілька вікон угорі над порогом на другому поверсі. Вергаючи ногами глибокий сніг, вони обійшли довкола будинку й знов повернулися до порогу. Легкі й невагомі хмарки пари здіймалися від обох постатей у прозоре, холодне повітря.\n- Купив будинок за безцінь, таким, яким ти його бачиш ,- Олег Андрійович, важко дихаючи й відсапуючись, повернувся й показав рукою ліворуч ,- Житимеш поки що у вагончику.\nНазивати вагончиком напівзакидану снігом стару латану-перелатану будку від «ГАЗ»ика з одним підсліпуватим віконечком було великим перебільшенням. «Можливо у самому будинку буде навіть тепліше…» ,- подумав про себе Ігор, а вголос відповів дипломатично:\n- За такі гроші можна трохи й померзнути.\n- Останній ключ на в`язці - від вагончика ,- Олег Андрійович дістав з кишені старий, мабуть ще акційний, мобільний телефон і віддав його разом із ключами Ігореві ,- Коли що телефонуй. Мій номер на одиницю.\nДоки той розпихав усе по кишенях, господар уже прямував стежкою до воріт.\n- Невдовзі має бути веселіше. Найняв хлопця робити ремонт ,- вже спиною продовжував він говорити до Ігоря, котрий кинувся його наздоганяти ,- У вагончику «буржуйка», у лісі дрова, продуктів можна докупити у селі. От тільки йти далеченько.\nКоли вони вийшли за ворота, Ігор уже вкотре зі зневагою поглянув на стару іржаву сітку, котра служила парканом, і на двоповерхову руїну, котру вона собою оточувала.\nОлег Андрійович помітив його скептичний погляд.\n- Дуже не турбуйся про це все. Стеж, щоби не розтягли, хоча б те, що лишилося ,- вже з машини промовив він до Ігоря, завів двигун і швидко зник з очей, залишивши по собі хмару сухого снігового пилу.\nТреба швидше закінчувати цей клятий шматок роботи. Гроші добрі, замовник не скупий, але ж і працювати доводиться не покладаючи рук.\nАби ще не така холоднеча. Усі необхідні труби і дроти прокладені, вода є, електроенергія також, проте газу нема і, як наслідок, опалення не працює. Доводиться грітися електронагрівачем, котрий проте мало допомагають. Добре хоч вікна та двері цілі.\nРемонт вирішили робити поступово. По черзі. Сергій намагався не згадувати, як він задубілими пальцями обдирав стіни та стелю, щоби хоч трохи відновити їх з того жахливого стану, у котрому вони знаходилися. Скільки це тривало? Добу? Дві?\nЗараз за вікном було темно, і нарешті у першій кімнаті брудні роботи були закінчені. Понатягавши на себе увесь одяг, котрий мав під руками, Сергій сидів, майже обіймаючи калорифер, очікуючи господаря, котрий мав привезти замовлені матеріали для чистих робіт.\nРазом із матеріалами мали приїхати й вибрики.\nНа цій стіні дорогу фарбу, тут рельєфну шпаклівку, вгорі натяжну стелю, внизу підлогу з підігрівом. І це тільки на другому поверсі.\nЧому господар так поспішає? Невже не може почекати до весни? Чому не пригнав сюди бригаду? Багато питань і жодної відповіді.\n«Не можу бачити увесь цей безлад…» ,- сказав, коли водив по будинку.\nЩось схоже на пояснення…\n(Дисимуляція – усвідомлене прагнення приховати хворобу та її симптоми.)\nВітер, котрий знову розійшовся на вечір, примушував далекі зорі мружитися у темному небі. Далеке село підморгувало їм вогниками, а сріблястий сніг поодинокими іскрами віддзеркалював світло місяця на темну громаду лісу. На другому поверсі будинку горіло світло. Якраз у одній з тих кімнат, котрі ще зберігали неторканим скло на вікнах.\nІгор сидів повністю одягнутий, не скидаючи з себе кожуха навіть у «будці», хоча вона й була теплішою за будинок. Він якраз намагався ще ближче підсунутися до гарячої «буржуйки», коли краєм ока крізь маленьке віконце помітив світло. І лише за кілька хвилин у задубілому від навколишнього холоду мозкові пробила льодову кірку перша думка:\nВже заходив до будинку. Одразу по тому, як поїхав Олег Андрійович. Окрім гнилої підлоги, битого скла та шматків штукатурки, вкритих білими, нанесеними крізь вікна довгими язиками снігу, нічого особливого так і не побачив. Постоявши трохи, тільки жахливо задуб від нескінчених протягів.\n«Але то було зранку.»\nІгор вихопився з будки і майже наосліп, поскакав крізь темряву до будинку, намагаючись втрапляти у власні попередні сліди, щоби набрати у чоботи менше снігу. Двері за собою не замикав, бо впродовж дня був певен, що окрім нього, на кількадесят кілометрів навкруги нікого живого взагалі не існує.\nПрисвітлюючи собі кишеньковим ліхтариком, він швидко одімкнув вхідні двері і скриплячими дерев`яними сходами піднявся на другий поверх. Повернув праворуч, потім ліворуч у короткий коридор, і побачив брудні двері, з-за яких пробивалися крізь темряву вузькі смужечки світла. Сильним поштовхом Ігор відчинив їх й увійшов до великої кімнати.\nВікно було розташоване навпроти дверей. Самотня лампочка на обдертому дроті освітлювала вкриті білими плямами шпаклівки стіни та стелю. У дальньому кутку стояли декілька лантухів зі сміттям. Ліворуч біля стіни були акуратно складені і розсортовані шматки матеріалів: окремо гіпсокартон, окремо профілі, дюбелі та саморізи в баночках.\nУ кутку праворуч сидів чоловік. Тулився спиною до стіни, обіймав увімкнутий калорифер, низько схилившись над ним і майже торкаючись його лобом. Він вочевидь почув гуркотіння чобіт, бо зненацька підняв голову й поглянув на Ігоря:\n- Перепрошую. Щось мене вимикає ,- він розвернув електронагрівач від себе і, спираючись на стіни руками, піднявся на ноги ,- Засинаю, як тільки припиняю рухатися. Може погода буде змінюватись?\nНавіть спрямований на кімнату, а не в куток, калорифер майже не грів. Температура усередині приміщення лиш на кілька градусів відрізнялася від зовнішньої.\n«Хіба в такому холоді можна спати можна спати?» ,- подумки засумнівався Ігор, а вголос спитав:\n- Ви мабуть сторожуєте ,- чоловік вийшов із кутка, обтрусив з себе пил і почав робити енергійні рухи руками, намагаючись зігрітися ,- Андрійович мене попереджував.\n- Проте він не попереджував мене.\n- Може забув… Невдовзі він має привезти мені матеріали.\nІгор пам`ятав, що Олег Андрійович, щось говорив зранку про хлопця і ремонт, але, здається, це тільки мало статися, а не вже відбуватись.\n- Де ви були зранку? І вдень ?- спитав він.\n- Та ж тут. Де мені ще бути ?- здивувався чоловік, проте, вочевидь помітивши сумнів у Ігоря на обличчі, поспішив додати ,- Працюю вже третю добу. І от - заснув.\n- Як ви взагалі сюди потрапили?\n- Андрійович привіз мене сюди й залишив ключі.\n- Маю спитати у нього про вас.\n- Як хочете. Скажете – Сергій, ремонт.\nІгор дістав із внутрішньої кишені телефон. Акумулятор був заряджений, проте антена показувала відсутній зв'язок, що було дивним для другого поверху, але не зовсім не дивним для такого давнього телефону.\nВін вибіг з кімнати й спустився по сходах. На першому поверсі біля антени з`явилася одна смужечка. Він натиснув одиничку і кнопку виклику, проте смужечка раптом зникла, а акумулятор пискнув попередженням і вимкнув телефон.\nІгор вийшов надвір і, вже стоячи на порозі, спробував увімкнути телефон. На екрані одразу ж зявилася антена з усіма можливими смужечками, а за нею, немов тягнучи собі енергію з повітря, почали одна за одною світитися рисочки заряду батареї.\n(Делірій – викликане психічною травмою порушення свідомості, що супроводується неадекватною поведінкою, галюцинаціями та мареннями.)\n- Добрий вечір, Олег Андрійович.\n- Як там перший день, Ігор.\n- Мерзнемо потихеньку.\n- Ну тримайся.\n- Маю до Вас питання.\n- Ви мене не попередили, що в будинку хтось уже є.\n- Перепрошую. Геть вилетіло з голови. Я ж мав привезти матеріали.\n- То ви знаєте.\n- Так. Сергій там уже другу добу робить ремонт.\nСвітло на другому поверсі несподівано згасло, і одночасно з цим, у телефоні прозвучали короткі гудки. Ігор знову натиснув одиничку і кнопку виклику. У слухавці пролунало декілька довгих гудків, а потім телефон просто вимкнувся. Сховавши його до кишені, Ігор повернувся до будинку.\nСтоячи біля вікна, Сергій стежив за тим, як Ігор унизу розмовляє по телефону.\nЩось змінилося з того часу, як він завершив прибирати кімнату й заснув біля нагрівача.\nЗмінилося з ним самим, із його відчуттями. Він ніяк не міг позбавитися від дивного відчуття, котре надходило з боку спини, десь із точки поміж лопатками. Відчуття якоїсь ледь помітної незручності, що завжди означало тільки одне: хтось стежить за ним.\nСергій відійшов од вікна, роззирнувся навкруги й не побачив нічого, окрім голих стін. Проте неусвідомлене почуття, немов хтось дивиться йому в спину тільки посилилося. Десь глибоко у голові промайнула думка, що можливо Андрійович непомітно приїхав і тепер спостерігає за ними обома.\n«Андрійович…Це ти?...» ,- тихо покликав він у нікуди, і повітря відповіло йому тишею.\nСергій повільно позадкував і зупинився, притулившись спиною до холодної стіни.\nЩось змінилося у самій кімнаті. Калорифер ліворуч стояв чомусь вимкнутий і майже холодний. Кудись зникли мішки зі сміттям, котрі ще були у кутку, коли його збудив сторож.\nНе повіривши власним очам, Сергій рушив туди, по діагоналі перетинаючи кімнату.\nЗробив декілька кроків, а потім несподівано розігнався й за метр до суцільної стіни, стрибнув головою вперед.\nЩось дивне відбувалося із ногами Ігоря, коли він підіймався на другий поверх. Старі важезні солдатські чоботи були ідеальними для використання в екстремальних умовах. Але навіть у вже звиклого Ігоря під час підйому виникало відчуття, немов щось його тримало, немов підошви чобіт прилипали до дощок, і з кожним кроком ставало усе важче одривати ногу від сходинки.\nЗа кілька хвилин його відсутності у короткому коридорі нічого не змінилося. Лише крізь щілини між одвірком та дверима, котрі вели до кімнати, не було помітно жодного промінчика. Лише на самих дверях, поверх облущеної фарби та бруду ліхтарик висвітив написане крейдою, великими й нерівними буквами слово «РЕМОНТ».\nІгор штовхнув двері спочатку одною, вільною рукою, а потім і обома.Ані руш. Він розігнався, наскільки це йому дозволила зробити ширина коридору, і вдарив плечем у двері, а вони чомусь, не чекаючи удару, несподівано відчинилися самі.\nІгор не помітив, як, намагаючись втриматися на ногах, пролетів декілька метрів через усю кімнату до вікна. Помітив натомість обдерті, вкриті плямами вогкості стіни довкола себе, гнилі дошки на підлозі, величезні дірки на стелі, крізь які просвічувалися плити перекриття. Вилітаючи крізь вікно з другого поверху, він не злякався, а лише замилувався тим, як гарно виблискують у світлі місяця шматочки битого скла, котрі падали донизу поряд із ним.\n(Адаптація – пристосування до нових, загрозливих для існування умов.)\n«…як не намагайся, нічого не зміниш…»\nтихий голос Андрійовича бродить порожніми кімнатами та поверхами\nне можу бачити увесь цей безлад\n«…не приховую цього від себе…»\nнапівпрозора луна відповідей відбивається у нескінченість від обдертих стін\nти не маєш мені наказувати\n«…від руйнування та смерті не втечеш….»\nневидимі протяги ширяють у темряві наосліп від щілини до щілини\nбо не здатен робити усе сам\n«…тільки живі істоти здатні до самовідновлення…»\nтемні підсліпуваті вікна ледь чутно подзенькують залишками шибок\nсторожувати, ремонтувати, керувати\n«…усе, що відбувається, тобі тільки здається…»\nдва голоси зливаються у один, перетворюються на шурхіт і зникають у тиші\nзамовкни, бо ти частина мене самого\n«…ключі від мозку…ключі від хворого мозку...»\nзалишаючи по собі лише вітер, що свистить у тріщинах порожніх стін\nйди геть і більше не повертайся\nСкладання, налагодження, пристосування, відмикання, модифікація.\nЗавтра знову доведеться починати спочатку.\nЗ найважливішого. З основ.\nІ як завжди, по черзі.\nНатяк на Fleur?\n© Юлія Петрусенко - Левківська, 15-04-2008\n© Андрій Деревенко, 14-04-2008\nThe shining + Dreamcatcher\n© Олег Derim, 14-04-2008\nііі-і йй-яя-а зляк.к..к...к-ався\n© Корба, 13-04-2008\n© Жан, 12-04-2008\n© Камаєв Юрій Статус: *Історик*, 12-04-2008\n"Сяйво", перенесене на наші терени?\n© Галина Михайловська , 12-04-2008\nЗгенеровано за 0.87808799743652 сек.


МАМИ - Всеукраїнською рекламною коаліцією прийнято новий індустріальний стандарт - «Технічний регламент розробки інтернет-проекту»\nВсеукраїнською рекламною коаліцією прийнято новий індустріальний стандарт - «Технічний регламент розробки інтернет-проекту»\nDigital Developers Committee ВРК створив документ, що регламентуватиме технічні вимоги та стандарти щодо розробки і впровадження інтернет-проектів для гравців рекламно-комунікаційного ринку.\nРекламно-комунікаційна індустрія, як і будь яка інша, потребує для свого функціонування і особливо розвитку, дії певних загальноприйнятих правил, однозначного тлумачення всіма гравцями ринку професійних термінів, процедур, тощо.\nНаразі рекламний ринок України страждає від істотної проблеми, що полягає у нерозумінні базових процесів, що відбуваються при розробці інтернет-проектів.\nПри цьому зазначене нерозуміння починається з моменту вибору компанії-розробника і закінчується прийомом готового проекту. Тобто стосується будь-якого етапу розробки.\nДля того, аби клієнтові стало зрозуміліше та комфортніше під час комунікації із потенційними підрядниками і розробниками, було вирішено створити «Технічний регламент розробки інтернет-проекту».\nДокумент зрозуміло і детально визначає весь процес розробки, надає класифікацію проектів, вимоги до інформації, яку має представити клієнт, технічні вимоги до проекту, що знаходиться у процесі реалізації, та перелік популярних на даний момент технологій. Сподіваємось, що Регламент допоможе клієнту зрозуміти до чого йому необхідно бути готовим, як номінально має проходити процес розробки, яка команда має бути у розробника та якою він має володіти кваліфікацією та експертизою.\nОсновною метою Регламенту є досягнення консенсусу між розробником і клієнтом, однакової інтерпретації процесу розробки та взаєморозуміння задля досягнення бажаного результату.\nЯк і будь-який індустріальний стандарт, документ має рекомендаційний характер. Але ВРК сподівається що, якщо всі компанії-розробники (або хоча б більшість) будуть дотримуватися бізнес-підходів, що також наведені у регламенті, то клієнти будуть відчувати себе набагато комфортніше на ринку, не губитимуться поміж інколи зовсім протилежними пропозиціями та умовами. Регламент стане у нагоді і безпосередньо розробникам, адже він упорядковує етапи робіт, дає рекомендації для ефективної реалізації проекту, обов’язкові та бажані вимоги до проектів.\n«Вже давно пройшли ті часи, коли сайт був просто гарною картинкою. Зараз сайт – це повноцінний інструмент для бізнесу та просування бренду на ринок. І як будь-який інший інструмент, його потрібно правильно створити та вміло користуватися у подальшому, не забуваючи при цьому, що він має вирішувати задачі споживачів, бути зручним для співробітників Клієнта (саме з ним і працювати), використовувати найновітніші технології та підходи. При цьому створення такого проекту вимагає повноцінної активації двох сторін – Замовника та Розробника.\nЦей документ спрямований з одної сторони на те, щоб показати нашу кухню – що відбувається із проектом, хто бере участь у його розробці, а з іншої сторони, допомогти клієнту зробити співпрацю більш легкою, прогнозованою та зрозумілою. Це така собі дорожня карта, ознайомившись із якою у Клієнта буде чітке розуміння послідовності, відповідальності та очікуваного результату. І результатом роботи такої Команди стане ефективний проект, яким можна пишатися.» – коментує Ірина Муштіна, співзасновниця DDC, керівник команди, що працювала над розробкою цього документу.\nДаний документ був складений на основі аналізу сучасного процесу розробки та впровадження інтернет-проектів провідних українських і міжнародних компаній (digital розробників).\nРегламент та додаток до регламенту можна знайти за посиланням.\nПозмагайся за €5,500 для поїздки на Cannes Lions!


НАТО надасть Україні оновлений пакет допомоги / Новое Время\nНАТО надасть Україні оновлений пакет допомоги\n8 червня 2016, 19:19\nПредставництво Альянсу в Україні передало обладнання для реабілітації військових Нацгвардії, пообіцявши розширення програми допомоги\nНАТО готується представити українським військовим нову програму допомоги, яка буде спрямована в тому числі і на реабілітацію поранених, повідомляє прес-служба Національної гвардії України\n"Це частина тої допомого, яку ми значно примножили з часу анексії Криму та початку агресії на сході України. НАТО підтримує Україну і в подальшому ми плануємо значно наростити рівень підтримки. Вже через місяць ці пропозиції будуть розглянуті на найближчому саміті у Варшаві", - зазначив керівник офісу зв'язку НАТО в Україні Александер Вінніков.\nНапередодні представництво альянсу в Україні передало медичному центру Нагвардії обладнання для реабілітації військових для відновлення рухливості кінцівок та суглобів у післяопераційний період. Загальна вартість отриманого від НАТО обладнання становить 65 тисяч євро.\nНагадаємо, президент України Петро Порошенко відвідає Варшавський саміт НАТО. Він призначений на 8-9 липня. Очікується, що в Північноатлантичному альянсі підтвердять позицію НАТО щодо підтримки України та Грузії.\nТеги: НАТО Нацгвардія України Самміт Варшава


Ферми з сендвіч-панелей - будівництво під ключ в Києві, Львові та Україні | Здоровий Клімат\nШвидкомонтовні ферми з сендвіч-панелей\nТехнологія будівництва з сендвіч-панелей дозволяє зводити ферми для птиці та тварин з оптимальними умовами їх утримання. Сучасні ферми з ергономічною організацією простору знижують обсяг робіт по веденню тваринного господарства та економлять витрату ресурсів.\nБудівництво швидкомонтованих ферм з сендвіч-панелей під ключ в Києві та Україні\nШвидкомонтовані ферми для великої рогатої худоби, птиці, дрібних тварин не вимагають великих трудовитрат, припускають мінімальні витрати на доставку і монтаж. При цьому споруда відповідає санітарно-гігієнічним нормам, заявленим вимогам для утримання тварин. Ферму з сендвіч-панелей легко підтримувати в належному стані.\nБудівництво під ключ передбачає вибір ділянки, аналіз грунту, рівня залягання підземних вод, відповідність нормам. При проектуванні будівлі враховуються запити по підбору комунікацій і під'їзних доріг автомобілів різних габаритів. Для клієнтів будівництво під ключ - значна вигода. Крім якісного результату, який дарує швидкомонтованих технологія, ми, як виконавець, беремо на себе відповідальність за кожен робочий етап.\nШвидкомонтовані будівлі ферм - кращий вибір. Тому що:\nВисокі показники ізоляції\nЯк утеплювач для конструкції використовується мінеральна вата або пінополістирол - на вибір клієнта. Матеріал має високий показник теплопровідності. Захищає корівник / спорудження для тварин від холодного повітря.\nЗамки сендвіч-панелей, передбачені виробництвом, прискорюють процес будівництва і гарантують фіксацію листів без люфтів. Окремий плюс - при пошкодженні однієї з панелей, не потрібно розбирати конструкцію. Елемент демонтується і змінюється.\nСтінові та покрівельні сендвіч-панелі виготовляються з високоміцної сталі. Надійний матеріал в сукупності з дотриманням норм будівництва і вимог технології гарантують експлуатацію сільськогосподарського будови на кілька десятиліть.\nЦіна ферми з сендвіч-панелей і металевої конструкції для клієнта розраховується індивідуально. Залежить від розробки проекту під замовлення або обраного типового проекту, площі будівлі, обсягу металоконструкції і матеріалів, виду фундаменту і інших чинників. Для розрахунку вартості зверніться до менеджерів компанії.\nЗаздалегідь обговорюємо терміни будівництва на основі затвердженого проекту і беззастережно дотримуємося їх.\nВиконуємо комплекс роботи з нуля до здачі об'єкта в експлуатацію. Всі процеси виконуються без залучення сторонніх виконавців.\nЗа домовленістю виконуємо обслуговування обладнання, комунікації та споруди.\nПеред нами - професіонали, любителі своєї справи. З першого дзвінка в компанію до моменту здачі ферми в експлуатацію не пошкодував про те, що звернувся сюди. Знають що роблять і роблять це добре.\nЗапропонували великий вибір проектів під ферму з сендвіч-панелей, допомогли скоротити бюджет. Співпраця зайняло всього 3 місяці з моменту доопрацювання проекту. Рекомендую.\n. Микола Крот\nМожна сміливо покластися на цього забудовника. Фахівці з великої літери !!\nСкільки часу будівництва вимагають ферми з сендвіч-панелей?\nТерміни залежать від факторів: періоду, виділеного на проектування, аналізу будмайданчика, виготовлення матеріалів, а також від площі ферми. Приблизно, від 1 до 3 місяців.\nЧи потребують швидкобудуюємі ферми обслуговування?\nДосвід показує, що обслуговування потрібно у випадках фізичного впливу на панель, недотриманні правил і норм експлуатації. Як правило, обслуговування - рідкісне явище. Але якщо воно потрібне, то це можливо.\nЯкий термін експлуатації у швидкомонтованих ферм з сендвіч-панелей?\nТермін експлуатації залежить від відповідності нормам і вимогам. В середньому, це 30-50 років.


Межі «нормальності» щодо сексуального потягу, статевого життя, завжди варто розглядати як до певної міри умовні. Межі обумовлюються в першу чергу стали традиційними нормами, які превалюють в тому чи іншому суспільстві. Від даних умовних кордонів в обидві сторони спостерігаються відхилення-знижений і підвищений сексуальний потяг.\nЕротичний масаж - це спосіб двох сексуальних партнерів принести один одному задоволення, розпалити бажання, порушити. Щоб зробити еротичний масаж, по суті, не потрібно володіти якимись особливими навичками. Для якісного, дійсно збудливого еротичного масажу необхідно бути чуйними один до одного, вміти чути партнера, розуміти мову його тіла.\nСекс без запобігання\nСучасні засоби, що захищають від небажаної вагітності, численні і розрізняються за принципом застосування. Однак у кожного контрацептивного засобу є свої протипоказання. Деяким людям з тих чи інших причин не підходить жоден спосіб контрацепції.\nУ сексуальному житті кожної людини є свої особливості сексуальної поведінки. Іншими словами, кожна людина по-різному відчуває себе під час сексу. Сексологи із західних країн виділили кілька основних сексуальних примх, найбільш поширених у людей.\nСексуальні примхи - Аліса в країні чудес\nТака своєрідна примха відноситься до представниць прекрасної статі.\nПередчасне сім'явипорскування - це патологічний стан, коли представник сильної статі не може взяти під контроль тривалість статевого акту. Іншими словами, викид сперми наступає дуже рано, не завжди супроводжуючись оргазмом. З цієї причини партнерка, та й сам чоловік не отримують сексуальне задоволення.\nПерший статевий контакт\nПерший статевий контакт - вкрай значуща подія в житті кожної молодої людини. Хвилювання і тривога, збудження і страх - це ті, почуття, які супроводжують очікування і сам процес першого статевого контакту.\nПерший статевий контакт має статися за обопільним бажанням партнерів, коли обидва вони будуть до цього готові морально.\nКлімакс являє собою специфічний стан фізіології, при якому в організмі відбуваються вікові зміни, що зачіпають процес обміну речовин і гормональний фон. Довгий час вважалося, що клімакс - доля представниць слабкої статі. Однак медики довели, що і таке явище, як чоловічий клімакс, існує.


Польський експерт навчав підприємців Дніпра управляти місцевим розвитком. РЕПОРТАЖІ, Економіка ДНІПРОГРАД\nГоловна / РЕПОРТАЖІ , Економіка / Польський експерт навчав підприємців Дніпра управляти місцевим розвитком\nПольський експерт навчав підприємців Дніпра управляти місцевим розвитком\nВчора, 23 травня, у Дніпрі польський експерт Кшиштоф Лонтка розповів про особливості управління місцевим розвитком в процесі децентралізації. Учасниками семінару стали представники ОТГ, підприємці, активісти громадських організацій, бізнесмени та культурні діячі. Про це повідомляє кореспондент Дніпрограда з місця проведення – коворкінгу «Clever Space Dnipro».\nПід час семінару директор Управління неінвестиційних проектів Адміністрації міста Люблін Кшиштоф Лонтка оцінив сильні і слабкі сторони управління у різних важливих для Дніпра сферах. Йдеться про доступність, культуру, освіту, підприємливість, ефективність праці та інше. При цьому лектор використовував методику RADAR.\n«Проект підтримки децентралізації впроваджується на території всієї України. Децентралізація – це один з найуспішніших процесів, який діє в Україні. Ми вже проводили навчання разом з обласною владою в містах та селах Дніпропетровщини. У вашому регіоні відчутні результати. Головне завдання проекту - встановити міжсекторну співпрацю», - зазначив Кшиштоф Лонтка.\nСемінар включений в програму «Професійні кадри в місцевому самоврядуванні – формування компетентних команд публічної адміністрації у сфері підтримки реформи самоврядування в Україні».\nЯк зазначається, навчальний захід співфінансується Міністерством закордонних справ Республіки Польща в рамках польської співпраці для розвитку.\nРаніше повідомлялося, що Дніпровську делегацію запросили до польського міста Люблін для обміну досвідом у втіленні стратегій розвитку міст. Сторони обговорили координацію зусиль у реалізації грантових проектів і обмін практиками Люблінського науково-технологічного парку та Індустріального парку Industrial Forpost у Дніпрі.\nТеги: семінар, децентралізація, управління


Кременчужанка перемогла у всеукраїнському конкурсі «Стежками Каменяра» – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Полтавщина > Кременчужанка перемогла у всеукраїнському конкурсі «Стежками Каменяра»\nКременчужанка перемогла у всеукраїнському конкурсі «Стежками Каменяра»\nЖурі Всеукраїнського учнівського літературно-мистецького конкурсу «Стежками Каменяра» визначило переможців серед 1811 школярів віком від 6 до 16-ти років із усіх регіонів України, повідомляє Укрінформ.\nКращих визначали у номінації «Поезія», «Проза», «Драматургія» та «Краща ілюстрація до творів Івана Франка». Однією з переможцниць у номінації «Проза» стала дев’ятикласниця школи-інтернату при Кременчуцькому педагогічному коледжі ім. А. Макаренка Вікторія Яненко (робота «Герої не вмирають!»). Нагородження відбудеться 1 червня в Києві біля памʼятника Іванові Франку.\nЗа словами організаторів, найактивнішими за кількістю поданих робіт на конкурс були школярі зі сходу України. Всеукраїнський учнівський літературно-мистецький конкурс «Стежками Каменяра» було організовано Міжнародним фондом Івана Франка, Міністерством освіти і науки України та громадською організацією «Львівське товариство» у місті Києві. У 2018 році конкурс відбувся вперше і мав на меті посилити творчу мотивацію у вивченні учнями закладів загальної середньої освіти творчості Івана Франка через створення творів у різних жанрах.\nЗранку російські найманці обстріляли пункт пропуску Гнутово. Оголошений режим “ЧЕРВОНИЙ”, – ООС\nУ Балаклії тривають заходи з остаточної ліквідації надзвичайної події на території 65 арсеналу\nВалюта Купівля Продаж BTC7296.90098064.9957


Біля Києва вшанувати тисячі жертв Катинської трагедії - Укрaїнa - TCH.ua\nБіля Києва вшанувати тисячі жертв Катинської трагедії\nThumbnail for "12_катинська_трагедія"\nУкрaїнa 13 квітня, 23:46\nВід рук радянських катів загинув увесь цвіт польського війська.\nУрочисте вшанування польських громадян-жертв Катинського злочину відбулося в Національному меморіальному комплексі "Биківнянські могили". Посол Польщі в Україні Бартош Ціхоцький назвав ці події справжнім доказом агресивної позиції СРСР і його причетність до розв’язання Другої світової війни, йдеться в сюжеті ТСН.19:30.\nУрочисте покладання квітів супроводжувалося молитвою, дзвоном і хвилиною мовчання. "Це місця масових вбивств поляків, українців та представників інших національностей, стали величезною травмою для польської нації. Чоловіки, батьки, брати були брутально вбиті, без суда і слідства, лише тому, що служили у польській армії", - наголосив польський представник. До церемонії долучились до 200 людей із червоно-білими квітами, польськими та українськими прапорами. Переважно це етнічні поляки. "Кожен рік 13 квітня рахується, що це річниця цих розстрілів, і кожного року всі поляки збираємося тут, щоб пом’янути всіх загиблих", - пояснили вони.\nВідеоУ Києві відбулося урочисте вшанування жертв Катинського розстрілу\nУрочисте вшанування відбулось в Національному меморіальному комплексі "Биківнянські могили". Посол Республіки Польща в Україні Бартош Ціхоцький назвав ці події справжнім доказом агресивної позиції радянського союзу і його причетність до розв’язання другої світової війни. Подробиці - у сюжеті.\nТСН. 19:30 13 квітня, 20:31\nМеморіал поставлено на місці масових поховань жертв сталінського режиму. У Биківні було поховано понад 4 тисячі поляків, скільки в цій землі українців – невідомо. У 1936 році НКВС відкрив спеціальну зону для таємних поховань. Після нападу Радянського союзу на Польщу у 1939 році військовополонених тримали у кількох концентраційних таборах. У березні 1940-го народний комісар внутрішніх справ Лаврентій Берія вирішив їх розстріляти, тож із початку квітня поляків почали вивозити на розстріл ешелонами. В історію цей воєнний злочин СРСР увійшов під загальною назвою Катинська трагедія. Буквально за лічені дні було страчено майже 22 тисячі поляків, частину із них поховано під Києвом. "Пострілом у потилицю. Тут 3600 польських офіцерів", - розповів Антоній Стефанович.\nЧому українці мають пам'ятати про Катинь\nПісля завершення Другої світової війни радянське керівництво звинуватило нацистів у скоєнні цих воєнних злочинів, протягом 50 років радянські історики і пропагандисти фальсифікували події, пов’язані із репресіями НКВС. Згодом Європейський суд з прав людини назвав розстріли воєнним злочином, винним у якому визнав радянське керівництво на чолі з Йосипом Сталіним. Росію, котра стала правонаступницею СРСР, зобов’язали розслідувати злочини, однак цього досі не відбулося. "Протягом 50 років родичам було заборонено навіть говорити про цю трагедію. Це все ще величезна травма, яка не розслідувана до кінця, і де жоден винний не покараний. І визнання цієї трагедії є вкрай важливим для перетворення російського суспільства у вільне", - вважає посол.\nЧитайте також: Три роки після "Катині-2" не поєднали поляків у розумінні трагедії\nУ 2010 році президент Польщі Лех Качинський мав намір відвідати траурні заходи, приурочені до 70-ї річниці катинської трагедії під Смоленськом, але його літак розбився. Наразі усі обставини цієї катастрофи розслідують повторно. Згідно із висновками польських і британських експертів, літак було підірвано зсередини. Відтоді польські делегації до катинського кладовища, що у Росії, не літають.


Сергій Паровик: «Хочу бути просто депутатом і працювати в рідному краї» | ЗНАЮТЬ ВСІ\nHome ДецентралізаціяПряма моваСуспільствоСергій Паровик: «Хочу бути просто депутатом і працювати в рідному краї»\nВ селі Ясенове-2 створюють зону передових технологій, де кожен охочий, перейнявши потрібний досвід, зможе створити свою справу й отримати солідний прибуток.\nНа теренах Одещини є місце, де ентузіасти створюють «бізнес майбутнього». Розводять плантації равликів, саджають дерева, які очищають атмосферу, відбудовують старі сільські хати. А головне — забезпечують роботою й усіма благами цивілізації простих селян, своїх земляків, заводячи в район значні інвестиційні кошти.\nЦе місце — Любашівський район. А одним з тих ентузіастів є голова місцевої райради Сергій Паровик, який називає себе «патріотом і людиною дії». Люди ж називають Паровика «татом», а його друга й соратника – депутата Одеської обласної ради Анатолія Артеменка – «мамою». Саме так, з гумором. І з величезною повагою. Бо поважати їх дійсно є за що.\nМи проїхались околицями усього одного-єдиного села Любашівського району, що зветься Ясенове Друге. Проте навіть ця невелика екскурсія, проведена для нас Сергієм Паровиком, дуже вразила й вселила впевненість: українське село нікому не здолати. Ні злодіям, ні кризі, ні війні…\nЯк Паровик у гості Президента запрошував\nНа всю Україну голова Любашівської райради Сергій Паровик прославився минулого року, коли запросив президента Зеленського до себе у гості. Аби той на власні очі подивився, як тяжко дається зараз сільчанам їхній урожай. Було це напередодні прийняття закону про ринок землі.\nРезультат всім відомий: закон таки прийняли, врахувавши, в більшості, вимоги аграріїв. А Президента в Любашівському районі чекають до цих пір…\nВ рідному краї Сергія Паровика й без піар-акцій знає кожен. Люди кажуть, що якби не він, то не було б тут ні води, ні газу, ні доріг. За це й кличуть «татом» ті, хто отримав у свій час від Паровика та його вірного друга, депутата Одеської облради Анатолія Артеменка усіляку допомогу – на лікування, на навчання, на вирішення безлічі невідкладних питань.\nСам же Сергій Паровик вважає себе «діючим патріотом», який не кричить про любов до рідної землі, а просто на ній працює. Часто – майже цілодобово. Бо проектів, планів і завдань, що ставлять перед ним люди, не порахувати. Тому й про відпочинок тільки мріє, мовляв, ще трохи – та й на пенсію, під яблуню на городі.\n«Ну, в крайньому випадку, стану простим депутатом. Хай покерують тепер нові люди й покажуть, на що вони здатні. А я подивлюся, може, щось пораджу, допоможу, а при необхідності й покритикую!»\nНа долю голови Любашівської районної ради Сергія Михайловича Паровика випало чимало різних випробовувань, але він зумів залишитися доброю людиною, яка вірить в добро. А ще – в те, що людина має приносити користь суспільству, а інакше навіщо вона живе?..\nМісцевий парламент Сергій Паровик очолив майже п’ятирічку тому – 24 листопада 2015 року його було обрано головою Любашівської районної ради VII скликання.\nНевгамовний та енергійний, великої сили волі та мужності чоловік (не кожен захоче добровільно очолити дотаційний район, залишивши улюблену справу) азартно ставить перед собою суперзавдання: залучити інвесторів, відремонтувати дороги, покращити соціальну інфраструктуру (заклади освіти, медицини та культури), розвивати аграрний сектор економки та промисловість.\nІ методично їх виконує. Одне за другим. Інвестиції залучає,зелений туризм розвиває, дороги стелить, дітям стадіони і школи будує, амбулаторії ремонтує, нові робочі місця створює! А ще за ініціативи Сергія Паровика в районі проводиться інвентаризація с/г земель, покращено водопостачання сіл, створено таку райлікарню, якій заздрять по всій області.\nЗ найголовніших досягнень Сергія Паровика та його однодумців — капітальний ремонт стратегічної траси Т-16-21 Саврань-Бакша-Заплази-Любашівка, Т-16-23 Березівка-Покровка-Троїцьке, з Шликаревого до Зеленогірського, Боково-Ярмаківка. Віднедавна — капітальний ремонт частини тракту між Гвоздавкою та Ясеновим.\nІ якби не адміністративно-територіальна реформа, якою наприкінці року передбачається ліквідація Любашівського району, Сергій Паровик міг би ще більше користі принести людям.\n«На жовтневих виборах до місцевих об’єднаних територіальних громад на керівну посаду не претендуватиму,— ділиться він подальшими планами. – Мені вистачило копіткої роботи в районній раді. Хочу вже безпосередньо попрацювати на благо розвитку рідного краю».\nЯк два хлібороби газифікували цілий район\nХлібороб з діда-прадіда, Сергій Паровик декілька років тому поставив собі за мету створити самодостатнє і рентабельне сільськогосподарське підприємство.\nРоблячи ставку виключно на власний запас міцності, він працював продуктивно й прогресивно і перетворив ТОВ «Новатор» (щоправда, не в Любашівському, а сусідньому Ананьївському районі) на передове господарство, ставши надійним соціальним партнером місцевій сільраді та школі.\nВідколи Сергій Михайлович очолив Любашівську районну раду, в «Новаторі» господарює фаховий агроном, син Михайло — магістр Київського національного університету біоресурсів і природокористування України\nАле найуспішніший свій проект — ТОВ «Прометей-Парт» — Сергій Паровик заснував років 15 тому разом з Анатолієм Артеменком. Це підприємство стало не тільки одним з лідерів району, а й основою соціальних ініціатив Артеменка й Паровика, в рамках яких район майже повністю газифіковано та забезпечено якісною питною водою.\n«Якщо не ми, то хто?» — говорили засновники ТОВ «Прометей-Парт», оголосивши жителям сіл Надкодимщини про свій намір газифікувати сільську глибинку.\nУ березні 2004 року був забитий перший кілочок на місці майбутнього розташування газорозподільного пункту в смт Зеленогірське. Практично ніхто не вірив, що підприємцям-активістам вдасться реалізувати свою складну і дуже витратну ідею.\nВзявши під заставу власних господарств банківські кредити, фермери оплатили розробку проектно-кошторисної документації і приступили до справи. Почали з соціальних об’єктів. Вже напередодні 2007 року природній газ з’явився в селах Гвоздавка-2 і Ясенове-2. А сьогодні, завдяки ініціативі Паровика й Артеменка, Любашівський район майже повністю газифіковано. Опалюються голубим паливом школи, медзаклади, дитсадки.\nЗгодом друзі-фермери взялися за реалізацію програми «Питна вода Одещини». Сьогодні завдяки їм в селах збудовано сучасні водопровідні мережі. Потім «прометеївці» відродили 100-річну школу в Ясеновому та Гвоздавці, місцевий Ясенівський храм і чимало інших закладів соціальної сфери. Тепер же ремонтують заклади медицини в обох Гвоздавках.\n«Також поглибили русло річки Кодими, розчистили джерела і тепер у річці є достатньо води, — розповідає Сергій Паровик. — За нашою рекомендацією було створено товариство рибалок, яке зарибнило річку. Раніше глибина Кодими була лише 90 см. Плесо було зарослим водоростями, і водойма перебувала на грані екологічної катастрофи. Сьогодні вода чиста, а річка глибока. Вісім років назад після операції я певний час був удома, і на місці старого кар’єру-сміттєзвалища влаштував стадіон. Завезли більше 800 тонн піску, висадили сосни. Після відновлення дороги та створення нових робочих місць у селі залишиться більше молоді, і стадіон запрацює на повну потужність».\nОкрім того, за ініціативи Паровика та за підтримки Ясенівського сільського голови Олени Дроздовської на занедбаній території турецькі інвестори звели потужну сонячну електростанцію, яку невдовзі введуть в експлуатацію.\n«Як бачимо, невдоби можуть перетворитися на плантації павловнії, равликові ферми та поля — під крапельне зрошення. Вже працює завод з переробки лаванди і шавлії. У Любашівці і Солтанівці відкрилися два приватних елеватори тощо. На малопродуктивних землях вирощується чудо-дерево павловнія. Перспективним напрямком є впровадження системи крапельного зрошення. Працює екзотичне підприємство з розведення равликів тощо. Таким чином можна налагодити прибутковий бізнес, з якого місцева громада також матимете непогані кошти на свій соціальний розвиток», — резюмує Сергій Паровик.\nАгробізнес на павловнії, або як протистояти змінам клімату\nНа околицях Ясенового-2, там, де на малопродуктивних землях віднедавна з’явилися спеціалісти з компанії ТОВ «Синергія-Е».На 41 гектарі вони висадили дерево-фенікс, про користь якого Сергій Паровик може розповідати годинами.\n«Це дерево — чемпіон зі зростання: за 5 років досягає 20-метрової висоти, — каже Сергій Михайлович і любовно гладить листочки саджанців рослини з дивною назвою «павловнія». — Маючи велике листя, одне дерево щороку поглинає близько 20 кг СО2 і продукує 5-6 кг кисню, оздоровлює і відновлює ґрунт, гарний медонос. З біомаси можна налагодити виробництво біоетанолу та пелет, що допоможе вирішити енергетичну кризу. Деревину використовують в суднобудуванні та авіабудуванні, виготовленні дошок для серфінгу, лиж, сноубордів, паркету, меблів тощо. Із залишків виробляють пелети. Листя, гілки та коріння — сировина для легкої, харчової, хімічної та фармацевтичної промисловості. Дерево-фенікс здатне рости на малородючих ґрунтах, відрізняється високою стійкістю до температурних коливань, шкідників і хвороб, а після зрізу регенерує 4-5 разів!»\nЩоправда, закласти один гектар павловнії, з урахуванням вартості саджанців, вартує близько 8-10 тисяч євро. Через 5-6 років можна заготовити 400 м3 деревини. При ціні кубічного метра ділової деревини 120 євро розмір чистого прибутку складе близько 40 тисяч євро з гектара.\n«Впродовж шести років при нинішніх несприятливих погодних умовах можна виростити прекрасну деревину павловнію. Це прекрасний медонос і виділяє більше кисню ніж інші дерева. Потрібна лише підтримка держави, — підкреслює Паровик. — Зараз закладено плантацію павловнії ще на 30 гектарах. Неподалік неї мрію відновити занедбаний ставочок…\nСкажіть, як не любити такий край, як не любити?! Тож треба працювати на перспективу, а не жити сьогоднішнім днем!»\nУ поїздці Ясенівськими пагорбами Сергій Паровик продемонстрував нам ті самі невдоби, на яких селяни висадили саджанці 112-го клону павловнії, привезеної аж з Іспанії. Для зручності підприємці прогрейдерували польові шляхи, підвезли в бочках воду для поливу рослин.\nУ своєму коментарі очільник Любашівщини зазначив, що українські фермери навчилися вирощувати високі врожаї традиційних сільгоспкультур, чому, зокрема, сприяють родючі ґрунти нашої країни. Натомість в нашій зоні ризикованого землеробства далеко не скрізь складаються сприятливі умови для вирощування зернових чи олійних культур, а також закладання садів і ягідників. Тому відмінною альтернативою може стати висаджування такої унікальної породи із цінною енергетичною та діловою деревиною як павловнія. Далекоглядний керівник району закликає аграріїв сусідніх районів також вирощувати цю культуру, що у подальшому дозволить консолідувати великі партії деревини для відправлення на експорт. Також є перспектива будівництва в районі деревопереробного підприємства із залученням державних інвестицій та покращення екології.\n«На осінь займуся розбудовою батьківського краю!»\nІз закінченням каденції Любашівської районної ради восени нинішнього року, якщо коронавірусний карантин не завадить відтермінувати зміни територіального устрою країни, Сергій Паровик планує остаточно піти на пенсію і зайнятись облаштуванням власної садиби.\nА ще вирішив: балотуватиметься в депутати, бо має ще плани та ідеї, які варто реалізувати для блага усієї громади Любашівщини. Насамперед, це стосується остаточного вирішення подальшої долі Заплазького цукрового заводу.\n«Мрію також зробити пам’ятники архітектури трьом століттям: 19, 20 і 21-му. Перші дві будівлі є, залишилося лише нинішнє архітектурне диво сотворити», — поділився планами Сергій Паровик.\nПоруч з батьківською хатою, де він мешкає з дружиною Тетяною, синами Михайлом і Олександром та старенькою матір’ю Ніною Василівною, невгамовний Сергій Михайлович реставрує 150-річну стару хатинку своїх далеких родичів. Планує відновити садибу у її первісному вигляді, відродити внутрішнє убранство та створити на її базі етнографічний осередок зеленого туризму. Вже придбав старовинний верстат, на якому прабабусі і бабусі виготовляли рядна та килимки. Майстри перекривають очеретом дах старої оселі. Матеріал місцевий, заготовлений на річці Кодима. Вже оновлено давню криницю.\n«Весь цей час був зайнятий районом. Дасть Бог, на осінь займуся розбудовою батьківського краю»,— мріє ясенівський ентузіаст.\nОселя Паровиків стоїть над самою річкою Кодимою. В кінці городу, який здебільшого обробляють дружина і сини, бо у господаря державних справ вистачає, збудована копанка (невеличкий ставочок), що використовується для розведення риби і поливу городини. Неподалік стоїть екзотична будівля для відпочинку та зберігання риболовних снастей. Є також дерев’яний човен. З гордістю продемонстрував Сергій Михайлович свій чудовий сад, ялини і навіть кущі диковинної ягоди лохини, привезеної ним з Волинської області…\nПатріот – це той, який діє!\nМайже посеред садиби Паровиків височіє флагшток з українським прапором, мабуть, єдиний в окрузі. Саме полотнище дісталося Сергію Михайловичу від друзів більше 15 років тому. Й відтоді український прапор висить на видноколі…\nПіднімаючи у височінь стяг, Сергій Паровик пригадав, як влітку 2016 року до райдержадміністрації звернувся атовець Вадим Матросов («Боцман») з незвичним проханням: йому потрібні 1,5 тисячі гривень на придбання музичного центру. Адже старший розвідник 46-го окремого батальйону спеціального призначення «Донбас-Україна» прославився вилазками на нейтральну територію, де вночі високо вішав синьо-жовтий прапор, а на світанку вмикав голосно Гімн України, чим дуже дратував ворогів. А потужніша техніка була йому потрібна, щоб над позиціями ще голосніше звучало: «Ще не вмерла України ні слава, ні воля….». На превеликий жаль, відважний боєць з Любашівки загинув 8 вересня того ж року.\nЗ 2014 року, коли розпочалася війна, Сергій Паровик разом з однодумцями та сільгоспвиробниками району підтримали українську армію, надавши вагому допомогу воїнам, які мужньо захищають нашу Вітчизну на Донбасі.\nУ травні 2019 року він особисто побував в районі Волновахи з гуманітарною місією разом з депутатом обласної ради Олександром Бондаренком та ветераном АТО Ярославом Швецем, щоб землякам — контрактникам-десантникам Миколі Коверзюку і Василю Саракію, які воювали на лінії фронту, доставити необхідні військові пристрої: тепловізор і польовий фортифікаційний перископ. Забезпечили захисників мобільними газовими плитами, продуктами харчування, цигарками. Скрасили солдатський стіл кілька фаршированих коропів, пироги, знамениті любашівські ковбаси тощо.\n«З початком війни на сході країни нашим захисникам надавалась, надається і надаватиметься допомога до самої перемоги», — обіцяє наш герой.\n50-річному Сергію Михайловичу Паровику сьогодні є чим пишатися в житті. Він з честю заслужив глибоку пошану людей, даруючи їм не тільки свої знання і досвід, але й тепло своєї душі…\nЯк ЗНАЮТЬ ВСІ, голова Любашівської районної ради Сергій Паровик на особисті кошти створює унікальний музей.\nБольшой передел на Юге: Ставницер выдавил Вецкаганса, а друзья Саакашвили получили порт в Херсоне\nВерховной Раде остались считанные дни


Депутатські запити і звернення | СТАРОВИЖІВСЬКА РАЙОННА РАДА\n- Будь-що -Бабій А.М.Багновий С.М.Барчук В.С.Бащук В.Я.Бубела Ю.В.Вавриш В.Т.Галян В.В.Герун А.Ф.Голуб О.М.Давидюк В.В.Дричик Б.С.Кабарчук Б.М.Коваль Ю.Г.Корець Л.С.Лавринюк А.П.Лащук А.М.Мазурик Л.В.Малюта А.В.Манькута С.Л.Маркевич В.П.Омельчук І.М.Остапук В.І.Остапук М.Я.Піцик Т.Г.Романюк В.П.Савчук А.М.Цалай Р.ЮЦалай Р.Ю.Шава В.Ф.Шлапай М. П.Шух І.О.Яриніч В.П.\nПро депутатський запит Романюка В.П.\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Романюка В.П. районна рада\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Романюка В.П. щодо зміни графіка руху та ліквідації окремих рейсів маршруту в часовому поясі Стара Вижівка – Сукачі та Сукачі- Стара Вижівка – Ковель та дати правову оцінку діям перевізників і відновити всі попередні рейси і графіки руху автобусів в даному напрямку.\n2.Про суть розгляду даного депутатського запиту проінформувати районну раду та депутата Романюка В.П. у передбачений законодавством термін.\nНаправлено для розгляду\nПро депутатський запит Блінова В.О.\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Блінова В.О. районна рада\n1. Направити прокурору району Басу В.В. депутатський запит Блінова В.О. про надання правової оцінки начальнику відділу освіти Лабнюк Л.Ф. щодо нецільового використання або розбазарювання бюджетних коштів при закупівлі природного газу.\n2.Про суть розгляду даного депутатського запиту проінформувати районну раду та депутата Блінова В.О. у передбачений законодавством термін.\nПро депутатський запит Литвина О.С.\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши усний депутатський запит Литвина О.С. районна рада\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Литвина О.С. щодо відновлення навчання в Борзівській школі.\n2.Про суть розгляду даного депутатського запиту проінформувати районну раду та депутата Литвина О.С. у передбачений законодавством термін.\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Литвина О.С. районна рада\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Литвина О.С. щодо відкриття аптечного пункту в приміщенні комунальної аптеки с. Кримне з метою забезпечення жителів цього села та навколишніх сіл медикаментами.\n2.Про суть вирішення даного депутатського запиту проінформувати районну раду та депутата Литвина О.С. у передбачений законодавством термін.\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Литвина О.С. про взяття та внесення в реєстр ботанічних пам’яток України кілька берез чорних, які знаходяться навпроти вже взятої під охорону чорної берези.\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Литвина О.С. щодо введення в штати сільських рад посади землевпорядника з повною оплатою праці.\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Литвина О.С.. районна рада в и р і ш и л а:\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Литвина О.С. щодо вжиття заходів для спрямування через с. Седлище в обідню перерву автобусного маршруту Стара Вижівка – Ковель.\nНаправити для розгляду\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про\nмісцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Литвина О.С. районна рада в и р і ш и л а:\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І., депутатський запит Литвина О.С. з приводу вирізування дерев біля в смт Стара Вижівка та в майбутньому проводити зрізування дерев тільки після обговорення із громадськістю селища.\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15,21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Литвина О.С. районна рада\n1. Направити депутатський запит головному лікарю Старовижівської центральної районної лікарні Корець Л.С. щодо проведення медичного огляду учнів Старовижівської ЗОШ після проведеної проби Манту.\n2.Про суть розгляду даного питання повідомити районну раду та депутата Литвина О.С. у передбачений законодавством термін.\nПро депутатський запит Оніщука Р.А.\nвід 30.09.2011 № 10/19\nВідповідно до пункту 9 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 15, 21-22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», розглянувши депутатський запит Оніщука Р.А. районна рада\n1. Направити голові районної державної адміністрації Семенюку В.І. депутатський запит Оніщука Р.А. щодо щодо режиму роботи Руднянського дитячого садочка\n2. Про суть розгляду даного питання повідомити районну раду та депутата Оніщука Р.А. у передбачений законодавством термін.\nНадіслано виконавцям для розгляду


УСІ МИ ЄДИНА СІМ’Я\nДля України, землі якої тривалий час були окраїнними губерніями, східними кресами, далекими провінціями та іншими складовими сусідніх держав і яка досі не може, вже будучи незалежною, очухатися, оговтатися від проблем, що дісталися їй у спадщину від минулих століть, День Соборності саме сьогодні, коли нахабно анексовано Крим і ллється невинна кров на Донбасі, актуальний, як ніколи.\nУ XX столітті 22 січня стало днем, надзвичайно пам’ятним для українців. Саме цим числом датовано 1918 року четвертий Універсал Української Центральної Ради, який проголосив Україну «самостійною, ні від кого не залежною, вільною суверенною державою українського народу». Наступного 1919 року на Софійському майдані в Києві саме 22 січня урочисто проголошено Акт возз’єднання Української Народної Республіки й Західноукраїнської Народної Республіки. В Універсалі Директорії УНР, виданому цього дня, заявлено: «Однині воєдино зливаються століттями одірвані одна від одної частини єдиної України - Західноукраїнська Народна Республіка (Галичина, Буковина й Угорська Україна) і Наддніпрянська Вели-ка Україна. Здійснились віковічні мрії, яки-ми жили і за які вмирали найкращі сини України».\nНа жаль, і сьогодні, у XXI столітті, найкращим синам України доводиться боротися й вмирати за її незалежність і соборність. Рівно рік тому, 22 січня 2014 року, на вулиці Грушевського в Києві загинув 20-річний громадянин України вірменського походження Сергій Нігоян, який відкрив список Героїв Небесної сотні, яких 21 листопада 2014 року, в день першої річниці від початку Революції гідності, посмертно вшановано найвищим державним званням - Героя України.\nЄ серед Героїв Небесної сотні й подоляки. Це, зокрема, уродженці с.Гаврилівці Кам’янець-Подільського району Анатолій Корнєєв і Віталій Васільцов.\nНапевно, жодна з країн світу не знала такого розпорошення своїх земель, як Україна. Хоча свята, аналогічні нашому Дню Соборності, є ще в деяких країнах. Так, німці 3 жовтня святкують День німецької єдності в пам’ять про те, що цього дня 1990 року відбулося об’єднання в єдину Федеративну Республіку Німеччини двох німецьких республік, штучно роз’єднаних після закінчення Другої світової війни. Цей день у німців навіть є вихідним, чого не скажеш про наш День Соборності.\nКраїни, які колись володіли українськими землями, зокрема Литва, Польща, Австрія, Угорщина, Чехія й Словаччина (колишня Чехословаччина), Туреччина, Румунія, на сьогодні все-таки більше сконцентровані на власних проблемах, а не на територіальних претензіях до України, визнають непорушність її державних кордонів, зафіксованих міжнародними угодами. І тільки одна держава, маючи колосальну територію та цілу низку колосальних проблем із тим, щоб забезпечити належне життя людям у російській глибинці, ніяк не може залишити у спокої сусідню Україну. Все мариться росіянам свій день соборності, коли українці та білоруси нарешті визнають росіян своїм старшим братом і знову заживуть із ними в одній єдиній неподільній державі. Ну, марили, мріяли би собі потихеньку (мало хто про що мріє), але ж у Росії це стало цілеспрямованою політикою, ледь не національною ідеєю - відродження в просторі колишньої імперської потужності. Якби могли, то й Аляску би в американців відкусили.\nНа жаль, і в Криму, і на Донбасі, де на голому місці народилися ефемерні народні республіки, затуманилася в людей голова від ілюзорних кремлівських заманливих калачиків і геть запропастився десь здоровий глузд. Тож сьогодні головна проблема соборності України - це повернення в українське лоно цих двох блудних синів - Криму й Донбасу. Звісно, можна згадати Тараса Бульбу та його зрадливого сина Андрія, але не вдатися до крайньої міри, а просто помахати рукою невірним територіям, мовляв, живіть собі, як знаєте, а ми наводитимемо лад на тій території, що залишилася підконтрольною нам. Але, по-перше, чи заспокоїться на цьому Росія? І по-друге, чим завинили люди (і передусім кримські татари й українські патріоти), яким доведеться жити на відчахнутих територіях або вимушено покидати рідні місця?\nСоборність не означає, що ми маємо бути однаковими, одноманітними в усіх усюдах. Навпаки, ми маємо бути різними, різноманітними і цим самим збагачуватися один від одного, зміцнювати один одного. Це так важливо - визнати, що інший зовсім не такий, як я, і має повне на це право. На пам’ять спадають Чернівці австрійських часів, де люди, зазвичай, знали по п’ять мов. І це була не межа. Так, батько Аркадія Браеску - кам’янчанина, що родом із Чернівців, добре знав сім мов - українську, молдавську, румунську, французьку, італійську, польську та чеську. І для Чернівців того часу, за словами Аркадія Ілліча, це не було дивом. Зауважимо, що серед семи названих мов немає російської. І, можливо, в тому була гармонія тодішніх Чернівців (ще до Першої світової війни), що в їхнє усталене життя не втрутилися росіяни зі своїм месіанізмом, «особенной статью», кажучи словами з відомого вірша Федора Тютчева.\nВзагалі, росіян в Україні я би поділив на два роди. Одні, серйозно поварившись в українському середовищі, залишаючись росіянами, стали українцями - як україно-, так і російськомовними, відчувають красу, силу й глибину української мови, культури, традицій. Інші, перебуваючи здебільшого в російському та російськомовному середовищі, дивляться на українців та їхню мову й культуру як на явища другого або третього сорту. А тут ще занадто запопадливі українці мимоволі підкидають хмизу в багаття, яке російська пропаганда роздмухує ледь не до рівня вселенської пожежі. Хочеться вірити, що з часом здоровий глузд візьме гору над емоціями, що, наступивши усоте на ті самі граблі, ми нарешті зрозуміємо: жити в мирі набагато краще, вигідніше, комфортніше, ніж воювати - тим паче за ілюзорну мету, яку щоразу підживлюють не чисті на руку політики.\nМіжнародна організація шахістів (ФІДЕ) має чудовий девіз: «Gens una sumus», тобто «Усі ми єдина сім’я». Чому би і нам не запозичити в представників найінтелектуальнішого виду спорту це чудове гасло й на вічні віки проголосити в Україні: «Усі ми єдина сім’я»!


Як відвідати гарне місто Ванкувер, Канада - Історії подорожей - 2019\nВідвідування Ванкувера: найкраще місто в Канаді?\nОновлено: 11/2/18 | 2 листопада 2018 року\nРозташований у Британській Колумбії, Ванкувер є найбільшим містом у Західній Канаді і третім за величиною у всій Канаді. Він відомий своєю природною красою, оскільки він розташований між горами і океаном. Ванкувер є одним з моїх десяти улюблених міст у світі.\nБлизькість Ванкувера до океану і гір робить його відмінним місцем: за лічені хвилини можна дістатися від центру міста до гір або пляжу. Ванкувер - це мрія мешканців міста, які потребують свіжого повітря, але не можуть повністю переїхати в сільську місцевість.\nВанкуверу трохи більше 100 років, і його тезка, капітан Джордж Ванкувер, проплив через Першу Вузьку в 1792 році. Перше поселення на півострові міста було Гранвіль, розташоване на місці сьогоднішнього Гастауна. Його розташування та гавань зробили його відмінним місцем для порту, і Ванкувер незабаром став найбільшим портом у регіоні. Сьогодні, це - все ще головний західний порт Канади та запускаюча земля для найбільш cruises Внутрішній Прохід.\nВанкувер, мабуть, найбільш відомий своєю красою і можливостями, які надає його природне середовище. Оточений водою з трьох сторін і увінчаний горами Північного Берега, Ванкувер є відмінною відправною точкою для відкриття багатьох заходів на свіжому повітрі. Менш ніж за годину, я пішов від центру міста до гір, досліджуючи область Капілано, долаючи свій страх висоти на мосту Капілано, походи через річки, і закінчуючи в випадкових морських портах, тому що я забув, що автобусна зупинка мені потрібно, щоб вийти в.\nСправжня привабливість Ванкувера походить від цієї суміші природи і людини - від міста до гори і назад все в один день.\nГоловний парк Ванкувера є перлиною серед міських парків по всьому світу. Stanley Park є неперевершеним. Розташований на краю міста, цей парк є оазисом спокою у вже розслабленому місті. У парку є акваріум, пляжі, милі стежок, які дозволяють вам розчинитися в природі, поки ще за два кроки від міста. Це робить для великого середнього дня перерва місце, місце піти або hike, або місце тільки розслабитися. У парку ви не чуєте жодного звуку міста. Тут легко розслабитися, без натовпу, який ви бачите в Центральному парку або Гайд-парку.\nДля гурманів, Ванкувер представляє захоплення для тих, хто любить азіатську кухню. Як найбільший західний порт Канади, іммігранти з Азії давно називають Ванкувер домом. Це призвело до міста з високим азіатським населенням і азіатської кухні на кожному куті. Тут можна знайти суші, китайську та деякі дивовижні корейські страви. Ванкувер є домом для другого за величиною китайського кварталу в Північній Америці після Сан-Франциско.\nВанкувер - місто хіп - він нагадує мені багато про Сіетл і хрест між Мельбурном і Сіднеєм. Гуляючи навколо, кожний розслабляється, дружній, та дуже “прохолодний.” Будинки ультра-сучасні, та є кафе скрізь та на відкритому повітрі ресторани коли погода красива.\nРечі, щоб побачити і зробити в Ванкувері\n1. Здійсніть безкоштовний пішохідний тур\nОдин з перших речей я коли я дістаюсь до нового міста беру гуляючу подорож. Це відмінний спосіб відчути місто, побачити основні визначні пам'ятки та дізнатися про історію та культуру. Крім того, ви отримуєте доступ до місцевого експерта, якого ви можете задати всі ваші питання - що є безцінним ресурсом! Однією з моїх улюблених компаній, що вільно гуляють, є Strawberry Tours. Тільки переконайтеся, що підказка вашого керівництва!\n2. Відвідайте гору Grouse\nЯкщо ви шанувальник на відкритому повітрі, це, ймовірно, буде вашою привабливістю номер один. Взимку ви можете піднятися на гондолу SkyRide на гору, де можна поглянути на пагорб, перш ніж кататися на лижах або сноуборді. Протягом літа прогуляйтеся по одній з лісових стежок.\n6400 Нансі Грін Уей, + 1-604-980-9311, grousemountain.com. Відкривається щодня з 9 до 22 години. Вхід становить 56 канадських доларів для дорослих, включаючи гондолу і крісельні підйомники. Знижки для дітей, людей похилого віку та студентів.\n3. Перевірте острів Гранвіль\nGranville пропонує повний день відвідання крамниці та харчування та є також додому до ринку для того, щоб купувати дуже смачні та свіжі продукти. Ви також знайдете найстарішу пивоварню провінції на острові, Granville Island Brewing Company. Між їжею, напоями та вуличними виконавцями ви зможете легко провести цілий день тут. Ринок відкритий щодня з 9 до 19 вечора.\n4. Перейти до парку Стенлі\nStanley Park знаходиться в центрі міста. Це величезний парк і пропонує втечу від суєти міста. Є кілька прекрасних стежок і стежка вздовж набережної для піших і велосипедних прогулянок. Поки ви тут, ви, напевно, навіть не помітите, що ви в місті! Це мій улюблений парк у Ванкувері.\n5. Підвісний міст Капілано\nЦей міст простягається на 440 футів над річкою Капілано. Це величезна крапля, тому, якщо ви боїтеся висоти, ви можете пропустити цей. Міст розташований недалеко від міста, і поблизу є безліч стежок і природи, що робить це відмінним способом провести день за межами самого міста.\n3735 Capilano Road, Північний Ванкувер, + 1-604-985-7474, capbridge.com. Відкривайте щодня з 9 ранку (8 ранку влітку) і закриваючи між 5 і 8 вечора, залежно від сезону. Квитки для дорослих складають 46,95 CAD для дорослих, зі знижками для людей похилого віку, студентів та дітей.\n6. Перейти до спостереження за китами\nЯкщо ви не перебуваєте на жорсткому бюджеті, спостереження за китами - це чудовий спосіб вийти з міста і на природу. У цьому районі багато китів, включаючи косаток, так що у вас є хороші шанси побачити деяких. Видовища настільки поширені, адже більшість компаній надасть вам знижку або ваучер на іншу поїздку, якщо ви цього не зробите. Ціни будуть змінюватися, але очікують платити близько 175 CAD.\n7. Оголитеся на Wreck Beach\nРозташований недалеко від кампусу університету, це єдиний голий пляж, що залишився в місті. Wreck Beach має щось на зразок спільноти, так що якщо ви комфортно оголюєтесь, то це цікаве місце, де можна посидіти, позасмагати, поплавати і розслабитися. Це одне з останніх місць, що охоплює вільний дух, яким Ванкувер був відомий у сімдесятих роках.\n8. Відвідайте галерею мистецтв Ванкувера\nЗаснована в 1931 році, Ванкуверська галерея мистецтв має вражаючу колекцію національних та міжнародних сучасних творів мистецтва. Витрачаючи весь день тут добре варто це. Перевірте веб-сайт для отримання інформації про будь-які поточні або майбутні виставки.\n750 St Hornby, + 1-604-662-4700, vanartgallery.bc.ca. Відкривається щодня з 10:00 до 17:00 (9 вечора по вівторках). Прийом становить 24 CAD для дорослих, зі знижками для студентів, людей похилого віку, дітей та сімей.\n9. Взяти в грі\nКанада відома багатьма речами, і одна з таких речей - хокей. Vancouver Canucks є однією з 7 канадських команд НХЛ, а їхні ігри - величезний розіграш. Квитки не є дешевими, але якщо ви перебуваєте в місті з жовтня по квітень, то це прекрасний спосіб провести вечір і насолодитися цим стереотипним канадським проведенням часу.\nРоджерс Арена (800 Griffiths Way), 1 604-899-7400, tickets.canucks.com. Квитки починаються близько 50 CAD (хоча очікують, що платити ближче до подвійного). Перевірте веб-сайт для найновішого графіка.\nЯ ніколи не чув, що хтось говорить про щось погане про Ванкувер, і я підозрюю, що я, напевно, ніколи не буду. З такою великою кількістю сподобається тут - від їжі до її атмосфери, до її розташування - мало що погано можна сказати.\nУ світі є багато міст, яких я люблю, але небагато я б переїхав. Ванкувер - це той, до якого я б переїхав. Це так здорово.\nЯк дістатися до Ванкувера\nРозташований на західному узбережжі, Ванкувер має один з кращих аеропортів у світі, і він знаходиться за межами міста. Якщо ви летите з Торонто, розраховуйте заплатити щонайменше 200 CAD для 4-годинного польоту, хоча ціни, як правило, принаймні вдвічі більше. Якщо ви летите з Едмонтону, розраховуйте заплатити від 200-300 CAD за квиток в обидва кінці.\nVIA Rail, залізнична компанія Канади, пропонує квитки на крос-кантрі, якщо ви хочете йти на більш довгу, мальовничу подорож. Поїздка охоплює більше 4000 км і займає 4 дні, виїжджаючи з Торонто. Ціни будуть змінюватися, але очікують заплатити не менше 500 CAD для поїздки в один бік.\nЗабронюйте поїздку до Ванкувера: логістичні поради та хитрощі\nВи можете забронювати свій хостел за допомогою Hostelworld. Якщо ви хочете залишитися в іншому місці, ніж в гуртожитку, використовуйте Booking.com, оскільки вони постійно повертають найдешевші ціни на пансіонати та дешеві готелі. Я використовую їх весь час. Тут пропонуються місця проживання в Ванкувері:\nHI Vancouver Downtown - безкоштовний сніданок і безкоштовний Wi-Fi (а також додаткові комп'ютери, якщо вам це потрібно) робить перебування тут безглуздим, якщо ваш на бюджеті.\nSamesun - Це гуртожиток є у великому розташуванні, з нещодавно відремонтованими ванними кімнатами та навіть деякими супер cozy pod ліжками!\nПотрібна додаткова інформація про відвідування Ванкувера?\nПеревірте мій поглиблений путівник призначення до Ванкувера з більше порад про те, що побачити, зробити, витрати, способи заощадити, і багато, багато іншого!\nПерегляньте відео: КАНАДА, ВАНКУВЕР! Это любовь с первого взгляда! (Найясніший 2019).\nПорушення форм шлюбу\nРомантика для подорожей на далекі відстані\nМої 18 поточних улюблених ресторанів у Європі\nCopyright 2019 \_ none \_ Відвідування Ванкувера: найкраще місто в Канаді?


Пошкоджені кінчики волосся мають потребу в додаткових заходах щодо догляду, серед яких особливе місце займають маски для сухих і посічених кінчиків волосся. Розглянемо докладніше існуючі варіанти, методи їх приготування і правила нанесення.\nПоживна маска для відновлення кінчиків волосся\nЖовток домашнього курячого яйця.\n15 г натурального квіткового меду (рідкого).\n2 чайні ложки порошку безбарвної хни.\nВсі інгредієнти необхідно ретельно перемішати і рясно нанести на кінчики волосся. Витримати суміш потрібно не менше 1 години, після чого змити теплою водою.\nТакож існує персикова відновлююча маска для кінчиків волосся:\nзмішати м'якоть стиглого персика з будь-яким рослинним маслом;\nнанести склад на пошкоджені кінці і обернути плівкою;\nчерез 40 хвилин змити маску прохолодною водою.\nЗволожуючі маски для волосся і для посічених кінчиків волосся\nДуже популярна маска, яка наноситься перед миттям голови:\nнанести на волосся по всій довжині кукурудзяна або реп'яхову олію;\nукутати голову рушником;\nчерез 20 хвилин вимити волосся.\nнатерти сиру картоплю на дрібній тертці або подрібнити у блендері;\nдодати в отриману масу чайну ложку касторової олії;\nзмішати інгредієнти зі свіжим яєчним жовтком;\nдодати по чайній ложці рідкого меду і дрібної морської солі;\nсуміш ретельно перемішати до однорідного стану і нанести на волосся по всій довжині;\nзалишки маси акуратно втерти в шкіру голови;\nвитримати маску 50 хвилин, після чого промити волосся проточною водою.\nЯблучна маска для зволоження кінчиків волосся:\nвелике солодке яблуко очистити і ретельно подрібнити;\nдодати в м'якоть кілька крапель ефірної олії іланг-ілангу;\nрозтопити на водяній бані чайну ложку масла карите і влити в суміш;\nотриману масу нанести на кінчики волосся і дати застигнути;\nпісля закінчення 40 хвилин вимити волосся і обполоснути їх відваром ромашки.\nМаски-компреси проти посічених кінчиків волосся\nОсобливістю таких засобів по догляду є однокомпонентний склад. Кінчики просто занурюють у вибраний продукт і залишають його на волоссі протягом 30-40 хвилин.\nРекомендується використовувати для компресів:\nкисле молоко або готові кисломолочні продукти;\nМаски для пошкодженого кінчиків волосся\nзмішати 2 чайні ложки пресованих дріжджів і чверть склянки жирного кефіру;\nнанести суміш на кінці волосся;\nзмити маску після закінчення 30 хвилин.\nПотрібно змішати всі компоненти, взявши по чайній ложці кожного. Розчин слід акуратно нанести на кінці і укутати харчовою плівкою. Витримавши маску 1:00, необхідно помити волосся з шампунем.\nВикористання димексиду зумовлена його здатністю проникати глибоко всередину волосини. В масці він служить транспортним компонентом.\nМаска з лопуха:\nподрібнити корінь лопуха (бажано свіжий);\nзмішати 100 г отриманої кашки з 200 мл мигдалевого або кукурудзяної олії;\nмаску рясно нанести на кінчики волосся;\nчерез годину промити кінці проточною водою.


На Львівщині зіткнулися бус та легковик: двоє загиблих – новини ZIK.UA\nп'ятниця, 13 липня, 2018, 17:12 Львів\nНа Львівщині зіткнулися бус та легковик: двоє загиблих\nНа Львівщині внаслідок автозіткнення загинули дві людини. На місці події працює слідчо-оперативна група, правоохоронці встановлюють обставини події.\nСьогодні, 13 липня, близько 15.00 до правоохоронців надійшло повідомлення про те, що на автодорозі між селами Лапаївка та Оброшино у Пустомитівському районі Львівської області сталась дорожньо-транспортна пригода.\nПопередньо встановлено, що зіткнулись мікроавтобус «Форд Транзит» та легковик «Мазда». Внаслідок зіткнення четверо осіб, що перебували у «Мазді» отримали тілесні ушкодження, з них двоє від отриманих травм померли на місці події. Також травмований водій «Форда». Потерпілі госпіталізовані, лікарі уточнюють їх діагнози.\nп'ятниця, 16 листопада, 2018, 10:42\nчетвер, 15 листопада, 2018, 9:52\nчетвер, 15 листопада, 2018, 9:24\n2018-11-21 20:42 :39


Рації для ЗСУ : небайдужі дніпряни зібрали кошти на 12 приборів за декілька хвилин - 9 Телеканал\nРації для ЗСУ . До волонтерів нашого міста надійшов запит від Повітряного командування Схід . Ті в свою чергу , розмістили оголошення про збір коштів у ТГ — каналі Дніпро Обласний . I через декілька хвилин небайдужі дніпряни змогли зібрати необхідну суму для засобів зв’язку . Загалом вдалося придбати 12 рацiй та передати нашим захисникам\nЯк отримати компенсацію за проживання внутрішньо переміщених осіб - роз'яснення\nУ Дніпрі відбиратимуть автівки та мотоцикли у нічних гонщиків , дрифтерів та любителів «прямотоків»


Офіційний сайт газети Ратуша - Замість “лінійки” – толерантність - Соціум - Статті\nЗамість “лінійки” – толерантність\nУже на носі — свято Першого дзвінка чи Дня знань, це вже кому як звично його називати. Для декого з дітей це справді свято, якого вони чекають ціле літо, а в когось уже після першого дня, точніше, після урочистостей з нагоди початку навчального року, цілковито зникає бажання ходити до школи та вчитися. Цьогоріч у Львові вперше вирішили відмовитися від виснажливих лінійок та зробити Перший дзвоник справді святом для дітей. Зокрема, управління освіти Львівської міської ради спільно із керівниками навчальних закладів вирішили, що святкуватимуть День знань зовсім по-іншому.\nЯк розповіла начальниця управління освіти ЛМР Зоряна Довганик, в усіх школах Львова 3 вересня проведуть уроки толерантності для того, щоб навчити дітей поважати інших та будувати доброзичливі й толерантні стосунки.\n«А для першачків плануємо провести майстер-класи, флешмоби, музичні дійства, щоб свято їм насправді запам’яталося і дало змогу психологічно налаштуватися на легке і цікаве навчання в школах», — поінформувала начальниця управління освіти Львова. За її словами, такий формат святкувань дасть змогу дітям справді відчути і зрозуміти цю подію, щоб діти не стояли на тривалих лінійках, інколи під пекучим сонцем, під довгі промови адміністрації та запрошених. «Адже в деяких випадках повністю втрачається сенс слова «свято»», — додала вона.\nЩодо майстер-класів, флешмобів, як пояснила очільниця управління освіти, то йдеться лише про першачків. «Для них цей день повинен бути цікавим, тому що вони вперше приходять до школи і повинні його запам’ятати на все життя. Щодо учнів старших класів — проведуть уроки толерантності, але вони також пройдуть у різних цікавих формах», — пояснює пані Зоряна.\nЯк розпочнеться навчальний рік у школі № 3, розповіла її директорка Світлана Уралова.\nЗа словами пані Світлани, їхня школа вирішила, що старшокласники, учні 9-11 класів, зустрівшись біля школи і почувши перший дзвоник, який лунатиме з рук Левчика, вирушать у мандрівку на площу Ринок із жовто-блакитними кульками, а потім піднімуться на Ратушу і випустять кульки.\n«Першокласників ми запросимо за 40 хвилин до дзвінка. Для них та їхніх батьків ми підготували флешмоб, місця на майданчику та кольорову крейду. Кожна родина матиме завдання — за 20 хвилин намалювати школу. Ми це зазнимкуємо і подаруємо їм ці фотографії — аби через 12 років вони могли подивитись, що вони хотіли побачити і що побачили. Батьки заведуть дітей до школи. Й у всіх буде урок толерантності», — анонсувала директорка школи № 3.\nЯк повідомила Зоряна Довганик, цьогоріч до першого класу у Львові підуть 9 тисяч 132 дитини.\nЧи готові школи до реформи?..\nНі для кого не секрет, що із 1 вересня всі навчальні заклади Львова та області перейдуть на стандарти Нової української школи. Згідно з реформою, тепер на дітей у молодших класах чекає зовсім новий підхід до навчання: школярі будуть більше гратися, експериментувати та працювати у колективі. Таким чином освіта базуватиметься більше на вміннях та навичках, але для цього, насамперед, діти повинні мати все, що потрібно, і навіть, за задумом Міністерства освіти і науки України, конструктори Lego.\nПопри те, що Міністерство освіти ще у квітні скерувало на всі області мільйони (загалом 1 млрд грн.) не всі школи, не у всіх регіонах встигли підготуватися та купити все потрібне для нового навчального процесу.\n«Концепція Нової української школи передбачає, що вчителі з дітьми працюють інтерактивно. І перші чотири тижні — це процес адаптації дитини до школи. Ті навчальні матеріали, які отримали вчителі, дають можливість працювати без підручника», — зазначила чиновниця.\n«Щодо Нової української школи, то, звичайно, цей процес реформування розпочався, проте, станом на перше вересня, не всі школи у Львові будуть підготовлені. Тобто не всі на цей час матимуть нові меблі, дидактичні матеріали та комп’ютерне обладнання», — розповіла начальниця управління освіти ЛМР.\nОпубліковано : 29.08.18 | Переглядів : 445\nБудинкові ремонти: скільки профінансує місто?